ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/507
ze dne 16. září 2014
o opatření SA.23129 (12/C) (ex 12/NN) (ex CP 141/2007), které provedlo Německo
(oznámeno pod číslem C(2014) 6411)
(pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedeným článkem (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
Dne 30. března 2007 podala společnost Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (dále jen „společnost Neuwoges“) na základě čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (2) u Komise stížnost, podle níž byla společnostem Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co, Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG a Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG (dále jen „společnost BAVARIA 1“ a „společnost BAVARIA 2“; společně „skupina Bavaria“) poskytnuta protiprávní státní podpora ve formě smlouvy o dlouhodobém právu stavby na pozemcích (Erbbaurechtsvertrag, dále jen „smlouva o právu stavby“) a smlouvy o správě nemovitostí (Generalverwaltervertrag). Společnost Neuwoges požádala o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(2)
Dne 6. srpna 2007, 14. května 2008, 6. dubna 2009 a 3. února 2012 si Komise od Německa vyžádala doplňující informace. Německo odpovědělo dne 4. září 2007, 12. října 2007, 17. října 2007, 11. července 2008, 14. července 2008, 12. prosince 2008, 30. června 2009 a 28. února 2012. Společnost Neuwoges podala své připomínky dne 30. května 2007, 5. listopadu 2007, 26. února 2008, 15. července 2008, 30. září 2008, 18. prosince 2008, 6. března 2009, 4. června 2009, 15. července 2009, 26. srpna 2009, 22. září 2009 a 19. ledna 2012. Skupina Bavaria podala připomínky dne 13. května 2008.
(3)
Dne 28. listopadu 2008 vydal ve věci BAVARIA/NEUWOGES rozsudek Landgericht Rostock (zemský soud v Rostocku, dále jen „LG Rostock“). Skupina Bavaria podala proti společnosti Neuwoges žalobu pro neplnění smlouvy, kterou spolu obě strany uzavřely. Společnost Neuwoges následně prohlásila, že tato smlouva obsahuje protiprávní státní podporu, která je neslučitelná s vnitřním trhem, a je tudíž neplatná. LG Rostock dospěl k závěru, že k žádnému zvýhodnění skupiny Bavaria, a tedy ani k žádnému poskytnutí státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU nedošlo. Společnost Neuwoges se proti tomuto rozsudku odvolala. Řízení před Oberlandesgericht Rostock (vrchní zemský soud v Rostocku, dále jen „OLG Rostock“) stále probíhá. Skupina Bavaria zahájila kromě toho též řízení před Verwaltungsgericht Greifswald (správní soud v Greifswaldu, dále jen „VG Greifswald“), aby touto soudní cestou získala přístup ke všem spisům společnosti Neuwoges nebo města Neubrandenburg, které se těchto smluv týkají. Toto řízení stále probíhá.
(4)
Dopisem ze dne 4. června 2009 vyzvala společnost Neuwoges Komisi v souladu s čl. 265 odst. 2 SFEU, aby do dvou měsíců zahájila formální vyšetřovací řízení.
(5)
V dopise ze dne 29. července 2009 Komise společnosti Neuwoges sdělila, že podle jejího předběžného posouzení smlouva o právu stavby ani smlouva o správě nemovitostí neobsahují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(6)
V dopise ze dne 26. srpna 2009 stěžovatelka toto předběžné posouzení napadla a vyzvala Komisi, aby do dvou týdnů zahájila formální vyšetřovací řízení.
(7)
Útvary Komise dopisem ze dne 15. září 2009 společnosti Neuwoges sdělily, že jí zašlou další dopis s posouzením nejnovějších připomínek společnosti Neuwoges. V dopise ze dne 22. září 2009 informovala společnost Neuwoges Komisi o tom, že s návrhem Komise nesouhlasí.
(8)
Dne 9. října 2009 podala společnost Neuwoges žalobu u Tribunálu a požádala, aby rozhodnutí, které je podle ní obsaženo v dopise Komise ze dne 29. července 2009, zrušil nebo aby podpůrně konstatoval, že Komise zanedbala svou povinnost jednat, protože se zdráhala zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Dne 9. ledna 2012 Tribunál žalobu na neplatnost zamítl jako nepřípustnou a žalobu pro nečinnost jako neopodstatněnou (3).
(9)
V dopise ze dne 19. ledna 2012 vyzvala společnost Neuwoges Komisi znovu k zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(10)
Dopisem ze dne 21. března 2012 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k tomuto opatření podaly připomínky. Dne 22. března 2012 podala společnost Neuwoges proti usnesení Tribunálu ze dne 9. ledna 2012 opravný prostředek. Dne 15. listopadu 2012 zamítl Soudní dvůr tento opravný prostředek jako bezpředmětný (5).
(11)
Dne 17. července 2012, 2. října 2012, 4. dubna 2013 a 15. dubna 2014 byly Komisi doručeny připomínky společnosti Neuwoges, dne 18. června 2012 a 22. dubna 2013 připomínky skupiny Bavaria. Tyto připomínky byly dne 7. srpna 2012 a 16. září 2013 předány Německu. Na žádost spolkové vlády podalo město Neubrandenburg dne 23. července 2012 a 28. září 2012 své připomínky; spolková země Berlín předložila své připomínky dne 16. května 2012, 28. září 2012 a 30. září 2013.
2. POPIS OPATŘENÍ
(12)
Neuwoges je společnost s ručením omezeným založená podle německého práva. Město Neubrandenburg je v ní 100 % podílníkem. Cílem společnosti Neuwoges je zajišťovat pro velkou část obyvatel města Neubrandenburg a přilehlých oblastí cenově dostupné bydlení. Společnost v současnosti vlastní 33 % všech bytů města Neubrandenburg. Bavaria 1 a Bavaria 2 jsou sdružení pro zvláštní účely, která byla založena výhradně pro obchodování se společností Neuwoges a jejichž většinovými vlastníky jsou uzavřené nemovitostní fondy. Ve společnosti Bavaria 1 mají obchodní podíl společnost BAVARIA Immobilien-Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Erste Leasing Fonds KG (94 %) a společnost BAVARIA Immobilien-Management GmbH i.I (6 %), zatímco ve společnosti Bavaria 2 má 100 % obchodní podíl společnost Perseus Immobilien-Verwaltungs GmbH & Co. KG - LBB Fonds Dreizehn. Držiteli obchodních podílů společnosti BAVARIA Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Erste Leasing Fonds KG i společnosti Perseus Immobilien Verwaltungs GmbH & Co. KG - LBB Fonds Dreizehn jsou soukromí investoři. Oba fondy byly zřízeny a provozovány společností Berliner Immobilien-Holding GmbH, která do 1. ledna 2006 patřila společnosti Bankgesellschaft Berlin, a poté se jejím přímým, 100 % vlastníkem stala spolková země Berlín.
(13)
Společnost Neuwoges je mj. vlastníkem řady pozemků v Neubrandenburgu, na nichž se nachází dvanáct obytných budov s celkovým počtem 557 bytových jednotek a mnoha nebytovými prostory pro komerční využití. Dne 21. ledna 1998 spolu společnost Neuwoges a skupina Bavaria uzavřely smlouvu o právu stavby a smlouvu o správě nemovitostí („předmětné smlouvy“ nebo společně „obchod na principu prodeje a zpětného leasingu“).
2.1. SMLOUVA O PRÁVU STAVBY (ERBBAURECHTSVERTRAG)
(14)
Dne 21. ledna 1998 spolu společnost Neuwoges a skupina Bavaria uzavřely smlouvu o pronájmu pozemků a prodeji budov vztahující se na dvanáct budov s celkovým počtem 557 bytových jednotek. Na základě této smlouvy obdržela skupina Bavaria právo stavby na pozemcích na dobu 75 let a příslušné budovy získala.
(15)
Smlouva o právu stavby má dvě základní části:
a)
V první se skupina Bavaria zavázala k tomu, že společnosti Neuwoges zaplatí celkem […] (6) EUR (7): […] EUR představující kapitalizované protiplnění za právo stavby na pozemcích za období do 31. prosince 2028 a […] EUR představující kupní cenu budov.
b)
Ve druhé části přijímá skupina Bavaria závazek, že od 1. ledna 2029 bude po dobu 10 let každoročně platit protiplnění za právo stavby ve výši […] % aktuální hodnoty pozemků, tj. ve výši […] EUR za m2, resp. […] EUR za rok. Pro následnou zbylou dobu trvání smlouvy o právu stavby je stanovena úprava tohoto protiplnění za právo stavby podle cenového indexu celkových životních nákladů, změní-li se tento index o více než […] %.
(16)
V roce 1997 nechala společnost Neuwoges před uzavřením smlouvy o právu stavby se skupinou Bavaria posoudit prostřednictvím svého interního znalce hodnotu objektů (budov a pozemků). Podle tohoto posudku činila hodnota objektů […] EUR. V roce 2007 pověřila společnost Neuwoges ještě i externího znalce, aby vypracoval další posudek se zpětnou platností, který by ověřil tržní hodnotu objektů v roce 1997. Podle tohoto posudku z roku 2007 činila odhadovaná hodnota objektů v roce 1997 […] EUR.
Zákon o odpuštění starých dluhů (Altschuldenhilfegesetz)
(17)
Smlouva o právu stavby byla uzavřena na základě zákona o odpuštění starých dluhů (8) (Altschuldenhilfegesetz, dále jen „AHG“). Po znovusjednocení Německa v roce 1990 se z bývalých národních podniků bytové správy ve východním Německu staly právně samostatné obecní podniky bytové správy. Aktiva a závazky jejich předchůdců přešly na tyto nové podniky, což pro ně představovalo značnou zátěž. Za účelem zajištění dlouhodobé životaschopnosti těchto podniků bytové správy přijal spolkový zákonodárce zákon o odpuštění starých dluhů (AHG), který vstoupil v platnost dne 27. června 1993.
(18)
Obecní podniky bytové správy ve východním Německu mohly podle AHG na požádání dosáhnout zproštění starých závazků. U starých závazků převyšujících částku 76,69 EUR na m2 bylo podle § 4 odst. 1 a 2 AHG možné získat částečné zproštění, přičemž maximální výše těchto závazků, kterou bylo možné zohlednit, činila 434,60 EUR na m2. Podnik bytové správy za to musel akceptovat určité nové závazky. Musel například vyvinout značnou snahu o zajištění privatizace 15 % bytů (§ 4 odst. 5 první věta ve spojení s § 5), vypracovat obchodní plán procesu rychlé privatizace, modernizace a rekonstrukce vlastního bytového fondu (§ 4 odst. 5 druhá věta) a podávat zprávy o stavu svého investičního programu a výsledcích privatizace (§ 4 odst. 5-7). Podle znění zákona, které platilo v daném období (1997-1998), mohly podniky bytové správy svůj privatizační závazek splnit do 31. prosince 2003. Podnik bytové správy, který tento privatizační závazek nesplnil (tzn. nevyvíjel dostatečně intenzivní snahu o zajištění privatizace), musel prostředky, které obdržel v rámci zproštění starých závazků, vrátit.
(19)
Z výnosů privatizace, které přesáhly částku 76,69 EUR za m2, musely podniky bytové správy odvádět určité procento do Fondu pro umoření převzatých dluhů (Erblastentilgungsfond, dále jen „ETF“). K danému období (1997-1998) platilo ustanovení § 5 odst. 2 AHG, podle něhož muselo být ze všech privatizací, které byly uskutečněny do 31. prosince 1998, odvedeno 45 % výnosů z odprodeje. Na privatizace uskutečněné do 31. prosince 2000, resp. do 31. prosince 2003, se vztahovala sazba 50 %, resp. 55 % podílu z výnosů. Pokud privatizace proběhla formou zřízení práva stavby na pozemcích (kdy nedojde k přímému prodeji budov a pozemků, nýbrž pouze k prodeji budov, přičemž k pozemkům je zřízeno právo stavby), výše výnosu z odprodeje sloužící jako základ pro výpočet povinně odváděné částky odpovídala ceně budov a současné hodnotě celkové výše protiplnění za právo stavby (§ 5 odst. 2).
(20)
Během roku 1995 vyšlo najevo, že původně plánovaná forma privatizace - tj. prodej nájemníkům - pravděpodobně nepovede k dosažení požadované 15 % privatizační kvóty. S ohledem na to začala instituce Kreditanstalt für Wiederaufbau (dále jen „KfW“), která byla pověřena správou umořování starých dluhů, uznávat rovněž tzv. „privatizaci do vlastnictví zprostředkujícího pořizovatele“ (9). Podle tohoto modelu, který měl být uplatňován pouze tehdy, když bylo pravděpodobné, že 15 % kvóty nebude možné dosáhnout prostřednictvím přímých privatizací, mohl podnik bytové správy prodávat budovy jako celek komerčnímu kupujícímu. Aby bylo možné podniku bytové správy započítat takový prodej do jeho 15 % privatizační kvóty, musel se komerční kupující zavázat k tomu, že provede sanaci budov a co možná nejvíce bytů (nejméně však jednu třetinu) postoupí k prodeji nájemníkům (10). Pokud se po předložení konkrétních prodejních nabídek ukázalo, že zájem o koupi jeví výrazně méně nájemníků než jedna třetina jejich celkového počtu, měl komerční kupující možnost zprostit 60 % bytů privatizačního závazku, a omezit tak tento závazek na privatizaci jedné třetiny zbývajících 40 % bytů (11).
Společnost Neuwoges a AHG
(21)
KfW posléze uznala smlouvu o právu stavby jako náležitý způsob odprodeje zprostředkujícímu pořizovateli. Uzavření obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu společnosti Neuwoges rovněž usnadnilo plnění jejího privatizačního závazku vyplývajícího z AHG. Stále ovšem zůstává nejasné a sporné, nakolik byly obchodní úvahy, které vedly společnost Neuwoges k tomu, že se rozhodla uzavřít předmětné smlouvy, ovlivněny AHG a zda má být v rámci zkoumání otázky, zda obchod na principu prodeje a zpětného leasingu představuje podporu ve prospěch skupiny Bavaria, zohledněno zproštění závazků, kterého společnost Neuwoges dosáhla na základě AHG.
(22)
Společnost Neuwoges podle informací, které sama poskytla, dosáhla zproštění závazků v celkové výši […] EUR (12). Společnost Neuwoges uvedla, že stanovit, jaká část celkové výše závazků, jejichž zproštění dosáhla, představuje podíl odpovídající obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu, je obtížné, protože ke zproštění závazků může podle AHG dojít teprve poté, co podnik bytové správy v plném rozsahu splní svůj privatizační závazek. Pokud by i přesto bylo nutné stanovit určitou dílčí částku z celkové výše umořených závazků připadající na určité privatizační opatření na základě podílu těchto privatizací na celkovém privatizačním závazku společnosti Neuwoges, bylo by možné vypočítat, že na obchod na principu prodeje a zpětného leasingu připadají umořené závazky v celkové hrubé výši […] EUR. Z výnosů obchodu se skupinou Bavaria muselo být odvedeno […] EUR do ETF, z čehož lze vypočítat, že čistá výše závazků, jichž byla společnost Neuwoges zproštěna, činila […] EUR (13).
2.2. SMLOUVA O SPRÁVĚ NEMOVITOSTÍ (GENERALVERWALTERVERTRAG)
(23)
Skupina Bavaria a společnost Neuwoges rovněž podepsaly dne 21. ledna 1998 smlouvu o správě nemovitostí, na jejímž základě byly společnosti Neuwoges příslušné budovy zpětně poskytovány formou leasingu. Podle smlouvy o správě nemovitosti je společnost Neuwoges po dobu 30 let odpovědna za správu a komerční využívání těchto budov. Veškeré výnosy z pronajímání budov si ponechává společnost Neuwoges. Společnost Neuwoges se za poskytnutí těchto užívacích práv zavázala k placení měsíčních leasingových splátek v pevně stanovené výši, která až do ukončení sanačních prací činila […] EUR ([…] EUR ročně) a v následujícím období pak […] EUR ([…] EUR ročně). Ode dne 1. ledna 2000 rostla výše této leasingové splátky o […] % ročně.
2.3. SMLOUVA O CELKOVÉM PAUŠÁLU
(24)
Skupina Bavaria se zavázala k zajištění sanace předmětných budov a uzavřela za tímto účelem se společností BRG Bau-Regie GmbH (dále jen „BRG“), 100 % dceřiným podnikem společnosti Neuwoges, smlouvu o celkovém paušálu. Podle této smlouvy platila skupina Bavaria společnosti BRG za veškeré sanační práce paušální částku ve výši […] EUR.
3. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA
(25)
Německo se ve své odpovědi na rozhodnutí o zahájení řízení omezilo na prohlášení, že v daném případě nemá k rozhodnutí žádné připomínky a přenechává tuto věc příslušným oblastním orgánům, městu Neubrandenburg a spolkové zemi Berlín.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
4.1. SPOLEČNOST NEUWOGES
(26)
Společnost Neuwoges tvrdí, že když uzavírala předmětné smlouvy, nejednala jako hospodářský subjekt v tržním hospodářství, a skupina Bavaria tudíž získala hospodářskou výhodu představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Podle odhadů společnosti Neuwoges dochází v důsledku uzavření předmětných smluv ke ztrátám ve výši […] EUR (nominální hodnoty), resp. […] EUR (diskontované hodnoty). Společnost Neuwoges považuje tyto ztráty za státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem ve prospěch skupiny Bavaria.
(27)
V rámci hodnocení tržní přiměřenosti předmětných smluv společnost Neuwoges tvrdí, že smlouva o právu stavby a smlouva o správě nemovitosti musejí být přezkoumány samostatně (oddíl 4.1.1). K jednotlivým smlouvám společnost Neuwoges uvádí, že hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by smlouvu o právu stavby (oddíl 4.1.2) ani smlouvu o správě nemovitosti (oddíl 4.1.3) neuzavřel. Uvádí také, že hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by se rozhodl pro alternativní kalkulaci (oddíl 4.1.4). Společnost Neuwoges vyslovila rovněž tvrzení, že výhoda poskytnutá ve prospěch skupiny Bavaria představuje převod státních prostředků, které lze přičíst městu Neubrandenburg (oddíl 4.1.5).
4.1.1. Společný nebo samostatný přezkum předmětných smluv
(28)
Společnost Neuwoges tvrdí, že co se týče otázky, zda předmětné smlouvy byly uzavřeny za tržních podmínek, musejí být smlouva o právu stavby a smlouva o správě nemovitosti přezkoumány samostatně. Podle společnosti Neuwoges jsou smlouva o právu stavby a smlouva o správě nemovitosti právně samostatné smlouvy, které měly existovat nezávisle na sobě. Kdyby obě tyto smlouvy byly koncipovány jako jednotný celek, musely by být podle společnosti Neuwoges obě notářsky ověřené; notářsky ověřená je však pouze smlouva o právu stavby.
(29)
Společnost Neuwoges tudíž při přezkoumávání tržní přiměřenosti těchto smluv přistupuje ke každé jako k samostatné smlouvě.
4.1.2. Smlouva o právu stavby (Erbbaurechtsvertrag)
(30)
Společnost Neuwoges zastává názor, že vzhledem k odhadům hodnoty předmětných objektů (budov a pozemků) vypracovaných v roce 1997 a 2007 by žádný hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství smlouvu o právu stavby se skupinou Bavaria za dohodnutou cenu neuzavřel. Placení protiplnění za právo stavby, zproštění závazků v souladu s AHG na základě smlouvy o právu stavby, závazek zajistit sanace ani omezení nabídkového řízení na tomto závěru nic nemění.
4.1.2.1. Kupní cena
(31)
Společnost Neuwoges připomíná, že skupina Bavaria zaplatila peněžitou částku […] EUR za budovy a spolu s částkou ve výši […] EUR představující kapitalizované protiplnění za právo stavby na pozemcích. V obou znaleckých posudcích tržní hodnoty z roku 1997 a 2007 byla podle sdělení společnosti Neuwoges hodnota všech objektů (pozemků i staveb) odhadnuta na […] EUR, resp. […] EUR. V obou těchto posudcích přitom nebyla stanovena pouze celková hodnota objektů, nýbrž také zvlášť hodnota pozemků (posudek z roku 1997: […] EUR, posudek z roku 2007: […] EUR) a zvlášť hodnota staveb (posudek z roku 1997: […] EUR, posudek z roku 2007: […] EUR).
(32)
Společnost Neuwoges zastává stanovisko, že posudek tržní hodnoty z roku 1997 představuje reálný odhad tehdejší hodnoty objektů (1997-1998) a že při srovnávání je nutno brát v úvahu pouze cenu za budovy, kterou skupina Bavaria skutečně zaplatila (a nikoli cenu za budovy zahrnující kapitalizované protiplnění za právo stavby na pozemcích). Společnost Neuwoges tak podle svého mínění obdržela částku, která byla ve srovnání s tržní cenou v rozhodné době (1997-1998) o […] EUR nižší. I při zohlednění zproštění závazků podle AHG by cena, kterou zaplatila skupina Bavaria, byla stále o 16 % nižší než nejnižší hodnota uvedená v posudku z roku 2007. Cena, kterou zaplatila skupina Bavaria, byla podle společnosti Neuwoges mnohem nižší než tržní cena, a žádný hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by tudíž s prodejem za takovou cenu nesouhlasil.
(33)
Společnost Neuwoges v této souvislosti připomíná, že podle „sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci“ (14) lze za určitých okolností akceptovat jako tržní cenu i kupní cenu, která je o 5 % nižší než tržní cena stanovená nezávislým odhadcem. Cena, která se i za nejpříznivějšího předpokladu nachází nejméně 16 % pod nejnižší odhadovanou hodnotou, je tudíž jako tržní cena neakceptovatelná.
4.1.2.2. Kapitalizované protiplnění za právo stavby na pozemcích
(34)
Společnost Neuwoges tvrdí, že při srovnávání ceny, kterou zaplatila skupina Bavaria, s cenami stanovenými v posudcích z roku 1997 a 2007 (v nichž byla stanovena hodnota celkového majetku, který představovaly příslušné budovy a pozemky), nelze brát v úvahu kapitalizované protiplnění za právo stavby prvních 30 let. Jelikož skupina Bavaria hradí protiplnění za právo stavby, jež bylo v její prospěch zřízeno a na ni převedeno na dobu 75 let, a nikoli za převod vlastnictví pozemků, nelze toto protiplnění zohledňovat při srovnávání ceny, kterou skupina Bavaria zaplatila za budovy, s cenou stanovenou v jednom z obou posudků.
4.1.2.3. Zproštění závazků podle AHG
(35)
Společnost Neuwoges dále prohlašuje, že při srovnávání ceny, kterou zaplatila skupina Bavaria, s cenou stanovenou v obou posudcích tržních hodnoty nelze zohledňovat zproštění závazků ve výši […] EUR, k němuž došlo podle AHG na základě předmětných smluv. Pro toto tvrzení uvádí následující důvody:
-
Zproštění závazků podle AHG představuje výhodu, kterou společnosti Neuwoges poskytla třetí strana (KfW), jež není s kupujícím v žádném spojení. Není důvod, aby prodávající přistoupil na cenu, která je nižší než tržní cena, jen proto, aby mu díky této transakci vznikly nějaké dodatečné výhody od třetí strany.
-
Skupina Bavaria nepřevzala žádné závazky vyplývající z AHG, které předtím měla společnost Neuwoges a které by zdůvodňovaly poskytnutí náhrady v podobě nižší kupní ceny. Bavaria se sice „na papíře“ zavázala k tomu, že se bude snažit rozprodat část bytového fondu nájemníkům, konkrétním prováděním privatizace však pověřila společnost Neuwoges, a to na vlastní náklady společnosti Neuwoges; skupina Bavaria tudíž nepřevzala žádnou skutečnou odpovědnost a nenesla také ručitelské riziko v případě neúspěchu těchto privatizačních snah.
-
Vzhledem k tomu, že zproštění závazků bylo podmíněno tím, že společnost Neuwoges splní závazek privatizace 15 % jejích bytů, a že obchod se skupinou BAVARIA zahrnoval jen 20 % všech privatizačních závazků, nelze reálně (nýbrž pouze početně) určit podíl závazků, jejichž umoření podle AHG tento obchod umožnil. Jinak řečeno, kdyby společnost Neuwoges nesplnila v plném rozsahu své privatizační závazky, nezískala by tato společnost obchodem se skupinou Bavaria žádnou výhodu podle AHG.
-
Obchod na principu prodeje a zpětného leasingu by mohl vést k tomu, že společnost Neuwoges bude muset do fondu ETF odvádět pouze relativně nižší procento (45 % namísto 50 % nebo 55 %) výnosů, zatímco neuzavření smlouvy a hledání jiného kupce by bylo spojeno s rizikem, že podíl, který bude muset odvádět do fondu ETF ze svých výnosů z odprodeje, bude vyšší.
-
Společnost Neuwoges se každopádně odvolává na to, že své privatizační závazky splnila na 165 %, takže zproštění závazků, jehož dosáhla, by jí bylo potvrzeno i bez uskutečnění obchodu se skupinou BAVARIA.
4.1.2.4. Sanace
(36)
Společnost Neuwoges dále uvádí, že sanace, kterou měla zajistit skupina Bavaria, pro ni nepředstavovala žádný zisk, protože skupina Bavaria byla vlastníkem budov, a byla tudíž jedinou stranou, která ze sanace profitovala.
4.1.2.5. Nabídkové řízení
(37)
Společnost Neuwoges zdůrazňuje, že omezené nabídkového řízení, které probíhalo v roce 1997, nelze považovat za ukazatel toho, že cena, kterou skupina Bavaria zaplatila, byla skutečnou tržní cenou. Nabídkové řízení podle jejího sdělení nebylo otevřené, transparentní, nezatížené zvláštními podmínkami a nediskriminační, a nelze tudíž na jeho základě stanovit tržní hodnotu.
4.1.3. Smlouva o správě nemovitostí (Generalverwaltervertrag)
(38)
Společnost Neuwoges uvádí, že žádný srovnatelně velký hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by ve srovnatelné situaci smlouvu o správě nemovitosti neuzavřel, neboť prý bylo od začátku jasné, že tato smlouva povede ke značným ztrátám. Společnost Neuwoges argumentuje zvláště v tom smyslu, že ztráty byly od začátku předvídatelné, protože výpočty, o něž se tato smlouva opírala, vycházely jednoznačně z příliš optimistických předpokladů o budoucím vývoji trhu s nájemními byty v Neubrandenburgu. Společnost Neuwoges argumentuje i tím, že různé jiné a údajně podobné smlouvy, které skupina Bavaria za účelem srovnání předložila, nemohou sloužit jako doložení tržní přiměřenosti smlouvy o správě nemovitostí, a že společnost Neuwoges na tuto jednoznačně nevýhodnou smlouvu přistoupila pouze z politických důvodů, které jsou z hlediska uplatnění kritéria subjektu jednajícího v tržním hospodářství nerelevantní.
4.1.3.1. Smlouva o správě nemovitostí při zohlednění tržních očekávání
(39)
Společnost Neuwoges tvrdí, že hlavní ustanovení smlouvy o správě nemovitostí - pevně stanovená měsíční leasingová splátka, která se ročně zvyšuje o […] %, neindexovaný odpočet nákladů, původně ve výši zhruba […] % (včetně […] % rizika výpadku nájemného), a třicetiletá doba platnosti - neodpovídají podmínkám, na něž by hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství mohl přistoupit. Společnost v této souvislosti uvádí tyto argumenty:
-
Protože bylo stanoveno příliš nízké riziko výpadku nájemného ve výši pouhých […] % výnosů z nájemného, nese společnost Neuwoges finanční riziko spojené s dosažením kvóty minimální vytíženosti ve výši […] %.
-
Vzhledem k indexaci pevné leasingové splátky roční sazbou ve výši […] % nese společnost Neuwoges finanční riziko, že nebude moci prosadit roční zvýšení nájemného, a to přinejmenším ve výši odpovídající této sazbě.
-
Jelikož náklady indexovány nejsou, nese společnost Neuwoges finanční riziko spojené se zvyšováním nákladů na správu a údržbu s tím, že zvýšení nákladů by bylo možné vyrovnat pouze zvýšením nájemného, jehož roční nárůst by musel přesahovat […] %.
-
Vzhledem k dlouhé době platnosti smlouvy, která byla uzavřena na 30 let, jsou tato finanční rizika značná.
(40)
Podle společnosti Neuwoges bylo od začátku jasné, že tato rizika vzniknou a že povedou k vysokým ztrátám, a že žádný hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by tudíž tuto smlouvu neuzavřel. Hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by uzavřel jen takovou smlouvu, která by byla rentabilní nebo by přinejmenším nevedla k žádným ztrátám. Společnost Neuwoges prohlašuje, že smlouva o správě nemovitostí by mohla být zisková jen tehdy, kdyby bylo možné rozumně předpokládat, že může být reálně splněna vysoká kvóta vytíženosti, zajištěno roční zvyšování nájemného o […] % a zachovány stabilní náklady. Již v době uzavírání smlouvy však bylo podle společnosti Neuwoges možné rozpoznat, že průměrná kvóta vytíženosti ve výši […] % je nedosažitelná, že zvyšování nájemného nejméně o […] % ročně nebude možné a že náklady na správu a údržbu se během doby trvání smlouvy budou nevyhnutelně zvyšovat. K doložení těchto svých tvrzení společnost Neuwoges poukazuje jednak na předpovídaný pokles počtu obyvatel, jednak na neubrandenburgský trh s nemovitostmi, a zdůrazňuje, že na základě těchto informací se muselo počítat se ztrátami. Jelikož počet obyvatel Neubrandenburgu už před uzavřením předmětných smluv klesal, existoval přinejmenším od roku 1995 značný převis nabídky bytů, přičemž problém s neobsazenými byty a nízkými nájmy se nejvíce týkal málo atraktivních panelových domů, které jsou předmětem smlouvy.
(41)
Podle společnosti Neuwoges by hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství ve svých výpočtech vycházel z pesimistických očekávání, takže by například počítal s předpovídaným zvýšením nájemného v rozmezí od […] % do […] %, rizikem výpadku nájemného ve výši […] % a indexací nákladů hodnotou […] %. Dodatečná analýza peněžního toku z roku 2012, kterou předložila společnost Neuwoges, dokládá, že na základě těchto předpokladů by bylo nutno počítat s tím, že smlouva o správě nemovitostí povede k záporným hodnotám peněžního toku ve výši […] EUR (nominální hodnoty), resp. […] EUR (diskontované hodnoty) (15). Společnost Neuwoges uvádí, že tato částka představuje státní podporu, kterou skupina Bavaria obdržela. K tomu byla předložena řada variant této analýzy peněžního toku, z nichž vyplývá, že i kdyby byly optimistické předpoklady (tj. průměrný podíl nevyužívaných prostor ve výši […] %, roční zvýšení nájemného o […] % a nárůst nákladů o […] %) odůvodněné, výsledná hodnota celkového peněžního toku by stejně byla záporná. Za podmínek, které stanoví smlouva o správě nemovitostí, by bylo možné dosahovat zisku jen na základě předpokladů, které jsou podle názoru společnosti Neuwoges zcela nereálné (podíl nevyužívaných prostor ve výši […] %, roční zvýšení nájemného o […] %, nárůst nákladů o […] %).
4.1.3.2. Příklady smluv
(42)
Společnost Neuwoges popírá možnost, že by některé smlouvy, které byly uzavřeny při obdobných transakcích (smlouva […] (16), […] (17) a […] (18)), dokládaly tržní přiměřenost smlouvy o správě nemovitostí. Společnost Neuwoges nesouhlasí s názorem, že tyto smlouvy jsou srovnatelné, a vysvětluje, že od smlouvy o správě nemovitostí se liší v těchto podstatných bodech:
-
Jelikož nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly dostačující podobnost mezi hospodářskou situací a budoucími vyhlídkami měst, ve kterých se nacházejí nemovitosti, na něž se tyto příklady smluv vztahují, a situací a vyhlídkami Neubrandenburgu, nelze vycházet z toho, že tyto smlouvy jsou celkově srovnatelné.
-
Indexace leasingové splátky se ve srovnávaných smlouvách výrazně liší od indexace stanovené ve smlouvě o správě nemovitostí (tj. 1,0 % - 1,5 %).
-
Ani jeden z uvedených příkladů smluv není pro účely srovnávání vhodný, protože okolnosti se ve všech případech liší ([…]: méně nákladné závazky v oblasti údržby; […]: žádné bytové, nýbrž pouze nebytové prostory ke komerčnímu využití, přičemž podíl nevyužívaných prostor byl v době uzavírání smlouvy nulový; […]: nemovitosti v růstovém regionu).
(43)
Podle mínění společnosti Neuwoges nemohou příklady smluv sloužit jako doklad tržní přiměřenosti smlouvy o správě nemovitostí, nýbrž prokazují spíše naopak její tržní nepřiměřenost, protože obsahují méně zatěžující ustanovení, ačkoli hospodářské vyhlídky týkající se předmětných objektů byly lepší.
4.1.3.3. Politické důvody
(44)
Společnost Neuwoges tvrdí, že smlouva o správě nemovitostí byla uzavřena navzdory její jednoznačné hospodářské nevýhodnosti z politických důvodů. Připomíná, že z hlediska právního posouzení nejsou důvody poskytnutí státní podpory relevantní, a tvrdí, že právě uvedené politické důvody dokládají, že hospodářské úvahy neměly rozhodující význam. Společnost Neuwoges prohlašuje, že smlouva o správě nemovitostí byla uzavřena z těchto důvodů:
-
Existoval velký politický tlak, aby sanace a privatizace bytových fondů v nových spolkových zemích proběhla co nejrychleji.
-
Město Neubrandenburg věřilo, že díky sanaci a privatizaci bytů bude schopno bránit trvalému úbytku obyvatel.
-
Uzavření smlouvy o správě nemovitostí ve spojení se smlouvou o celkovém paušálu umožnilo udržet v Neubrandenburgu investice, zatímco pokles investic by měl tehdy naopak značné dopady na nezaměstnanost v daném místě.
4.1.4. Alternativy
(45)
Společnost Neuwoges závěrem tvrdí, že hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by býval dal přednost alternativám předmětných smluv.
(46)
Společnost Neuwoges především uvádí, že by uvedený subjekt preferoval přímý prodej, protože přímý prodej by mu generoval zisk, kdežto v případě smlouvy o správě nemovitostí bylo od začátku možné předpokládat ztráty. Objekty (budovy a pozemky) mohly být prodány za cenu stanovenou v odhadu jejich tržní hodnoty, anebo i za cenu vyšší. I kdyby kupující nabyl pouze pozemky a budovy byly zbořeny, byl by takový prodej rentabilnější. Podle společnosti Neuwoges by toto hodnocení bylo platné i v případě, že by bylo zohledněno zproštění závazků podle AHG, neboť své závazky se tehdy společnost Neuwoges mohla pokoušet splnit prostřednictvím privatizace jiných budov, přičemž jejich prodej by byl i bez zproštění závazků podle AHG rentabilnější než předmětný obchod na principu prodeje a zpětného leasingu. Důvody toho, že tyto alternativy nebyly zvoleny, je podle společnosti Neuwoges třeba spatřovat v politických závazcích této společnosti.
(47)
Společnost Neuwoges zastává dále názor, že hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by provedením sanace nepověřoval další stranu, ale spíše by ji v méně rozsáhlém měřítku financoval sám, anebo by budovy nechal zbořit. Skutečnost, že na tyto alternativy nedošlo, zdůvodňuje společnost Neuwoges opět svými politickými závazky.
(48)
Závěrem společnost Neuwoges konstatuje, že v případě sanačního rozhodnutí by byl pro společnost Neuwoges každopádně rentabilnější jiný způsob financování těchto prací. Například by si tehdy mohla vzít úvěr, za jehož zajištění by ručilo město Neubrandenburg, takže by ve výsledku měla příznivější podmínky, než jaké jí nabízel obchod se skupinou BAVARIA.
4.1.5. Státní prostředky a přičitatelnost
(49)
Skupina Bavaria je toho názoru, že údajná výhoda byla poskytnuta ze státních prostředků a je přičitatelná státu.
(50)
Společnost Neuwoges především tvrdí, že město Neubrandenburg mělo jako její jediný podílový vlastník rozhodující vliv na její dozorčí radu, a mělo tedy i rozhodující vliv na společnost Neuwoges. A vzhledem k tomu, že její činnost kontrolovalo město Neubrandenburg, představují údajné ztráty z obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu prohospodařené státní prostředky.
(51)
Společnost Neuwoges dále tvrdí, že v daném případě prakticky všechny ukazatele svědčí pro přičitatelnost: město Neubrandenburg má podle ní rozsáhlý podíl na řízení společnosti Neuwoges; sloužit zájmům tohoto města je významným úkolem společnosti Neuwoges; předmětný obchod byl podle ní uzavřen z politických důvodů a město Neubrandenburg mělo při sjednávání obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu poslední slovo.
4.2. SKUPINA BAVARIA
(52)
Skupina Bavaria argumenty přednesené společností Neuwoges odmítá a prohlašuje, že předmětné smlouvy byly normálními tržními transakcemi a žádným způsobem ji nezvýhodňovaly. Proto také nepředstavovaly žádnou státní podporu. Skupina Bavaria předně uvádí, že předmětné smlouvy je třeba chápat jako jeden ekonomický celek (oddíl 4.2.1). Zadruhé podle ní není pravda, že by tyto smlouvy chápané jako celek žádný hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství nepodepsal (oddíl 4.2.2). Zatřetí tvrdí, že alternativy, které společnost Neuwoges uvádí, by pro společnost Neuwoges nebyly výhodnější (oddíl 4.2.3). Závěrem pak skupina Bavaria prohlašuje, že nedošlo k převodu žádných prostředků, které byly přičitatelné státu (oddíl 4.2.4).
4.2.1. Společný, anebo samostatný přezkum předmětných smluv
(53)
Skupina Bavaria argumentuje v tom smyslu, že předmětné smlouvy je třeba chápat jako jeden celek a nelze je hodnotit izolovaně. Prodej a následný zpětný leasing budov jsou dvě související části jediného obchodu. Skupina Bavaria zdůrazňuje, že tento obchod byl nabídnut jako celek a že jako takovýto celek jej chápala i společnost Neuwoges, což má být zřejmé z interního protokolu dokumentujícího rozhodovací proces v rámci společnosti Neuwoges.
(54)
Kritérium subjektu jednajícího v tržním hospodářství musí být proto - podle skupiny Bavaria - použito na obchod jako celek, a nikoli na jednotlivé smlouvy, chápané samostatně.
4.2.2. Transakce nepředstavovala pro skupinu Bavaria žádnou výhodu
(55)
Podle skupiny Bavaria vylučuje možnost jejího zvýhodnění již skutečností, že společnost Neuwoges uskutečnila nabídkové řízení (třebaže omezeného rozsahu), jejímž cílem bylo prozkoumání trhu. Skupina Bavaria uvádí, že není žádný důvod pochybovat o tom, že společnost Neuwoges si vybrala hospodářsky nejvýhodnější nabídku.
(56)
Aby bylo možné s jistotou říci, zda by hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství uskutečnil předmětný obchod i mimo rámec nabídkového řízení, bylo by nutné vzít v úvahu situaci společnosti Neuwoges. K uskutečnění privatizace bytů (při zachování výhodného nájemného) a dosažení zproštění závazků podle AHG společnost Neuwoges údajně potřebovala získat kapitál a provést sanaci těchto bytů. Předmětný obchod by tudíž podle skupiny Bavaria ve stejné situaci uskutečnil i hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství.
(57)
Co se týče ustanovení smlouvy o správě nemovitostí a rizik, která jsou spojena s tím, že vývoj trhu s nemovitostmi v Neubrandenburgu nesplňuje výchozí očekávání (jako je tomu v případě podílu nevyužívaných prostor, který je vyšší, než se předpovídalo, atd.), argumentuje skupina Bavaria v tom smyslu, že riziko spočívající v tom, že se nepodaří dosáhnout požadované výše nájemného a kvóty vytíženosti, nebylo společnosti Neuwoges vnuceno, nýbrž na její straně pouze zůstalo. Následky vývoje trhu nesplňujícího výchozí očekávání by společnost Neuwoges musela nést i tehdy, kdyby se obchod se skupinou BAVARIA neuskutečnil.
(58)
K jednotlivým ustanovením smlouvy o správě nemovitostí skupina Bavaria uvádí, že průměrné hodnoty nájemného za m2 použité pro výpočet výše leasingové splátky byly o něco nižší než hodnoty, jaké by bylo možné očekávat u nájmů odpovídající úrovně v Neubrandenburgu. Skupina Bavaria také zdůrazňuje, že u nájmů této úrovně se počítalo s tím, že od 1. ledna 2000 se nájemné bude zvyšovat, takže roční zvyšování nájemného o […] % nebylo nereálné.
(59)
Stran smlouvy o právu stavby skupina Bavaria zdůrazňuje, že odhady tržní hodnoty z roku 1997 a 2007 nelze se smlouvou o právu stavby přímo srovnávat, protože posudky se týkaly přímého prodeje, kdežto předmětem smlouvy o právu stavby byl sice prodej budov, ale co se týče pozemků, obsahovala pouze zřízení práva stavby na nich. Jelikož společnost Neuwoges zůstala vlastníkem pozemků, nelze brát v úvahu hodnotu pozemků, která je v posudku stanovena. Skupina Bavaria se domnívá, že posudky každopádně nemají žádný větší význam, protože hodnota objektů, která je v nich stanovena, je pouze teoretická, a nejedná se tedy o skutečnou hodnotu, kterou by bylo možné získat na trhu.
(60)
Skupina Bavaria dále tvrdí, že v úvahu je nutno brát zproštění starých dluhů, jehož bylo na základě tohoto obchodu dosaženo. Dosáhnout zproštění dluhů podle AHG bylo údajně jedním z cílů, které společnost při uzavírání předmětného obchodu sledovala.
(61)
Bez ohledu na konkrétní podmínky smlouvy o právu stavby a smlouvy o správě nemovitostí musejí být podle skupiny Bavaria zohledněny i výhody, jichž společnost Neuwoges díky smlouvě o celkovém paušálu dosáhla. Skupina Bavaria zdůrazňuje, že společnost Neuwoges trvala na tom, aby sanací bytů byla pověřena její dceřiná společnost BRG, přičemž si byla dobře vědoma toho, že veškeré zisky BRG obdrží společnost Neuwoges (zároveň ovšem ručila i za krytí případných ztrát). S ohledem na tuto skutečnost by zisky plynoucí ze smlouvy se společností BRG, uzavřené na částku […] EUR, měly být považovány za relevantní výhodu ve prospěch společnosti Neuwoges.
(62)
A dále, co se týče celkové logiky obchodního modelu prodeje a zpětného leasingu, skupina Bavaria uvádí, že společnost Neuwoges musí samozřejmě zaplatit vstupní investici skupiny Bavaria včetně úroků. Skupina Bavaria poukazuje na protokol vnitřního rozhodovacího postupu společnosti Neuwoges, z něhož má být zřejmé, že společnost Neuwoges si byla plně vědoma skutečnosti, že leasingová splátka slouží k umoření vstupní investice skupiny Bavaria.
4.2.3. Alternativy
(63)
Co se týče alternativ, které přednesla společnost Neuwoges a které by podle jejího mínění byly ekonomicky výhodnější, skupina Bavaria uvádí, že tyto alternativy buď nebyly k dispozici, anebo by nebyly výhodnější. Pokud jde o první údajnou alternativu, tj. přímý prodej nájemníkům, považuje skupina Bavaria za velmi nepravděpodobné, že by tehdy společnost Neuwoges dokázala prodat nesanované byty, přičemž na financování nezbytných sanačních prací neměla v daném okamžiku prostředky. V souvislosti s financováním sanace prostřednictvím úvěru skupina Bavaria zadruhé uvádí, že společnost Neuwoges by i při takovém postupu nesla stejná rizika a stejné náklady, jaké nesla v obchodu se skupinou BAVARIA. Přímý prodej sanovaných bytů nájemníkům nebo komerčnímu kupci by navíc nebyl atraktivní, protože značně vysoký procentní podíl z vyšší ceny by společnost Neuwoges musela odvést do fondu ETF.
4.2.4. Státní prostředky a přičitatelnost
(64)
Závěrem pak skupina Bavaria tvrdí, že obchod se netýkal žádných státních prostředků a není přičitatelný státu. Společnost Neuwoges je běžný podnik zřízený podle soukromého práva, který přímo ani nepřímo neobdržel státní prostředky. Skutečnost, že na její činnost dohlížela dozorčí rada, jejímiž členy byli z větší části obecní zastupitelé, není dostatečným důvodem k tomu, aby transakce byla přičtena státu. Argument společnosti Neuwoges, že na uzavření obchodu tlačilo z politických důvodů město Neubrandenburg, není podle skupiny Bavaria věrohodný.
4.3. MĚSTO NEUBRANDENBURG
(65)
Město Neubrandenburg, které je vlastníkem společnosti Neuwoges, tvrdí, že předmětné smlouvy obsahují státní podporu. Město vychází z argumentů, které přednesla společnost Neuwoges, a k řadě bodů zaujímá vlastní stanovisko.
4.3.1. Zvýhodnění
(66)
Neubrandenburg je zaprvé toho názoru, že smlouva o právu stavby a smlouva o správě nemovitostí musejí být posuzovány odděleně, protože smluvní strany je údajně jak z právního, tak hospodářského hlediska důsledně oddělily. Na druhém místě poukazuje Neubrandenburg na argumenty, které společnost Neuwoges předložila ohledně prognózy poklesu počtu obyvatel, kterou by hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství vzal v úvahu. Neubrandenburg dále zdůrazňuje, že pro hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by byl vysoký podíl nevyužívaných prostor skutečností, kterou by tehdy mohl jasně předpokládat. Zatřetí zastává Neubrandenburg názor, že sanace, jejichž provedení skupina Bavaria zadala, byly natolik omezené, že nebylo možné očekávat žádné vysoké kvóty vytíženosti ani žádné významné zvýšení nájemného.
(67)
Neubrandenburg kromě toho odmítá některé další argumenty, které přednesla skupina Bavaria. Zastává zejména stanovisko, že nabídkové řízení nelze považovat za okolnost, která by dokládala, že nabídka skupiny Bavaria byla nejpříznivější nabídkou na trhu. Hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by na nabídku skupiny Bavaria v žádném případě nepřistoupil, ani kdyby byla skutečně nejvýhodnější nabídkou na trhu. Co se týče údajných alternativ, přebírá Neubrandenburg podstatné části argumentace společnosti Neuwoges. Stran posudků tržní hodnoty nemovitostí a argumentu skupiny Bavaria, že stanovené ceny byly tehdy reálně nedosažitelné, Neubrandenburg prohlašuje, že posudek představuje nezbytný parametr, z něhož musí vycházet stanovení tržní hodnoty nemovitostí v rozhodné době, protože údajně již není možné stanovit, jakou cenu by společnost Neuwoges mohla na trhu v roce 1998 skutečně získat.
4.3.2. Státní prostředky a přičitatelnost
(68)
Město Neubrandenburg je toho názoru, že předmětný právní úkon musí být přičítán jemu, protože v dostatečné míře vykonávalo kontrolu nad činností společnosti Neuwoges, a to jak obecně, tak i v konkrétním případě obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu.
(69)
Město Neubrandenburg mělo jako jediný podílový vlastník nad činností společnosti Neuwoges úplnou kontrolu. Společnost Neuwoges je proto ve své obchodní činnosti údajně vázána pokyny města. Osm z deseti členů dozorčí rady společnosti Neuwoges jsou podle sdělení města Neubrandenburg zástupci města, takže má možnost využívat i další kontrolní mechanismus. Z veřejnoprávních předpisů vyplývala pro město Neubrandenburg povinnost zajistit si možnost přiměřeného ovlivňování společnosti Neuwoges.
(70)
Ohledně předmětného obchodu město Neubrandenburg prohlašuje, že mělo nejen možnost vykonávat kontrolu, nýbrž že ji při tomto obchodu také skutečně vykonávalo. Neubrandenburg je toho názoru, že mimo jiné ze zápisů jednání dozorčí rady je zřejmé úzké zapojení zástupců města a že před uzavřením obchodu musela přijmout určité rozhodnutí dozorčí rada. K podmínkám obchodu Neubrandenburg uvádí, že město požadovalo respektování zájmů obecní politiky.
(71)
Město Neubrandenburg shrnuje svůj postoj tvrzením, že uvedená fakta dokládají vliv města na obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, jakož i jeho odpovědnost za tento obchod, a že je to tudíž město, komu má být tento obchod přičítán.
4.4. SPOLKOVÁ ZEMĚ BERLÍN
(72)
Spolková země Berlín, která je se skupinou Bavaria (19) úzce provázána, tvrdí, že předmětné smlouvy žádný prvek státní podpory neobsahují, protože skupina Bavaria nebyla nijak zvýhodněna.
4.4.1. Zvýhodnění
(73)
Spolková země Berlín argumentuje především tím, že předmětné smlouvy je nutno chápat jako jediný obchod, protože představují komplementární části jednoho obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu. Společnost Neuwoges k nim údajně právě takto přistupovala.
(74)
Co se týče kritéria hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství, poukazuje spolková země Berlín na to, že vzhledem k hospodářské situaci, ve které se společnosti Neuwoges v rozhodné době (1997-1998) nacházela, a vzhledem k povaze obchodu, který chtěla uzavřít (privatizace v souladu s podmínkami pro zproštění starých dluhů podle AHG, sanace vlastního bytového fondu, požadavek, že si ponechá výkon správy nad svými objekty, zachování nájemného v sociálně únosné výši), nabídla skupina Bavaria vyvážené řešení.
(75)
Zvláště pak v souvislosti se smlouvou o právu stavby spolková země Berlín uvádí zaprvé to, že nabídkové řízení, které uspořádala společnost Neuwoges, je dokladem toho, že společnost Neuwoges považovala nabídku skupiny Bavaria za nabídku, která byla v daném časovém okamžiku (1997-1998) v rámci dostupných možností financování nejpříznivější. Zadruhé pak Berlín tvrdí, že musí být zohledněna okolnost zproštění starých dluhů podle AHG, protože splnění privatizačního závazku vyplývajícího z AHG představovalo na straně společnosti Neuwoges zásadní požadavek. Zatřetí Berlín zdůrazňuje, že prodej za relativně nízkou cenu (pro který byla zvolena forma odprodeje zahrnujícího náklady na sanaci, a nikoli forma odprodeje po ukončení již realizovaných sanačních prací) byl v hospodářském zájmu společnosti Neuwoges, protože nižší cena znamenala nižší odvod do fondu ETF.
(76)
Ohledně smlouvy o správě nemovitostí Berlín uvádí zaprvé to, že příklady smluv dokládají, že ani doba plnění smlouvy, ani indexace leasingové splátky sazbou […] % ročně nebyly neobvyklé. Zadruhé konstatuje, že s ohledem na průměrnou míru inflace, kterou lze pro tehdejší dobu (1997-1998) vypočítat, byla indexace odůvodněná. A za třetí tvrdí, že nájemné za m2 bylo stanoveno v rozmezí sazeb nájemného platných v Neubrandenburgu.
4.4.2. Státní prostředky a přičitatelnost
(77)
Spolková země Berlín argumentuje podobně jako skupina Bavaria v tom smyslu, že město Neubrandenburg neposkytuje společnosti Neuwoges žádné prostředky. Společnost Neuwoges měla údajně k dispozici naopak jen příjmy z vlastního hospodaření, nad nimiž obecní orgány neměly přímou kontrolu.
(78)
Co se týče přičitatelnosti, je podle Berlína málo pravděpodobné, že by se město Neubrandenburg rozhodlo poskytnout nemovitostnímu fondu z Berlína podporu na úkor svého vlastního místního bytového družstva. Navíc ani neexistují žádné dostatečné indicie, které by svědčily o tom, že si město Neubrandenburg chtělo uzavření těchto smluv přičítat.
5. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(79)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení zaujala Komise předběžné stanovisko k řadě otázek a vyzvala účastníky řízení, aby předložili informace týkající se zejména tří otázek.
(80)
Komise předběžně souhlasila, že smlouvu o právu stavby a smlouvu o správě nemovitostí je nutno chápat jako jeden celek, a nikoli jako oddělené jednotky, protože obě jsou součástí leasingu na nemovitosti v rámci konkrétní varianty prodeje a zpětného leasingu (20). Ve svém hodnocení možného hospodářského zvýhodnění vyšla tudíž z analýzy výnosů, které mohla společnost Neuwoges v roce 1998 na základě uzavření smlouvy o právu stavby a smlouvy o správě nemovitostí očekávat (21).
(81)
Ohledně smlouvy o právu stavby vznesla Komise zejména tyto dvě otázky:
-
Zaprvé je nutno objasnit, zda má být zohledněno zproštění závazků podle AHG (22).
-
Zadruhé chtěla Komise získat další informace o rozdílech mezi posudky tržní hodnoty z roku 1997 a 2007, protože bez dalších upřesňujících informací nebylo možné stanovit, který z těchto posudků případně odráží skutečnou tržní hodnotu, jakou měly příslušné pozemky v letech 1997-1998 (23).
(82)
Co se týče smlouvy o správě nemovitostí, poukázala Komise především na to, že z příkladů smluv vyplývá, že podmínky, které si spolu dohodly společnosti Neuwoges a skupina Bavaria, nebyly v tehdejší době (1997-1998) na trhu neobvyklé (24). Zadruhé Komise tvrdí, že omezené nabídkové řízení realizované společností Neuwoges je dokladem toho, že společnost Neuwoges měla možnost získat potřebné informace o trhu a učinit ekonomicky racionální rozhodnutí (25). Zatřetí poukázala Komise na skutečnost, že smluvně stanovené sazby nájemného na rok 2008 fakticky odpovídaly průměrné výši nájmů v příslušné městské čtvrti v roce 2008 anebo byly jen nepatrně nižší (26).
(83)
Přestože všechny tyto faktory naznačují, že smlouva o správě nemovitostí byla z tržního hlediska přiměřená, požádala Komise o další informace týkající se očekávání účastníků trhu s nemovitostmi v roce 1998, aby mohla důkladněji přezkoumat příslušné argumenty (27).
(84)
Komise přezkoumala též analýzu peněžního toku, kterou předložila společnost Neuwoges, a dospěla nakonec k závěru, že z důvodu metodických nedostatků nemůže tato analýza prokazovat hospodářské zvýhodnění skupiny Bavaria (28).
(85)
Komise tudíž došla k závěru, že na základě předložených informací nemůže hospodářské zvýhodnění skupiny Bavaria dokázat (29). Oznámila nicméně, že má v úmyslu přezkoumat argumenty účastníků trhu ještě důkladněji, a od všech zúčastněných stran si vyžádala relevantní doplňující informace (30).
6. VNITROSTÁTNÍ SOUDNÍ ŘÍZENÍ
(86)
Dne 28. listopadu 2008 vydal ve věci BAVARIA/NEUWOGES v řízení v prvním stupni rozsudek LG Rostock. Skupina Bavaria podala žalobu, protože společnost Neuwoges jí od října roku 2006 odmítala hradit měsíční leasingovou splátku dohodnutou v rámci smlouvy o správě nemovitostí s odůvodněním, že smlouva je neplatná, jelikož obsahuje protiprávní státní podporu.
(87)
LG Rostock ve svém rozsudku především konstatoval, že smlouvu o právu stavby a smlouvu o správě nemovitostí je nutno chápat jako jednotný celek, a nikoli jako oddělené jednotky, protože obě smlouvy jsou součástí jednoho a téhož obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu (31).
(88)
Co se týče smlouvy o právu stavby, stanovil LG Rostock zejména roční výši protiplnění za toto právo za prvních 30 let trvání smlouvy o právu stavby; ta činila […] % ročně. LG Rostock byl toho názoru, že se v daném případě nejednalo o žádnou nepřiměřeně nízkou náhradu, protože společnost Neuwoges obdržela toto protiplnění za právo stavby předem na dobu 30 let a mohla tyto prostředky zúročit, což by v případě ročních plateb nebylo možné (32).
(89)
LG Rostock dále konstatoval, že je nutno zohlednit okolnost zproštění všech starých závazků, jehož společnost Neuwoges na základě obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu dosáhla, neboť obchod pro toto zproštění vytvořil předpoklady (33). Pokud se do kupní ceny budov započítá i tato částka odpovídající starým závazkům, jichž byla společnost Neuwoges zproštěna, je výsledná hodnota jen o 16 % nižší než hodnota budov uvedená v posudku jejich tržní hodnoty z roku 2007, a není tudíž k hodnotě budov nepoměrná (34). LG Rostock konečně také uvádí, že společnost Neuwoges měla na sjednání nízké kupní ceny zájem, protože s nižší kupní cenou se snížil také celkový objem investic skupiny Bavaria, a tím i odpovídající výše leasingové splátky (35). LG Rostock kromě toho také konstatoval, že nižší kupní cena byla výhodná rovněž z toho důvodu, že platební závazky společnosti Neuwoges vůči fondu ETF závisely na výnosu z prodeje (36).
(90)
V otázce smlouvy o správě nemovitostí byl LG Rostock zaprvé toho názoru, že v obchodech, jejichž předmětem jsou úvěry na nemovitosti, není třicetiletá doba trvání smlouvy ničím neobvyklým (37). Zadruhé zastával soud stanovisko, že smluvně dohodnutá výše leasingové splátky, původně ve výši […] EUR za m2, nebyla nijak neúměrná průměrné výši nájmů účtovaných v příslušném období (1997-1998) za srovnatelné budovy (38). Soud dospěl rovněž k závěru, že roční zvyšování leasingové splátky o […] % z důvodu inflace mezi roky 1970 a 1998 (tj. v průměru o 3,52 % ročně) je odůvodněno (39). LG Rostock kromě toho poukázal rovněž na to, že skutečný vývoj nájemného v příslušných městských čtvrtích během prvních deseti let doby trvání smlouvy odpovídal smluvně stanovenému zvyšování splátek. Zatřetí pak LG Rostock argumentoval tím, že náklady na správu a údržbu byly podle platných právních předpisů oprávněné a nesvědčí o žádném zvýhodnění skupiny Bavaria (40).
(91)
Co se týče rizika výpadku nájemného ve výši […] %, byl LG Rostock toho názoru, že v každém leasingu je to příjemce půjčky, kdo nese riziko, zda věc, která mu byla přenechána k užívání, bude moci skutečně používat předpokládaným způsobem (41). Tento svůj závěr podložil LG Rostock argumentem, že žádná úvěrová instituce by nepřevzala odpovědnost za to, že financovanou nemovitost bude možné používat plánovaným způsobem.
(92)
LG Rostock provedl konečně také srovnání průměrné výše leasingového úroku stanovené v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu s úrokovou sazbou obvyklých půjček. Jelikož průměrná roční výše úroků za leasing dosahovala […] % za rok, nebyla tato sazba neúměrná očekávanému vývoji úroků z prostředků na financování nemovitostí, protože úroky z prostředků na financování nemovitostí mohly činit ročně až 10 % (42).
(93)
LG Rostock shrnul svůj postoj tvrzením, že skupina Bavaria nebyla nijak zvýhodněna, protože předmětné smlouvy by uzavřel i hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství (43).
(94)
Společnost Neuwoges se proti tomuto rozsudku odvolala; řízení před OLG Rostock stále probíhá.
(95)
Kromě toho také skupina Bavaria zahájila řízení před VG Greifswald, aby touto soudní cestou získala přístup ke všem spisům společnosti Neuwoges nebo město Neubrandenburg, které se těchto smluv týkaly. Skupina Bavaria prohlásila, že ještě předtím se pokusila získat možnost nahlédnout do těchto spisů na základě žádosti podané v souladu se zákonem o svobodě informací (Informationsfreiheitsgesetz), kterou však město Neubrandenburg zamítlo, údajně s odůvodněním, že skupina Bavaria má již nyní v rámci řízení před LG/OLG Rostock a před Evropskou komisí přístup ke všem potřebným dokumentům (44). Také řízení před VG Greifswald stále probíhá.
7. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
7.1. EXISTENCE PODPORY PODLE ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(96)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“. Státní podporou je tudíž takové opatření, které splňuje všechny čtyři níže uvedené podmínky:
a)
Opatřením se určitému podniku zjednává selektivní hospodářské zvýhodnění.
b)
Opatření lze přičíst státu a je financováno ze státních prostředků.
c)
Opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž.
d)
Opatření je takové povahy, že ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
7.1.1. Selektivní zvýhodnění ve prospěch určitého podniku: obecné zásady
(97)
Předpoklady, jež musí splňovat opatření, které má spadat do kategorie „podpory“ ve smyslu článku 107 SFEU, nejsou podle ustálené judikatury Soudního dvora splněny tehdy, pokud zvýhodněný podnik získal tutéž výhodu, která mu byla poskytnuta ze státních prostředků, i za okolností odpovídajících obvyklým tržním podmínkám. Při posuzování otázky, zda by tatáž opatření přijal za běžných tržních podmínek i hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství nacházející se v situaci co možná nejpodobnější situaci státu, musí být posuzovány pouze výhody a závazky, které souvisejí s funkcí státu jako podílového vlastníka, nikoli však výhody a závazky, které se pojí s jeho funkcí vykonavatele veřejné moci (45).
(98)
Použitelnost zásady hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství závisí tudíž vposled na tom, zda dotčený členský stát poskytne podniku hospodářskou výhodu jakožto hospodářský subjekt, a nikoli jakožto vykonavatel veřejné moci. Členský stát, který se v rámci správního řízení odvolává na tuto zásadu, musí proto v případě pochybností jednoznačně a za pomoci objektivních a ověřitelných důkazů doložit, že realizovaná opatření přijal jakožto hospodářský subjekt. Z těchto důkazů musí jasně vyplývat, že dotčený členský stát před poskytnutím hospodářské výhody nebo současně s jejím poskytnutím přijal rozhodnutí, na jehož základě bude prostřednictvím reálně uskutečněného opatření ve vztahu k danému podniku hospodářsky činný. S ohledem na to mohou být vyžadovány především důkazy, z nichž bude zřejmé, že toto rozhodnutí se zakládá na ekonomických analýzách srovnatelných s těmi, které by před investicí příslušného kapitálu provedl hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství nacházející se v situaci co možná nejpodobnější situaci dotčeného členského státu s cílem určit budoucí rentabilitu takové kapitálové investice.
(99)
Hospodářská hodnocení, která byla vypracována poté, co byla tato výhoda poskytnuta, zpětné stanovení skutečné rentability kapitálových investic realizovaných dotčeným členským státem nebo pozdější odůvodnění skutečně zvoleného postupu však jako důkaz toho, že tento členský stát před poskytnutím takové výhody nebo současně s jejím poskytnutím toto rozhodnutí přijal jakožto hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, nestačí (46).
(100)
Z výše uvedeného vyplývá zaprvé to, že pro účely přezkumu dodržení zásady hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství nemohou být smluvními stranami předložené podklady, které byly vypracovány až po přijetí opatření, právě vzhledem k této okolnosti v daném případě zohledněny.
(101)
Za druhé je z výše uvedeného zřejmé, že pro účely přezkumu dodržení zásady hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství nelze brát v daném případě v úvahu ani vliv AHG na finanční situaci společnosti Neuwoges. Cíl, který AHG sledoval, byl ve skutečnosti politický a podmínky poskytnutí podpory splňovala pouze omezená kategorie podniků (§ 2 AHG). Na hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, který by se nacházel v podobné situaci jako společnost Neuwoges, by tento zákon nebyl použitelný.
7.1.2. Struktura hodnocení v této věci
(102)
Aby bylo možné stanovit, zda skupina Bavaria byla díky předmětným smlouvám nějak zvýhodněna, je nutno přezkoumat, zda tyto smlouvy odpovídaly smlouvám, na které by přistoupil i hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, pokud by se nacházel v podobné situaci jako společnost Neuwoges.
(103)
Komisí provedený přezkum sestává ze tří kroků. V prvním kroku jsou analyzovány finanční důsledky předmětného obchodu pro společnost Neuwoges s cílem stanovit, s jakými zisky mohl tento podnik počítat (oddíl 7.2). Ve druhém kroku je obchod na principu prodeje a zpětného leasingu srovnáván s jinými alternativami, mezi něž patří například přímý prodej, aby pak na základě tohoto srovnání bylo stanoveno, zda by některé z těchto možných alternativ byly z hospodářského hlediska zajímavější (oddíl 7.3). Ve třetím kroku je provedeno referenční hodnocení, jehož součástí je jednak srovnání předmětného obchodu s podobnými obchody na principu prodeje a zpětného leasingu, které byly uzavřeny zhruba v témže časovém rozmezí, jednak analýza výsledků omezeného řízení, které uskutečnila společnost Neuwoges, a dále srovnání obchodních podmínek s obvyklými úrokovými sazbami, které jsou známy z jiných obchodů s nástroji financování realizovaných v odpovídajícím časovém rozmezí, tj. koncem roku 1997 nebo začátkem roku 1998 (oddíl 7.4). Celkový výsledek těchto tří kroků analýzy dovoluje učinit závěr o tom, zda se společnost Neuwoges chovala jako hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství.
7.2. FINANČNÍ DŮSLEDKY OBCHODU PRO SPOLEČNOST NEUWOGES
(104)
První krok analýzy finančních důsledků předmětného obchodu spočívá v určení druhu obchodu. V tomto případě se jedná hlavně o zodpovězení otázky, zda obě smlouvy, které spolu společnosti Neuwoges a skupina Bavaria uzavřely, představují jeden a tentýž nedílný obchod, nebo zda mají být přezkoumávány jako dvě oddělené transakce (oddíl 7.2.1). Ve druhém kroku jsou zjišťovány zvláštní vlastnosti obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu, aby bylo možné provést přiměřené posouzení finančních důsledků tohoto obchodu pro společnost Neuwoges (oddíl 7.2.2). Nejprve byly provedeny samostatné hloubkové analýzy finančních dopadů smlouvy o právu stavby (oddíl 7.2.3) a smlouvy o správě nemovitostí (oddíl 7.2.4) a v návaznosti na ně i celková analýza rentability obchodu pro společnost Neuwoges (oddíl 7.2.5).
7.2.1. Společný vs. samostatný přezkum předmětných smluv
(105)
Především je třeba připomenout, že jak v rozhodnutí Komise o zahájení řízení, tak i v rozsudku LG Rostock je zastáván názor, že obě předmětné smlouvy je třeba chápat jako celek (47). Tento závěr potvrdilo i formální vyšetřovací řízení, a to z těchto důvodů:
a)
Obě smlouvy představují vzájemně se doplňující součásti jediného obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu. V brožuře, kterou zhotovila skupina Bavaria a ve které je prezentován její specifický model prodeje a zpětného leasingu, se poukazuje na to, že obchod byl realizován prostřednictvím dvou smluv, z nichž jedna stanovila podmínky prodeje a druhá podmínky zpětného pronájmu (48). Na obě smlouvy se poté odkazovalo vždy jen v tom smyslu, že tvoří jeden obchod.
b)
Smlouvy byly uzavřeny dne 21. ledna 1998, tzn. téhož dne, a vzájemně na sebe odkazují (49), což svědčí o jejich úzké provázanosti a o tom, že ani jedna z těchto smluv by bez té druhé nebyla uzavřena.
c)
Jak vyplývá z původní cenové kalkulace skupiny Bavaria, kterou předložila společnost Neuwoges, jsou spolu podmínky smluv neoddělitelně provázány (50). Výše předem splatné peněžité částky závisela na výši leasingové splátky, kterou měla společnost Neuwoges měsíčně hradit, a na realizovaných investicích, které skupina Bavaria vložila do sanace budov. Leasingová splátka má v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu sloužit k umoření původních investic poskytovatele leasingu. To znamená, že při změně ustanovení smlouvy o správě nemovitostí by se změnily i číselné hodnoty ve smlouvě o právu stavby a naopak (51).
d)
Ze zápisů ze zasedání dozorčí rady společnosti Neuwoges vyplývá, že společnost Neuwoges obě tyto smlouvy chápala jako součást jednoho a téhož obchodu (52). V dokumentech z jednání dozorčí rady ze dne 30. října 1997 a ze dne 16. prosince 1997 se například zcela jasně uvádí, že kupní cena bude financována z prostředků kupujícího formou leasingové půjčky. Z toho je zřejmé, že společnost Neuwoges si byla spojení mezi smlouvou o právu stavby a smlouvou o správě nemovitostí velmi dobře vědoma. Rovněž na zasedání, které se konalo dne 16. prosince 1997, sdělilo vedení společnosti Neuwoges dozorčí radě, že platba, která byla dojednána se skupinou Bavaria, představuje cenu, která je pro tento „balíček“ dosažitelná, a že pro podnik s sebou tento „balíček“ sice nese určitá rizika, ale že jsou to rizika přijatelná. Zmínka o „balíčku“ a riziku, které je s ním spojeno, je opět dalším dokladem toho, že obě smlouvy byly chápány jako jediný obchod.
(106)
Argumenty, které společnost Neuwoges přednesla ohledně neověření jedné z předmětných smluv, nejsou přesvědčivé. Jako hlavní argument uvádí společnost Neuwoges to, že toto odložené ověření dokládá záměr smluvních stran uzavřít dvě oddělené, vzájemně nezávislé smlouvy. Komise poukazuje na to, že státní opatření mohou mít různé podoby a že musí být rozlišovány podle svých účinků, takže nelze vyloučit, že několik na sebe navazujících opatření státu může být pro účely použití čl. 107 odst. 1 SFEU považováno za jedno jediné opatření. Takový případ může nastat především tehdy, kdy na sebe navazující opatření, zvláště se zřetelem k jejich časovému sledu, jejich účelu a situaci, v níž se podnik v době, kdy jsou tato opatření přijímána, nachází, spolu natolik těsně souvisejí, že je od sebe nelze oddělit (53). Pojem jediného obchodu je tudíž v unijních právních předpisech týkajících se státní podpory chápán v širším smyslu než v německém smluvním právu. Z úvah obsažených ve 105. bodě odůvodnění vyplývá, že předmětné smlouvy musejí být se zřetelem k jejich časovému sledu, jejich účelu a situaci, v níž se podnik nacházel v době uzavření smluv podle unijních právních předpisů týkajících se státní podpory, chápány jako jediný obchod.
7.2.2. Rámcové souvislosti: podoba obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu
(107)
Obchod mezi skupinou Bavaria a společností Neuwoges je založen na „modelu leasingové půjčky na nemovitosti“ vytvořeném skupinou Bavaria. Tento model počítá s tím, že kupující (skupina Bavaria) financuje své původní investice pomocí zpětného leasingu získaných budov prodávajícímu (společnosti Neuwoges). Objem investic a odpovídající výše leasingových splátek se v tomto modelu leasingové půjčky určí pomocí jednoduchého vzorce, kdy se objem investic spočítá tak, že nominální roční výše leasingové splátky se vydělí výší leasingového úroku (v %):
Výše leasingového úroku se opět spočítá na základě doby trvání smlouvy, indexace leasingové splátky a zůstatkové hodnoty budov:
Výše leasingového úroku (v %):
Doba trvání: 25 let
Zůstatková hodnota (v %):
Indexace
0
1
1,5
2
2,5
3
3,5
10
8,385
7,687
7,35
7,02
6,701
6,39
6,068
50
7,80
7,149
6,836
6,53
6,232
5,943
5,661
100
7,066
6,478
6,194
5,917
5,647
5,384
5,129
Doba trvání: 30 let
Zůstatková hodnota (v %):
Indexace
0
1
1,5
2
2,5
3
3,5
10
7,94
7,196
6,83
6,488
6,148
5,81
5,498
50
7,552
6,844
6,503
6,177
5,847
5,53
5,229
100
7,069
6,464
6,08
5,774
5,47
5,17
4,893
(108)
Je tak zřejmé, že objem investic závisí jak na výši leasingového úroku, tak na výši měsíčních leasingových splátek a naopak. Jakmile se smluvní strany dohodly na základních parametrech (době trvání, roční indexací, zůstatkové hodnotě) a na požadovaném objemu celkových investic nebo na plánované výši měsíčních leasingových splátek, bylo možné vypočítat chybějící parametry. Kratší doba trvání, nižší zůstatková hodnota, nižší indexace nebo nižší nominální výše měsíčních leasingových splátek odpovídají v souladu s uvedeným vzorcem nižšímu objemu celkových investic.
(109)
Po stanovení celkového objemu investic se odečtou náklady na sanaci, daně a případné další zvláštní náklady. Výsledná částka pak odpovídá kupní ceně. V rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu uzavřeného mezi společností Neuwoges a skupinou Bavaria se při stanovení kupní ceny (zaplacené předem v hotovosti) nerozlišovalo mezi cenou zaplacenou za majetek v podobě budov a protiplněním za právo stavby.
Výpočet v rámci obchodu mezi skupinou Bavaria a společností Neuwoges
Celkový objem investic
[…] EUR
Sanace
[…] EUR
Daně a poplatky
[…] EUR
Privatizační úhrady
[…] EUR
Kupní cena
[…] EUR
(110)
Předmětný obchod na principu prodeje a zpětného leasingu má dvě části, smlouvu o právu stavby a smlouvu o správě nemovitostí; obě tyto části pak souvisejí ještě se smlouvou o celkovém paušálu. Finanční důsledky smlouvy o právu stavby, smlouvy o správě nemovitostí a smlouvy o celkovém paušálu pro společnost Neuwoges je třeba posuzovat s ohledem na tyto rámcové souvislosti.
7.2.3. Stanovení očekávatelných finančních důsledků smlouvy o právu stavby pro společnost Neuwoges
(111)
Hlavní části smlouvy o právu stavby tvoří prodej budov a zřízení práva stavby na pozemcích, na nichž tyto budovy stojí, a to na dobu 75 let. Skupina Bavaria se zavázala k tomu, že společnosti Neuwoges zaplatí celkem […] EUR […]: z čehož […] EUR představuje kapitalizované protiplnění za právo stavby na pozemcích za období do 31. prosince 2028 a […] EUR představuje kupní cenu za budovy (54). Kromě toho musí skupina Bavaria ode dne 1. ledna 2029 po dobu 10 let každoročně platit protiplnění za právo stavby ve výši […] % aktuální hodnoty pozemků, tj. ve výši […] EUR za m2, resp. […] EUR za rok (55). Pro zbývající dobu trvání smlouvy o právu stavby - od roku 2039 do konce roku 2073 - je stanovena úprava tohoto protiplnění za právo stavby podle cenového indexu celkových životních nákladů, změní-li se tento index o více než […] % (56).
(112)
Kromě zakoupení budov a nabytí práva stavby na příslušných pozemcích se skupina Bavaria zavázala i k zajištění sanace budov a souhlasila s uzavřením smlouvy s BRG, dceřiným podnikem společnosti Neuwoges, o provedení stavebních prací.
(113)
Při stanovení výše kupní ceny, kterou měla skupina Bavaria v rámci smlouvy o právu stavby zaplatit společnosti Neuwoges, vycházely smluvní strany z výše měsíční leasingové splátky, která činila […] EUR za m2, indexace ve výši […] % ročně, zůstatkové hodnoty budov ve výši […] % (kterou měla společnost Neuwoges uhradit po uplynutí doby platnosti smlouvy o zřízení práva stavby, která byla uzavřena na dobu 75 let, na základě znaleckého posudku vypracované k danému časovému okamžiku), jakož i z doby trvání zpětného leasingu v délce 30 let (57). Z těchto hodnot, na nichž se smluvní strany dohodly, vyplynul celkový objem investic ve výši […] milionů EUR (58). Po odečtení sanačních nákladů ve výši […] EUR, privatizačních nákladů ve výši […] EUR a daní a poplatků ve výši […] EUR činila prodejní cena […] EUR (59).
(114)
Tato konečná cena byla následně rozdělena na dvě části, z nichž první tvořila cena budov ([…] % = […] EUR), druhou kapitalizované protiplnění za právo stavby na pozemcích ([…] % = […] EUR) (60). Částky vztahující se na pozemky a na budovy nebyly vypočítány odděleně, nýbrž každá byla stanovena jako podíl celkové prodejní ceny.
(115)
První výhody, které společnosti Neuwoges z tohoto obchodu vznikly, představovaly tudíž peněžitá platba ve výši […] EUR a po uplynutí 30 let též příjmy z protiplnění za právo stavby, k jehož úhradě se společnost Bavaria zavázala.
7.2.3.1. Další faktory
Privatizační úhrady
(116)
V první řadě je třeba konstatovat, že v každém případě musí být zohledněny peněžité částky ve výši […] EUR, které zaplatila skupina Bavaria v rámci privatizačních úhrad.
(117)
Jako strana kupující budovy a držící právo stavby na pozemcích se skupina Bavaria měla snažit o odprodej části bytového fondu nájemcům, a to způsobem, který jasně stanovily předmětné smlouvy. Tato povinnost byla smluvně stanovena, takže odprodej bylo možné uznat pro účely AHG jako „privatizaci do vlastnictví zprostředkujícího pořizovatele“. Podle tohoto zákona měl komerční kupující usilovat o to, aby co největší část, nejméně však 1/3 bytového fondu, který na něj byl v rámci obchodu převeden, odprodal nájemníkům (61). V rámci této povinnosti bylo nutné vynaložit i úsilí na informování nájemníků o jejich stávajících možnostech a zjišťování, zda mají o koupi bytu zájem. Tento úkol pak na sebe na základě smlouvy o právu stavby (část V, §§ 1-3) převzala zpátky společnost Neuwoges. Strany se kromě toho také dohodly, že společnost Neuwoges za to obdrží náhradu ve výši […] EUR za m2, a na základě toho pak byla stanovena celková náhrada za plnění privatizačních závazků ve výši […] EUR.
(118)
Zprvu nebylo plánováno, že společnost Neuwoges získá za plnění svých privatizačních závazků náhradu; zvláštní částka, která byla později vyplacena jako náhrada za plnění privatizačních závazků, tvořila původně jen součást přibližně stanovené prodejní ceny (62). Z hlediska skupiny Bavaria to ve skutečnosti nemělo žádný smysl, aby společnosti Neuwoges vyplácela náhradu za činnosti, na nichž skupina Bavaria neměla žádný hospodářský zájem. Dosažení zproštění závazků podle AHG, na něž se privatizační povinnost vázala, bylo pouze v hospodářském zájmu společnosti Neuwoges.
(119)
Náhrada za plnění privatizačních povinností byla přesto později odečtena od prodejní ceny a vyplacena formou samostatné platby. Důvod toho mohl spočívat v tom, že pokud by předmětná částka zůstala součástí prodejní ceny, vztahovala by se na ni povinnosti odvodu do fondu ETF. Prodejní cena, kterou skupina Bavaria zaplatila společnosti Neuwoges, byla o částku odpovídající výše snížena. Z hlediska skupiny Bavaria v tom z hospodářského hlediska nebyl žádný rozdíl. Společnost Neuwoges obdržela od skupiny Bavaria částku v přesně takové výši, jakou by získala v případě, že by ke sjednání samostatné náhrady za plnění privatizačních povinností nedošlo. Společnost Neuwoges si ve skutečnosti i platby spojené s privatizací připočítala k výnosům z obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu (63).
(120)
To, že tyto platby byly účtovány jako samostatné náhrady, a nikoli jako součást prodejní ceny, mělo pro společnost Neuwoges význam jen v souvislosti s AHG. Jak již bylo řečeno výše (viz 101. bod odůvodnění), hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by AHG nebral v úvahu. Okolnost, že společnost Neuwoges přistoupila na privatizační závazky a vynakládala na jejich plnění prostředky, není v dané souvislosti významná. Hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, který nevyvíjí činnost s ohledem na AHG, by na žádné privatizační závazky nepřistoupil, a plnění těchto závazků nelze tudíž v souvislosti s použitím kritéria hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství zohlednit.
(121)
Náhradu, kterou skupina Bavaria vyplatila společnosti Neuwoges za plnění privatizačních povinností, je proto nutno považovat za významnou výhodu ve prospěch společnosti Neuwoges, která musí být připočtena k prodejní ceně, protože jedině tak je možné stanovit úplný rozsah finančních důsledků obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu pro společnost Neuwoges.
Sanace
(122)
Sanační práce realizované v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu měly pro společnost Neuwoges další finanční důsledky. Je třeba připomenout, že sanační náklady bezprostředně souvisely s částkou, kterou měla podle smlouvy o právu stavby skupina Bavaria zaplatit společnosti Neuwoges a která se stanovila na základě výpočtu celkového objemu investic po odečtení nákladů, mezi něž se počítaly i náklady na sanaci (viz 109. bod odůvodnění). Jinak řečeno, čím vyšší byly sanační náklady, tím nižší byla kupní cena. Z tohoto důvodu byla při alternativní kalkulaci transakce, která vycházela z nižšího nájemného, nižší indexace, a tedy i z výrazně nižších leasingových splátek, kupní cena i přesto stále ještě nižší než cena dohodnutá ve smlouvě o právu stavby; tato skutečnost byla dána v první řadě tím, že předpokládané sanační náklady byly v této alternativní kalkulaci podstatně nižší než náklady, na nichž se nakonec dohodly skupina Bavaria a BRG (64).
(123)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že paušální částka za sanační práce, kterou skupina Bavaria na základě smlouvy o celkovém paušálu vyplácela společnosti BRG, 100 % dceřinému podniku společnosti Neuwoges, výrazně přesahovala původní výši sanačních nákladů stanovenou podle odhadu společnosti Neuwoges (65). Celková výše stanovených nákladů měla podle původního odhadu společnosti Neuwoges dosahovat […] EUR, resp. […] EUR za m2, avšak paušální částka za sanační práce, na které se skupina Bavaria a společnost BRG, dceřiný podnik společnosti Neuwoges, dohodly, činila […] EUR, resp. […] EUR za m2. Jinak řečeno, dohodnuté náklady přesáhly původně odhadované náklady o […] EUR, resp. […] EUR za m2. Tato výrazně vyšší dohodnutá paušální výše nákladů významně snížila kupní cenu, kterou skupina Bavaria na základě smlouvy o právu stavby zaplatila společnosti Neuwoges.
(124)
Zdůvodnění rozdílu mezi původním odhadem nákladů a dohodnutou paušální částkou nebylo sděleno. Tato skutečnost je o to překvapivější, že společnost Neuwoges odhadované náklady v průměrné výši […] EUR za m2 původně označila jako „zcela obvyklé[]“ (66). Také ve znaleckém posudku Mezi sanací a demolicí: panelové domy v nových spolkových zemích (Zwischen Sanierung und Abriss: Plattenbauten in den neuen Bundesländern, dále jen „posudek Pestelova institutu“), který předložila společnost Neuwoges, jsou náklady na sanaci odpovídající té, kterou realizovala společnost BRG, odhadovány v rozmezí od […] EUR za m2 do […] EUR za m2 (67). Společnost Neuwoges měla jako vlastník a správce budov přesnou představu o potřebných sanačních pracích, a lze jen obtížně pochopit, proč jejich rozsah tak významně podcenila.
(125)
Stanovení finančních důsledků smlouvy o právu stavby musí tyto sanační náklady zohlednit. Je především zcela zřejmé, že pro skupinu Bavaria nebylo důležité, jak vysoké sanační náklady dceřiný podnik společnosti Neuwoges, společnost BRG, uplatní, protože veškeré dodatečné sanační náklady by se jednoduše zaúčtovaly s kupní cenou. Společnost Neuwoges měla naopak zjevný hospodářský zájem na tom, aby skupina Bavaria uzavřela se společností BRG smlouvu o provedení sanačních prací a aby část prodejní ceny byla započítána k sanačním nákladům. Tato druhá úvaha se zakládala na skutečnosti, že na zisk, který by zajištěním sanace vytvořil zmíněný dceřiný podnik společnosti Neuwoges, by se nevztahovala povinnost odvodu, kterou ukládá AHG. Podle vlastních odhadů činil zisk, který společnosti BRG (a tedy i společnosti Neuwoges) přinesly sanační práce zadané skupinou Bavaria, […] EUR (68). Tento zisk představuje přímou výhodu pro společnost Neuwoges, která musí být vzata v úvahu. Také obchodní vedení společnosti Neuwoges ve svém zdůvodnění prodejní ceny se ve skutečnosti odvolávalo na smlouvu o provádění sanačních prací, která byla uzavřena se společností BRG (69).
Protiplnění za právo stavby na pozemcích
(126)
Co se týče protiplnění za právo stavby, je na tomto místě zapotřebí uvážit argument společnosti Neuwoges, podle níž skupina Bavaria nemusí během prvních 30 let de facto nic platit, protože kapitalizované protiplnění za právo stavby bylo zahrnuto v prodejní ceně. Avšak otázka, je-li toto protiplnění hrazeno ročně nebo předem formou kapitalizovaného protiplnění, může mít pro účely předmětného hodnocení sotva nějaký význam. Neexistují žádné indicie, které by svědčily ve prospěch tvrzení, že takováto dohoda postrádala smysl; byla pouze výrazem preference společnosti Neuwoges získat likviditu předem.
(127)
Konečně také nelze opomenout skutečnost, že skupina Bavaria se zavázala, že protiplnění za právo stavby na pozemcích bude platit i po skončení doby trvání smlouvy o správě nemovitostí. Ode dne 1. ledna 2029 musí skupina Bavaria po dobu 10 let každoročně hradit protiplnění za právo stavby ve výši […] % aktuální hodnoty pozemků, tj. ve výši […] EUR za m2. Pro zbývající dobu trvání smlouvy je stanovena úprava tohoto protiplnění za právo stavby podle indexu celkových životních nákladů, změní-li se tento index o více než […] %. Vyjdeme-li pro jednoduchost z toho, že index životních nákladů nebude kolísat, měly by tyto budoucí platby dosahovat odhadem nominální hodnoty […] EUR. Při celkovém hodnocení je nutno tyto budoucí platby diskontované k roku 1998 považovat za jednu z výhod, kterých společnost Neuwoges dosáhla.
7.2.3.2. Závěry
(128)
Na tomto místě je třeba připomenout, že cílem předchozí analýzy bylo určit s co největší přesností, jaký měla smlouva o právu stavby pro společnost Neuwoges finanční důsledky. Z této analýzy vyplynulo, že společnost Neuwoges dosáhla těchto relevantních výhod:
a)
obdržení peněžité částky, kterou jí vyplatila skupina Bavaria ([…] EUR);
b)
vyplacení náhrady za plnění privatizačních povinností ([…] EUR);
c)
zisků ze sanace ([…] EUR);
d)
současné hodnoty protiplnění za právo stavby za období od roku 2029 (diskontovaná hodnota […] EUR).
7.2.4. Určení očekávatelných finančních důsledků smlouvy o správě nemovitostí pro společnost Neuwoges
(129)
Podle smlouvy o správě nemovitostí je společnost Neuwoges odpovědná za správu předmětných budov. Společnosti Neuwoges náleží veškeré příjmy z pronájmu bytů a nebytových prostor pro komerční využití. Vlastníkovi (skupině Bavaria) za to musí odvádět pevně stanovené měsíční leasingové úroky, jejichž výše činí do ukončení sanačních prací […] EUR a v době následující pak […] EUR (§ 3 smlouvy o správě nemovitostí). Smlouva je uzavřena na dobu 30 let, která se počítá od skončení sanačních prací (§ 2 odst. 1). Měsíční leasingový úrok je indexován roční sazbou […] % (§ 4 odst. 2). Účelem následující analýzy je určit, jaké finanční důsledky měla smlouva o správě nemovitostí pro společnost Neuwoges.
7.2.4.1. Rámcové souvislosti (kalkulace)
(130)
Měsíční výše leasingového úroku se vypočítá jako součin očekávané čisté výše nájemného za m2 a měsíc - po odečtení správních nákladů, nákladů na údržbu a rizika výpadku nájmu - a počtu využitelných čtverečných metrů (70). Hlavními výchozími hodnotami jsou tudíž očekávaná čistá výše nájemného za m2 a měsíc a očekávané náklady. Ve smlouvě o správě nemovitostí vycházejí smluvní strany z čistého nájemného ve výši […] EUR za m2 po provedení sanace a úhrady nákladů ve výši […] EUR za m2; stanovená měsíční výše leasingového úroku tak činí […] EUR za m2 (71).
(131)
Při stanovení konkrétních parametrů, které byly s konečnou platností uvedeny ve smlouvě o správě nemovitostí, si společnost Neuwoges mohla vybrat (72). Měla možnost přesně určit výši měsíčních splátek, které bude v průběhu doby trvání smlouvy hradit, i výnos z prodeje, který mohla ovlivnit stanovením jiné výše nájemného nebo použitím vyšší indexace (73). Mezi převzetím větších nebo menších rizik odpovídajících určité výši leasingové splátky (například na základě stanovení jiné výše nájemného, odlišné indexace a odlišných nákladů) a formou likvidity získané v podobě prodejní ceny existovala přímá korelace. Podle alternativní kalkulace, kterou provedla skupina Bavaria a která vycházela z indexace hodnotou 2,0 %, nájemného ve výši […] EUR, a v důsledku toho i ceny leasingové půjčky ve výši […] EUR, by tak například výše měsíční leasingové splátky nečinila […] EUR, nýbrž […] EUR (74). Nižší by pak ve výsledku byla samozřejmě i prodejní cena.
7.2.4.2. Analýza finančních důsledků
Obecné poznámky
(132)
Při stanovení finančních důsledků smlouvy o správě nemovitostí pro společnost Neuwoges je třeba zohlednit dvojí. Zaprvé: Výše leasingové splátky se počítá na základě plošné výměry. Vzhledem k tomu, že některé byty byly po uzavření smlouvy se skupinou Bavaria prodány, změnila se celková plošná výměra z původních […] m2 v roce 1999 na […] m2, v roce 2000 na […] m2 a v roce 2001 na […] m2. Po roce 2001 zůstala již rozhodná plošná výměra […] m2 beze změn. Ve svých připomínkách vychází společnost Neuwoges při výpočtu zpětně kalkulovaných finančních toků z této postupně se zmenšující plošné výměry. Platná je však pouze perspektiva ex ante, a to znamená, že společnost Neuwoges neměla ve svých výpočtech vycházet z celkové plošné výměry snížené o reálný počet prodaných čtverečných metrů, nýbrž z celkové plošné výměry snížené o počet čtverečných metrů, s jejichž dalším prodejem počítala v roce 1998. Následující analýza proto nevychází z číselných údajů uvedených v připomínkách společnosti Neuwoges; jejím základem jsou naopak čísla, z nichž společnost Neuwoges vycházela ve své původní zpětné kalkulaci zisků, v níž se počítá s postupným snižováním plošné výměry z […] m2 až na […] m2 v roce 2003. Zadruhé: Aby bylo možné stanovit, jaké byl v době uzavření obchodu pro společnost Neuwoges očekávané finanční důsledky smlouvy, musejí být budoucí příjmy a náklady diskontovány, což znamená, že je nutno stanovit úrokovou sazbu. Komise v souladu se svým původním dopisem a ve shodě s analýzami peněžního toku, které předložila společnost Neuwoges, vychází z úrokové sazby ve výši 5 % ročně (75).
Spolehlivost analýz peněžního toku předložených společností Neuwoges
(133)
Před provedením nezávislé hospodářské analýzy smlouvy o správě nemovitostí bylo nejprve třeba okomentovat analýzy peněžního toku z perspektivy ex post, které předložila společnost Neuwoges a které měly dokládat, jaká očekávání ohledně peněžního toku generovaného na základě smlouvy o správě nemovitostí by měl z perspektivy ex ante obezřetný hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství. Společnost Neuwoges argumentuje tím, že pokud by takový subjekt v rámci perspektivy ex ante počítal s reálně možnými výchozími hodnotami - a o takové hodnoty by se podle jejího názoru jednalo v případě, že by se nájemné zvyšovalo o […] % ročně, indexace nákladů by ročně dosahovala […] % a podíl nevyužitých prostor by byl […] % -, pak by mohl na základě smlouvy o správě nemovitostí očekávat záporný celkový peněžní tok v nominální výši -[…] EUR, po diskontaci -[…] EUR (76). Společnost Neuwoges dále tvrdí, že ke kladnému číslu […] EUR (nominální hodnota) a […] EUR (diskontovaná hodnota) by smlouva o správě nemovitostí mohla vést jen v případě, že by se vycházelo z hodnot, které jsou podle ní v rámci perspektivy ex ante nereálné, tj. z předpokladu ročního zvyšování nájemného o […] %, podílu nevyužitých prostor ve výši […] % a stabilních nákladů (77). Podle názoru společnosti Neuwoges bylo tudíž od začátku jasné, že jen získání prostředků na hrazení leasingové splátky by vyžadovalo prosadit každoroční zvyšování nájemného o […] % a ani v takovém případě by nezůstala žádná rezerva na krytí vzrůstu nákladů.
(134)
V této souvislost je třeba poznamenat, že co se týče výše nákladů, vychází společnost Neuwoges z hodnot, které nejsou příliš přesvědčivé (ve všech analýzách, které společnost Neuwoges předložila, je výchozí výše nákladů shodná). Výpočty, o něž se opírá uzavřená smlouva o správě nemovitostí, vycházejí z celkových nákladů (správa, údržba, riziko výpadku nájemného) v přibližné výši […] % nájemného, zatímco analýzy peněžního toku, které předložila společnost Neuwoges, vycházejí z minimálních nákladů (po fázi sanace) ve výši […] % ([…] % představující riziko výpadku nájemného, […] % připadající na správu a údržbu). I když nebude brána v úvahu možnost dramatického nárůstu výpadku nájemného (z […] % na […] %), je nutno stále ještě zohlednit skutečnost, že na straně ostatních nákladů došlo ke zvýšení z […] % na […] % nájemného. Dostatečné zdůvodnění tohoto nárůstu společnost Neuwoges ve svých připomínkách nepodává. Konstatuje naopak, že pro období bezprostředně po modernizaci představuje […] % ([…] EUR za m2) věrohodnou hodnotu, ale že pro pozdější období se tato hodnota musí každoročně zvýšit o […] % (78). Také v posudku tržní hodnoty nemovitostí, který před uskutečněním prodeje nechala vypracovat společnost Neuwoges, se vychází z celkové výše nákladů (zahrnujících i riziko výpadku nájemného (79)) v rozmezí od […] % do […] % (znalecký posudek z roku 1997). Vzhledem k tomu, že v tomto posudku se neuvádí, na základě jak velkého procentuálního podílu byl odhad proveden, nelze říci, nakolik se výchozí hodnoty ostatních nákladů liší od hodnot, ze kterých vycházela společnost Neuwoges. V každém případě jsou ostatní náklady podle nynějšího odhadu společnosti Neuwoges vyšší, a to i za předpokladu, že by znalecký posudek z roku 1997 počítal s tím, že riziko výpadku nájemného přestavuje […] %. Na pozadí těchto souvislostí nelze analýzy peněžního toku, které předložila společnost Neuwoges, akceptovat a musejí být opraveny tak, že se jako výchozí výše nákladů stanoví […] % - bez rizika výpadku nájemného (80).
(135)
Dále je v této souvislost třeba poukázat na to, že tvrzení společnosti Neuwoges, že pouhá kompenzace zvyšování leasingové splátky by vyžadovala prosazení zvýšení nájemného o […] %, je nepravdivé. Vzhledem k tomu, že výše leasingové splátky se počítá jako procentuální podíl původního celkového nájemného (v tomto případě […] %), umožnilo by zvýšení nájemného o […] % pokrýt jak zvýšení leasingové splátky, tak i nárůst nákladů o […] %. Při stabilní výši nákladů by tak i mírné zvýšení nájemného stačilo k vyrovnání vyšší leasingové splátky. Ve skutečnosti by k vyrovnání vyšší leasingové splátky za předpokladu rizika výpadku nájemného ve výši […] % a stabilních nákladů stačilo, aby se nájemné ročně zvyšovalo o […] % Pokud by ho společnost Neuwoges zvýšila ještě více, získala by prostředky na krytí vyšších nákladů nebo na vytváření zisku.
Analýza finančních důsledků
(136)
V době uzavření smlouvy provedla společnost Neuwoges také analýzu nominálního peněžního toku (81). V této analýze vycházela z toho, že její vlastní náklady (na správu a údržbu) se budou zvyšovat o […] % ročně, že nájmy bude možné každé tři roky zvýšit o […] %, že bude možné počítat s […]% podílem nevyužívaných prostor a že […] % bytů bude prodáno nájemníkům. Na základě toho společnost Neuwoges očekávala, že nominální peněžní tok, který bude během 30 let na základě smlouvy o správě nemovitostí vytvořen, bude dosahovat hodnoty […] EUR.
(137)
V rámci formálního vyšetřovacího řízení nebyly získány žádné informace, které by naznačovaly, že uvedené výpočty byly provedeny vědomě na základě příliš optimistických očekávání. Nic nenasvědčuje tomu, že zástupci společnosti Neuwoges, kteří uvedená čísla předložili dozorčí radě společnosti Neuwoges, by tak činili u vědomí, že se jedná o čísla nesprávná. Zdá se, že ani společnost Neuwoges ve skutečnosti netvrdí, že by se její obchodní vedení vědomě z politických důvodů rozhodlo k nevýhodnému obchodu, nýbrž právě naopak, že se při hodnocení hospodářského přínosu nechala zmýlit nesprávným odhadem (k čemuž by podle názoru společnosti Neuwoges nemohlo dojít v případě hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství) (82).
(138)
Je nicméně třeba prověřit, zda je vyloučeno, aby se na základě takových očekávání rozhodoval také hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství. V této souvislosti budiž řečeno, že podle mínění společnosti Neuwoges by hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství vycházel z předpokladu, že nájemné by se zvyšovalo pouze o […] % za rok, riziko výpadku nájemného by bylo […] % a náklady na správu a údržbu by rostly o […] % (83). Pokud by se z tohoto předpokladu vyšlo, dosahoval by podle společnosti Neuwoges celkový objem peněžního toku hodnoty -[…] EUR (nominální hodnota) a -[…] EUR (diskontovaná hodnota), na čemž se podepisuje především více než sedminásobně vyšší riziko výpadku nájemného.
7.2.4.3. Tržní očekávání
(139)
Předně je třeba upozornit na podklady, které osvětlují skutečná očekávání obou stran obchodu. V první řadě je třeba zmínit zápis ze zasedání dozorčí rady, které se konalo dne 16. prosince 1997, z něhož je zřejmé, že obchodní vedení společností vyhodnotilo rizika spojená s tímto obchodem jako „únosná“ (84). Z tohoto zápisu rovněž vyplývá, že společnost Neuwoges se při jednání opírala o výpočty, které vycházely z předpokladu, že nájemné se každé tři roky zvýší o […] %, že náklady (bez rizika výpadku nájmu) vzrostou o […] % a že riziko výpadku nájmu bude […] % (85).
(140)
Před podepsáním smluv konzultovala společnost Neuwoges svůj postup s auditní společností Nordrevision, podle jejíhož odhadu zvyšování nájemného o […] % sice odpovídalo všeobecné míře inflace, bylo však jen stěží dosažitelné (86). Společnost Nordrevision byla toho názoru, že výchozí výše nákladů (ve svých výpočtech se opírala o odhadované náklady ve výši […] % nájemného) je za předpokladu nulového procenta nevyužívaných prostor sice reálná, ale že tyto náklady je nicméně nutné indexovat úměrně indexaci leasingového úroku (87).
(141)
Skupina Bavaria vycházela ve své úvaze z poznatku, že vzhledem k demografickému vývoji, který se v Neubrandenburgu pravděpodobně nezmění (na což usuzovala z usazování různých velkých poskytovatelů služeb) (88) a vzhledem k dobrému stavu budov je možné očekávat velmi nízký podíl nevyužívaných prostor (89). Kromě toho vycházela i z toho, že nájemné bude možné zvyšovat úměrně indexaci leasingových splátek (90).
(142)
A konečně je třeba poukázat i na to, že znalecký posudek tržní hodnoty nemovitostí z roku 1997, jehož vypracování zadala společnost před uskutečněním obchodu, obsahoval údaje týkající se očekávaného vývoje v příslušných oblastech. Znalecký posudek z roku 1997 vycházel z toho, že náklady se budou pohybovat v rozmezí od […] % do […] %, neuváděl však žádné údaje, z nichž by vyplývalo, jak vysoké procento podle jeho odhadu představuje riziko výpadku nájemného (91).
7.2.4.4. Hodnocení
Správní náklady
(143)
Nejprve je třeba říci, že očekávání týkající se nákladů na správu a údržbu se jak z hlediska jejich výchozí výše ([…] EUR za m2, resp. […] % nájemného), tak z hlediska jejich očekávaného zvyšování ([…] % ročně) jeví jako věrohodná. Co se týče výchozí výše nákladů, vyplývá tento závěr z tvrzení společnosti Neuwoges: předpokládaná výše nákladů byla totiž přinejmenším pro dobu bezprostředně po sanaci dostatečná. V posudku Pestelova institutu se zadruhé uvádí, že náklady na správu a údržbu dosahovaly v roce 1997 průměrné výše […] EUR za m2; což je o […] EUR méně než výše nákladů předpokládaných v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu (92). A konečně i náklady předpokládané ve znaleckém posudku se pohybovaly řádově v téže výši. S jistotou bylo možné předpokládat, že tyto náklady porostou; odhad, že jejich nárůst bude dosahovat […] % ročně, se jevil jako věrohodný a spíše opatrný. Společnost Nordrevision pouze navrhla, aby příslušné indexování správních nákladů bylo úměrné indexaci leasingového úroku; z toho by vyplývalo roční zvyšování o […] %, čili zvyšování, které by bylo mírnější než to, k jakému reálně přistoupila společnost Neuwoges. Ostatně nyní i sama společnost Neuwoges již zastává názor, že s reálnějšími vyhlídkami by tehdy bylo možné očekávat roční zvyšování o […] %; to znamená, že hodnota […] % ročně nebyla zcela jistě natolik nízká, že by ji nebylo možné obhájit.
Riziko výpadku nájemného
(144)
Co se týče rizika výpadku nájemného, předpoklad počítající s obecným výpadkem nájemného ve výši […] % nebyl nereálný. Zaprvé je třeba konstatovat, že když společnost Nordrevision posuzovala smlouvy, nijak tento předpoklad nezpochybnila, třebaže jinak tato společnost vyjádřila obavy ohledně celkové hospodářské situace a neubrandenburgského trhu s nemovitostmi (93). Zadruhé se zdá, že posudek tržní hodnoty nemovitostí z roku 1997, ačkoli neuvádí žádné přesné údaje ohledně předpokládaného rizika výpadku nájemného, nevycházel z žádné výrazně vyšší míry rizika výpadku nájemného (94).
(145)
Jak vyplývá z interních podkladů skupiny Bavaria, o něž se opírala při svém rozhodování, pokud jde o usazování různých velkých poskytovatelů služeb, vycházela skupina Bavaria z toho, že počet obyvatelstva v Neubrandenburgu zůstane stabilní a že téměř všechny předmětné byty bude možné po jejich sanaci pronajímat. Podle údajů společnosti Neuwoges počítaly město Neubrandenburg a spolková země Meklenbursko - Přední Pomořansko v letech 1997-1998 s tím, že počet obyvatel i vývoj příjmů zůstane stabilní.
(146)
Konečně také nelze opomenout skutečnost, že obchodní vedení společnosti Neuwoges - jež vedlo podnik, který byl v Neubrandenburgu vlastníkem více než 30 % místních bytů, a který byl tudíž důkladně obeznámen s místním trhem s nemovitostmi - označilo rizika spojená s obchodem na principu prodeje a zpětného leasingu jako únosná a ve svých vlastních prognózách vycházelo z toho, že riziko výpadku nájemného bude […] %. Neexistuje žádný zjevný důvod, proč by certifikovaní odborníci se znalostí místního trhu s nemovitostmi stavěli své výpočty na těchto předpokladech, kdyby jimi předpokládané hodnoty byly tak nerealisticky nízké, jak nyní společnost Neuwoges tvrdí.
(147)
Zároveň je třeba vzít v úvahu i podklady, které společnost Neuwoges předložila v souvislosti s otázkou, zda by tehdy obezřetně uvažující účastník odpovídajícího trhu s nemovitostmi (panelové domy ve východním Německu) očekával vyšší podíl nevyužívaných prostor, pokud tyto podklady pocházejí z doby před uzavřením obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu. Z předložených posudků byl v době před uzavřením předmětných smluv vypracován pouze posudek Pestelova institutu. Je ovšem třeba mít na zřeteli, že posudek Pestelova institutu se týká východního Německa jako celku a nezohledňuje konkrétní místní podmínky v Neubrandenburgu, takže jeho výpovědní hodnota je v daném kontextu omezená. V posudku se upozorňuje na některé obecné problémy východoněmeckého trhu s nemovitostmi, sám o sobě však tento posudek neposkytuje dostatečně spolehlivá východiska pro tvrzení, že hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by při rozhodování o svých investicích nevycházel z předpokladu rizika výpadku nájemného ve výši […] %.
Nájemné
(148)
Co se týče nájemného, je především třeba říci, že společnost Neuwoges nezastává názor, že očekávaná výše nájemného byla po sanaci stanovena příliš vysoko. Společnost naopak tvrdí, že nájemné nebylo možné zvyšovat v očekávané míře. Na základě výroku LG Rostock, že průměrné nájemné ve výši […] EUR za m2, z něhož vycházela smlouva o správě nemovitostí, se pohybovalo v rozpětí nájemného odpovídající úrovně (95), lze vyvozovat, že původní průměrná výše nájemného byla stanovena realisticky.
(149)
Co se týče indexace dohodnuté výše leasingového úroku, neexistují žádné přímé doklady o tom, z jakých předpokladů průměrného zvyšování nájemného se v roce 1998 obecně vycházelo. Společnost Nordrevision pouze konstatovala, že původně stanovená hodnota […] % ročně odpovídá míře inflace, ale že v Neubrandenburgu nebude pravděpodobně možné takového zvýšení dosáhnout (96). Okolnost, že společnost Neuwoges souhlasila nakonec s tím, že leasingové splátky se budou indexovat „pouze“ […] %, a předpokládala, že bude schopna prosadit každé tři roky zvýšení nájemného o […] % (resp. […] % ročně), hovoří, jak se zdá, ve prospěch toho, že toto varování vzala v úvahu. V posudcích tržní hodnoty nemovitostí nejsou vyslovena žádná explicitní očekávání týkající se budoucího zvyšování nájemného. Je ovšem třeba říci, že posudky tržní hodnoty nemovitostí právě proto, že žádné výslovné předpoklady o vývoji inflace a nájemného neobsahují, zjevně vycházely z předpokladu sbližování výše nájemného a obecné inflace (která byla v předchozích desetiletích odhadována na 3,5 %) (97). LG Rostock byl toho názoru, že s ohledem na průměrnou míru inflace, která během 28 let předcházejících uzavření smluv dosahovala roční výše 3,52 %, byla indexace odůvodněná (98). Dále také poznamenal, že na 30 let dopředu lze přirozeně jen těžko předvídat, jak se bude nájemné v průběhu času vyvíjet, ale že mezi indexací leasingového úroku a očekávaným vývojem nájemného nelze vysledovat žádný nápadný nepoměr.
(150)
Posudek Pestelova institutu, který předložila společnost Neuwoges, neobsahuje žádné údaje o tom, jaká byla skutečná očekávání účastníků východoněmeckého trhu s nemovitostmi, ani žádné konkrétní údaje týkající se Neubrandenburgu. Obsahuje nicméně informace poukazující na to, že východoněmecký trh s nemovitostmi je trh, který je potenciálně obtížný. V souvislosti s dalšími uvedenými skutečnostmi však posudek Pestelova institutu nepřináší nic, co by dostatečným způsobem dokazovalo, že dohoda o indexaci leasingových splátek roční sazbou […] % a očekávání, že bude možné prosadit roční zvyšování nájemného o […] %, byla pochybená.
Doba trvání
(151)
Konečně co se týče doby trvání smlouvy, argumentoval LG Rostock tím, že existují leasingové smlouvy, které se také vyznačují dlouhou dobou trvání (až 30 let), a že smlouva jako ta, která je předmětem sporu, není tudíž nijak neobvyklá (99). Třicetiletá doba trvání v sobě samozřejmě skrývá určitá rizika, zároveň však nabízí i možnost zajistit si stabilní zisky a získat vysokou míru jistoty ohledně výše očekávaných nákladů. Dlouhá doba trvání obnáší kromě toho také to, že požadované měsíční leasingové splátky, z nichž se umořují investice kupujícího, jsou nižší nebo že prodejní cena je při stejné výši leasingových splátek vyšší, než by tomu bylo v případě kratší doby trvání (100). S ohledem na to se uzavření smlouvy s třicetiletou dobou trvání nejeví jako nerozumné rozhodnutí.
7.2.4.5. Závěr
(152)
Očekávání společnosti Neuwoges, která vyjadřuje její původní kalkulace, proto nelze považovat za nereálná. Z dostupných podkladů je tudíž patrné, že společnost Neuwoges mohla velmi dobře vycházet z předpokladu, že na základě smlouvy o správě nemovitostí bude dosahovat zisku. Když se očekávané nominální zisky vyjádří v hodnotě diskontované k rozhodnému období (začátek roku 1998), je zjevné, že rozhodnutí společnosti Neuwoges vycházelo z předpokladu, že smlouva o správě nemovitostí má současnou hodnotu […] EUR.
7.2.5. Celkové hodnocení
(153)
Komise dospěla již dříve k závěru, že smlouva o právu stavby a smlouva o správě nemovitostí jsou součástí jednoho a téhož nedílného obchodu. Má-li být tedy stanoveno, jaká byla celková hodnota obchodu pro společnost Neuwoges, musí být sečteny současné hodnoty obou smluv. Připomeňme, že společnost Neuwoges mohla na základě smlouvy o právu stavby očekávat následující výhody:
a)
obdržení peněžité částky, kterou jí vyplatila skupina Bavaria ([…] EUR);
b)
vyplacení náhrady za plnění privatizačních povinností ([…] EUR);
c)
zisky ze sanace ([…] EUR);
d)
současnou hodnotu protiplnění za právo stavby za období od roku 2029 (diskontovaná hodnota […] EUR).
(154)
Kromě toho, jak je uvedeno v oddíle 7.2.4, smlouva o správě nemovitostí musela mít za předpokladu reálných očekávání pro společnost Neuwoges po diskontaci současnou hodnotu […] EUR. Obchod na principu prodeje a zpětného leasingu měl tudíž pro společnost Neuwoges celkovou hodnotu […] EUR.
7.3. SROVNÁNÍ S JINÝMI OBCHODNÍMI MOŽNOSTMI
(155)
Aby bylo možné stanovit, zda obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, který spolu uzavřely společnost Neuwoges a skupina Bavaria, odpovídá smlouvám, na které by přistoupil hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, je nyní nutno srovnat hodnotu tohoto obchodu s hodnotou jiných obchodních možností. Kdyby společnost Neuwoges měla nějakou alternativu, která by byla z hospodářského hlediska výhodnější, bylo by možné považovat rozhodnutí uzavřít obchod na principu prodeje a zpětného leasingu za obchodní možnost, kterou by si hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství nezvolil.
(156)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že pronájem budov bez jejich sanace, či dokonce demolice těchto budov by jen stěží mohly představovat schůdné alternativy. Pronájem budov bez jejich sanace by předně zajišťoval pouze omezené příjmy. Navíc je také zřejmé, že v nesanovaných budovách by na rozdíl od budov, u kterých by byla provedena sanace, zůstávalo více prostor nevyužitých (101). Nejsou tedy známy žádné spolehlivé faktory, na jejichž základě by bylo možné vyvozovat, že kdyby se byly i nadále pronajímaly budovy bez sanace, bylo by bývalo možné počítat s vyššími zisky, než jaké bylo možné očekávat v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu. Demolice by nepřinesla žádné zisky, naopak by byla spojena s příslušnými demoličními náklady. V rozhodné době (1997-1998) nepředstavovala tedy ani demolice schůdnou alternativu.
7.3.1. Možnost úvěrového financování
(157)
Jako první možná alternativa by přicházelo v úvahu úvěrové financování. Kdyby společnost Neuwoges financovala sanaci předmětných budov za pomoci úvěru, mohla by zčásti dosáhnout týchž zisků jako v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu. V první řadě by sanované budovy mohla pronajmout, a docílit tak dobrých příjmů. Kromě toho by také - na rozdíl obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu - zůstala vlastníkem těchto budov.
(158)
Je nicméně zřejmé, že úvěrové financování by bylo spojeno i s určitými nevýhodami. Předně by společnost Neuwoges musela ze svého vlastního kapitálu zajistit 30 % objemu investic, protože společnost Neuwoges považovala dodržení 30 % podílu vlastních kapitálových prostředků za nezbytné (102). Na konci roku 1997 byla v dozorčí radě společnosti Neuwoges projednávána možnost snížení této kvóty vlastních kapitálových prostředků, což by umožnilo vyšší investice. Obchodní vedení nicméně tento návrh zamítlo jako hospodářsky neobhajitelný, a to z toho důvodu, že by vedl k nepřijatelně vysokému zadlužení společnosti (103). Obchodní vedení společnosti k tomu prohlásilo: „Snížení kvóty vlastního kapitálu ze 30 na 25 % by bylo neobhajitelné (vzhledem k míře zadlužení).“ (104) Pan Räuber, člen dozorčí rady společnosti Neuwoges, rovněž uvedl, že „snížení kvóty vlastního kapitálu je z hlediska podnikové ekonomie nemyslitelné. Závazky podniku musejí být vyrovnány.“ (105) K financování investic potřebných na sanaci budov ve výši […] EUR by tudíž společnost Neuwoges musela použít […] EUR z vlastního kapitálu. Lze mít vážné pochybnosti o tom, že společnost by měla takové množství vlastních kapitálových prostředků bezprostředně k dispozici. Ze zápisu z jednání dozorčí rady je zřejmé, že možný celkový objem investic v roce 1998 (včetně úvěrů) činil přibližně […] EUR a že tato částka byla určena pro jiné záměry (106). Je tudíž jasné, že společnost Neuwoges by mohla sanační práce financovat pomocí úvěru jen tehdy, kdyby ustoupila od realizace jiných projektů.
(159)
Oproti úvěrovému financování měl obchod na principu prodeje a zpětného leasingu tu výhodu, že společnost Neuwoges nejenže nemusela investovat žádný vlastní kapitál, ale získala dokonce novou likviditu, a navíc měla zajištěno i veškeré financování sanace budov.
(160)
Při zohlednění všech těchto úvah nelze považovat za prokázanou skutečnost, že financování sanace by bylo možné zajistit pomocí úvěru, nebo že kdyby taková možnost existovala, byla by pro společnost Neuwoges výhodnější než obchod uzavřený se skupinou Bavaria. Domněnka, že společnost Neuwoges s největší pravděpodobností neměla k dispozici takové množství vlastního kapitálu, aby mohla získat úvěr, a že vyšší likviditu mohla potřebovat k financování jiných investic, svědčí spíše ve prospěch závěru, že rozhodnutí pro obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, a nikoliv pro úvěrové financování bylo rozumné.
7.3.2. Možnost přímého prodeje
(161)
Druhou možností, o níž by tehdy bylo možné vážně uvažovat, byl přímý prodej budov a pozemku. Rozhodující otázka zní, zda by byl takový prodej výhodnější.
7.3.2.1. Hodnocení s přihlédnutím k posudkům tržní hodnoty nemovitostí z roku 1997 a 2007
(162)
Při srovnání hodnoty, jakou měl pro společnost Neuwoges obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, a výhod, které by jí přinesl přímý prodej, je klíčová otázka, jaké ceny by tehdy mohla společnost Neuwoges v rámci „normálního“ prodeje dosáhnout. Určitou úlohu zde sehrávají oba posudky tržní hodnoty nemovitostí z roku 1997 a 2007.
(163)
Vypracování obou těchto posudků zadala společnost Neuwoges, aby získala odhad hodnoty předmětných objektů (budov a pozemků), již měly v roce 1997. První posudek vypracoval v roce 1997 interní znalec, druhý, zpětný posudek vyhotovil v roce 2007 nezávislý znalec. V posudku z roku 1997 byla hodnota nemovitostí odhadnuta na […] EUR, kdežto v posudku z roku 2007 na […] EUR (107). V obou posudcích byl proveden odhad zvlášť pro budovy (1997: […] EUR; 2007: […] EUR) a zvlášť pro pozemky (1997: […] EUR; 2007: […] EUR). Oba posudky se v podstatných ohledech řídí toutéž metodou („příjmový přístup“).
(164)
Jelikož posudek tržního hodnoty nemovitostí z roku 2007 byl vypracován teprve po uzavření obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu, nemůže podle stanoviska Komise sloužit jako spolehlivý základ pro stanovení hodnoty objektů v roce 1997, které odpovídá tehdejšímu stavu znalostí společnosti Neuwoges. Ostatně ani společnost Neuwoges své rozhodnutí o tom, zda má být obchod na principu prodeje a zpětného leasingu se skupinou Bavaria uzavřen, nemohla opírat o zpětný posudek z roku 2007.
(165)
Podle názoru Komise však nelze použít jako spolehlivý ukazatel hodnoty nemovitostí v roce 1997, která odpovídá tehdejšímu stavu znalostí společnosti Neuwoges, ani posudek tržní hodnoty nemovitostí z roku 1997. V průběhu formálního vyšetřovacího řízení bylo zjištěno, že obchodní vedení společnosti Neuwoges si bylo plně vědomo toho, že posudek z roku 1997 nebylo možné v době uzavření předmětných smluv považovat za spolehlivý podklad pro hodnocení. K tomuto závěru vedou tyto zjištěné skutečnosti:
a)
Nájemné
Posudek tržní hodnoty nemovitostí z roku 1997 vycházel z výše nájemného v rozmezí […] EUR za m2 a […] EUR za m2. Zároveň se v něm také na základě údajů z roku 1997 uvádí, že od 1. ledna 1998 platí pro město Neubrandenburg jako první úroveň nájemného za byty po sanaci průměrné nájemné v rozmezí 3,90 EUR za m2 a 4,38 EUR za m2. Velkému podniku působícímu na trhu s nemovitostmi, jakým je společnost Neuwoges, byly hodnoty průměrné výše nájemného v Neubrandenburgu nutně známy. Společnost Neuwoges se proto mohla o tyto údaje při posuzování hodnoty nemovitostí opírat. Ve skutečnosti bylo v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu stanoveno pro období po sanaci (tedy od roku 1999, tj. k době o dva roky pozdější, než byla doba, kdy byly shromážděny údaje, z nichž vycházelo stanovení výše nájemného první úrovně) nájemné v průměrné výši […] EUR za m2, což také odpovídalo dané úrovni nájemného.
b)
Sanační náklady
Zatímco posudek tržní hodnoty byl vypracován v prvních měsících roku 1997 a vycházel z celkových sanačních nákladů ve výši […] EUR, obchodní vedení společnosti Neuwoges ve svém dopise adresovaném skupině Bavaria, který je z téže doby (březen 1997), uvedlo, že sanační náklady odhaduje na […] EUR. Je tedy zjevné, že společnost Neuwoges si byla velmi dobře vědoma toho, že v posudku z roku 1997 je odhadovaná výše nezbytných sanačních nákladů výrazně nižší, než by měla být. Paušální částka na sanaci nemovitostí, na které se spolu dohodly skupina Bavaria a dceřiný podnik společnosti Neuwoges BRG, byla dokonce ještě o mnoho vyšší ([…] EUR), což je třeba chápat jako známku toho, že společnost Neuwoges si při uzavírání smluv se skupinou Bavaria byla vědoma skutečnosti, že sanační náklady uvedené v posudku z roku 1997 byly téměř o 10 milionů EUR podhodnoceny.
c)
Životnost nemovitostí
V posudku tržní hodnoty nemovitostí z roku 1997 se s ohledem na jejich plánovanou sanaci vycházelo z obecného předpokladu, že doba životnosti nemovitostí je od […] do […] let. Přitom je třeba poznamenat, že nízké sanační náklady, s nimiž se počítá v posudku z roku 1997, nejsou bez dalšího slučitelné s předpokladem, že životnost budov se díky sanaci podstatně prodlouží.
d)
Hodnota pozemků
Je třeba upozornit na skutečnost, že v posudku tržní hodnoty nemovitostí z roku 1997 nebyly při posuzování hodnoty předmětných pozemků zohledněny faktory snižující hodnotu nemovitostí (naopak v posudku z roku 2007 tyto faktory zohledněny byly). Mezi tyto faktory patří kromě jiného stávající infrastruktura, kterou nelze přemístit nebo odstranit (kanalizace, rozvody), nebo nepříznivý půdorys pozemku. Zohlednění těchto faktorů vede zpravidla ke snížení hodnoty nemovitostí. Společnosti Neuwoges musely být jakožto vlastníkovi pozemků tyto faktory známy. Musela si být proto vědoma toho, že hodnota pozemků je v posudku z roku 1997 stanovena příliš vysoko.
(166)
Úhrnem je možno konstatovat, že společnost Neuwoges si byla prokazatelně vědoma toho, že některé z klíčových předpokladů, z nichž vycházel posudek tržní hodnoty nemovitostí z roku 1997, zvláště pak v otázce sanačních nákladů, jsou neudržitelné. Komise na základě této skutečnosti dospěla k závěru, že o tom, jaká byla v roce 1997 hodnota objektů podle tehdejšího stavu znalostí společnosti Neuwoges, neposkytuje posudek z roku 1997 žádné spolehlivé údaje.
(167)
Komise je dále toho názoru, že hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, který by se tehdy nacházel v situaci společnosti Neuwoges, by při posuzování hodnoty nemovitostí ex ante na základě informací, které byly v rozhodné době společnosti Neuwoges dostupné, došel pravděpodobně k závěrům, které by se velmi podobaly závěrům zpětného posudku z roku 2007. Stejně jako v případě tohoto zpětného posudku z roku 2007 by hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, který by se nacházel v situaci společnosti Neuwoges, svá očekávání ex ante ohledně dosažitelné výše nájemného opíral o směrodatnou výši nájemného dané kategorie, sanační náklady by odhadl ve výši, která by se blížila částce, na níž se dohodly skupina Bavaria a společnost BRG, a hodnotu pozemků by určil s přihlédnutím k jemu známým faktorům snižujícím cenu nemovitostí. Hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, který by se nacházel v situaci společnosti Neuwoges, by kromě toho s ohledem na plánovaná sanační opatření a na základě srovnávacích údajů (jako je tomu v posudku z roku 2007) pečlivě určil zbývající dobu životnosti nemovitostí, což opravňuje k vyvození závěru, že hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, který by se nacházel v situaci společnosti Neuwoges, by se při posuzování hodnoty nemovitostí opíral o odhady zbývající doby životnosti, které by se příliš nelišily od odhadů uvedených ve zpětném posudku z roku 2007.
(168)
Komise je tudíž toho názoru, že hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství, který by se nacházel v situaci společnosti Neuwoges, by za rozumný odhad hodnoty objektů před uzavřením obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu považoval zhruba […] EUR (stejně jako je tomu v posudku z roku 2007).
7.3.2.2. Srovnání možnosti přímého prodeje a prodeje a zpětného leasingu
(169)
Připomeňme, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu měl pro společnost Neuwoges celkovou hodnotu […] EUR. Z výše uvedené analýzy oproti tomu vyplynulo, že společnost Neuwoges mohla tehdy reálně vycházet z předpokladu, že hodnota jejích objektů je […] EUR, což je pouze o […] % více než hodnota obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu. Tento malý rozdíl ovšem neznamená, že hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství by se nutně rozhodl pro přímý prodej.
a)
Předně nelze opomenout skutečnost, že zmíněná možnost přímého prodeje by obnášela nejen prodej budov, ale také prodej příslušných pozemků, zatímco skupina Bavaria koupila pouze budovy a na pozemcích získala jen právo stavby na dobu 75 let. Pozemky jako takové zůstaly ve vlastnictví společnosti Neuwoges. Hodnotu samotných pozemků by tehdy společnost Neuwoges odhadla na […] EUR (stejně jako v posudku z roku 2007). Vyčíslit hodnotu, kterou si společnost Neuwoges udržela díky tomu, že tyto pozemky neprodala, nýbrž k nim zřídila pouze právo stavby, je sice obtížné, je nicméně třeba vyjít z toho, že ponechání pozemků ve vlastnictví společnosti Neuwoges ospravedlňovalo o něco nižší cenu transakce.
b)
Zadruhé je třeba říci, že lze mít určité pochybnosti o tom, zda by cena, kterou by na základě svého odhadu stanovil subjekt v tržním hospodářství nacházející se v situaci společnosti Neuwoges, byla také cenou, které by bylo možné skutečně docílit. Jedinou konkrétní kupní nabídku, o níž společnost Neuwoges informovala, předložila realitní firma Felske-Immobilien, která zřejmě nabídla cenu ve výši […] EUR za m2, což znamená, že celková kupní cena by byla […] EUR (108). Tato nabídka byla o výrazně více než 1 milion EUR nižší než cena, kterou by na základě svého odhadu stanovil subjekt v tržním hospodářství nacházející se v situaci společnosti Neuwoges.
c)
Zatřetí společnost Neuwoges do svého odhadu zisků, které mohla na základě smlouvy o správě nemovitostí očekávat, počítala nesprávně pouze zisky do roku 2027 včetně. Doba trvání smlouvy o správě nemovitostí je však 30 let od skončení sanačních prací (tzn. 30 let od začátku roku 1999), a kalkulace zisků měla tudíž zahrnout zisky až do roku 2028 včetně. Pokud by se tento odhad odpovídajícím způsobem opravil, hodnota obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu by se zvýšila.
d)
Při výpočtu současné hodnoty protiplnění za právo stavby, které má společnosti Neuwoges do budoucna platit skupina Bavaria, se pro jednoduchost předpokládalo, že se nebude měnit výše životních nákladů, a že čísla tudíž nebude nutné upravovat. Reálnější je ovšem vycházet z předpokladu, že životní náklady obecně porostou, což znamená, že platby, které bude muset skupina Bavaria do budoucna hradit, budou oproti jejich předpokládané výši pravděpodobně vyšší. Také tato okolnost by vedla ke zvýšení hodnoty smlouvy.
(170)
Na základě těchto úvah je nutno vyvodit závěr, že rozhodnutí upřednostnit obchod na principu prodeje a zpětného leasingu před pokusem o přímý prodej bylo z hospodářského hlediska racionální.
7.3.3. Závěr
(171)
Na základě srovnání hodnoty, jakou měl pro společnost Neuwoges obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, s hodnotou jiných možností je nutné vyvodit závěr, že obchod by sjednán v takové podobě, že by na něj tehdy přistoupil i hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství.
7.4. REFERENČNÍ HODNOCENÍ
(172)
Poté, co tedy bylo možné konstatovat, že rozhodnutí ve prospěch obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu a v neprospěch alternativních řešení je zcela v souladu s chováním hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství, přistoupila Komise se stejnou obezřetností i k posouzení otázky, zda tento obchod odpovídá jiným smlouvám, které byly podle dostupných informací v dané době a na příslušném trhu uzavřeny, a zda existují i nějaké indicie, které podporují závěr Komise, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu odpovídá zásadě hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství.
(173)
Dostupné informace o srovnatelných obchodech se týkají dohod o prodeji a zpětném leasingu, které skupina Bavaria uzavřela v přibližně stejné době jako předmětné opatření. Příslušné smlouvy mohou poskytnout východiska pro posouzení otázky, zda se tehdy pro tento druh obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu rozhodli i nějací jiní účastníci trhu včetně soukromých podniků, protože pokud ano, bylo by to možné chápat jako známku svědčící o tržní přiměřenosti takového obchodu (oddíl 7.4.1). Na tržní přiměřenost předmětného obchodu kromě toho dovoluje usuzovat i omezené nabídkové řízení, které společnost Neuwoges uspořádala, a rovněž srovnání s jinými obchody s nástroji financování (oddíly 7.4.2 a 7.4.3).
7.4.1. Příklady smluv
(174)
Pro účely srovnání byly použity smlouvy, jejichž předmětem jsou tři srovnatelné právní úkony ([…]). V úvahu je však možné vzít pouze smlouvu o […] a smlouvu o […], protože jen tyto dvě smlouvy byly uzavřeny přibližně v téže době jako obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, který spolu uzavřely skupina Bavaria a společnost Neuwoges. Předně je třeba konstatovat, že obě srovnávané smlouvy se od předmětného obchodu liší dobou trvání, indexací pevné výše leasingového úroku a sanací. Společnost Neuwoges poukazuje zvláště na odlišnou výši indexu ([…]: 1,5 % ročně; […]: úprava podle měnící se výše životních nákladů), aby tím doložila, že smlouva o správě nemovitostí obsahuje ustanovení, která v rozhodné době (1997-1998) neodpovídala obvyklé tržní praxi.
(175)
Skupina Bavaria uvádí obchod […] a […] jako příklady používání jejího „modelu leasingové půjčky na nemovitosti“ (109), což svědčí ve prospěch závěru, že ustanovení těchto smluv byla založena na výpočtech, které se podobaly výpočtům, na kterých byl postaven obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, jejž spolu uzavřely skupina Bavaria a společnost Neuwoges.
(176)
Jak již bylo ve větší šíři vyloženo výše (viz 131. bod odůvodnění), smluvní parametry modelu leasingové půjčky nabízeného skupinou Bavaria si společnost Neuwoges mohla zvolit podle svého vlastního uvážení. Společnost Neuwoges tudíž měla možnost zvolit si nižší indexaci nebo odečíst vyšší náklady. Důsledkem takové volby by přirozeně bylo snížení předem vyplacené částky. Lze se domnívat, že totéž platilo i pro […] a […].
(177)
Jelikož smluvní partneři si mohli podle svého vlastního uvážení zvolit v rámci modelu nabízeného skupinou Bavaria přesné parametry obchodu, zdá se, že otázka, zda parametry, které si zvolila společnost Neuwoges, jsou totožné s parametry, které si zvolily účastnické strany obchodu […] a […], nemá pro posouzení tržní přiměřenosti obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu, který spolu uzavřely skupina Bavaria a společnost Neuwoges, zásadní význam. Volba parametrů byla pouze důsledkem strategických obchodních rozhodnutí účastnických stran. Důležitější je okolnost, že všechny tyto obchody byly založeny na jednom a témže transakčním modelu.
(178)
Vzhledem k tomu, že smlouvy […] a […] se zakládaly na stejném modelu propočtu, o čemž podle dostupných informací není důvod pochybovat, lze vyvodit závěr, že transakční model, který byl i základem transakce společnosti Neuwoges, byl tržně přiměřený. Významná je v této souvislosti zjevná skutečnost, že pro „model leasingové půjčky na nemovitosti“ se rozhodly právě tak veřejné podniky ([…]) jako podniky soukromé ([…]) a že tento model byl nabízen jak podnikům, které mohly využít možnosti zproštění závazků podle AHG, tak subjektům, na něž se tento zákon nevztahoval.
7.4.2. Nabídkové řízení
7.4.2.1. Rámcové souvislosti
(179)
Jak již bylo řečeno, společnost Neuwoges v souvislosti s privatizací budov, které nakonec prodala skupině Bavaria, neuspořádala žádné plně otevřené, transparentní a nediskriminační nabídkové řízení nezatížené zvláštními podmínkami. Původně však společnost Neuwoges i přesto vyzvala k předložení nabídek 72 potenciálních kupujících. Společnost Neuwoges tvrdí, že adresáty vybrala více méně náhodně a že tento výběr nelze považovat za reprezentativní vzorek celého trhu. Po rozeslání této první výzvy k vyjádření zájmu navázala ještě některé další kontakty, mimo jiné i se skupinou Bavaria, kterou původně neoslovila.
7.4.2.2. Výsledek nabídkového řízení
(180)
Z doručených nabídek, jejichž počet není znám, bylo vybráno pět, které se jevily jako „realizovatelné“ (110). Dvě z nich byly nicméně odmítnuty, protože potenciální kupující uvedli, že z časových důvodů nejsou schopni předložit úplnou nabídku. Dvě nabídky pak byly odmítnuty z ekonomických důvodů. Pátá nabídka, kterou předložila realitní společnost Felske, byla odmítnuta z toho důvodu, že nabídnutá cena byla považována za příliš nízkou (společnost Felske nabídla […] EUR za m2, což odpovídalo celkové kupní ceně […] EUR). Kromě těchto pěti zmíněných nabídek byly podány ještě tři další, z nichž jednu předložila skupina Bavaria a ostatní dvě nabídky pak zájemci, kteří k předložení nabídky nebyli vyzváni. S jedním z těchto dvou zájemců, kteří svou nabídku předložili sami od sebe, se začalo i jednat, ale jeho nabídka byla nakonec zamítnuta, a to opět z blíže neupřesněných ekonomických důvodů (111).
(181)
Po ukončení jednání musela smlouvy schválit dozorčí rada společnosti Neuwoges. Když obchodní vedení předložilo smlouvy dozorčí radě, argumentovalo tím, že vyšší cenu nelze vyjednat, protože smlouvy se týkají pouze zřízení práva stavby na pozemcích (a nikoli jejich přímého prodeje), že prováděním sanačních prací je pověřena společnost BRG a že budovy bude po dobu dalších 30 let obhospodařovat společnost Neuwoges (112). Na otázku, čím je dán rozdíl oproti posudku z roku 1997, odpovědělo obchodní vedení stejně jako již předtím, že vyšší cena je v rámci tohoto obchodu nedosažitelná (113).
7.4.2.3. Hodnocení
(182)
Nabídkové řízení sice nelze považovat za otevřené, transparentní, nezatížené zvláštními podmínkami a nediskriminační, i tak ale umožňuje vyvodit určité závěry týkající se stavu nabídky na trhu. V souvislosti s tím je důležitá také zřejmá skutečnost, že bylo předloženo i několik nabídek ze strany neoslovených zájemců. Tato skutečnost je dokladem toho, že i potenciální kupující, kteří nebyli mezi původně kontaktovanými 72 podniky, se o tomto řízení dozvěděli a mohli se ho zúčastnit.
(183)
Z toho, jakým způsobem společnost Neuwoges nabídky posoudila, je zřejmé, že nabídku skupiny Bavaria považovala společnost Neuwoges v rozhodné době (1997-1998) za nejlepší nabídku, jakou bylo na trhu možné získat. Argument společnosti Neuwoges, že přinejmenším nabídka společnosti Felske byla příznivější, neobstojí. Cena, kterou společnost Felske nabídla ([…] EUR), byla sice vyšší než konečná částka, kterou předem vyplatila skupina Bavaria ([…] EUR), nutno ovšem připomenout, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu musí být posuzován jako celek, jehož celková hodnota ([…] EUR) cenu nabídnutou společností Felske převyšuje.
(184)
Na pozadí těchto argumentů je třeba konstatovat, že nabídkové řízení nebylo sice dostatečně kvalifikované, aby samo o sobě mohlo platit jako důkaz toho, že nabídka skupiny Bavaria byla nejlepší nabídkou na trhu, přesto však tímto směrem jasně ukazuje. V každém případě však toto omezené nabídkové řízení nepřináší nic, co by opravňovalo k domněnce, že společnost Neuwoges měla v rozhodné době (1997-1998) nějakou lepší nabídku.
7.4.3. Jiné druhy obchodů uzavřené v předmětné době
7.4.3.1. Celkový rámec jejich posuzování
(185)
Velmi užitečné je přezkoumání předmětného obchodu na základě jeho srovnání s jinými podobnými druhu obchodů, které byly na trhu nabízeny v předmětné době (1997-1998).
(186)
V případě předmětného obchodu se jedná o typický obchod na principu prodeje a zpětného leasingu. Dohody o prodeji a zpětném leasingu přirozeně patří mezi obchody s nástroji financování. Poskytovatel leasingové půjčky poskytne na základě koupě určité nemovitosti od příjemce leasingové půjčky tomuto příjemci likvidní prostředky, případně financuje rozsáhlejší investice, mezi něž patří například sanace starších budov. Aby daná nemovitost mohla i nadále sloužit, ať už komerčním, nebo jiným účelům, koupí si příjemce leasingové půjčky tuto nemovitost na leasing zpátky, čímž pak po dobu trvání leasingové smlouvy umořuje (v úplném nebo částečném rozsahu) investici poskytovatele leasingové půjčky.
(187)
Dohoda o prodeji a zpětném pronájmu se jakožto obchod s nástrojem financování do určité míry podobá bankovním úvěrům a hypotékám. Zároveň se však od nich v důležitých ohledech liší a tyto rozdíly nelze opomenout. Obchod na principu prodeje a zpětného leasingu umožňuje prodávajícímu/příjemci leasingu zajistit financování rozsáhlejších investic a obratem získat použitelné likvidní prostředky, aniž by byl odkázán na vlastní kapitál. To znamená, že příjemce leasingu má k dispozici vlastní kapitál a dodatečně získané likvidní prostředky, které může využít k dalším investicím, čili je schopen realizovat investice, na které by kvůli nedostatku vlastního kapitálu nebo vysoké míře zadlužení nezískal žádný obvyklý úvěr. Vzhledem k tomu, že kupující/poskytovatel leasingu musí svou vstupní investici refinancovat a dosáhnout při tom určitého zisku, je sazba leasingového úroku zpravidla vyšší než úroková sazba u srovnatelného bankovního úvěru (což je blíže vysvětleno v následujícím oddíle). Po uplynutí doby trvání leasingové smlouvy musí příjemce leasingu nemovitost buď odkoupit zpět, nebo tato nemovitost zůstává ve vlastnictví poskytovatele leasingu, který ji pak může využívat. To znamená, že výše leasingového úroku závisí na zůstatkové hodnotě nemovitosti po uplynutí doby trvání leasingové smlouvy, kterou spolu obě strany uzavřely. Jelikož zůstatková hodnota je zvláště v případě dlouhodobých leasingových smluv často jen těžko předvídatelná, představuje pro poskytovatele leasingu rizikový faktor, který se odráží ve výši leasingového úroku. Běžné bankovní úvěry s sebou takové riziko nenesou a hypotéky jen v určité míře.
(188)
V důsledku toho nejsou leasingové úroky a úrokové sazby vztahující se na úvěry či hypotéky zcela srovnatelné. Na základě srovnání leasingového úroku požadovaného v případě předmětného obchodu s průměrnými úrokovými sazbami, které se v dané době (1997-1998) vztahovaly na úvěry či hypotéky, nelze jednoznačně stanovit, zda požadovaný leasingový úrok byl v dané době (1997-1998) tržně přiměřený. Lze nicméně posoudit, zda byl tento leasingový úrok natolik vysoký, že by tehdy na takový obchod žádný hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství nepřistoupil.
7.4.3.2. Hodnocení
(189)
V případě předmětného právního úkonu činila původní roční výše leasingového úroku […] % celkového objemu investic. Vlivem indexace splatné částky hodnotou […] % za rok bude hodnota leasingového úroku na konci doby trvání smluv činit […] %, což odpovídá průměrnému leasingovému úroku ve výši […] % za rok. Pro srovnání: Kdyby se společnost Neuwoges rozhodla, že leasingový úrok nebude indexovat, zůstal by po celých 30 let trvání smluv ve výši […] % ročně. „Přirážka“ je tudíž cenou za rozhodnutí splácet na začátku doby trvání smluv nižší a na jeho konci vyšší leasingové úroky, a nikoli tedy úroky, jejichž výše by se po celou dobu trvání smluv neměnila.
(190)
Především je třeba připomenout, že posouzení leasingového úroku na základě jeho srovnání s běžnými úrokovými sazbami u jiných obchodů provedl Landgericht Rostocku. Konstatoval, že lze jen těžko odhadovat, jak se během 30 let mohou vyvíjet úrokové sazby u hypoték, ve fázích s vyššími úroky je nicméně možné počítat s úroky přes 10 %. Průměrná výše leasingového úroku, který měla platit společnost Neuwoges, nebyla tudíž podle názoru soudu tržně nepřiměřená.
(191)
Údaje, na jejichž základě lze takové srovnání provést, jsou jen zcela všeobecné. Ze všech shromážděných údajů Německé spolkové banky (Deutsche Bundesbank, dále jen: DBB), které se vztahují k lednu 1998 (doba, kdy byl uskutečněn předmětný právní úkon), je za relevantní možno považovat dva druhy úrokových sazeb. V prvním případě se jedná o úrokové sazby „hypotečních úvěrů na stavební pozemky s pevnou úrokovou sazbou na dobu 10 let“, které jsou zajímavé z toho důvodu, že k zajištění úvěru by bylo možné využít i bytový fond ve vlastnictví společnosti Neuwoges (bez ohledu na to, zda by takový úvěr splňoval všechny formální předpoklady hypotéky). Ve druhém případě by pro účely srovnávání bylo možné použít úrokové sazby pro „dlouhodobé úvěry s pevnou úrokovou sazbou pro podniky a osoby samostatně výdělečně činné od 500 000 EUR do 5 milionů EUR“, protože společnost Neuwoges byla považována za podnik (hypotéky si berou zpravidla spíše soukromé osoby, které v dané nemovitosti samy bydlí a dále ji nepronajímají).
(192)
Podle DBB dosahovala průměrná úroková sazba u německých hypotéčních úvěrů s pevnou úrokovou sazbou na dobu 10 let v lednu 1998 výše 6,40 % ročně. Úrokové sazby se u tohoto druhu úvěrů tehdy pohybovaly zpravidla v rozmezí od 6,17 % ročně (spodní hranice) do 6,97 % ročně (horní hranice). U dlouhodobých úvěrů s pevnou úrokovou sazbou činila průměrná úroková sazba v lednu 1998 6,35 % ročně a pohybovala se v rozpětí od 5,55 % (spodní hranice) do 7,73 % ročně (horní hranice). DBB ovšem neuvádí žádný údaj o průměrné době trvání takového „dlouhodobého“ úvěru. Lze nicméně vyjít z předpokladu, že průměrná doba trvání nepřesahovala 10 let a pravděpodobně byla kratší (114).
(193)
Při srovnávání leasingového úroku spláceného společností Neuwoges s úrokovými sazbami, které uvádí DBB a které se vztahují na úvěry poskytované v témže období (tj. v lednu 1998), je třeba zohlednit následující aspekty:
-
Průměrná roční výše leasingového úroku za třicetileté období trvání smluv dosahuje […] %. Jak již bylo řečeno, společnost Neuwoges se na základě svého vlastního uvážení rozhodla, že na začátku tohoto období bude platit nižší leasingové úroky a že někdy později se sazba leasingového úroku zvýší, aby se rozdíl vyrovnal. Toto rozhodnutí má svoji cenu: Kdyby se totiž společnost Neuwoges rozhodla pro leasingové úroky, které budou mít od začátku pevnou úrokovou sazbu, musela by pak platit jen úroky s roční sazbou […] % (115). Výše splátek uváděných DBB se vztahuje úvěry s pevnou úrokovou sazbou, tzn. na úvěry, jejichž úroková sazba je v každém roce stejně vysoká. Kdybychom předpokládali, že by společnost Neuwoges byla tehdy v situaci, kdy by si vyjednala úvěr s podobnými platebními podmínkami (tzn., že by na začátku období platila nižší úroky než k jeho konci), musela by za to i tehdy zaplatit určitou cenu (z týchž důvodů jako v případě obchodu se skupinou Bavaria) (116). Úrokové sazby DBB by proto měly být srovnávány se stálou sazbou leasingového úroku ve výši […] %.
-
Leasingový úrok byl stanoven na období 30 let. I při roční indexaci bylo možné spočítat už na začátku doby trvání smlouvy průměrnou výši leasingového úroku pro celou dobu trvání smlouvy. Úrokové sazbou pro hypotéční úvěry uváděnou DBB jsou stanoveny pouze na dobu 10 let (bylo vysvětleno výše, že není známo, na jak dlouhé období byly stanoveny úroky pro podniky; lze nicméně vycházet z předpokladu, že to nebylo více než 10 let). Nejvhodnější referenční hodnotu by představovaly úrokové sazby stanovené na dobu 30 let. Takové údaje však DBB nezveřejňuje. Obecně platí, že úvěry s pevnou úrokovou sazbou se s narůstající dobou splatnost prodražují. Z číselných údajů uváděných DBB pro období ledna 1998 například vyplývá, že u pevně úročených hypotéčních úvěrů s pevnou úrokovou sazbou na dobu 5 let byla průměrná úroková sazba 5,85 %, zatímco v případě úvěrů s pevnou úrokovou sazbou na dobu 10 let dosahovala úroková sazba výše 6,40 %. Lze tudíž oprávněně předpokládat, že v případě úvěru s pevnou úrokovou sazbou na dobu 30 let by úroky byly výrazně vyšší než průměrné úrokové sazby uváděné DBB, které dosahují 6,35 %, resp. 6,40 %.
-
Německá spolková banka (DBB) uvádí jak průměrnou úrokovou sazbu, tak i úrokové rozpětí, které se opírají o velký počet úvěrových smluv, které byly v Německu uzavřeny od ledna 1998. Výše leasingového úroku stanoveného společnosti Neuwoges odráží implicitní riziko, které je s obchodem se skupinou Bavaria spojeno. Největší riziko, kterému byla skupina Bavaria vystavena, bylo riziko úvěrové, tj. riziko, že společnost Neuwoges se dostane do platební neschopnosti nebo z nějakého jiného důvodu přestane být schopna plnit svůj závazek splácet požadovaný leasingový úrok. I banka by před poskytnutím úvěru posuzovala bonitu společnost Neuwoges. Klienti s nižší bonitou (nebo klienti, kteří pro banku představují vyšší riziko) musejí zpravidla platit vyšší úroky, které tyto vyšší riziko vyrovnávají (117). Jak bylo vyloženo v oddíle 7.3.1, společnost Neuwoges měla vzhledem ke svému dosti vysokému zadlužení a ke skutečnosti, že její vlastní kapitál byl vázán v jiných investičních záměrech, jen omezené možnosti uzavírání nových úvěrových smluv. Kdyby některá banka byla i přesto ochotna společnosti Neuwoges úvěr poskytnout, zohlednila by tyto aspekty při stanovení výše úrokové sazby. Úrokové sazby u úvěrů poskytovaných zadluženějším podnikům, které do své investice mohou vložit jen nevelký vlastní kapitál, bývají vyšší. Srovnávání výše leasingového úroku placeného společností Neuwoges s úrokovými sazbami u úvěrů, které byly tehdy na trhu dostupné, by z těchto důvodů mělo zohledňovat vyšší úrokové sazby v rámci rozpětí uváděných DBB (118).
-
Jak již bylo zmíněno, leasingová společnost musí svou vstupní investici (což je v tomto případě především kupní cena za budovy a sanační náklady) refinancovat. Výše úrokové sazby, kterou za své vlastní refinancování musí zaplatit, závisí na různých faktorech, mezi něž patří například její vlastní velikost, zadluženost a nemovitosti v jejím portfoliu. Tato úroková sazba je přesto pouze první krok, protože předmětná leasingová společnost (skupina Bavaria) musí kompenzovat riziko, které nese: riziko změny úrokových sazeb (které je spojeno s tím, že svou vlastní investici musí refinancovat při pohyblivé úrokové sazbě, zatímco leasingové splátky jsou úročeny pevnou sazbou); úvěrové riziko (výše zmíněná možnost, že se společnost Neuwoges dostane do platební neschopnosti a skupina Bavaria nezíská nesplacenou část úvěru zpátky); a riziko zůstatkové hodnoty (nejistota ohledně toho, jakou hodnotu budou mít příslušné nemovitosti po uplynutí doby trvání leasingové smlouvy). Leasingová společnost má pravděpodobně i nějaké režijní náklady, které se rovněž musejí promítnout do výše leasingového úroku (119). A kromě toho chce leasingová společnosti také dosáhnout určitého zisku, a toto tedy také zohledňuje při stanovení výše leasingového úroku (120). I kdyby skupina Bavaria byla v situaci, že by svou investici byla schopna refinancovat při nižší úrokové sazbě, než jakou by společnost Neuwoges zaplatila za bankovní úvěr, musela by se úroková sazba potřebná k refinancování o tyto různé složky zvýšit (rizikový příplatek, náklady a zisk), aby bylo možné docílit požadovaného leasingového úroku, tj. takového úroku, který by mohl být vyšší než úroková sazba u obvyklého úvěru.
(194)
Při zohlednění všech výše uvedených faktorů se leasingový úrok ve výši […] % ročně při pevné leasingové splátce (nebo i ve výši […] % při pevné leasingové splátce indexované o […] %, který se ovšem pro účely srovnávání jeví jako méně vhodný) ve srovnání s úrokovými sazbami za úvěry, které uvádí DBB, jeví jako vcelku rozumný. Je třeba připomenout, že číselné údaje, které uvádí DBB, by měly být přepočítány tak, aby odpovídaly například úvěrům s pevnou úrokovou sazbou na dobu 30 let. Ačkoli nezbytnou korekci, která by umožnila stanovit vhodnou referenční hodnotu, nelze přesně kvantifikovat, rozdíl mezi průměrnými úrokovými sazbami u úvěrů/hypoték a leasingovým úrokem se zdá být dostatečně odůvodněný, a lze tudíž vyvodit závěr, že nic nenasvědčuje tomu, že leasingový úrok požadovaný skupinou Bavaria byl příliš vysoký. Komise proto dospěla k závěru, že leasingový úrok, který v rozhodné době (konec roku 1997 - začátek roku 1998) požadovala skupina Bavaria, byl tržně přiměřený.
7.4.4. Závěr
(195)
Dostupné informace poukazují na to, že obchod, který spolu uzavřely společnost Neuwoges a skupina Bavaria, by uskutečnil i hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství. Příklady smluv, nabídkové řízení i srovnání s jinými finančními nástroji poukazuje na to, že obchod proběhl v souladu s podmínkami, které byly tehdy na trhu obvyklé, a že model skupiny Bavaria nebyl předražený.
7.5. DOPLŇUJÍCÍ HODNOCENÍ: ZBÝVAJÍCÍ PRVKY PODPORY A SLUČITELNOST S VNITŘNÍM TRHEM
(196)
Z primárního přezkumu, který Komise provedla, vyplynulo, že rozhodnutí společnosti Neuwoges přistoupit na obchod na principu prodeje a zpětného leasingu bylo v souladu se zásadou hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství, tzn., že skupina Bavaria nebyla tímto obchodem nijak zvýhodněna, a nebyla jí tudíž touto cestou poskytnuta ani žádná podpora. Komise nicméně přezkoumala i otázku, zda by jiný výsledek - totiž případ, že by skupině Bavaria díky společnosti Neuwoges skutečně vznikla určitá výhoda - vedl nutně k závěru, že jejich obchod představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem. Komise vyšla z hypotetického předpokladu, že by se společnost Neuwoges neřídila zásadou hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství a skupině Bavaria tak poskytla určitou výhodu, a na základě toho pak Komise prošetřila otázku, zda by se v případě předmětných opatření jednalo o státní podpory ve prospěch skupiny Bavaria a zda by tyto případné podpory bylo možné vykládat ve smyslu státní podpory slučitelné s vnitřním trhem.
7.5.1. Zbývající prvky podpory
7.5.1.1. Podnik
(197)
Poskytnutí veřejných prostředků lze klasifikovat jako státní podporu jen tehdy, pokud je jejich příjemcem „podnik“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Podle ustálené judikatury Soudního dvora zahrnuje pojem podniku jakoukoli entitu vykonávající hospodářskou činnost (121). Hospodářskou činností je každá činnost spočívající v nabízení zboží nebo poskytování služeb na trhu (122).
(198)
Skupina Bavaria vykonává řadu hospodářských činností, jako jsou obchodní investice do nemovitostí a pronajímání těchto nemovitostí hospodářským subjektům i soukromým osobám. Skupina Bavaria je tudíž podnik ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
7.5.1.2. Využití státních prostředků a přičitatelnost státu
(199)
Opatření musí být přičitatelná státu a financována ze státních prostředků. Podle judikatury Soudního dvora ve věci Stardust Marine (123) mohou toto kritérium splňovat také státní podpory, které nejsou financovány přímo ze státního rozpočtu, nýbrž prostředky podléhají kontrole státu, jemuž je také přičitatelné rozhodnutí o převedení těchto prostředků.
(200)
Společnost Neuwoges je ve 100 % vlastnictví města Neubrandenburg, a je tudíž veřejným podnikem ve smyslu čl. 2 písm. b) směrnice Komise 2006/111/ES, na niž se odvolává Soudní dvůr v rozsudku ve věci Stardust Marine (124). Město Neubrandenburg je držitelem veškerých obchodních podílů společnosti Neuwoges a jakožto jediný společník může prostřednictvím dozorčí rady a valné hromady podstatným způsobem ovlivňovat řízení této společnosti. Komise dospěla proto k závěru, že město má možnost usměrňovat používání prostředků společnosti Neuwoges. V rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu byly tudíž použity státní prostředky.
(201)
V otázce přičitatelnosti státu Komise konstatuje, že město Neubrandenburg se podle dostupných informací rozhodující měrou podílelo na uskutečnění obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu. Obchod musela schválit dozorčí rada společnosti Neuwoges, jejíž členové jednali podle pokynů města. Také podklady svědčí o tom, že dozorčí rada se na sjednání smluv aktivně podílela. Komise je tudíž toho názoru, že uzavření obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu je třeba přičítat státu.
7.5.1.3. Selektivita
(202)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU je opatření považováno za státní podporu jen tehdy, když zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby. Pojem státní podpory tudíž zahrnuje pouze taková opatření ve prospěch podniků, která těmto podnikům poskytují selektivní výhodu.
(203)
Jelikož předmětné opatření mělo charakter dvoustranného obchodu, který spolu uzavřely společnost Neuwoges a skupina Bavaria, byla by každá výhoda, kterou by společnost Neuwoges skupině Bavaria poskytla, selektivní, protože žádný jiný podnik by tehdy takovou možnost neměl.
7.5.1.4. Narušení hospodářské soutěže a účinky na obchod
(204)
Veřejné příspěvky poskytované podnikům představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU jen tehdy, když narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňují obchod mezi členskými státy. Pokud příspěvek poskytnutý některým státem určitému podniku posílí postavení tohoto podniku v rámci hospodářské soutěže oproti jeho konkurenci, jedná se o opatření, které narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž (125). Z předpokladu narušení hospodářské soutěže se vychází tudíž v situaci, kdy podniku působícímu v rámci liberalizovaného hospodářského odvětví, ve kterém probíhá nebo může probíhat hospodářská soutěž, poskytne stát určitou finanční výhodu.
(205)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie je podpora podniku působícímu na vnitřním trhu charakterizována tím, že ovlivňuje obchod mezi členskými státy (126).
(206)
Skupina Bavaria je konkurentem dalších nemovitostních fondů a profesionálních investorů z Německa a dalších členských států Unie na poli investorských firem a možností investic. Finanční výhoda poskytnutá skupině Bavaria by posílila hospodářské postavení tohoto podniku v rámci hospodářské soutěže, a byla by to tudíž výhoda, která by mohla narušit hospodářskou soutěž. Jelikož trh s realitními investicemi je trhem celoevropským, posílila by každá finanční výhoda skupiny Bavaria tržní postavení tohoto podniku oproti jeho konkurentům z ostatních členských států, a měla by tudíž účinek na obchod mezi členskými státy.
7.5.1.5. Závěr
(207)
Za předpokladu, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu by - v rozporu s výše předestřeným primárním závěrem Komise - nebyl v souladu se zásadou hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství, a skupině Bavaria by tudíž byla poskytnuta výhoda, by bylo nutné vyvodit závěr, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu představoval státní podporu. V rámci této hypotézy by tudíž bylo nutné přezkoumat, zda by tuto případnou státní podporu bylo možné považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
7.5.2. Slučitelnost s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
(208)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU mohou být za slučitelné s vnitřním trhem považovány „podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem“. Při použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU musí Komise prověřit pozitivní a žádoucí účinky opatření podpory a zvážit je oproti jeho negativním účinkům na podmínky obchodu, které vyplývají z jeho provedení.
(209)
Aby určité opatření podpory v tomto prověřování vyváženosti obstálo, musí splňovat pět podmínek. Opatření podpory musí zaprvé sloužit dobře vymezenému cíli společného zájmu. Zadruhé musí toto opatření představovat vhodný nástroj k dosažení tohoto cíle. Zatřetí musí být toto opatření nezbytné a musí mít motivační účinek. Začtvrté musí být toto opatření přiměřené. Zapáté nesmí tato podpora ovlivňovat podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
7.5.2.1. Cíl společného zájmu
(210)
Podle článků 3 a 174 SFEU je jedním z cílů Unie hospodářská a sociální soudržnost. Předpokladem upevňování hospodářské a sociální soudržnosti je zlepšování životního prostředí ve městech a zvyšování kvality života jejich obyvatel. Politika soudržnosti může přispívat k vytváření udržitelných společenství tím, že prostřednictvím integrovaných strategií pro obnovu, regeneraci a rozvoj městských i venkovských oblastí umožňuje zajistit řešení hospodářských, sociálních a ekologických problémů. Tohoto cíle je možné dosahovat různými způsoby (127).
(211)
Komise konstatuje, že cíl společnosti Neuwoges spočívá podle jejích stanov v zajišťování dostatečných možností bydlení v regionu. Komise dále konstatuje, že uzavřením obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu společnost sledovala společnost Neuwoges určité (komunálně)politické cíle. Společnost Neuwoges tvrdí, že
-
po znovusjednocení Německa bylo v 90. letech minulého století důležitým politickým cílem zajistit ve východním Německu srovnatelné podmínky bydlení jako v západním Německu; to vedlo k tomu, že byl vyvíjen tlak na urychlení privatizace a sanace bytových fondů ve východním Německu bez ohledu na to, zda to bylo ekonomicky smysluplné;
-
privatizace a sanace budov, jež byly předmětem smlouvy o prodeji a zpětném pronájmu, sloužily snaze města Neubrandenburg o zajištění vyhlídek do budoucna: společnost Neuwoges věřila, že její nabídka cenově dostupného bydlení v bytech vyšší kvality a privatizace těchto bytů (k níž se zavázala skupina Bavaria) zvýší přitažlivost Neubrandenburgu pro jeho občany.
(212)
Komise dále konstatuje, že skupina Bavaria přijala závazek, že se pokusí zajistit odprodej určitého procentuálního podílu bytů jejich tehdejším nájemníkům. Skupina Bavaria přitom nesměla požadovat volně stanovenou tržní cenu, nýbrž musela dodržet určité nejvyšší přípustné hranice (128). Smlouva sjednaná za těchto podmínek poskytovala tudíž tehdejším nájemníkům předmětných budov určitou výhodu.
(213)
Kdyby byl obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, který spolu uzavřely společnost Neuwoges a skupina Bavaria, skutečně klasifikován jako státní podpora, k čemuž ovšem nedošlo, pak by tato podpora sloužila uskutečňování výše uvedených politických cílů. Snaha zajistit v regionu dostatečné množství bytových prostor, přispívat k uskutečňování vnitrostátního politického cíle (vytvořit ve východním Německu po znovusjednocení srovnatelné podmínky bydlení jako v západním Německu) a nabídnout obyvatelům cenově dostupné bydlení v bytech vyšší kvality (při zvýhodnění tehdejších nájemníků předmětných budov), a zajistit tak městu Neubrandenburg vyhlídky do budoucna, to vše může být považováno za dobře vymezené cíle společného zájmu. Podle názoru Komise by měl být proto obchod považován za opatření sloužící uskutečňování cíle společného politického zájmu.
7.5.2.2. Přiměřenost opatření
(214)
Je nesporné, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, který spolu uzavřely společnost Neuwoges a skupina Bavaria, splnil svůj cíl. Vedl k tomu, že budovy zakoupené skupinou Bavaria prošly celkovou sanací a byly zprivatizovány, přičemž tehdejším nájemníkům byly nabídnuty za nižší kupní cenu, a že se zvýšila nabídka kvalitních bytových prostor v regionu, čímž se zlepšily i vyhlídky města Neubrandenburg do budoucna.
(215)
Při hledání kupce budov a při posuzování svých možností podnikla společnost Neuwoges řadu kroků, které měly ve skutečnosti zajistit, aby v případě, že by obchod na principu prodeje a zpětného leasingu obsahoval nějakou podporu, byla tato podpora co nejmenší a omezovala se na dosažení kýžených cílů. Společnost Neuwoges především uspořádala omezené nabídkové řízení, vedla se skupinou Bavaria několikaměsíční jednání o podmínkách obchodu a na jeho konci byla přesvědčena o tom, že tento obchod představuje nejlepší nabídku na trhu. Žádné skutečnosti tudíž nenasvědčují tomu, že by podpora, kterou by obchod na principu prodeje a zpětného leasingu případně obsahoval, překročila nezbytné minimum. Analýza uvedená v oddíle 7.3, v jejímž rámci byl obchod na principu prodeje a zpětného leasingu porovnán s různými dalšími možnostmi (např. sanace budov za pomoci úvěru nebo přímý prodej), ukázala, že k dispozici tehdy nebyla žádná alternativa, která by umožňovala dosáhnout týchž cílů bez poskytnutí určité podpory nebo s podporou v menší výši. Obchod na principu prodeje a zpětného leasingu a každá podpora, kterou by případně obsahoval, představovaly tudíž vhodný nástroj k dosažení cílů společného zájmu.
7.5.2.3. Nezbytnost a motivační účinek
(216)
Vyjdeme-li z předpokladu, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu skutečně obsahoval státní podporu, bylo by třeba dále prověřit, zda tato podpora měla nějaký motivační účinek. Společnost Neuwoges a skupina Bavaria jednaly o podmínkách obchodu několik měsíců. Skupina Bavaria by patrně nepřistoupila na obchod, který by neodpovídal jejímu „modelu leasingové půjčky na nemovitosti“. Kdyby realizovaný obchod, který stál nakonec na „modelu leasingové půjčky na nemovitosti“, jejž nabídla skupina Bavaria, obsahoval státní podporu, pak je zcela nepochybné, že skupina Bavaria by na tento obchod bez této podpory nepřistoupila.
7.5.2.4. Přiměřenost
(217)
Komise již dříve poukázala na to, že cíle, které společnost Neuwoges při uzavírání předmětného obchodu sledovala, musí být považovány za důležité. Sanace a privatizace budov, jakož i jejich odprodej nájemníkům za nižší cenu představovaly důležitý příspěvek ke zlepšení hospodářské a sociální soudržnosti Unie. Zároveň platí, že výše částky poskytnuté jako podpora v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu byla každopádně omezená, a omezené byly tudíž i případné nepříznivé účinky opatření spočívající v narušování hospodářské soutěže. Vzhledem k těmto skutečnostem byla každá případná podpora poskytnutá v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu, který spolu uzavřely společnost Neuwoges a skupina Bavaria, ve vztahu k uskutečňovanému cíli přiměřená.
7.5.2.5. Nebyly prokázány žádné účinky na podmínky obchodu, jež by byly v rozporu se společným zájmem
(218)
Je třeba připomenout, že výše částky poskytnuté skupině Bavaria jako podpora v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu byla každopádně velmi nízká. Omezené byly tudíž i účinky opatření na podmínky obchodu. Postavení skupiny Bavaria, která přinejmenším potenciálně konkurovala ostatním účastníkům hospodářské soutěže (včetně účastníků z jiných členských států), by se sice zlepšila každá podpora poskytnutá v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu, avšak rozsah účinků této podpory závisí na výši poskytnuté částky. Jelikož postavení skupiny Bavaria v rámci hospodářské soutěže by se díky ní zlepšilo jen velmi málo, lze vyvodit závěr, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu, pokud by nějakou podporu obsahoval, neovlivnila podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
7.5.3. Závěr v otázce zbývajících prvků podpory a slučitelnosti s vnitřním trhem
(219)
Pokud obchod na principu prodeje a zpětného leasingu přinesl skupině Bavaria nějakou výhodu, vyvodila Komise na základě důvodů uvedených v oddíle 7.5.2 závěr, že se jednalo o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise nicméně konstatuje, že každá podpora získaná v rámci obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu by byla slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
7.6. ZÁVĚR V OTÁZCE POSKYTNUTÍ PODPORY A SLUČITELNOSTI S VNITŘNÍM TRHEM
(220)
Z analýzy hodnoty obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu pro společnost Neuwoges, ze srovnání s jinými možnými obchody a přezkoumání tržní přiměřenosti předmětného obchodu lze vyvodit závěr, že předmětný obchod je v souladu se zásadou hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství. Společnost Neuwoges se uzavřením obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu chovala způsobem, pro který by se rozhodl i hospodářský subjekt jednající v tržním hospodářství. Zdůrazněna musí být především okolnost, že se nenabízela žádná jiná, ekonomicky zajímavější alternativa a že podmínky obchodu na principu prodeje a zpětného leasingu musely být považovány za podmínky, které byly v rozhodném období (1997-1998) tržně přiměřené, jak o tom svědčí srovnání s dostupnými referenčními údaji i jiné nabídky, které byly výsledkem nabídkového řízení.
(221)
Komise proto dospěla k nutnému závěru, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu nepřinesl skupině Bavaria žádnou výhodu, protože společnost Neuwoges se chovala způsobem odpovídajícím chování hospodářského subjektu jednajícího v tržním hospodářství. Jelikož v rámci předmětného opatření nedošlo k žádnému zvýhodnění, není splněna jedna z podmínek nezbytných pro klasifikaci tohoto opatření jako státní podpory; předmětné opatření tudíž nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(222)
Vedle primárního zjištění, že obchod na principu prodeje a zpětného leasingu nepřinesl skupině Bavaria žádnou výhodu, a neobsahoval tudíž žádnou státní podporu, dospěla Komise rovněž k dodatečnému závěru, že by se v případě, že by obchod na principu prodeje a zpětného leasingu skupině Bavaria nějakou výhodu přinesl, jednalo skutečně o státní podporu. Tato státní podpora by však byla slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Právní úkon, který se uskutečnil dne 21. ledna 1998 mezi společnostmi Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co, Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG a Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG v podobě smlouvy o právu stavby (Erbbaurechtsvertrag) a smlouvy o správě nemovitostí (Generalverwaltervertrag), nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Článek 2
V případě, že by právní úkon, který se uskutečnil dne 21. ledna 1998 mezi společnostmi Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co, Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG a Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG v podobě smlouvy o právu stavby (Erbbaurechtsvertrag) a smlouvy o správě nemovitostí (Generalverwaltervertrag), přeci jen státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU představoval, je tato podpora slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 16. září 2014.
BESLUIT (EU) 2015/507 VAN DE COMMISSIE
van 16 september 2014
betreffende steunmaatregel SA.23129 (12/C) (ex 12/NN) (ex CP 141/2007) van Duitsland
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2014) 6411)
(Slechts de tekst in de Duitse taal is authentiek)
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 108, lid 2, eerste alinea,
Na de belanghebbenden overeenkomstig het genoemde artikel te hebben aangemaand hun opmerkingen te maken (1), en gezien deze opmerkingen,
Overwegende hetgeen volgt:
1. DE PROCEDURE
(1)
Op 30 maart 2007 diende Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (hierna „Neuwoges” genoemd), op grond van artikel 20, lid 2, van Verordening (EG) nr. 659/1999 van de Raad (2) bij de Commissie klacht in omdat aan Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co, Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG (hierna „Bavaria 1” genoemd) en Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co Objekte Neubrandenburg KG (hierna „Bavaria 2” genoemd) (hierna tezamen „Bavaria” genoemd) door middel van een erfpachtovereenkomst (Erbbaurechtsvertrag) en een algemene beheerovereenkomst (Generalverwaltervertrag) onrechtmatige staatssteun zou zijn verleend. Neuwoges verzocht de formele onderzoeksprocedure van artikel 108, lid 2, VWEU in te leiden.
(2)
Op 6 augustus 2007, 14 mei 2008, 6 april 2009 en 3 februari 2012 verzocht de Commissie Duitsland om verdere informatie. Duitsland antwoordde op 4 september 2007, 12 oktober 2007, 17 oktober 2007, 11 juli 2008, 14 juli 2008, 12 december 2008, 30 juni 2009 en 28 februari 2012. Neuwoges deelde haar opmerkingen mee op 30 mei 2007, 5 november 2007, 26 februari 2008, 15 juli 2008, 30 september 2008, 18 december 2008, 6 maart 2009, 4 juni 2009, 15 juli 2009, 26 augustus 2009, 22 september 2009 en 19 januari 2012. Bavaria deelde haar standpunt op 13 mei 2008 mee.
(3)
Op 28 november 2008 wees het Landgericht Rostock (rechtbank Rostock) zijn arrest in de zaak-Bavaria/Neuwoges. Bavaria had Neuwoges voor de rechter gedaagd wegens niet-nakoming van de tussen de beide partijen gesloten overeenkomst. Daarop had Neuwoges aangevoerd dat de overeenkomst onrechtmatige en met de interne markt onverenigbare staatssteun behelsde en bijgevolg nietig was. Het Landgericht Rostock concludeerde dat er geen sprake was van een voordeel ten gunste van Bavaria - en dus ook niet van staatssteun in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU. Neuwoges stelde tegen dit vonnis beroep in. De procedure voor het Oberlandesgericht Rostock (gerechtshof Rostock) is nog hangende. Daarnaast leidde Bavaria een procedure in bij het Verwaltungsgericht Greifswald (bestuursrechter Greifswald), om langs gerechtelijke weg inzage te krijgen in alle documenten van Neuwoges of de gemeente Neubrandenburg met betrekking tot deze overeenkomsten. Deze zaak is nog hangende.
(4)
Bij brief van 4 juni 2009 verzocht Neuwoges de Commissie om, overeenkomstig artikel 265, lid 2, VWEU, binnen twee maanden een formele onderzoeksprocedure in te leiden.
(5)
Bij brief van 29 juli 2009 deelde de Commissie Neuwoges haar voorlopige beoordeling mee dat noch met de erfpachtovereenkomst noch met de algemene beheerovereenkomst staatssteun in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU was gemoeid.
(6)
Bij brief van 26 augustus 2009 vocht klager deze voorlopige beoordeling aan en riep deze de Commissie op om de formele onderzoeksprocedure binnen twee weken in te leiden.
(7)
De diensten van de Commissie deelden Neuwoges bij brief van 15 september 2009 mee dat zij haar een nieuwe brief met een beoordeling van de jongste opmerkingen van Neuwoges zouden zenden. Bij brief van 22 september 2009 deelde Neuwoges de Commissie mee dat zij het niet eens was met het voorstel van de Commissie.
(8)
Op 9 oktober 2009 diende Neuwoges klacht in bij het Gerecht en verzocht zij het beweerde besluit van de Commissie in haar brief van 29 juli 2009 nietig te verklaren of, subsidiair, vast te stellen dat de Commissie had verzuimd te handelen, omdat zij had geweigerd de formele onderzoeksprocedure van artikel 108, lid 2, VWEU in te leiden. Op 9 januari 2012 heeft het Gerecht het verzoek tot nietigverklaring onontvankelijk verklaard en verklaarde het beroep wegens nalaten ongegrond (3).
(9)
Bij brief van 19 januari 2012 verzocht Neuwoges de Commissie andermaal om de formele onderzoeksprocedure van artikel 108, lid 2, VWEU in te leiden.
(10)
Bij brief van 21 maart 2012 stelde de Commissie Duitsland in kennis van haar besluit om de formele onderzoeksprocedure in te leiden. Het besluit van de Commissie tot inleiding van de procedure (hierna het „besluit tot inleiding van de procedure” genoemd) is bekendgemaakt in het Publicatieblad van de Europese Unie (4). De Commissie verzocht belanghebbenden daarin hun opmerkingen over de maatregel te maken. Op 22 maart 2012 stelde Neuwoges beroep in tegen de beschikking van het Gerecht van 9 januari 2012. Het Gerecht wees dit beroep op 15 november 2012 af als zijnde zonder voorwerp (5).
(11)
De Commissie ontving op 17 juli 2012, 2 oktober 2012, 4 april 2013 en 15 april 2014 opmerkingen van Neuwoges en op 18 juni 2012 en 22 april 2013 opmerkingen van Bavaria. Deze opmerkingen zijn op 7 augustus 2012 en 16 september 2013 voor een reactie aan Duitsland doorgezonden. In opdracht van de Bondsregering nam de gemeente Neubrandenburg op 23 juli 2012 en op 28 september 2012 een standpunt in; de deelstaat (Land) Berlijn deelde zijn standpunten mee op 16 mei 2012, 28 september 2012 en 30 september 2013.
2. BESCHRIJVING VAN DE MAATREGELEN
(12)
Neuwoges is een vennootschap met beperkte aansprakelijkheid naar Duits recht (Gesellschaft mit beschränkter Haftung - GmbH). De gemeente Neubrandenburg houdt 100 % van de aandelen. Het maatschappelijke doel van Neuwoges is om grote delen van de bevolking van de gemeente Neubrandenburg en het omliggende gebied te voorzien van betaalbare woningen. Momenteel bezit de onderneming 33 % van alle woningen in de gemeente Neubrandenburg. Bavaria 1 en Bavaria 2 zijn Special Purpose Vehicles (SPV’s) (Objektgesellschaften), die speciaal voor de transactie met Neuwoges werden opgericht en grotendeels door gesloten Immobilienfonds worden gehouden. Bavaria 1 wordt gehouden door Bavaria Immobilien-Beteiligungsgesellschaft mbH & Co Erste Leasing Fonds KG (94 %) en door Bavaria Immobilien-Management GmbH i.I (6 %), terwijl Bavaria 2 voor 100 % door Perseus Immobilien-Verwaltungs GmbH & Co KG - LBB Fonds Dreizehn wordt gehouden. De aandelen in Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co Erste Leasing Fonds KG en die in Perseus Immobilien Verwaltungs GmbH & Co KG - LBB Fonds Dreizehn worden door particuliere investeerders gehouden. Beide fondsen werden opgezet en beheerd door Berliner Immobilien-Holding GmbH, die tot 1 januari 2006 onderdeel was van Bankgesellschaft Berlin en sindsdien voor 100 % rechtstreeks eigendom van de deelstaat Berlijn.
(13)
Neuwoges is onder meer eigenaar van een reeks gronden in Neubrandenburg, waarop zich 12 woongebouwen met in totaal 557 wooneenheden en diverse commerciële ruimten bevinden. Op 21 januari 1998 sloten Neuwoges en Bavaria de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst (hierna „de betrokken overeenkomsten” of tezamen „de sale-and-lease-backtransactie” genoemd).
2.1. DE ERFPACHTOVEREENKOMST
(14)
Op 21 januari 1998 sloten Neuwoges en Bavaria voor 12 gebouwen met in totaal 557 wooneenheden een overeenkomst af voor leasing van gronden en de koop van gebouwen. In het kader van deze overeenkomst kreeg Bavaria de erfpacht voor de gronden voor een periode van 75 jaar en verwierf zij de gebouwen.
(15)
De erfpachtovereenkomst valt uiteen in twee hoofdbestanddelen:
a)
Bavaria verbindt zich tot betaling van in totaal […] (6) EUR (7) aan Neuwoges: […] EUR als gekapitaliseerde erfpachtcanon op de gronden voor de periode tot 31 december 2028 en […] EUR als koopprijs voor de gebouwen;
b)
daarnaast moet Bavaria vanaf 1 januari 2009 voor een periode van tien jaar jaarlijks een erfpachtcanon ten belope van […] % van de actuele waarde van het perceel betalen, d.w.z. […] EUR/m2 of […] EUR per jaar. Voor de nadien resterende looptijd van de erfpachtovereenkomst is voorzien in een aanpassing van de erfpachtcanon aan de prijsindex van de totale kosten van het levensonderhoud, voor zover die met meer dan […] % verandert.
(16)
In 1997 heeft Neuwoges, vóór het afsluiten van de erfpachtovereenkomst met Bavaria, de waarde van de vastgoedobjecten (gebouwen en gronden) door een interne deskundige laten taxeren. Volgens dit taxatierapport bedroeg de waarde van de objecten […] EUR. In 2007 gaf Neuwoges daarnaast opdracht aan een externe deskundige om (retroactief) nog een rapport over de marktwaarde van de objecten in 1997 op te stellen. Volgens dit taxatierapport van 2007 werd de waarde van de objecten voor 1997 getaxeerd op […] EUR.
Het Altschuldenhilfegesetz
(17)
De erfpachtovereenkomst werd afgesloten tegen de achtergrond van het Altschuldenhilfegesetz (8). Na de Duitse hereniging in 1990 werden de vroegere Oost-Duitse woningcorporaties (volkseigene Wohnungswirtschaftsbetriebe) juridisch verzelfstandigd tot gemeentelijke woningcorporaties. De activa en passiva van hun voorgangers werden aan deze nieuwe ondernemingen overgedragen, hetgeen voor hen een zware last was. Om de woningcorporaties in staat te stellen op lange termijn levensvatbaar te zijn, keurde de federale wetgever het Altschuldenhilfegesetz (AltSchG) goed, dat per 27 juni 1993 van kracht werd.
(18)
Volgens dit Altschuldenhilfegesetz konden gemeentelijke woningcorporaties in het vroegere Oost-Duitsland die daarom verzochten, van hun schulden uit het verleden worden bevrijd. Volgens artikel 4, leden 1 en 2, van de wet kon voor schulden uit het verleden die een bedrag van 76,69 EUR/m2 overschreden, gedeeltelijke schuldverlichting worden toegestaan, waarbij evenwel slechts maximaal 434,60 EUR/m2 in aanmerking mocht worden genomen. In ruil daarvoor moest de woningcorporatie bepaalde verplichtingen accepteren. Zo moest zij zich bijvoorbeeld intensief inzetten voor de privatisering van 15 % van het woningbestand (artikel 4, lid 5, punt 1, juncto artikel 5), beschikken over een bedrijfsplan voor snelle privatisering, modernisering en onderhoud van het woningbestand (artikel 4, lid 5, punt 2), en verslag doen over de stand van uitvoering van een investeringsprogramma en de uitkomsten van de privatisering (artikel 4, leden 5, 6 en 7). Volgens de wet zoals die in de relevante periode (1997/1998) van kracht was, hadden woningcorporaties tot en met 31 december 2003 de tijd om hun privatiseringsverplichtingen na te komen. Wanneer een woningcorporatie haar privatiseringsverplichtingen niet nakwam (d.w.z. dat zij zich niet intensief inspande voor de privatisering), moest de reeds toegekende schuldverlichting worden terugbetaald.
(19)
De woningcorporaties moesten een bepaald percentage van de privatiseringsopbrengsten die boven 76,69 EUR/m2 uitkomen, afdragen aan het Erblastentilgungsfonds. Toentertijd (1997/1998) was in artikel 5, lid 2, van het Altschuldenhilfegesetz bepaald dat voor alle privatiseringen in de periode tot en met 31 december 1998 van de vervreemdingsopbrengsten 45 % moest worden afgedragen. Voor privatiseringen in de periode tot en met 31 december 2000 werden de af te dragen opbrengsten vastgesteld op 50 % en voor die in de periode tot en met 31 december 2003 op 55 %. Wanneer de privatisering plaatsvond in de vorm van een uitgifte in erfpacht (d.w.z. in plaats van de rechtstreekse verkoop van gebouwen en percelen werden alleen de gebouwen verkocht en werden de percelen in erfpacht uitgegeven), werd de voor de berekening van de afdrachten gehanteerde vervreemdingsopbrengst gevormd door de prijs van de gebouwen en door de contante waarde van de overeengekomen erfpachtcanon (artikel 5, lid 2).
(20)
In 1995 bleek dat de oorspronkelijk geplande vorm van privatisering - de verkoop aan de huurders - waarschijnlijk niet het vereiste privatiseringsaandeel van 15 % zou opleveren. Daarom begon de Kreditanstalt für Wiederaufbau, die met het beheer van de Altschuldenhilfe belast was, ook de zogenaamde Privatisierung an Zwischenerwerber (middellijke privatisering) te accepteren (9). In dit model dat alleen mocht worden gehanteerd wanneer het percentage van 15 % directe privatisering naar verwachting niet kon worden bereikt, kon een woningcorporatie gebouwen en bloc aan een commerciële partij verkopen. Om te kunnen meetellen voor het door de woningcorporatie te halen privatiseringspercentage van 15 %, moest de commerciële partij zich ertoe verbinden de gebouwen te saneren en zoveel mogelijk woningen (maar ten minste één derde) aan de huurders te verkopen (10). Wanneer na het indienen van de concrete verkoopsaanbiedingen duidelijk minder dan één derde van de huurders geïnteresseerd was in een koop, kon de commerciële partij 60 % van de woningen uitsluiten van de privatiseringsverplichtingen en zodoende de privatisering beperken tot één derde van de resterende 40 % van de woningen (11).
Neuwoges en het Altschuldenhilfegesetz
(21)
De erfpachtovereenkomst werd uiteindelijk door de Kreditanstalt für Wiederaufbau erkend als een middellijke vervreemding (Zwischenerwerbsveräußerung) in de zin van het Altschuldenhilfegesetz. Door het aangaan van de sale-and-lease-backtransactie kon Neuwoges gemakkelijker haar privatiseringsverplichtingen uit hoofde van het Altschuldenhilfegesetz nakomen. Onduidelijk en omstreden blijft echter in hoeverre het Altschuldenhilfegesetz invloed had op de zakelijke overwegingen die ten gronde lagen aan het besluit van Neuwoges om de overeenkomsten aan te gaan, en of bij de beoordeling van de vraag of de sale-and-lease-backtransactie steun voor Bavaria vormt, rekening moet worden gehouden met de schuldverlichting die Neuwoges op grond van het Altschuldenhilfegesetz heeft gekregen.
(22)
Neuwoges kreeg, naar eigen zeggen, een schuldverlichting van in totaal […] EUR (12). Neuwoges betoogde dat het moeilijk is om een deel van de totale ontvangen schuldverlichting evenredig aan de sale-and-lease-backtransactie toe te rekenen, omdat volgens het Altschuldenhilfegesetz een schuldverlichting alleen mogelijk is wanneer een woningcorporatie haar privatiseringsverplichtingen volledig is nagekomen. Indien echter een deel van het totale aan schuldverlichting ontvangen bedrag aan een bepaalde privatiseringsmaatregel zou moeten worden toegerekend op grond van het aandeel van deze privatiseringen in de totale privatiseringsverplichtingen van Neuwoges, dan zou een totaal brutobedrag aan schuldverlichting van […] EUR mathematisch aan de sale-and-lease-backtransactie kunnen worden toegerekend. Van de opbrengsten van de transactie met Bavaria zou […] EUR aan het Erblastentilgungsfonds moeten worden afgedragen, zodat Neuwoges mathematisch op een nettoschuldverlichting van […] EUR zou uitkomen (13).
2.2. DE ALGEMENE BEHEEROVEREENKOMST
(23)
Ook op 21 januari 1998 ondertekenden Bavaria en Neuwoges de algemene beheerovereenkomst (Generalverwaltervertrag), waardoor de gebouwen werden teruggeleased aan Neuwoges. Volgens deze overeenkomst blijft Neuwoges voor het management en het commerciële gebruik van de betrokken gebouwen verantwoordelijk voor een periode van 30 jaar. Alle huuropbrengsten van de gebouwen gaan naar Neuwoges. In ruil voor deze gebruiksrechten verbindt Neuwoges zich tot de betaling van een vaste maandelijkse leasetermijn van […] EUR ([…] EUR per jaar) totdat de saneringswerkzaamheden zijn voltooid, en van […] EUR ([…] EUR per jaar) voor de periode nadien. Per 1 januari 2000 werd deze leasetermijn met […] % per jaar verhoogd.
2.3. HET GLOBALPAUSCHALVERTRAG
(24)
Bavaria verbond zich tot de sanering van de betrokken gebouwen en sloot daartoe met BRG Bau-Regie GmbH (hierna „BRG” genoemd), een 100 %-dochter van Neuwoges, een Globalpauschalvertrag. Volgens deze overeenkomst betaalde Bavaria aan BRG een vast bedrag (Pauschalbetrag) van […] EUR voor de overeengekomen saneringswerkzaamheden.
3. OPMERKINGEN VAN DUITSLAND
(25)
Duitsland beperkt zich in zijn antwoord op het besluit tot inleiding van de procedure tot de opmerking dat het in dit geval geen standpunt inneemt ten aanzien van het besluit en dat het dit overlaat aan de betrokken decentrale overheden, de gemeente Neubrandenburg en de deelstaat Berlijn.
4. OPMERKINGEN VAN BELANGHEBBENDEN
4.1. NEUWOGES
(26)
Neuwoges voert aan dat zij bij het afsluiten van de betrokken overeenkomsten niet als een marktdeelnemer in markteconomie heeft gehandeld - en daarmee Bavaria een economisch heeft verschaft, dat staatssteun in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU vormt. Volgens ramingen van Neuwoges resulteren de betrokken overeenkomsten in verliezen van […] EUR (nominaal) of […] EUR (gedisconteerd). Deze verliezen worden door Neuwoges als met de interne markt onverenigbare staatssteun voor Bavaria gezien.
(27)
Ten aanzien van de beoordeling van de betrokken overeenkomsten op hun marktconformiteit voert Neuwoges aan dat de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst los van elkaar moeten worden beoordeeld (onderdeel 4.1.1). Wat betreft de afzonderlijke overeenkomsten merkt Neuwoges op dat de erfpachtovereenkomst (onderdeel 4.1.2) noch de algemene beheerovereenkomst (onderdeel 4.1.3) door een marktdeelnemer in een markteconomie zouden zijn gesloten. Voorts betoogt Neuwoges dat een marktdeelnemer in een markteconomie voor een alternatieve aanpak had gekozen (onderdeel 4.1.4). Ten slotte voert Neuwoges aan dat met het aan Bavaria verleende voordeel staatsmiddelen werden overgedragen, hetgeen de gemeente Neubrandenburg valt toe te rekenen (onderdeel 4.1.5).
4.1.1. Gezamenlijke of afzonderlijke beoordeling van de betrokken overeenkomsten?
(28)
Neuwoges voert aan dat de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst, waar het erom gaat na te gaan of deze overeenkomsten op marktvoorwaarden werden gesloten, strikt van elkaar gescheiden dienen te worden onderzocht. Volgens Neuwoges zijn de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst juridisch zelfstandige overeenkomsten, die afzonderlijk moesten functioneren. Indien de beide overeenkomsten daadwerkelijk als eenheid waren opgevat, hadden zij volgens Neuwoges notarieel moeten worden vastgelegd; alleen de erfpachtovereenkomst is echter notarieel vastgelegd.
(29)
Daarom behandelt Neuwoges iedere overeenkomst apart, om deze op haar marktconformiteit te toetsen.
4.1.2. De erfpachtovereenkomst
(30)
Volgens Neuwoges had een marktdeelnemer in een markteconomie, gelet op de taxaties die in 1997 en 2007 werden uitgevoerd, voor de betrokken vastgoedobjecten (gebouwen en percelen) geen erfpachtovereenkomst met Bavaria aangegaan tegen de overeengekomen prijs. Noch de betaling van de erfpachtcanon, noch de op grond van de erfpachtovereenkomst in het kader van het Altschuldenhilfegesetz verleende schuldverlichting, de saneringsplicht en de beperkte biedprocedure kunnen aan die conclusie iets afdoen.
4.1.2.1. De koopprijs
(31)
Neuwoges herinnert eraan dat Bavaria voor de gebouwen een bedrag van […] EUR in contanten betaalde, samen met […] EUR als gekapitaliseerde erfpachtcanon voor de gronden en percelen. In de beide taxatierapporten van 1997 en 2007 werd de waarde van de vastgoedobjecten (waarde gronden én gebouwen) geraamd op in totaal […] EUR en […] EUR. Voorts worden in de beide taxatierapporten niet alleen de totale waarde van de vastgoedobjecten, maar ook de waarde van de gronden (taxatierapport 1997: […] EUR, taxatierapport 2007: […] EUR) en de gebouwen (taxatierapport 1997: […] EUR, taxatierapport 2007: […] EUR) afzonderlijk bepaald.
(32)
Neuwoges voert aan dat het taxatierapport van 2007 een realistische taxatie geeft van de waarde van de vastgoedobjecten in die periode (1997/1998) en dat alleen de daadwerkelijk door Bavaria voor de gebouwen betaalde prijs (en niét de prijs voor de gebouwen en de gekapitaliseerde erfpachtcanon voor gronden en percelen) in aanmerking moet worden genomen bij het maken van vergelijkingen. Op basis daarvan meent Neuwoges een bedrag te hebben ontvangen dat de marktprijs in de relevante periode (1997/1998) met […] EUR onderschrijdt. Zelfs indien rekening wordt gehouden met de schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz, zou de door Bavaria betaalde prijs nog steeds 16 % lager uitkomen dan de lagere waarde uit het taxatierapport van 2007. De prijs die Bavaria betaalde, lag volgens Neuwoges ver onder de marktprijs, zodat geen marktdeelnemer in een markteconomie met een verkoop tegen deze prijs had ingestemd.
(33)
In dat verband herinnert Neuwoges eraan dat volgens de mededeling van de Commissie betreffende staatssteunelementen bij de verkoop van gronden en gebouwen door openbare instanties (14), in bepaalde omstandigheden, een koopprijs die tot 5 % onder de via een onafhankelijk taxatie verkregen marktwaarde ligt, als marktprijs kan worden geaccepteerd. Daaruit kan a contrario worden geconcludeerd dat een prijs die ook in de gunstigste aannames ten minste 16 % onder de laagste taxatie ligt, niet als marktprijs kan worden geaccepteerd.
4.1.2.2. De gekapitaliseerde erfpachtcanon voor de gronden en percelen
(34)
Neuwoges betoogt dat bij het vergelijken van de door Bavaria betaalde prijs met de prijzen die werden bepaald in de twee taxatierapporten van 1997 en 2007 (waarin de waarde van de volle eigendom van de gebouwen en percelen werd bepaald), de gekapitaliseerde erfpachtcanon voor de eerste 30 jaar niet in aanmerking mag worden genomen. Omdat de erfpachtcanon voor de uitgifte en overdracht van de erfpachtrechten over een periode van 75 jaar - en niet voor de overdracht van de eigendom van de percelen - wordt voldaan, kan deze niet worden gebruikt om de door Bavaria voor de gebouwen betaalde prijs te vergelijken met de prijs waarop een van die beide taxatierapporten uitkomt.
4.1.2.3. De schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz
(35)
Neuwoges verklaart voorts dat de […] EUR schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz die de betrokken overeenkomsten opleveren, niet in aanmerking mag worden genomen bij het vergelijken van de door Bavaria betaalde prijs met de in de beide taxatierapporten verkregen prijs. Daarvoor worden de volgende redenen aangevoerd:
-
de schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz is een voordeel dat Neuwoges werd toegekend door een derde (Kreditanstalt für Wiederaufbau), die geen banden met de koper heeft. Er zijn geen redenen waarom een verkoper zou instemmen met een prijs die onder de marktprijs ligt, alleen omdat hij door de transactie enkele bijkomende voordelen van derden ontvangt;
-
Bavaria heeft geen verplichtingen uit hoofde van het Altschuldenhilfegesetz op zich genomen die voordien voor Neuwoges golden en die een vergoeding in de vorm van een korting op de verkoopprijs zouden verantwoorden. Bavaria heeft zich weliswaar „op papier” ertoe verbonden om te proberen een aantal woningen aan de huurders te verkopen, maar heeft Neuwoges belast met de concrete uitvoering van de privatisering voor eigen rekening van Neuwoges. Zodoende heeft Bavaria geen reële verantwoordelijkheid op zich genomen en droeg zij ook niet het aansprakelijkheidsrisico ingeval de privatiseringsinspanningen op niets zouden uitlopen;
-
omdat de schuldverlichting gekoppeld was aan het nakomen van de toezegging van Neuwoges om 15 % van haar woningen te privatiseren, en de transactie met Bavaria slechts 20 % van de totale privatiseringsverplichtingen dekte, is een evenredige toerekening van de door de transactie met Bavaria op grond van het Altschuldenhilfegesetz mogelijk gemaakte schuldverlichting realistisch gesproken niet mogelijk (maar mathematisch wel). Met andere woorden, wanneer Neuwoges haar privatiseringsverplichtingen niet volledig had vervuld, had de onderneming overeenkomstig het Altschuldenhilfegesetz geen enkel voordeel gehaald uit de transactie met Bavaria;
-
de sale-and-lease-backtransactie had hoe dan ook ertoe geleid dat Neuwoges slechts een verhoudingsgewijs gering percentage (45 % in plaats van 50 % of 55 %) van de opbrengsten aan het Erblastentilgungsfonds had moeten afdragen, terwijl het niet-afsluiten van de overeenkomst en de zoektocht naar een andere koper het risico inhielden dat een groter deel van de vervreemdingsopbrengsten aan het fonds zouden moeten worden afgedragen;
-
Neuwoges beweert hoe dan ook haar privatiseringsverplichtingen uiteindelijk voor 165 % te zijn nagekomen, zodat de reeds toegekende schuldverlichting ook zonder de transactie met Bavaria zou zijn bevestigd.
4.1.2.4. De sanering
(36)
Daarnaast voert Neuwoges aan dat zij niet van de sanering door Bavaria heeft geprofiteerd, omdat Bavaria eigenaar van de gebouwen was en zodoende de enige begunstigde van de sanering was.
4.1.2.5. De biedprocedure
(37)
Neuwoges bevestigt dat de beperkte biedprocedure in 1997 niet als aanwijzing mag worden gebruikt dat de door Bavaria betaalde prijs daadwerkelijk de marktprijs was. De biedprocedure verliep niet open, transparant, zonder voorwaarden en zonder discriminatie en was dus onvoldoende om de marktwaarde te bepalen.
4.1.3. De algemene beheerovereenkomst
(38)
Neuwoges verklaart dat in een markteconomie een marktdeelnemer van vergelijkbare omvang en in een vergelijkbare positie geen algemene beheerovereenkomst had gesloten, omdat het bij voorbaat duidelijk was dat de overeenkomst tot aanzienlijke verliezen zou leiden. Neuwoges betoogt met name dat de verliezen van bij de aanvang te voorzien waren, omdat de berekeningen waarop de overeenkomst was gebaseerd, berustten op aannames over de toekomstige ontwikkelingen van de huurwoningmarkt in Neubrandenburg die duidelijk te optimistisch waren. Volgens Neuwoges kon uit verschillende, beweerdelijk vergelijkbare overeenkomsten die Bavaria als ijkpunt meedeelde, niet de marktconformiteit van de algemene beheerovereenkomst blijken en had Neuwoges met deze duidelijk nadelige overeenkomsten ingestemd alleen om politieke redenen, die niet relevant zijn voor de toepassing van het criterium van de marktdeelnemer in een markteconomie.
4.1.3.1. De algemene beheerovereenkomst in het licht van de marktverwachtingen
(39)
Neuwoges betoogt dat de centrale bepalingen van de algemene beheerovereenkomst - een vaste maandelijks leasetermijn (jaarlijks met […] % te verhogen), een niet-geïndexeerde aftrek van kosten van oorspronkelijk ca. […] % (inclusief […] % huurverliesrisico) en een looptijd van 30 jaar - niet beantwoorden aan de voorwaarden waarmee een marktdeelnemer in een markteconomie had ingestemd. Neuwoges draagt in dat verband de volgende argumenten aan:
-
doordat het risico op huurverlies laag is vastgesteld op slechts […] % van de nettohuuropbrengsten, draagt Neuwoges het financiële risico voor het behalen van een bezettingsgraad van ten minste […] %;
-
de indexering van de vaste leasetermijn met […] % per jaar betekent dat Neuwoges het financiële risico draagt dat zij een ten minste met dit percentage overeenstemmende jaarlijkse huurverhoging niet kan doorvoeren;
-
aangezien de kosten niet worden geïndexeerd, draagt Neuwoges het financiële risico voor een stijging van de beheers- en instandhoudingskosten en kan alleen met een huurverhoging van meer dan […] % een kostenstijging eventueel worden gecompenseerd;
-
gezien de lange looptijd van 30 jaar zijn deze financiële risico’s aanzienlijk.
(40)
Volgens Neuwoges was van bij de aanvang duidelijk dat deze risico’s zouden spelen en tot hoge verliezen zouden leiden en dat een marktdeelnemer in een markteconomie de overeenkomst dan ook niet had gesloten. Een marktdeelnemer in een markteconomie zou alleen een overeenkomst sluiten die winstgevend is of die ten minste geen verliezen doet ontstaan. Neuwoges verklaart dat de algemene beheerovereenkomst alleen dan winst had kunnen opleveren wanneer redelijkerwijs mocht worden aangenomen dat de hoge bezettingsgraad, de jaarlijkse huurverhogingen met […] % en stabiele kosten daadwerkelijk haalbaar waren. Reeds bij het afsluiten van de overeenkomst viel te voorzien dat een gemiddelde bezettingsgraad van […] % niet haalbaar was, een huurverhoging van ten minste […] % onmogelijk en dat beheers- en instandhoudingskosten gedurende de looptijd van de overeenkomst onvermijdelijk zouden stijgen. Ter onderbouwing van deze verklaring verwijst Neuwoges zowel naar de verwachte bevolkingskrimp als naar de vastgoedmarkt in Neubrandenburg, en bevestigt zij dat op grond van deze gegevens met verliezen moest worden gerekend. Omdat het inwonersaantal van Neubrandenburg reeds vóór het afsluiten van de betrokken overeenkomsten terugliep, bestond ten minste sinds 1995 een aanzienlijk overaanbod aan woningen, waarbij de weinig aantrekkelijke betonnen woonkazernes (Plattenbauten), waarop de overeenkomst ziet, het sterkste met leegstand en lage huurprijzen te kampen hadden.
(41)
Volgens Neuwoges had een marktdeelnemer in een markteconomie zijn eigen berekeningen op pessimistische verwachtingen gebaseerd, zoals bijvoorbeeld verwachte huurverhogingen van […] tot […] %, een risico op huurverlies van […] % en een indexering van de kosten met […] %. Uit een door Neuwoges achteraf verschafte kasstroomanalyse uit 2012 blijkt dat, op basis van deze aannames ten aanzien van de algemene beheerovereenkomst, met een negatieve kasstroom van […] EUR (nominaal) en […] EUR (gedisconteerd) moest worden gerekend (15). Neuwoges voert aan dat dit bedrag de door Bavaria ontvangen staatssteun vormt. Daarnaast wordt een reeks varianten van deze kasstroomanalyse opgevoerd, waaruit blijkt dat zelfs wanneer optimistische scenario’s gerechtvaardigd waren (zoals een gemiddelde leegstand van […] %, jaarlijkse huurverhogingen met […] % en een kostenstijging met […] %), de verwachte totale kasstroom eveneens negatief zou zijn geweest. Met de algemene beheerovereenkomst had alleen in een beweerdelijk volledig onrealistisch scenario winst kunnen worden behaald ([…] % leegstand, jaarlijkse huurverhogingen met […] % en een kostenstijging met […] %).
4.1.3.2. Voorbeeldovereenkomsten
(42)
Neuwoges bestrijdt dat bepaalde overeenkomsten voor vergelijkbare transacties ([…] (16)-, […] (17)- en […] (18)-overeenkomsten) de marktconformiteit van de algemene beheerovereenkomst kunnen staven. Neuwoges deelt de opvatting niet dat de overeenkomsten vergelijkbaar zijn en betoogt dat deze op de volgende essentiële punten van de algemene beheerovereenkomst verschillen:
-
omdat geen bewijzen worden geleverd voor voldoende overeenkomsten tussen de economische situatie en de toekomstperspectieven van gemeenten waarin de vastgoedobjecten waarop de voorbeeldovereenkomsten zien, zich bevinden en de situatie en de perspectieven van Neubrandenburg, mag er niet van worden uitgegaan dat de overeenkomsten volledig vergelijkbaar zijn;
-
de indexering van de leasetermijn in de als benchmark gehanteerde overeenkomsten wijkt sterk af van de in de algemene beheerovereenkomst vastgestelde indexering (d.w.z. 1,0 tot 1,5 %);
-
geen van de gebruikte voorbeeldovereenkomsten is geschikt als vergelijkingspunt, omdat de omstandigheden telkens verschillend zijn ([…]: minder dure instandhoudingsverplichtingen; […]: geen woningen, maar commercieel vastgoed met een leegstandspercentage van 0 % bij het afsluiten van de overeenkomst, en […]: vastgoed in een groeiregio).
(43)
Volgens Neuwoges kunnen de voorbeeldovereenkomsten de marktconformiteit van de algemene beheerovereenkomst niet staven, maar leveren zij net het bewijs van het tegendeel, omdat zij minder zwaar wegende bepalingen bevatten, ook al waren de economische vooruitzichten voor de betreffende vastgoedobjecten beter.
4.1.3.3. Politieke gronden
(44)
Neuwoges betoogt dat de algemene beheerovereenkomst, ondanks haar duidelijk economisch nadelige karakter, om politieke redenen werd gesloten. Neuwoges herinnert eraan dat de redenen waarom staatssteun wordt toegekend, voor de juridische beoordeling niet relevant zijn, en voert aan dat die aangedragen politieke gronden bewijzen dat de economische overwegingen geen beslissende rol speelden. Neuwoges verklaart dat de algemene beheerovereenkomst om de volgende redenen werd gesloten:
-
er was grote politiek druk om vooruitgang te boeken bij de sanering en privatisering van het woningbestand in de nieuwe Duitse deelstaten;
-
de gemeente Neubrandenburg hoopte de aanhoudende bevolkingskrimp door de sanering en privatisering van woningen tegen te gaan;
-
door de algemene beheerovereenkomst af te sluiten in combinatie met de erfpacht werd het investeringspeil in Neubrandenburg op een hoog niveau gehouden, terwijl teruglopende investeringen aanzienlijke effecten hadden gehad op het lokale werkloosheidspercentage.
4.1.4. Alternatieven
(45)
Tot slot voert Neuwoges aan dat een marktdeelnemer in een markteconomie de voorkeur had gegeven aan alternatieven voor de betrokken overeenkomsten.
(46)
In de eerste plaats had volgens Neuwoges een rechtstreekse verkoop de voorkeur moeten krijgen omdat deze winst had opgeleverd, terwijl bij de algemene beheerovereenkomst van bij de aanvang met verliezen kon worden gerekend. De vastgoedobjecten (gebouwen en percelen) hadden tegen of boven de in de taxatierapporten verkregen prijs kunnen worden verkocht. Zelfs wanneer een koper alleen de gronden had gekocht en de gebouwen had gesloopt, was dit soort verkoop winstgevender geweest. Deze beoordeling geldt volgens Neuwoges ook ingeval de schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz in aanmerking wordt genomen, omdat Neuwoges had kunnen proberen haar verplichtingen door de privatisering van andere gebouwen na te komen, en een verkoop was ook zonder de schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz rendabeler geweest dan de sale-and-lease-backtransactie. De redenen waarom van een van deze alternatieven werd afgezien, zijn terug te voeren op de politieke verplichtingen van Neuwoges.
(47)
Voorts stelt Neuwoges zich op het standpunt dat een marktdeelnemer in een markteconomie er de voorkeur had aan gegeven om een minder ingrijpende sanering zelf te financieren, zonder sanering te blijven verhuren of de gebouwen te slopen. Dat van deze alternatieven werd afgezien, wordt andermaal verantwoord met de politieke verplichtingen van Neuwoges.
(48)
Ten slotte merkt Neuwoges op dat, ingeval voor een sanering werd gekozen, het voor Neuwoges hoe dan ook rendabeler was geweest om deze werkzaamheden op een andere wijze te financieren. Zo had bijvoorbeeld een krediet kunnen worden opgenomen, dat met een zekerheidsstelling door de gemeente Neubrandenburg kon worden afgedekt, zodat de kredietvoorwaarden voordeliger waren uitgevallen dan bij de transactie met Bavaria.
4.1.5. Staatsmiddelen en toerekenbaarheid aan de Staat
(49)
Neuwoges is van mening dat het beweerde voordeel uit staatsmiddelen werd toegekend en aan de Staat valt toe te rekenen.
(50)
In de eerste plaats wijst Neuwoges er op dat de gemeente Neubrandenburg als enige aandeelhouder en door haar beheersende invloed op de Aufsichtsrat (raad van commissarissen) een beheersende invloed op Neuwoges had. Gelet op deze zeggenschapsband vormden de beweerdelijk door de sale-and-lease-backtransactie ontstane verliezen gederfde staatsmiddelen.
(51)
Daarnaast voert Neuwoges aan dat in deze zaak nagenoeg alle aanwijzingen voor toerekenbaarheid aan de Staat voorhanden zijn. De gemeente Neubrandenburg heeft vergaande zeggenschap over Neuwoges; voor Neuwoges is het van het grootste belang om de belangen van de gemeente te dienen; de betrokken transactie was om politieke redenen aangegaan, en de gemeente Neubrandenburg blijkt het laatste woord te hebben gehad bij de sale-and-lease-backtransactie.
4.2. BAVARIA
(52)
Bavaria wijst de door Neuwoges aangedragen argumenten af en verklaart dat de betrokken overeenkomsten normale markttransacties waren, waarmee zij geen voordeel verleend kreeg. Bijgevolg vormen deze ook geen staatssteun. In de eerste plaats betoogt Bavaria dat de betrokken overeenkomsten als één economische eenheid moeten worden beschouwd (onderdeel 4.2.1). In de tweede plaats zijn de overeenkomsten niet zodanig dat een marktdeelnemer in een markteconomie deze niet had ondertekend (onderdeel 4.2.2). In de derde plaats waren de door Neuwoges aangedragen alternatieven voor Neuwoges niet gunstiger geweest (onderdeel 4.2.3). Ten slotte verklaart Bavaria dat geen middelen werden overgedragen die aan de Staat zijn toe te rekenen (onderdeel 4.2.4).
4.2.1. Gezamenlijke of afzonderlijke beoordeling van de betrokken overeenkomsten?
(53)
Bavaria voert aan dat de betrokken overeenkomsten als een eenheid moeten worden beschouwd en dus niet los van elkaar kunnen worden beoordeeld. De verkoop en daarbij aansluitend het terugleasen van de gebouwen zijn twee onderling samenhangende delen van één transactie. Bavaria beklemtoont dat de transactie als pakket werd aangeboden en door Neuwoges ook als dusdanig werd gezien, zoals blijkt uit interne notulen die de besluitvorming binnen Neuwoges documenteren.
(54)
Bijgevolg moet, zo nog steeds Bavaria, het criterium van de marktdeelnemer in een markteconomie op de transactie als geheel - en niet op iedere overeenkomst afzonderlijk - worden toegepast.
4.2.2. De transactie leverde Bavaria geen voordeel op
(55)
Volgens Bavaria is het eventuele bestaan van een voordeel reeds uitgesloten door het feit dat Neuwoges een biedprocedure (zij het van beperkte omvang) organiseerde, om de markt te peilen. Er is geen redenen om eraan te twijfelen dat Neuwoges het economisch meest voordelige aanbod heeft geselecteerd.
(56)
Om te kunnen bepalen of een marktdeelnemer in een markteconomie, ongeacht de biedprocedure, de transactie had aangegaan, moet de bijzondere positie van Neuwoges in aanmerking worden genomen. Neuwoges heeft kapitaal moeten opnemen en de woningen moeten saneren, om deze (tegen nog steeds voordelige huurprijzen) te privatiseren en de schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz te kunnen krijgen. Bijgevolg had een in dezelfde situatie verkerende marktdeelnemer in een markteconomie, zo nog steeds Bavaria, de transactie aangegaan.
(57)
Wat betreft de bepalingen van de algemene beheerovereenkomst en de risico’s die samenhangen met een bij de verwachtingen achterblijvende vastgoedmarkt in Neubrandenbrug (zoals een leegstandspercentage dat boven de prognoses ligt enz.) betoogt Bavaria dat het risico dat de verlangde huurprijs en de bezettingsgraad niet kon worden gehaald, niet aan Neuwoges werd opgedrongen, maar eerder bij Neuwoges achterbleef. Neuwoges had ook de gevolgen van bij de verwachtingen achterblijvende marktontwikkelingen moeten dragen wanneer de transactie met Bavaria niet tot stand was gekomen.
(58)
Wat betreft de individuele bepalingen in de algemene beheerovereenkomst voert Bavaria aan dat de voor de berekening van de leasetermijnen gehanteerde gemiddelde huurprijs per vierkante meter iets onder de waarden lag die volgens de huurprijsnorm (Mietspiegel) voor Neubrandenburg te verwachten vielen. Daarnaast verklaart Bavaria dat in dezelfde huurprijsnorm voor de periode na 1 januari 2000 werd gerekend met stijgende huurprijzen, zodat een huurverhoging met […] % per jaar niet onrealistisch was.
(59)
Ten aanzien van de erfpachtovereenkomst beklemtoont Bavaria dat de in 1997 en 2007 opgestelde taxatierapporten niet direct met de erfpachtovereenkomst te vergelijken vallen, omdat de rapporten een rechtstreekse verkoop betroffen, terwijl de erfpachtovereenkomst weliswaar een verkoop van gebouwen omvat, maar alleen een uitgifte van erfpachtrechten voor de percelen inhield. Omdat Neuwoges eigenaar bleef van de gronden, kon geen rekening worden gehouden met de in de taxatierapporten verkregen waarde van de gronden. De taxatierapporten zijn volgens Bavaria hoe dan ook niet verder van betekenis, omdat daarin alleen de theoretische waarde van de vastgoedobjecten - en niet de daadwerkelijk op de markt te behalen waarde - wordt bepaald.
(60)
Bavaria voert voorts aan dat de op grond van de transactie verkregen verlichting van schulden uit het verleden mee in rekening moet worden genomen. Een van de doelstellingen van Neuwoges bij het afsluiten van de betrokken transactie was het namelijk om schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz te krijgen.
(61)
Afgezien van de precieze voorwaarden van de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst moeten, volgens Bavaria, ook de volgende voordelen die Neuwoges door het Globalpauschalvertrag heeft verkregen, mee in aanmerking worden genomen. Bavaria bevestigt dat Neuwoges erop aandrong om haar dochteronderneming BRG met de sanering van de woningen te belasten, wel wetende dat alle door BRG behaalde winst naar Neuwoges zou vloeien (die echter ook aansprakelijk zou zijn voor het dekken van eventuele verliezen). Tegen deze achtergrond zijn de verliezen uit de overeenkomst met BRG ten bedrage van […] EUR als relevant voordeel voor Neuwoges te beschouwen.
(62)
Wat ten slotte de algemene logica achter het sale-and-lease-backtransactiemodel betreft, voert Bavaria aan dat Neuwoges vanzelfsprekend de oorspronkelijke investering van Bavaria vermeerderd met rente moet terugbetalen. Bavaria verwijst naar de notulen met betrekking tot de interne besluitvorming bij Neuwoges, om aan te tonen dat Neuwoges zich terdege rekenschap gaf van het feit dat de oorspronkelijke investering door Bavaria met de leasetermijnen diende te worden afgeschreven.
4.2.3. De alternatieven
(63)
Ten aanzien van de door Neuwoges aangedragen alternatieven die volgens haar economisch voordeliger waren geweest, betoogt Bavaria dat deze alternatieven ofwel niet voorhanden waren of niet voordeliger waren geweest. Wat ten eerste de beweerde optie van de rechtstreekse verkoop aan huurders betreft, acht Bavaria het hoogst onwaarschijnlijk dat Neuwoges niet-gesaneerde woningen had kunnen verkopen, maar tegelijk niet over de middelen beschikte om de vereiste sanering te financieren. In de tweede plaats voert Bavaria ten aanzien van de met een krediet gefinancierde sanering aan dat Neuwoges daarbij dezelfde risico’s en kosten had moeten dragen als bij de transactie met Bavaria. Bovendien was een rechtstreekse verkoop aan de huurders of aan een commerciële partij niet aantrekkelijk geweest, omdat Neuwoges een aanzienlijk percentage van de hogere prijs aan het Erblastentilgungsfonds had moeten afdragen.
4.2.4. Staatsmiddelen en toerekenbaarheid aan de Staat
(64)
Ten slotte betoogt Bavaria dat met de transactie geen staatsmiddelen gemoeid zijn en dat deze niet aan de Staat valt toe te rekenen. Neuwoges is een normale privaatrechtelijke onderneming, die direct noch indirect staatsmiddelen ontvangt. De algemene zeggenschap door de Aufsichtsrat die in meerderheid uit vertegenwoordigers van de gemeente bestaat, is op zich niet voldoende om de transactie aan de Staat toe te rekenen. Het argument van Neuwoges als zou de gemeente Neubrandenburg Neuwoges om politieke redenen hebben gedwongen om de transactie aan te gaan, is niet plausibel.
4.3. DE GEMEENTE NEUBRANDENBURG
(65)
De gemeente Neubrandenburg, die aandeelhouder van Neuwoges is, betoogt dat de betrokken overeenkomsten staatssteun behelzen. De gemeente sluit zich aan bij de door Neuwoges aangedragen argumenten en neemt zelf stelling bij een reeks punten.
4.3.1. Voordeel
(66)
In de eerste plaats is de gemeente Neubrandenburg van mening dat de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst afzonderlijk dienen te worden beoordeeld, omdat de contractspartijen deze zowel juridisch als economisch zorgvuldig gescheiden hadden gehouden. In de tweede plaats verwijst de gemeente Neubrandenburg naar de door Neuwoges aangedragen argumenten ten aanzien van de verwachte bevolkingskrimp, waarmee een marktdeelnemer in een markteconomie rekening had gehouden. De gemeente Neubrandenburg beklemtoont voorts dat hoge leegstandspercentages voor een marktdeelnemer in een markteconomie duidelijk te voorzien waren geweest. In de derde plaats is de gemeente Neubrandenburg van mening dat de sanering die Bavaria heeft laten uitvoeren, zo eenvoudig was dat geen hoge bezettingsgraad en forse huurverhogingen te verwachten vielen.
(67)
Daarnaast wijst de gemeente Neubrandenburg verdere argumenten van Bavaria af. Met name stelt de gemeente Neubrandenburg zich op het standpunt dat de biedprocedure niet als indicatie mag worden gezien voor het feit dat het aanbod van Bavaria het op de markt meest voordelige beschikbare aanbod was. Een marktdeelnemer in een markteconomie had het aanbod van Bavaria in geen geval geaccepteerd, zelfs wanneer het daadwerkelijk het meeste voordelige bod op de markt was geweest. Wat eventuele alternatieven betreft, herhaalt de gemeente Neubrandenburg in wezen de argumenten van Neuwoges. Ten aanzien van de taxatierapporten en het argument van Bavaria dat de verkregen prijzen niet hadden kunnen worden gehaald, verklaart de gemeente Neubrandenburg dat het taxatierapport als parameter voor de marktprijs in de relevante periode moet worden gehanteerd, omdat niet meer valt vast te stellen welke prijs Neuwoges in 1998 daadwerkelijk op de markt had kunnen behalen.
4.3.2. Staatsmiddelen en toerekenbaarheid aan de Staat
(68)
De gemeente Neubrandenburg is van mening dat de juridische transactie haar valt toe te rekenen, omdat zij een afdoende mate van zeggenschap over Neuwoges in het algemeen en over de sale-and-lease-backtransactie in het bijzonder heeft uitgeoefend.
(69)
Als enige aandeelhouder had de gemeente, naar eigen zeggen, de volledige zeggenschap over Neuwoges. Het management van Neuwoges was dus gebonden door de instructies van de gemeente. Bovendien waren acht van de tien leden van de Aufsichtsrat van Neuwoges vertegenwoordigers van de gemeente, zodat deze nog over een ander zeggenschapsmechanisme beschikte. De gemeente Neubrandenburg was volgens het Kommunalrecht (gemeentewet) verplicht om te verzekeren dat zij passende invloed op Neuwoges zou kunnen uitoefenen.
(70)
Wat de betrokken transactie betreft, verklaart de gemeente Neubrandenburg dat zij niet alleen de mogelijkheid had om zeggenschap uit te oefenen, maar dat zij bij deze transactie van die mogelijkheid ook daadwerkelijk heeft gebruikgemaakt. De gemeente Neubrandenburg is van mening dat onder meer uit de notulen van de Aufsichtsrat de enge banden van de vertegenwoordigers van de gemeente blijken en dat een besluit van de Aufsichtsrat vereist was voordat de transactie kon worden afgesloten. Wat betreft de voorwaarden van de transactie voert de gemeente Neubrandenburg aan dat de gemeente ervoor zorgde de gemeentelijke politieke belangen veilig te stellen.
(71)
Concluderend merkt de gemeente Neubrandenburg op dat de zeggenschap van de gemeente over de sale-and-lease-backtransactie en haar aansprakelijkheid daarvoor door de feiten worden gestaafd, zodat de transactie haar valt toe te rekenen.
4.4. DE DEELSTAAT BERLIJN
(72)
De deelstaat Berlijn, die enge banden met Bavaria heeft (19), betoogt dat de betrokken overeenkomsten geen staatssteunelementen bevatten omdat Bavaria geen voordeel werd verschaft.
4.4.1. Voordeel
(73)
In de eerste plaats voert de deelstaat Berlijn aan dat de betrokken overeenkomsten als één transactie moeten worden beschouwd, omdat zij elkaar aanvullende onderdelen van een sale-and-lease-backtransactie zijn. Neuwoges heeft deze overeenkomsten ook als dusdanig behandeld.
(74)
Ten aanzien van het criterium van de marktdeelnemer in een markteconomie wijst de deelstaat Berlijn erop dat Bavaria, gezien de economische positie van Neuwoges in de relevante periode (1997/1998) en de aard van de beoogde transactie (privatisering in overeenstemming met de voorwaarden voor schuldverlichting van het Altschuldenhilfegesetz, sanering van haar woningbestand, behoud van de beheersactiviteiten voor haar vastgoedobjecten, instandhouding van sociale huurprijzen), een evenwichtige oplossing had geboden.
(75)
Wat meer bepaald de erfpachtovereenkomst betreft, voert de deelstaat Berlijn in de eerste plaats aan dat de biedprocedure van Neuwoges aantoont dat Neuwoges het aanbod van Bavaria als het meest voordelige financieringsaanbod beschouwde dat op de betreffende tijdstip (1997/1998) op de markt beschikbaar was. In de tweede plaats betoogt de deelstaat Berlijn dat de schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz mee in rekening moet worden genomen, omdat het vervullen van de uit die wet voortvloeiende privatiseringsverplichtingen een belangrijke motivatie voor Neuwoges was. In de derde plaats beklemtoont de deelstaat Berlijn dat de verkoop tegen een relatief lage prijs (door de keuze voor een verkoop waaraan saneringsverplichtingen waren gekoppeld - in plaats van een verkoop na afronding van zelf uitgevoerde saneringswerkzaamheden) in het economische belang van Neuwoges was, omdat een lagere prijs betekende dat minder geld naar het Erblastentilgungsfonds zou wegvloeien.
(76)
Wat betreft de algemene beheerovereenkomst voert de deelstaat Berlijn in de eerste plaats aan dat de modelovereenkomsten laten zien dat de looptijd van de overeenkomst noch de indexering van de leasetermijnen met […] % per jaar ongebruikelijk waren. In de tweede plaats was de indexering, gelet op het gemiddelde inflatiepercentage dat voor het toenmalige tijdstip (1997/1998) kon worden berekend, gerechtvaardigd. Ten derde lag de huurprijs per vierkante meter binnen de bandbreedte van de huurprijsnorm voor Neubrandenburg.
4.4.2. Staatsmiddelen en toerekenbaarheid aan de Staat
(77)
Evenals Bavaria betoogt de deelstaat Berlijn dat de gemeente Neubrandenburg geen middelen aan Neuwoges beschikbaar heeft gesteld. Het is eerder zo dat Neuwoges alleen de beschikking had over de zelf gegenereerde inkomsten, waarover de gemeentelijke overheid geen rechtstreekse zeggenschap had.
(78)
Wat de toerekenbaarheid betreft, acht de deelstaat Berlijn het weinig plausibel dat de gemeente Neubrandenburg had besloten om een vastgoedfonds uit Berlijn - ten koste van haar eigen lokale woningbouwonderneming - steun te verlenen. Voorts zijn er onvoldoende aanwijzingen dat de gemeente Neubrandenburg zich het afsluiten van de overeenkomsten wilde laten toerekenen.
5. REDENEN VOOR HET INLEIDEN VAN DE FORMELE ONDERZOEKSPROCEDURE
(79)
In haar besluit tot inleiding van de formele onderzoeksprocedure had de Commissie een voorlopig standpunt geformuleerd ten aanzien van een reeks kwesties en had zij belanghebbenden opgeroepen om met name over drie kwesties informatie te verschaffen.
(80)
In de eerste plaats was de Commissie het voorlopig ermee eens dat de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst als een eenheid - en niet los van elkaar - moesten worden beschouwd, omdat beide overeenkomsten onderdeel zijn van een vastgoedlease in de sale-and-lease-backvariant (20). Bijgevolg was de beoordeling van een eventueel economisch voordeel gebaseerd op de analyse van de opbrengsten die Neuwoges in 1998 uit het gezamenlijk afsluiten van de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst mocht verwachten (21).
(81)
Ten aanzien van de erfpachtovereenkomst stelde de Commissie met name twee vragen:
-
in de eerste plaats moest er duidelijkheid komen of de schuldverlichting op grond van het Altschuldenhilfegesetz mee in de beschouwing moest worden betrokken (22);
-
in de tweede plaats wilde de Commissie verdere informatie krijgen over de verschillen tussen de taxatierapporten van 1997 en 2007, omdat zonder verdere preciseringen niet viel vast te stellen welke van deze taxatierapporten dan wel de daadwerkelijke marktwaarde van de eigendom van de gronden in 1997/1998 weerspiegelde (23).
(82)
Wat de algemene beheerovereenkomst betreft, merkte de Commissie in de eerste plaats op dat uit de modelovereenkomsten bleek dat de tussen Neuwoges en Bavaria overeengekomen voorwaarden toentertijd (in 1997/1998) op de markt niet ongebruikelijk waren (24). In de tweede plaats betoogde de Commissie dat uit de door Neuwoges georganiseerde beperkte biedprocedure bleek dat Neuwoges de mogelijkheid had om zich op de markt te informeren en een economisch rationeel besluit te treffen (25). In de derde plaats tekende de Commissie aan dat de voor 2008 contractueel overeengekomen huurprijzen daadwerkelijk overeenkwamen met de gemiddelde huurprijzen in de betrokken wijk of iets daaronder lagen (26).
(83)
Ondanks dat al deze factoren op de marktconformiteit van de algemene beheerovereenkomst wezen, verzocht de Commissie toch om meer informatie over de verwachtingen van marktpartijen op de vastgoedmarkt in 1998, om de betreffende argumenten diepgaander te kunnen onderzoeken (27).
(84)
Ten slotte onderzocht de Commissie de door Neuwoges gepresenteerde kasstroomanalyse, waarbij zij uiteindelijk tot de conclusie kwam dat deze analyse op grond van methodologische gebreken niet het bewijs leverde voor een economisch voordeel voor Bavaria (28).
(85)
De Commissie kwam dan ook tot de conclusie dat zij, op grond van de beschikbare informatie, een economisch voordeel voor Bavaria niet kon aantonen (29). Zij gaf echter aan dat zij voornemens was de argumenten van marktpartijen diepgaander te analyseren en verzocht alle belanghebbenden om bijkomende dienstige inlichtingen (30).
6. NATIONALE JURIDISCHE PROCEDURES
(86)
Op 28 november 2008 wees het Landgericht Rostock in eerste aanleg zijn arrest in de zaak-Bavaria/Neuwoges. Bavaria had een zaak aangespannen omdat Neuwoges vanaf oktober 2006 de betaling van de in de algemene beheerovereenkomst overeengekomen maandelijkse leasetermijnen had geweigerd met het argument dat de overeenkomst nietig was omdat deze onrechtmatige staatssteun inhield.
(87)
In zijn arrest merkte het Landgericht Rostock in de eerste plaats op dat de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst als eenheid - en niet afzonderlijk - moeten worden beschouwd, omdat beide overeenkomsten onderdeel zijn van dezelfde sale-and-lease-backtransactie (31).
(88)
Wat de erfpachtovereenkomst betreft, ging het Landgericht Rostock in de eerste plaats na wat voor de eerste dertig jaar van de erfpachtovereenkomst de jaarlijkse erfpachtcanon was; deze bedroeg […] % per jaar. Het Landgericht Rostock was van oordeel dat het daarbij niet om een ongewoon lage vergoeding ging, omdat Neuwoges de erfpachtcanon voor de eerste dertig jaar vooruit had ontvangen en deze winstgevend kon beleggen, hetgeen bij een betaling per jaar niet het geval was geweest (32).
(89)
Voorts merkte het Landgericht Rostock op dat het feit dat Neuwoges op grond van de sale-and-lease-backtransactie van verplichtingen uit het verleden was bevrijd, volledig moest worden meegewogen, omdat door deze transactie de voorwaarden waren gecreëerd waardoor de onderneming van haar verplichtingen uit het verleden werd bevrijd (33). Wanneer het bedrag van de verplichtingen uit het verleden waarvan Neuwoges werd bevrijd, wordt opgeteld bij de koopprijs van de gebouwen, dan ligt het aldus verkregen bedrag slechts 16 % onder de in het taxatierapport van 2007 vermelde waarde van de gebouwen en is deze dus niet onevenredig aan de waarde van de gebouwen (34). Ten slotte merkte het Landgericht Rostock op dat Neuwoges belang had gehad bij een lage koopprijs, omdat door de lagere koopprijs het totale investeringsvolume van Bavaria en de overeenkomstige leasetermijn was verminderd (35). Bovendien merkte het Landgericht Rostock op dat een lagere koopprijs ook gunstig was geweest omdat de betalingsverplichtingen tegenover het Erblastentilgungsfonds van de verkoopopbrengsten afhingen (36).
(90)
Wat de algemene beheerovereenkomst betreft, was het Landgericht Rostock in de eerste plaats van mening dat bij vastgoedleasingtransacties een looptijd van 30 jaar niet ongebruikelijk is (37). In de tweede plaats stelde de rechtbank zich op het standpunt dat de contractueel overeengekomen leasetermijn van aanvankelijk […] EUR/m2 niet in wanverhouding stond tot de gemiddelde huurprijzen voor vergelijkbare gebouwen in de betrokken periode (1997/1998) (38). Voorts kwam de rechtbank tot de conclusie dat de jaarlijkse verhoging van de leasetermijnen met […] %, gelet op de inflatie in de periode 1970-1998 (d.w.z. gemiddeld 3,52 % per jaar), gerechtvaardigd was (39). Voorts wees het Landgericht Rostock erop dat de reële huurprijsontwikkeling in de betrokken wijken in de eerste tien jaar van de looptijd van de overeenkomsten ongeveer met de contractueel overeengekomen huurverhoging overeenstemde. In de derde plaats voerde het Landgericht Rostock aan dat de beheer- en onderhoudskosten volgens de geldende rechtsvoorschriften waren berekend en geen voordeel voor Bavaria indiceerden (40).
(91)
Ten aanzien van het risico op huurverlies van […] % was het Landgericht Rostock van mening dat de leasingnemer bij iedere leasingtransactie het risico moet dragen, of hij de hem ter beschikking gestelde zaak wel kan gebruiken zoals voorzien was (41). Het Landgericht Rostock onderbouwde deze conclusie met het argument dat kredietinstellingen niet de verantwoordelijkheid zouden opnemen dat het gefinancierde vastgoedobject kan worden gebruikt zoals was gepland.
(92)
Het Landgericht Rostock vergeleek ten slotte het gemiddelde, uit de sale-and-lease-backtransactie resulterende leasetarief met de rentepercentages van standaardkredieten. Aangezien het gemiddelde jaarlijkse leasetarief […] % per jaar bedroeg, was dit, zo nog steeds het Landgericht Rostock, niet buiten verhouding ten opzichte van de te voorziene renteontwikkeling voor hypotheken, omdat de hypotheekrente tot 10 % per jaar kon bedragen (42).
(93)
Concluderend merkte het Landgericht Rostock op dat Bavaria geen voordeel verleend kreeg, omdat ook een marktdeelnemer in een markteconomie de betrokken overeenkomsten had afgesloten (43).
(94)
Neuwoges stelde tegen dit vonnis hoger beroep in. De procedure voor het Oberlandesgericht Rostock is nog hangende.
(95)
Daarnaast leidde Bavaria een procedure in bij het Verwaltungsgericht Greifswald, om langs gerechtelijke weg inzage te krijgen in alle documenten van Neuwoges of de gemeente Neubrandenburg met betrekking tot deze overeenkomsten. Bavaria verklaarde voordien geprobeerd te hebben dit soort inzage te krijgen door zich te beroepen op wet openbaarheid van bestuur (Informationsfreiheitsgesetz); dit verzoek werd echter door de gemeente Neubrandenburg afgewezen met het argument dat Bavaria in het kader van de procedure voor het Landgericht Rostock en het Oberlandesgericht Rostock en voor de Europese Commissie reeds tot alle relevante documenten toegang had gekregen (44). Ook de procedure voor het Verwaltungsgericht Greifswald is nog hangende.
7. BEOORDELING VAN DE MAATREGEL
7.1. DE VRAAG OF ER SPRAKE IS VAN STEUN IN DE ZIN VAN ARTIKEL 107, LID 1, VWEU
(96)
Overeenkomstig artikel 107, lid 1, VWEU „zijn steunmaatregelen van de staten of in welke vorm ook met staatsmiddelen bekostigd, die de mededinging door begunstiging van bepaalde ondernemingen of bepaalde producties vervalsen of dreigen te vervalsen, onverenigbaar met de interne markt, voor zover deze steun het handelsverkeer tussen de lidstaten ongunstig beïnvloedt”. Dit betekent dat een maatregel staatssteun is wanneer elk van de vier volgende voorwaarden zijn vervuld:
a)
met de maatregel krijgt een onderneming een selectief economisch voordeel verleend;
b)
de maatregel valt de Staat toe te rekenen en wordt uit staatsmiddelen bekostigd;
c)
de maatregel vervalst de mededinging of dreigt deze te vervalsen, en
d)
de maatregel kan het handelsverkeer tussen lidstaten ongunstig beïnvloeden.
7.1.1. Selectief voordeel voor een onderneming: algemene beginselen
(97)
Volgens vaste rechtspraak van het Hof van Justitie is niet voldaan aan de voorwaarden opdat een maatregel onder het begrip „steun” in de zin van artikel 107 VWEU valt, wanneer de begunstigde onderneming hetzelfde voordeel had kunnen genieten als het voordeel dat met staatsmiddelen ter beschikking is gesteld onder met normale marktvoorwaarden overeenkomende omstandigheden. Ter beoordeling van de vraag of dezelfde maatregel zou zijn genomen onder normale marktomstandigheden door een marktdeelnemer in een markteconomie die zich in een situatie bevindt die zo dicht mogelijk die van de Staat benadert, dient alleen rekening te worden gehouden met de voordelen en verplichtingen die de Staat heeft in zijn hoedanigheid van aandeelhouder, en niet met die welke voortvloeien uit zijn hoedanigheid van overheid (45).
(98)
Bijgevolg hangt de toepasselijkheid van het criterium van de marktdeelnemer in een markteconomie uiteindelijk ervan af of de betrokken lidstaat een onderneming een economisch voordeel toekent in zijn hoedanigheid van aandeelhouder dan wel als overheid. Zo een lidstaat in de loop van de administratieve procedure op dit criterium een beroep doet, moet hij bij twijfel derhalve ondubbelzinnig en op basis van objectieve en controleerbare gegevens aantonen dat hij de maatregel in zijn hoedanigheid van marktdeelnemer ten uitvoer heeft gelegd. Uit deze gegevens moet duidelijk blijken dat de betrokken lidstaat vóór of tegelijk met toekenning van het economische voordeel heeft beslist om met de daadwerkelijk ten uitvoer gelegde maatregel economisch actief te worden in de door hem gecontroleerde onderneming. Daartoe kunnen met name noodzakelijk zijn gegevens waaruit blijkt dat deze beslissing is genomen op grond van economische ramingen die te vergelijken zijn met die welke een marktdeelnemer in een markteconomie die zich in een situatie bevindt die zo dicht mogelijk die van de Staat benadert, in de concrete omstandigheden van het geval zou hebben doen uitvoeren alvorens deze investering te doen teneinde uit te maken of een dergelijke investering in de toekomst winst zal opleveren.
(99)
Economische ramingen die na toekenning van dit voordeel zijn gemaakt, de vaststelling achteraf dat de door de betrokken lidstaat gedane investering daadwerkelijk winstgevend is geweest, of naderhand aangevoerde rechtvaardigingen voor de keuze van de gevolgde handelwijze kunnen daarentegen niet volstaan als bewijs dat deze lidstaat vóór of tegelijk met de toekenning van het voordeel een dergelijke beslissing in zijn hoedanigheid van marktdeelnemer in een markteconomie heeft genomen (46).
(100)
Uit het voorgaande volgt in de eerste plaats dat de door de contractspartijen voorgelegde documenten die na de toekenning van de maatregel werden opgesteld, als dusdanig in dit geval niet in aanmerking kunnen worden genomen bij het beoordelen van de vraag of het criterium van de marktdeelnemer in een markteconomie in acht is genomen.
(101)
In de tweede plaats blijkt uit het voorgaande dat de invloed van het Altschuldenhilfgesetz op de financiële situatie van Neuwoges in dit geval bij de beoordeling van de vraag of het criterium van de marktdeelnemer in een markteconomie in acht is genomen, evenmin in aanmerking kan worden genomen. Met het Altschuldenhilfgesetz werd inderdaad een politieke doelstelling nagestreefd, en slechts een beperkte categorie ondernemingen (artikel 2 van het Altschuldenhilfgesetz) kwam voor ondersteuning in aanmerking. De wet had niet kunnen worden toegepast op een marktdeelnemer in een markteconomie die zich in een situatie bevindt welke die van Neuwoges benadert.
7.1.2. Opbouw van de beoordeling in deze zaak
(102)
Om te bepalen of Bavaria met de betrokken overeenkomsten een voordeel verleend kreeg, dient te worden nagegaan of deze overeenkomsten overeenkwamen met overeenkomsten die een marktdeelnemer in een markteconomie die zich bevindt in een situatie die vergelijkbaar is met die van Neuwoges, had gesloten
(103)
Het onderzoek van de Commissie verloopt in drie stappen. In een eerste fase zullen de financiële gevolgen van de transactie voor Neuwoges worden geanalyseerd, om na te gaan met welke winst de onderneming kon rekenen (onderdeel 7.2). In een tweede stap zal de sale-and-lease-backtransactie met andere alternatieven zoals een rechtstreekse verkoop worden vergeleken, om te bepalen of eventuele alternatieven economisch aantrekkelijker waren geweest (onderdeel 7.3). In een derde stap wordt een benchmarking toegepast waarbij de betrokken transactie wordt vergeleken met vergelijkbare sale-and-lease-backtransacties die rond hetzelfde tijdstip werden afgesloten, worden de uitkomsten van een door Neuwoges georganiseerde beperkte biedprocedure geanalyseerd en worden de voorwaarden van de transactie vergeleken met gebruikelijke rentepercentages van andere financieringstransacties in de relevante periode (eind 1997/begin 1998) (onderdeel 7.4). Deze analyse in drie stappen geeft een totaalbeeld op basis waarvan een conclusie kan worden getrokken over de vraag of Neuwoges als een marktdeelnemer in een markteconomie heeft gehandeld.
7.2. DE FINANCIËLE GEVOLGEN VAN DE TRANSACTIE VOOR NEUWOGES
(104)
De eerste stap in de analyse van de financiële gevolgen van de betrokken transactie bestaat erin te bepalen om welk soort transactie het gaat. In dit geval is de vraag in hoofdzaak of de beide tussen Neuwoges en Bavaria gesloten overeenkomsten twee delen van eenzelfde, geïntegreerde transactie zijn, dan wel of deze transacties als twee afzonderlijke transacties moeten worden onderzocht (onderdeel 7.2.1). Om in de tweede plaats een passende beoordeling van de financiële gevolgen van de transactie voor Neuwoges te kunnen uitvoeren, zullen de details van een sale-and-lease-backtransactie worden onderzocht (onderdeel 7.2.2). Na een diepgaande, afzonderlijke analyse van de financiële gevolgen van de erfpachtovereenkomst (onderdeel 7.2.3) en van de algemene beheerovereenkomst (onderdeel 7.2.4) volgt een algemene analyse van het door Neuwoges van de transactie te verwachten rendement (onderdeel 7.2.5).
7.2.1. Gezamenlijke of afzonderlijke beoordeling van de betrokken overeenkomsten?
(105)
In de eerste plaats dient eraan te worden herinnerd dat zowel in het besluit van de Commissie tot inleiding van de procedure als in het arrest van het Landgericht Rostock het standpunt wordt ingenomen dat de beide betrokken overeenkomsten tezamen dienen te worden onderzocht (47). Door de formele onderzoeksprocedure werd deze vaststelling om de volgende redenen bevestigd:
a)
De beide overeenkomsten zijn elkaar aanvullende bestanddelen van één sale-and-lease-backtransactie. In de door Bavaria gemaakte brochure, waarin voor haar specifieke sale-and-lease-backmodel promotie wordt gemaakt, wordt er op gewezen dat de transactie via twee overeenkomsten wordt doorgevoerd, waarbij met de ene de verkoop en de andere de lease-back wordt geregeld (48). Beide overeenkomsten dienen daarom steeds als één transactie te worden behandeld.
b)
De overeenkomsten werden op 21 januari 1998, d.w.z. op dezelfde dag, afgesloten en verwijzen telkens naar elkaar (49), hetgeen wijst op hun nauwe band en op het feit dat geen van de beide overeenkomsten zonder de respectieve overeenkomst zou zijn afgesloten.
c)
Zoals uit de oorspronkelijke door Neuwoges ingediende prijscalculatie door Bavaria blijkt, zijn de voorwaarden van de overeenkomsten onlosmakelijk met elkaar verbonden (50). De hoogte van de vooruitbetaling in contanten hing af van de maandelijks door Neuwoges verschuldigde leasetermijnen van de door Bavaria bij sanering van de gebouwen uitgevoerde investeringen. Bij een sale-and-lease-backtransactie moet met de leasetermijnen de oorspronkelijke investering van de leasinggever worden afbetaald. Dit betekent dat in het geval van andere bepalingen in de algemene beheerovereenkomst de bedragen uit de erfpachtovereenkomst eveneens waren veranderd, en omgekeerd (51).
d)
Uit de notulen van de bijeenkomsten van de Aufsichtsrat van Neuwoges blijkt dat Neuwoges de beide overeenkomsten als bestanddeel van één transactie heeft beschouwd (52). Zo werd bijvoorbeeld in de voor de Aufsichtsrat van 30 oktober 1997 en 16 december 1997 ingediende documenten duidelijk opgemerkt dat de financiering van de koopprijs door de koper via een leasingmodel verloopt. Dit laat zien dat Neuwoges zich heel goed bewust was van de koppeling tussen de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst. Nog steeds in de bijeenkomst van 16 december 1997 maakte het management van Neuwoges aan de Aufsichtsrat duidelijk dat de via onderhandelingen met Bavaria tot stand gekomen betaling de prijs was, die voor dit „pakket” kon worden bereikt, en dat het „pakket” een aantal risico’s voor de onderneming inhield, die echter doenbaar waren. De term „pakket” en het daaraan verbonden risico maakt andermaal duidelijk dat de beide overeenkomsten als één transactie werden beschouwd.
(106)
De argumenten die Neuwoges aandraagt met betrekking tot het feit dat een van de betrokken overeenkomsten niet werd geregistreerd, kunnen niet overtuigen. Neuwoges voert als belangrijkste argument aan dat uit het feit dat geen registratie plaatsvond, blijkt dat de contractspartijen twee afzonderlijke, van elkaar onafhankelijke overeenkomsten afsloten. De Commissie merkt op dat, aangezien maatregelen van de staten verschillende vormen kunnen aannemen en zij dus op basis van hun gevolgen moeten worden onderzocht, niet kan worden uitgesloten dat verschillende opeenvolgende maatregelen van de Staat voor de toepassing van artikel 107, lid 1, VWEU als één enkel optreden moeten worden beschouwd. Dit kan onder meer het geval zijn wanneer opeenvolgende maatregelen, met name gelet op de chronologie en de doeleinden ervan alsook op de toestand waarin de onderneming zich ten tijde van die maatregelen bevond, zo nauw met elkaar verbonden zijn dat zij onmogelijk afzonderlijk kunnen worden bezien (53). Het begrip „één transactie” is in het Uniestaatssteunrecht dus ruimer opgevat dan in het Duitse contractrecht. Uit de in overweging 105 geformuleerde overwegingen blijkt dat de betrokken overeenkomst, gelet op de chronologie en de doeleinden ervan alsook op de toestand waarin de onderneming zich ten tijde van het afsluiten van de overeenkomsten bevond, volgens het Uniestaatssteunrecht als één transactie moeten worden bezien.
7.2.2. Achtergrond: vormgeving van de sale-and-lease-backtransactie
(107)
De transactie tussen Bavaria en Neuwoges is gebaseerd op het Leasingmodell Immobilien van Bavaria. In dit model ziet de koper (Bavaria) zijn oorspronkelijke investering gefinancierd door een lease-back van de van de verkoper (Neuwoges) verworven gebouwen. Om het investeringsvolume en de daar bijbehorende leasetermijnen te bepalen, wordt in de leasingconstructie een eenvoudige formule gehanteerd, waarbij het investeringsvolume wordt berekend door de nominale jaarlijkse leasebetaling te delen door het leasetarief (in %):
Het leasetarief wordt dan weer verkregen door de looptijd van het contract, de indexering van het leasetarief en de restwaarde van de gebouwen te combineren:
Leasetarief (in %):
Looptijd: 25 jaar
Restwaarde (in %)
Indexering
0
1
1,5
2
2,5
3
3,5
10
8,385
7,687
7,35
7,02
6,701
6,39
6,068
50
7,80
7,149
6,836
6,53
6,232
5,943
5,661
100
7,066
6,478
6,194
5,917
5,647
5,384
5,129
Looptijd: 30 jaar
Restwaarde (in %)
Indexering
0
1
1,5
2
2,5
3
3,5
10
7,94
7,196
6,83
6,488
6,148
5,81
5,498
50
7,552
6,844
6,503
6,177
5,847
5,53
5,229
100
7,069
6,464
6,08
5,774
5,47
5,17
4,893
(108)
Zo wordt duidelijk dat het investeringsvolume afhangt van zowel het leasetarief als ook van de maandelijkse leasetermijnen, en omgekeerd. Zodra de contractspartijen de parameters (looptijd, jaarlijkse indexering, restwaarde) en ofwel het totale beoogde investeringsvolume of de geplande maandelijkse leasetermijnen hebben vastgesteld, kunnen de ontbrekende parameters worden berekend. Volgens de formule resulteren een kortere looptijd, een lagere restwaarde, een lagere indexering of lagere nominale maandelijkse leasetermijnen in een lager totaal investeringsvolume.
(109)
Nadat het totale investeringsvolume is bepaald, worden de saneringskosten en de belastingen en overige kosten in mindering gebracht. Het resterende bedrag stemt overeen met de koopprijs. Bij de sale-and-lease-backtransactie tussen Neuwoges en Bavaria werd voor de koopprijs (vooruitbetaald in contanten) geen onderscheid gemaakt tussen de voor de eigendom van de gebouwen betaalde prijs en de erfpachtcanon.
Berekening voor de transactie tussen Bavaria en Neuwoges
Totaal investeringsvolume
[…] EUR
Sanering
[…] EUR
Belastingen en vergoedingen
[…] EUR
Privatiseringsvergoeding
[…] EUR
Koopprijs
[…] EUR
(110)
De betrokken sale-and-lease-backtransactie had twee bestanddelen: de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst; deze hielden dan weer verband met het Globalpauschalvertrag. De financiële gevolgen van de erfpachtovereenkomst, de algemene beheerovereenkomst en het Globalpauschalvertrag voor Neuwoges dienen tegen deze achtergrond te worden beoordeeld.
7.2.3. Bepaling van de voor Neuwoges van de erfpachtovereenkomst te verwachten financiële gevolgen
(111)
De centrale onderdelen van de erfpachtovereenkomst zijn de verkoop van de gebouwen en de uitgifte van erfpachtrechten op de percelen waarop de gebouwen staan, voor een periode van 75 jaar. Bavaria verbond zich tot betaling van in totaal […] EUR aan Neuwoges: […] EUR als gekapitaliseerde canon op de gronden voor de periode tot 31 december 2028 en […] EUR als koopprijs voor de gebouwen (54). Daarnaast moet Bavaria vanaf 1 januari 2009 voor een periode van tien jaar jaarlijks een erfpachtcanon ten belope van […] % van de actuele waarde van het perceel betalen, d.w.z. […] EUR/m2 of […] EUR per jaar (55). Voor de resterende looptijd van de erfpachtovereenkomst - van 2039 tot eind 2073 - is voorzien in een aanpassing van de erfpachtcanon aan de index van de kosten van het levensonderhoud, voor zover deze met meer dan […] % verandert (56).
(112)
Naast de aankoop van de gebouwen en de verwerving van de erfpachtrechten voor de betrokken percelen heeft Bavaria zich verbonden tot de sanering van de panden en heeft zij ermee ingestemd een overeenkomst aan te gaan met BRG, een dochteronderneming van Neuwoges, met het oog op de uitvoering van de bouwwerkzaamheden.
(113)
Om de hoogte te bepalen van de koopprijs die Bavaria aan Neuwoges in het kader van de erfpachtovereenkomst moest betalen, zijn de contractspartijen uitgegaan van een maandelijkse leasetermijn van […] EUR/m2, een indexering met […] % per jaar, een restwaarde van de gebouwen van […] % (die Neuwoges na afloop van de voor een periode van 75 jaar gesloten overeenkomst betreffende de uitgifte van erfpachtrechten op basis van een in de relevante periode op te stellen taxatierapport moet voldoen), alsmede een periode van 30 jaar voor de lease-back (57). Het op grond van deze aannames verkregen totale investeringsvolume bedroeg […] miljoen EUR (58). Na aftrek van de saneringskosten van […] EUR, de privatiseringskosten van […] EUR en de belastingen/heffingen van […] EUR kwam de verkoopprijs uit op […] EUR (59).
(114)
Deze eindprijs werd vervolgens uitgesplitst in de prijs voor de gebouwen ([…] % = […] EUR) en de gekapitaliseerde erfpachtcanon voor de gronden ([…] % = […] EUR) (60). De voor de gronden en de gebouwen verkregen bedragen werden niet afzonderlijk berekend, maar telkens als percentage van de totale verkoopprijs bepaald.
(115)
De eerste voordelen die de transactie aan Neuwoges opleverde, waren dus de betaling in contanten van […] EUR en de inkomsten uit de na afloop van de periode van 30 jaar verschuldigde erfpachtcanon.
7.2.3.1. Overige factoren
Privatiseringsvergoeding
(116)
In de eerste plaats moet worden opgemerkt dat de als privatiseringsvergoeding door Bavaria aan Neuwoges gedane contante betalingen van […] EUR in aanmerking dienen te worden genomen.
(117)
Als koper van de gebouwen en als houder van de erfpachtrechten op de gronden diende Bavaria volgens de betrokken overeenkomsten duidelijk omschreven inspanningen te ondernemen om een deel van de woningen aan de huurders te verkopen. Deze verplichting was contractueel vastgelegd, zodat een verkoop als middellijke privatisering (Privatisierung an Zwischenerwerber) voor de toepassing van het Altschuldenhilfegesetz kon worden erkend. Volgens deze wet diende een zakelijke koper zich in te spannen om een zo groot mogelijk deel (doch minstens één derde) van het in het kader van de transactie overgenomen woningbestand aan de huurders te verkopen (61). In het kader van deze toezegging moesten ook inspanningen worden gedaan om de huurders te informeren over de mogelijkheden die voor hen bestonden, en te peilen om naar hun interesse voor de aankoop van een woning. Deze taak om op dit punt inspanningen te leveren, werd door de erfpachtovereenkomst (deel V, artikelen 1 tot en met 3) opnieuw aan Neuwoges overgedragen. Voorts werd overeengekomen dat Neuwoges hiervoor een vergoeding van […] EUR/m2 zou ontvangen, waardoor de totale vergoeding voor de privatiseringsinspanningen op […] EUR uitkwam.
(118)
Aanvankelijk was niet gepland dat Neuwoges een vergoeding voor haar privatiseringsinspanningen zou ontvangen; het nadien als vergoeding voor de privatiseringsinspanningen betaalde bedrag was oorspronkelijk gewoon een onderdeel van de beoogde verkoopprijs (62). Inderdaad had het voor Bavaria geen zin om Neuwoges een vergoeding te betalen voor activiteiten waarbij Bavaria geen economisch belang had. De toekenning van een schuldverlichting volgens het Altschuldenhilfegesetz, waaraan de opgelegde privatiseringsinspanningen waren gekoppeld, was alleen in het economische belang van Neuwoges.
(119)
De vergoeding voor de privatiseringsinspanningen werden echter achteraf op de verkoopprijs in mindering gebracht en werd - in plaats daarvan - in de vorm van een afzonderlijke betaling voldaan. De reden hiervoor was wellicht dat wanneer het betrokken bedrag een onderdeel van de verkoopprijs was gebleven, dat bedrag aan het Erblastentilgungsfonds had moeten worden afgedragen. De door Bavaria aan Neuwoges betaalde verkoopprijs werd met het overeenkomstige bedrag verlaagd. Uit oogpunt van Bavaria maakte dit, economisch gesproken, geen verschil. Neuwoges ontving van Bavaria precies hetzelfde bedrag dat zij had gekregen wanneer geen afzonderlijke privatiseringsvergoeding was overeengekomen. Neuwoges rekende zelf de privatiseringsvergoedingen bij de van de sale-and-lease-backtransactie te verwachten opbrengsten (63).
(120)
De afrekening van deze betalingen als aparte vergoeding - en niet als bestanddeel van de verkoopprijs - was voor Neuwoges alleen relevant tegen de achtergrond van het Altschuldenhilfgesetz. Zoals hier reeds werd uiteengezet (zie overweging 101), had een marktdeelnemer in een markteconomie het Altschuldenhilfgesetz buiten beschouwing gelaten. De omstandigheid dat Neuwoges de privatiseringsinspanningen leverde en daarvoor middelen heeft ingezet, doet in de huidige context niet ter zake. Een marktdeelnemer in een markteconomie die niet in de context van het Altschuldenhilfgesetz handelt, had geen privatiseringsinspanningen geleverd, zodat deze ook niet bij het toepassen van het criterium van de marktdeelnemer in een markteconomie in aanmerking kunnen worden genomen.
(121)
Bijgevolg dient de door Bavaria aan Neuwoges betaalde vergoeding voor de privatiseringsinspanningen te worden beschouwd als een relevant voordeel voor Neuwoges, dat bij de verkoopprijs moet worden bijgeteld, om de volledige financiële gevolgen van de sale-and-lease-backtransactie voor Neuwoges te kunnen bepalen.
De sanering
(122)
De sanering in het kader van de sale-and-lease-backtransactie had voor Neuwoges bijkomende financiële gevolgen. Herinnerd moet worden aan het feit dat de saneringskosten direct verband hielden met het door Bavaria op grond van de erfpachtovereenkomst aan Neuwoges betaalde bedrag, dat werd verkregen via de berekening van het totale investeringsvolume minus de kosten, doch met inbegrip van de saneringskosten (zie overweging 109). Met andere woorden: hoe hoger de saneringskosten, des te lager de koopprijs. Daarom kwam zelfs bij een alternatieve berekening van de transactie (waarbij werd uitgegaan van lagere huurgelden, een lagere indexering en dus ook duidelijk lagere leasetermijnen) de koopprijs toch nog boven de in de erfpachtovereenkomst overeengekomen prijs uit. In eerste instantie was die terug te voeren op het feit dat de saneringskosten bij deze alternatieve berekening duidelijk lager bepaald werden dan uiteindelijk tussen Bavaria en BRG werd overeengekomen (64).
(123)
Tegen deze achtergrond dient te worden opgemerkt dat het door Bavaria op grond van het Globalpauschalvertrag aan BRG (een volledige dochteronderneming van BRG) ten behoeve van de saneringswerkzaamheden betaalde vaste bedrag aanzienlijk hoger lag dan de aanvankelijk door Neuwoges geraamde saneringskosten (65). Kwam Neuwoges in de oorspronkelijke raming voor deze kosten uit op in totaal […] EUR of […] EUR/m2, dan bedroeg het uiteindelijk tussen Bavaria en Neuwoges-dochter BRG overeengekomen vaste saneringsbedrag […] EUR of […] EUR/m2. Met andere woorden: de overeengekomen kosten lagen […] EUR of […] % hoger dan de oorspronkelijk geraamde kosten. Het duidelijk hogere vaste kostenbedrag deed vervolgens de op grond van de erfpachtovereenkomst door Bavaria aan Neuwoges betaalde koopprijs aanzienlijk dalen.
(124)
Een onderbouwing voor dit verschil tussen de oorspronkelijke kostenraming en het overeengekomen vaste bedrag werd niet gegeven. Dit wekt des te meer verbazing omdat Neuwoges de geraamde saneringskosten van gemiddeld […] EUR/m2 aanvankelijk „algemeen gangbaar […]” had genoemd (66). Ook in het door Neuwoges meegedeelde rapport Zwischen Sanierung und Abriss: Plattenbauten in den neuen Bundesländern [Tussen saneren en slopen: Plattenbauten in de nieuwe deelstaten] (hierna „het Pestel-rapport” genoemd) werden de kosten van een sanering, zoals die door BRG werd doorgevoerd, op […] tot […] EUR/m2 geraamd (67). Als eigenaar en beheerder van de gebouwen had Neuwoges precieze kennis van de saneringsbehoeften, en het valt moeilijk in te zien waarom deze kosten zo drastisch werden onderschat.
(125)
De saneringskosten moeten bij het bepalen van de financiële gevolgen van de erfpachtovereenkomst in aanmerking worden genomen. In de eerste plaats ligt het voor de hand dat het voor Bavaria niet ter zake doet hoe hoog Neuwoges-dochter BRG haar saneringskosten in rekening zou brengen, omdat alle bijkomende saneringskosten gewoonweg met de koopprijs werden verrekend. Daarentegen had Neuwoges er een duidelijk economisch belang bij dat Bavaria een overeenkomst met BRG over de uitvoering van de saneringswerkzaamheden zou sluiten en dat een deel van de verkoopprijs aan de saneringskosten werd toegerekend. Die overweging was gebaseerd op het feit dat volgens het Altschuldenhilfgesetz de door de Neuwoges-dochter met de sanering behaalde winst niet hoefde te worden afgedragen. Volgens eigen ramingen bedroeg de door BRG (en dus door Neuwoges) met de Bavaria-saneringsoperaties behaalde winst […] EUR (68). Deze winst vormt een direct voordeel voor Neuwoges, dat in aanmerking moet worden genomen. Daadwerkelijk wees ook het Neuwoges-management ter verdediging van de verkoopprijs op de met BRG gesloten overeenkomst voor de uitvoering van de saneringswerkzaamheden (69).
De erfpachtcanon voor de gronden en percelen
(126)
Wat de erfpachtcanon betreft, dient hier te worden ingegaan op het argument van Neuwoges dat Bavaria de eerste dertig jaar de facto geen betalingen dient te doen, omdat de gekapitaliseerde erfpachtcanon in de verkoopprijs vervat was. De vraag of de erfpachtcanon jaarlijks of vooraf als gekapitaliseerde erfpachtcanon wordt voldaan, is voor de hier uit te voeren beoordeling echter amper van belang. Er zijn geen aanwijzingen dat dit soort afspraak irrationeel was; het was uiteindelijk alleen de uitdrukking van een voorkeur van Neuwoges voor liquiditeit vooraf.
(127)
Per slot van rekening mag niet worden vergeten dat Bavaria ook na afloop van de algemene beheersovereenkomst de erfpachtcanon voor de gronden en percelen moet voldoen. Vanaf 1 januari 2029 moet Bavaria voor een periode van tien jaar jaarlijks een erfpachtcanon ten belope van […] % van de actuele waarde van het perceel betalen, d.w.z. […] EUR/m2. Voor de nadien resterende looptijd is voorzien in een aanpassing van de erfpachtcanon aan de prijsindex van de totale kosten van het levensonderhoud, voor zover die met meer dan […] % verandert. Wordt er eenvoudigheidshalve van uitgegaan dat de index van de kosten van het levensonderhoud niet zal fluctueren, dan moeten deze toekomstige betalingen worden geraamd op een nominaal bedrag van […] EUR. Bij een algemene beoordeling moet de tot 1998 contant gemaakte waarde van deze toekomstige betalingen eveneens als onderdeel van het door Neuwoges behaalde voordeel worden beschouwd.
7.2.3.2. Conclusies
(128)
Herhaald moet hier worden dat de bovenstaande analyse diende om de financiële gevolgen van de erfpachtovereenkomst voor Neuwoges zo nauwkeurig mogelijk te bepalen. Uit deze analyse blijkt dat het bij de betrokken voordelen die Neuwoges heeft ontvangen, gaat om:
a)
de door Bavaria in contanten betaalde prijs ([…] EUR);
b)
de voor de privatiseringsinspanningen betaalde vergoeding ([…] EUR);
c)
de met de sanering behaalde winst ([…] EUR), en
d)
de contante waarde van de erfpachtcanon voor de periode vanaf 2029 ([…] EUR gedisconteerd).
7.2.4. Bepaling van de voor Neuwoges te verwachten financiële gevolgen van de algemene beheerovereenkomst
(129)
Volgens de algemene beheerovereenkomst is Neuwoges belast met het beheer van de betreffende gebouwen. Neuwoges ontvangt alle huuropbrengsten van de woningen en commerciële ruimten. In ruil daarvoor moet zij de eigenaar (Bavaria) een vaste maandelijkse leasetermijn betalen, die is vastgesteld op […] EUR tot de afronding van de saneringswerkzaamheden en op […] EUR voor de periode nadien (artikel 3 van de algemene beheerovereenkomst). Deze overeenkomst heeft een looptijd van dertig jaar, te rekenen vanaf de voltooiing van de saneringswerkzaamheden (artikel 2, lid 1). De maandelijkse leasetermijn wordt met […] % per jaar geïndexeerd (artikel 4, lid 2). De onderstaande analyse dient om de financiële gevolgen van de algemene beheerovereenkomst op voor Neuwoges te bepalen.
7.2.4.1. Achtergrond (berekeningen)
(130)
Het bedrag van de maandelijkse leasetermijn wordt verkregen door het verwachte huurbedrag per vierkante meter en per maand (minus beheerskosten, onderhoudskosten en risico op huurverlies) te vermenigvuldigen met het aantal beschikbare vierkante meter (70). De centrale aannames zijn dus de verwachte nettohuur per vierkante meter en per maand en de verwachte kosten. In de algemene beheerovereenkomst gingen de partijen uit van een nettohuur van […] EUR/m2 na de sanering en van […] EUR/m2 kosten; zodoende werd de maandelijkse huurtermijn op […] EUR/m2 bepaald (71).
(131)
Bij het bepalen van de concrete parameters die uiteindelijk in de algemene beheerovereenkomst werden opgenomen, had Neuwoges de keuze (72). Zij kon de maandelijkse betalingen die zij tijdens de looptijd van de overeenkomst moest voldoen, maar ook de opbrengst van de verkoop nauwkeurig bepalen door verschillende huurbedragen of een hoger indexeringspercentage vast te stellen (73). Er bestond een directe correlatie tussen het aangaan van een hoger of lager risico door het vaststellen van een bepaalde leasetermijn (door bijvoorbeeld andere huurbedragen vast te stellen, een andere indexering en andere kosten) en de in de vorm van de verkoopprijs ontvangen liquiditeit. Zo was bijvoorbeeld volgens een alternatieve berekening van Bavaria - gebaseerd op een indexering van 2,0 %, een huurprijs van […] EUR en dus een leasetermijn van […] EUR - de maandelijkse leasetermijn uitgekomen op […] EUR in plaats van […] EUR (74). Vanzelfsprekend was ook de verkoopprijs lager uitgevallen.
7.2.4.2. Analyse van de financiële gevolgen
Algemene overwegingen
(132)
Bij het bepalen van de financiële gevolgen van de algemene beheerovereenkomst voor Neuwoges moet met twee overwegingen rekening worden gehouden. In de eerste plaats wordt de leasetermijn per vierkante meter berekend. Omdat een aantal woningen na het afsluiten van de overeenkomst door Bavaria werd verkocht, daalde het totale aantal vierkante meter van aanvankelijk […] m2 naar […] m2 in 1999, […] m2 in 2000 en […] m2 in 2001. Na 2001 bleef het betreffende aantal vierkante meter ongewijzigd op […] m2. In haar opmerkingen hanteerde Neuwoges dit geleidelijk afnemende aantal vierkante meter voor het bepalen van de prognoses voor de financiële stromen. Aangezien alleen het ex-antestandpunt van belang is, had Neuwoges niet het totale aantal vierkante meter waarop haar berekeningen zijn gebaseerd, met het daadwerkelijk aantal verkochte vierkante meter mogen verminderen, maar met het aantal vierkante meter die zij begin 1998 hoopte te kunnen doorverkopen. Daarom is de onderstaande analyse niet gebaseerd op de door Neuwoges in haar opmerkingen gehanteerde cijfers, maar worden veeleer de cijfergegevens gehanteerd waarmee Neuwoges in haar oorspronkelijke winstprognoses rekende, namelijk een geleidelijke vermindering van […] m2 naar […] m2 tegen 2003. In de tweede plaats moeten, met het oog op het bepalen van de financiële gevolgen waarmee op het tijdstip van het aangaan van de transactie van de overeenkomst voor Neuwoges moest worden gerekend, de toekomstige inkomsten en kosten worden gedisconteerd; daartoe dient een disconteringsvoet te worden bepaald. In lijn met haar oorspronkelijke brief en de door Neuwoges meegedeelde kasstroomanalyses gaat de Commissie uit van een disconteringsvoet van 5 % per jaar (75).
Betrouwbaarheid van de kasstroomanalyses van Neuwoges
(133)
Voordat een onafhankelijke economische analyse van de algemene beheerovereenkomst wordt gemaakt, moet eerst het volgende worden aangetekend bij de door Neuwoges ingediende ex-post-kasstroomanalyses, waaruit zou moeten blijken welke verwachtingen een voorzichtige marktdeelnemer in een markteconomie ten aanzien van de door de algemene beheerovereenkomst gegenereerde kasstroom had gehad. Neuwoges betoogt dat, wanneer realistische aannames worden gehanteerd (volgens de onderneming geldt dat voor een huurverhoging met […] % per jaar, een indexering van de kosten met […] % per jaar en een leegstandspercentage van […] %), voor de algemene beheerovereenkomst met een negatieve totale kasstroom van […] EUR (nominaal) en […] EUR (gedisconteerd) (76) moest worden gerekend. Daarnaast voert Neuwoges aan dat de algemene beheerovereenkomst alleen in het geval van onrealistische aannames vooraf - huurprijsverhoging met […] % per jaar, leegstandspercentage van […] %, stabiele kosten - een positief bedrag van […] EUR (nominaal) en […] EUR (gedisconteerd) kon opleveren (77). Zodoende was het volgens Neuwoges van bij de aanvang duidelijk dat alleen al om de leasetermijn te kunnen opbrengen, jaarlijkse huurverhogingen met […] % zouden moeten worden doorgevoerd, waardoor er geen marge meer was om kostenstijgingen op te vangen.
(134)
In dat verband dient te worden opgemerkt dat Neuwoges uitgaat van aannames met betrekking tot de hoogte van kosten, die weinig overtuigen (het kostenpeil waarvan wordt uitgegaan is in alle door Neuwoges ingediende analyses identiek). De berekeningen die aan de aangegane algemene beheerovereenkomst ten grondslag liggen, gaan uit van totale kosten (beheer, onderhoud, risico op huurverlies) ten belope van ca. […] % van de huurbedragen, terwijl in de kasstroomanalyse van Neuwoges dan weer wordt uitgegaan van een kostenpeil (nà sanering) van ten minste […] % ([…] % risico op huurverlies, […] % beheer en onderhoud). Zelfs wanneer de drastische toename van het huurverlies (van […] % tot […] %) buiten beschouwing wordt gelaten, moet voor de overige kosten nog steeds een stijging van […] % tot […] % van de huurbedragen worden geconstateerd. Een afdoende verklaring voor deze toename is in de opmerkingen van Neuwoges niet te vinden. Integendeel, Neuwoges merkt op dat […] % ([…] EUR/m2) een plausibeler aandeel is voor de periode onmiddellijk na de modernisering, maar dat dit aandeel nadien jaarlijks met ongeveer […] % per jaar moet stijgen (78). Ook in het taxatierapport dat Neuwoges vóór de verkoop liet opstellen, werd uitgegaan van een totaal kostprijsniveau (inclusief risico’s op huurverlies (79)) van tussen […] en […] % (taxatierapport van 1997). Omdat in dat taxatierapport niet precies wordt aangegeven hoe hoog het aandeel huurverlies werd geraamd, valt niet te bepalen in hoeverre de gehanteerde aannames, wat de overige kosten betreft, van de aannames van Neuwoges afwijken. Hoe dan ook komen de door Neuwoges thans geraamde overige kosten hoger uit, zelfs in de aanname dat het risico op huurverlies uit het taxatierapport van 1997 op […] % werd geraamd. Tegen deze achtergrond kunnen de kasstroomanalyses van Neuwoges niet worden geaccepteerd en moeten deze worden gecorrigeerd door uit te gaan van een kostenpeil van […] % (zonder risico op huurverlies) (80).
(135)
Voorts moet in dit verband worden opgemerkt dat het argument van Neuwoges dat huurverhogingen van […] % moesten worden doorgevoerd om alleen de stijging van het leasetarief te compenseren, niet correct is. Aangezien het leasetarief als percentage van de oorspronkelijke totale huurprijs (in dit geval […] %) wordt berekend, zou het met een huurverhoging van […] % mogelijk zijn om zowel de stijging van het leasetarief als ook een verhoging van de kosten met […] % op te vangen. Bij stabiele kosten zou al een beperktere huurverhoging voldoende zijn om de verhoging van het leasetarief te compenseren. Wordt uitgegaan van een risico op huurverlies van […] % en voorts stabiele kosten, dan zou een jaarlijkse huurverhoging van […] % inderdaad voldoende zijn om de verhoging van het leasetarief te compenseren. Alle verdere verhogingen zou Neuwoges dan kunnen gebruiken om stijgende kosten te compenseren of om winst te maken.
Analyse van de financiële gevolgen
(136)
Op het ogenblik dat de overeenkomst werd gesloten, heeft Neuwoges zelf een analyse uitgevoerd van de nominale kasstroom (81). Bij deze analyse ging zij er van uit dat haar eigen kosten (beheer, onderhoud) jaarlijks met […] % zouden stijgen, dat de huur om de drie jaar met […] % kon stijgen, dat een leegstandspercentage van […] % kon worden gehandhaafd en dat […] % van de woningen aan de huurders kon worden verkocht. Op basis daarvan rekende Neuwoges met een door de algemene beheerovereenkomst gegenereerde nominale kasstroom van […] EUR over de looptijd van dertig jaar.
(137)
De formele onderzoeksprocedure leverde geen informatie op, die zou kunnen doen vermoeden dat de genoemde berekeningen bewust op de basis van optimistische verwachtingen werden uitgevoerd. Er zijn geen aanwijzingen voorhanden dat de vertegenwoordigers van Neuwoges die deze cijfers aan de Aufsichtsrat van Neuwoges hebben voorgelegd, zich daarbij bewust waren dat het om cijfers ging die niet correct waren. Neuwoges schijnt immers ook niet te verklaren dat haar management om politieke redenen een ongunstige transactie heeft aangegaan, maar dat eerder sprake is van een verkeerde inschatting bij het beoordelen van de economische effecten (hetgeen volgens Neuwoges in het geval van een marktdeelnemer in een markteconomie niet was gebeurd) (82).
(138)
Niettemin dient te worden nagegaan of de verwachtingen inderdaad zodanig waren dat een marktdeelnemer in een markteconomie zijn besluit niet daarop had gebaseerd. In dit verband dient te worden opgemerkt dat volgens Neuwoges een marktdeelnemer in een markteconomie had gerekend met een huurverhoging van slechts […] % per jaar, een risico op huurverlies van […] % en een stijging van de beheers- en onderhoudskosten van […] % (83). Op basis van deze aannames zou, volgens Neuwoges, de totale kasstroom - […] EUR (nominaal) en - […] EUR (gedisconteerd) bedragen, waarbij vooral het meer dan zevenvoudig toegenomen huurverlies in het oog springt.
7.2.4.3. Marktverwachtingen
(139)
Allereerst moet worden verwezen naar de documenten die uitsluitsel bieden over de daadwerkelijke verwachtingen van de beide bij de transactie betrokken partijen. In de eerste plaats blijkt uit de notulen van de bijeenkomst van de Aufsichtsrat van 16 december 1997 dat het management van Neuwoges de aan de transactie verbonden risico’s als „te dragen” bestempelde (84). Voorts blijkt uit die notulen dat Neuwoges zich bij haar handelen baseerde op berekeningen waarin werd uitgegaan van een huurverhoging met […] % om de drie jaar, een kostenstijging (zonder risico op huurverlies) van […] % en een risico op huurverlies van […] % (85).
(140)
Vóór de ondertekening van de overeenkomsten raadpleegde Neuwoges register-accountant Nordrevision, die oordeelde dat een huurverhoging met […] % weliswaar beantwoordde aan het algemene inflatiepercentage, maar amper uitvoerbaar was (86). Voorts was Nordrevision van mening dat het uitgangspeil van de kosten (de berekeningen berusten op kosten geraamd op […] % van de huurprijs) in een scenario van „nul-leegstand” realistisch was, maar dat een op de indexering van de leasetermijnen afgestemde indexering van de kosten noodzakelijk was (87).
(141)
Bavaria ging er dan weer van uit dat bij een naar verwachting gelijk blijvende bevolkingsevolutie in Neubrandenburg (op grond van de vestiging van verschillende grote dienstverrichters) (88) en de goede ligging van de gebouwen met een zeer gering leegstandspercentage moest worden gerekend (89). Daarnaast ging zij ervan uit dat huurverhogingen in lijn met de indexering van de leasetermijnen mogelijk waren (90).
(142)
Ten slotte wordt opgemerkt dat het taxatierapport van 1997 dat Neuwoges vóór de verkoop liet uitvoeren, gegevens bevat met betrekking tot de ter zake te verwachten ontwikkelingen. Het taxatierapport van 1997 ging uit van een kostenpeil van […] tot […] %, waarbij echter niet werd aangegeven hoe hoog het percentage huurverliesrisico werd geraamd (91).
7.2.4.4. Beoordeling
Beheerskosten
(143)
Allereerst lijken de verwachtingen met betrekking tot de beheers- en onderhoudskosten wat betreft zowel het uitgangspeil ([…] EUR/m2 resp. […] % van de huurgelden) als de verwachte stijging ([…] % per jaar) plausibel. Wat betreft het kostenpeil waarvan werd uitgegaan, volgt deze conclusie uit de opmerking van Neuwoges zelf dat daarmee de kosten ten minste voor de periode onmiddellijk na de sanering voldoende hoog waren geraamd. In de tweede plaats werd in het Pestel-rapport opgemerkt dat de beheers- en onderhoudskosten in 1997 gemiddeld […] EUR/m2 zouden bedragen; dit is […] EUR minder dan voor de kosten in het kader van de sale-and-lease-backtransactie was geraamd (92). Ten slotte lagen de kosten die in de taxatierapporten waren geraamd, in dezelfde orde van grootte. Met een stijging van deze kosten moest zeker worden gerekend; de aanname van een stijging met […] % per jaar leek plausibel en een vrij voorzichtige raming. Nordrevision had alleen voorgesteld om dit soort indexering van de beheerskosten af te stemmen op de indexering van de leasetermijnen; dat zou dan een jaarlijkse stijging met […] % betekenen, dus een geringere stijging dan die welke Neuwoges daadwerkelijk heeft doorgevoerd. Overigens is Neuwoges thans zelf van mening dat, realistisch gezien, met een stijging van […] % per jaar mocht worden gerekend, hetgeen betekent dat een percentage van […] % per jaar zeker niet onverdedigbaar laag was.
Risico op huurverlies
(144)
Wat het risico op huurverlies betreft, was het niet onrealistisch om met een algemeen huurverlies van […] % te rekenen. In de eerste plaats dient te worden opgemerkt dat Nordrevision deze aanname bij haar beoordeling van de overeenkomst niet ter discussie stelde, hoewel deze consultant zich voor het overige zorgelijk uitliet over de algemene economische toestand en de vastgoedmarkt in Neubrandenburg (93). In de tweede plaats lijkt in het taxatierapport van 1997, ook al werd daarin niet ander ingegaan op het aangenomen risico op huurverlies, niet van aanzienlijk hogere risico’s op huurverlies te worden uitgegaan (94).
(145)
Zoals uit documenten met betrekking tot de interne besluitvorming van Bavaria blijkt, ging Bavaria, door de vestiging van diverse grote dienstverrichters, ervan uit dat de bevolking in Neubrandenburg stabiel zou blijven en dat de betrokken woningen na sanering vrijwel alle zouden kunnen worden verhuurd. Volgens Neuwoges rekende de gemeente Neubrandenburg en de deelstaat Mecklenburg-Voor-Pommeren in de jaren 1997/1998 daadwerkelijk met stabiele bevolkingscijfers en een stabiele inkomensontwikkeling.
(146)
Uiteindelijk mag ook niet buiten beschouwing blijven dat het management van Neuwoges, dat een onderneming leidde die eigenaar van meer 30 % van de woningen in Neubrandenburg was en dus over een grondige kennis van de lokale vastgoedmarkt beschikte, de aan de sale-and-lease-backtransactie verbonden risico’s als te dragen beschouwd en bij zijn eigen prognoses voor het risico op huurverlies uitging van […] %. Het valt niet in te zien waarom bewezen deskundigen voor de lokale vastgoedmarkt hun berekeningen op deze aanname zouden baseren, wanneer die zo onrealistisch laag waren geweest als Neuwoges thans beweert.
(147)
Tegelijk moet ook rekening worden gehouden met de documenten die Neuwoges heeft verschaft met betrekking tot de vraag of een voorzichtige marktdeelnemer op de betrokken sector van de vastgoedmarkt (betonnen woonkazernes in het vroegere Oost-Duitsland) met hogere leegstandspercentages had gerekend, voor zover de betrokken documenten dateren uit de periode voordat de sale-and-lease-backtransactie werd aangegaan. Van de ingediende taxatierapporten werd alleen het Pestel-rapport opgesteld in de periode voordat de betrokken overeenkomsten werden gesloten. Wel dient te worden aangetekend dat het Pestel-rapport het vroegere Oost-Duitsland als geheel betreft en geen rekening houdt met de specifieke situatie ter plaatse in Neubrandenburg, waardoor de bewijskracht ervan in de context van deze zaak beperkt is. In het rapport wordt een aantal algemene problemen op de vastgoedmarkt in het vroegere Oost-Duitsland in beeld gebracht, maar het rapport op zich biedt onvoldoende aanwijzingen dat een marktdeelnemer in een markteconomie bij zijn investeringsbesluit niet met een risico op huurverlies van […] % had gerekend.
Huurbedragen
(148)
Wat de huurbedragen betreft, moet voor ogen worden gehouden dat volgens Neuwoges de voor de periode na de sanering verwachte huurprijzen niet te hoog zijn vastgesteld. Zij merkt juist op dat de huurprijzen niet met de verwachte omvang konden worden verhoogd. In het licht van de vaststelling van het Landgericht Rostock dat de in de algemene beheerovereenkomst gehanteerde gemiddelde huurprijs van […] EUR/m2 binnen de toepasselijke huurprijsnorm (95) lag, kan worden geconcludeerd dat de oorspronkelijke gemiddelde huurprijs realistisch was berekend.
(149)
Wat de indexering van de overeengekomen leasetarieven betreft, zijn er geen directe aanwijzingen met welke gemiddelde huurverhogingen voor 1998 doorgaans werd gerekend. Nordrevision merkte alleen op dat de oorspronkelijk geraamde […] % per jaar beantwoordde aan de algemene inflatie, maar dat dit percentage in Neubrandenburg waarschijnlijk niet te behalen viel (96). Het feit dat Neuwoges uiteindelijk instemde met een indexering van „slechts” […] % en ervan uitging dat zij om de drie jaar huurverhogingen met […] % (of […] % per jaar) zou kunnen doorvoeren, lijkt er op te wijzen dat zij met dit voorbehoud heeft rekening gehouden. In de taxatierapporten werden geen expliciete verwachtingen ten aanzien van toekomstige huurverhogingen geformuleerd. Niettemin dient te worden beklemtoond dat, aangezien de taxatierapporten geen expliciete aannames bevatten over de evolutie van de inflatie en de huurprijzen, in die rapporten kennelijk werd uitgegaan van een convergentie van de huurstijging en de algemene inflatie (die in de jaren voordien rond 3,5 % lag) (97). Het Landgericht Rostock was van oordeel dat de indexering in het licht van de gemiddelde jaarinflatie van 3,52 % per jaar in de 28 jaar vóór het sluiten van de overeenkomsten gerechtvaardigd was (98). Voorts merkt het Landgericht Rostock op dat de evolutie van de huurprijzen over een periode van dertig jaar natuurlijk moeilijk te voorspellen valt, maar dat het geen opvallende onbalans kon vaststellen tussen de indexering van de leasetermijnen en de te verwachten evolutie van de huurprijzen.
(150)
Het door Neuwoges ingediende Pestel-rapport bevat geen gegevens over de daadwerkelijke verwachtingen van marktdeelnemers op de vastgoedmarkt in het vroegere Oost-Duitsland en geen specifieke gegevens voor Neubrandenburg. Niettemin bevat het aanwijzingen dat het bij de vastgoedmarkt in het vroegere Oost-Duitsland om een potentieel moeilijke markt gaat. Tegen de achtergrond van de verder aangevoerde feiten is het Pestel-rapport dan weer ontoereikend om te bewijzen dat het akkoord over een indexering van de leasebetalingen met […] % per jaar en de verwachting om huurverhogingen van […] % per jaar te kunnen doorvoeren, onredelijk waren geweest.
Looptijd
(151)
Wat ten slotte de looptijd van de overeenkomst betreft, voerde het Landgericht Rostock aan dat bepaalde leaseovereenkomsten door lange looptijden (tot dertig jaar) worden gekenmerkt en dat een overeenkomst zoals die in de onderhavige zaak dus niet ongebruikelijk is (99). Een looptijd van dertig jaar houdt vanzelfsprekend bepaalde risico’s in, maar biedt tegelijk ook de mogelijkheid om stabiele winst te behalen en een hoge mate van zekerheid ten aanzien van de te verwachten kosten te garanderen. Bovendien betekent een lange looptijd ook dat de voor afschrijving van de investeringen van de koper vereiste maandelijkse leasetermijnen lager uitvallen of dat de verkoopprijs bij even hoge leasetermijnen hoger was dan bij een kortere looptijd het geval was geweest (100). In dat licht bezien lijkt de overeenkomst met een looptijd van 30 jaar niet onverstandig.
7.2.4.5. Conclusie
(152)
De verwachtingen die Neuwoges in haar oorspronkelijke berekeningen hanteerde, kunnen dus niet als onrealistisch worden beschouwd. In het licht van de beschikbare documenten mocht Neuwoges er dus wel mee rekenen dat zij in het kader van de algemene beheerovereenkomst winst zou behalen. Wanneer de verwachte nominale winst tot het relevante tijdstip (begin 1998) wordt gedisconteerd, dan blijkt het besluit van Neuwoges te zijn gebaseerd op de aanname dat de algemene beheerovereenkomst een contante waarde van […] EUR had.
7.2.5. Algehele beoordeling
(153)
De Commissie is reeds tot de conclusie gekomen dat de erfpachtovereenkomst en de algemene beheerovereenkomst onderdelen van eenzelfde, geïntegreerde transactie zijn. Om de totale waarde van de transactie voor Neuwoges te berekenen, moet dus de contante waarde van de beide overeenkomsten samen worden berekend. Ter herinnering: Neuwoges mocht van de erfpachtovereenkomst de volgende voordelen verwachten:
a)
de door Bavaria in contanten betaalde prijs ([…] EUR);
b)
de voor de privatiseringsinspanningen betaalde vergoeding ([…] EUR);
c)
de met de sanering behaalde winst ([…] EUR), en
d)
de contante waarde van de erfpachtcanon voor de periode vanaf 2029 ([…] EUR gedisconteerd).
(154)
Voorts mocht voor de algemene beheerovereenkomst, zoals in onderdeel 7.2.4 werd geconstateerd, wanneer de realistische verwachtingen van Neuwoges worden gehanteerd, met een gedisconteerde contante waarde van […] EUR worden gerekend. Zodoende had de sale-and-lease-backtransactie voor Neuwoges een totale waarde van […] EUR.
7.3. VERGELIJKING MET ANDERE ZAKELIJKE OPTIES
(155)
Om te kunnen bepalen of de sale-and-lease-backtransactie die Neuwoges met Bavaria heeft aangegaan, beantwoordt aan overeenkomsten waarvoor een marktdeelnemer in een markteconomie had gekozen, moet nu de waarde van deze transactie worden vergeleken met andere zakelijke mogelijkheden. Indien Neuwoges een uit economisch oogpunt gunstiger alternatief had gehad, dan zou de keuze voor de sale-and-lease-backtransactie niet kunnen gelden als een handelswijze waarvoor een marktdeelnemer in een markteconomie eventueel had geopteerd.
(156)
In dit verband valt op te merken dat een verhuring van de gebouwen zonder sanering of zelfs de sloop ervan geen echt courante alternatieven waren geweest. In de eerste plaats omdat verhuring zonder sanering slechts beperkte inkomsten had gegenereerd. Bovendien was duidelijk dat niet-gesaneerde gebouwen sterker van leegstand te lijden zouden hebben dan gesaneerde gebouwen (101). Zodoende zijn geen stevige feiten voorhanden om te concluderen dat bij verhuring van niet-gesaneerde gebouwen mocht worden gerekend met een winst die hoger uitvalt dan in het kader van de sale-and-lease-backtransactie te verwachten was. Slopen had geen inkomsten opgeleverd, maar had wel de betreffende sloopkosten met zich meegebracht. Zodoende was ook dit in de relevante periode (1997/1998) geen courant alternatief geweest.
7.3.1. Kredietfinanciering als mogelijke optie
(157)
Als eerste mogelijke alternatief zou kredietfinanciering in beeld komen. Indien Neuwoges de sanering van de betrokken gebouwen met een krediet had gefinancierd, had zij voor een deel dezelfde winst kunnen behalen als met een sale-and-lease-backtransactie. In de eerste plaats had zij de gesaneerde gebouwen kunnen verhuren en zo goede inkomsten kunnen behalen. Bovendien was zij - anders dan bij de sale-and-lease-backtransactie - eigenaar van de gebouwen gebleven.
(158)
Het is echter helder dat aan een kredietfinanciering ook bepaalde nadelen verbonden waren. In de eerste plaats had Neuwoges uit haar eigen vermogen 30 % van het investeringsvolume beschikbaar moeten stellen, omdat volgens Neuwoges een aandeel eigen vermogen van 30 % diende te worden aangehouden (102). Eind 1997 werd in de Aufsichtsrat van Neuwoges de mogelijkheid geopperd om het aandeel eigen vermogen te verlagen, om hogere investeringen mogelijk te maken. Dit voorstel werd door het management als economisch niet verdedigbaar van de hand gewezen, omdat dit tot een onaanvaardbaar hoge schuldenlast zou leiden (103). Het management verklaarde in dat verband: „Een verlaging van het aandeel eigen vermogen van 30 naar 25 % is niet verdedigbaar (schuldgraad).” (104). De heer Räuber, lid van de Aufsichtsrat van Neuwoges, merkte voorts op dat „uit bedrijfseconomisch oogpunt een daling van het aandeel eigen vermogen niet denkbaar is. De verplichtingen van de onderneming moeten worden nagekomen” (105). Om de saneringsinvesteringen ten belope van […] EUR te kunnen financieren, had Neuwoges dus […] EUR eigen vermogen moeten bijdragen. Het valt sterk te betwijfelen of eigen vermogen in deze omvang onmiddellijk ter beschikking zou staan. Uit de notulen van de Aufsichtsrat blijkt dat het mogelijke totale investeringsvolume voor 1998 (inclusief kredieten) rond […] EUR bedroeg en dat dit bedrag reeds voor andere projecten was gereserveerd (106). Zodoende was het duidelijk dat Neuwoges de saneringswerkzaamheden alleen via een krediet had kunnen financieren indien zij van andere projecten had afgezien.
(159)
Anders dan bij een kredietfinanciering bood de sale-and-lease-backtransactie het voordeel dat Neuwoges geen eigen vermogen diende in te zetten, maar zelfs verse liquide middelen ontving en bovendien de volledige financiering van de sanering van gebouwen verzekerd was.
(160)
Rekening houdende met al deze overwegingen kan het niet bewezen worden geacht dat een sanering met kredietfinanciering mogelijk was geweest of, indien dat wel het geval was, voor Neuwoges gunstiger was geweest dan de transactie met Bavaria. Het feit dat Neuwoges amper over het voor de toekenning van een krediet vereiste eigen vermogen beschikte en de bijkomende liquiditeit voor het financieren van andere investeringen kon gebruiken, pleit juist voor de conclusie dat de keuze voor de sale-and-lease-backtransactie - en tegen kredietfinanciering - verstandig was.
7.3.2. Directe verkoop als mogelijke optie
(161)
Een tweede ernstig te overwegen optie was een directe verkoop van de gebouwen en de gronden. De beslissende vraag hierbij is of dit soort verkoop gunstiger zou zijn uitgevallen.
7.3.2.1. Waardebepaling, rekening houdende met de taxatierapporten van 1997 en 2007
(162)
Bij een vergelijking van de waarde van de sale-and-lease-backtransactie voor Neuwoges en de voordelen die een directe verkoop zou opleveren, is de centrale vraag welke prijs Neuwoges bij een „normale” verkoop had kunnen krijgen. Hier spelen de beide taxatierapporten (uit 1997 en uit 2007) een zekere rol.
(163)
De opdracht voor de beide taxatierapporten kwam van Neuwoges, dat de waarde van de betrokken vastgoedobjecten (gebouwen en gronden) in 1997 wilde laten taxeren. Een taxatierapport werd in 1997 door een interne deskundige opgesteld, terwijl het tweede rapport in 2007 retroactief door een onafhankelijke deskundige werd opgesteld. In het taxatierapport werd de waarde op […] EUR bepaald, terwijl het rapport van 2007 uitkwam op […] EUR (107). In beide rapporten werden gebouwen (1997: […] EUR; 2007: […] EUR) en gronden (1997: […] EUR; 2007: […] EUR) afzonderlijk getaxeerd. Beide rapporten zijn in wezen op dezelfde methode (Ertragswertverfahren) gebaseerd.
(164)
Omdat het taxatierapport van 2007 pas na de totstandkoming van de sale-and-lease-backtransactie werd opgesteld, kan het volgens de Commissie niet als betrouwbare grondslag dienen om, aan de hand van de toenmalige kennis van Neuwoges, de waarde van vastgoedobjecten in 1997 te bepalen. Neuwoges kon haar besluit om de sale-and-lease-backtransactie met Bavaria aan te gaan, uiteindelijk niet op het in 2007 retroactief opgestelde taxatierapport baseren.
(165)
Volgens de Commissie kan echter ook het taxatierapport van 1997 niet door Neuwoges worden gehanteerd als betrouwbare indicator voor de waarde van het vastgoed in 1997 volgens de toenmalige kennis van Neuwoges. Zoals tijdens de formele onderzoeksprocedure werd geconstateerd, was het management van Neuwoges zich wel degelijk bewust dat het taxatierapport van 1997 op het tijdstip dat de betrokken overeenkomsten werden gesloten, niet als betrouwbare waarderingsgrondslag kon worden gebruikt. In dat verband maken de volgende vaststellingen veel duidelijk:
a)
Huurbedragen
In het taxatierapport van 1997 werd uitgegaan van een huurprijs van tussen […] en […] EUR/m2. Tegelijk leverde de vanaf 1 januari 1998 geldende en op gegevens over 1997 gebaseerde huurprijsnorm voor de gemeente Neubrandenburg voor gesaneerde woningen een doorsnee huurprijs van tussen 3,90 en 4,38 EUR/m2 op. Als grote vastgoedonderneming die in Neubrandenburg actief was, had Neuwoges wel met de gemiddelde huurprijzen in Neubrandenburg bekend moeten zijn. Bijgevolg had Neuwoges zich voor de waardering van de vastgoedobjecten op die gegevens moeten baseren. In de overeenkomst voor de sale-and-lease-backtransactie werd voor de periode nà de sanering (dus vanaf 1997, d.w.z. twee jaar later dan het tijdstip waarop de gegevens werden verzameld die als basis dienden voor de eerste huurprijsnorm) met een huurprijs van gemiddeld […] EUR/m2 gerekend, hetgeen met de huurprijsnorm overeenstemde.
b)
Saneringskosten
Werd het taxatierapport in het voorjaar 1997 opgesteld en ging het uit van in totaal […] EUR saneringskosten, dan gaf het management van Neuwoges op hetzelfde tijdstip (maart 1997) in een brief aan Bavaria aan dat het de saneringskosten op […] EUR raamde. Zo is duidelijk dat Neuwoges zich zeer goed bewust was dat de vereiste saneringskosten in het taxatierapport van 1997 aanzienlijk onderschat werden. Het tussen Bavaria en Neuwoges-dochteronderneming BRG voor de sanering van het vastgoed overeengekomen vaste bedrag lag zelfs nog duidelijk hoger ([…] EUR), hetgeen als aanwijzing kan dienen dat Neuwoges zich bij het afsluiten van de overeenkomst bewust was dat de saneringskosten in het taxatierapport met bijna 10 miljoen EUR te laag waren bepaald.
c)
De resterende levensduur
In het taxatierapport van 1997 werd met het oog op de geplande sanering doorgaans uitgegaan van een resterende levensduur van […] tot […] jaar. Daarbij moet worden opgemerkt dat de in het taxatierapport van 1997 geraamde lage saneringskosten niet zondermeer verenigbaar zijn met de aanname dat de sanering de levensduur van de gebouwen aanzienlijk zou verlengen.
d)
De waarde van de grond
Opgemerkt moet worden dat in het taxatierapport van 1997 waardeverminderende factoren bij de waardering van de betrokken percelen buiten beschouwing werden gelaten (in het taxatierapport van 2007 werden ze dan weer wel in aanmerking genomen). Bij deze factoren gaat het onder meer om bestaande infrastructuur, die niet verplaatst of verwijderd kan worden (afvalwatersystemen, rioleringen), of ook een onvoordelige vorm van het perceel. In de regel heeft dit een waardevermindering tot gevolg. Als eigenaar van de percelen moeten deze factoren Neuwoges bekend zijn geweest. Bijgevolg moet zij ook hebben geweten dat de waarde van de percelen in het taxatierapport van 1997 te hoog was bepaald.
(166)
Samenvattend kan worden geconstateerd dat Neuwoges zich aantoonbaar bewust was van het feit dat een aantal van de centrale aannames waarop het taxatierapport was gebaseerd, met name wat de saneringskosten betreft, niet houdbaar was. Bijgevolg komt de Commissie tot de conclusie dat het taxatierapport van 1997 geen betrouwbare informatie oplevert over de waarde van de vastgoedobjecten in 1997 zoals die Neuwoges bekend had moeten zijn.
(167)
Voorts is de Commissie van mening dat een marktdeelnemer in een markteconomie die zich in de situatie van Neuwoges had bevonden, op basis van de informatie waarover Neuwoges toentertijd beschikte, bij de ex-ante-waardering van het vastgoed waarschijnlijk tot resultaten was gekomen die sterk gelijk hadden gelopen met het retroactief opgestelde taxatierapport van 2007. Zoals ook in dit retroactieve taxatierapport van 2007 is gebeurd, had een marktdeelnemer in een markteconomie die zich in de situatie van Neuwoges bevond, zijn verwachtingen vooraf ten aanzien van de te behalen huurbedragen op de richtinggevende huurprijsnorm gebaseerd, de saneringskosten geraamd op een bedrag dat dichter bij het tussen Bavaria en BRG overeengekomen bedrag had gelegen, en had hij ook de waarde van de grond aangepast rekening houdende met de hem bekende waardeverminderende factoren. Bovendien had een marktdeelnemer in een markteconomie die zich in de situatie van Neuwoges bevond, in het licht van de saneringsmaatregelen en de vergelijkingsgegevens (zoals ook bij de taxatie van 2007 is gebeurd) zorgvuldig de resterende levensduur in beeld gebracht, zodat redelijkerwijs mag worden geconcludeerd dat een marktdeelnemer in een markteconomie in de situatie van Neuwoges zijn waardering had gebaseerd op ramingen van de resterende levensduur die dicht bij die van de retroactieve taxatie uit 2007 hadden gelegen.
(168)
Daarom is de Commissie van mening dat een marktdeelnemer in een markteconomie die in de situatie van Neuwoges had verkeerd, de waarde van de objecten vóór het aangaan van de sale-and-lease-backtransactie redelijkerwijs op […] EUR (evenals in het taxatierapport van 2007) had bepaald.
7.3.2.2. Vergelijking van de opties „directe verkoop” en „sale-and-lease-back”
(169)
Ter herinnering: de totale waarde van de sale-and-lease-backtransactie voor Neuwoges bedroeg […] EUR. Uit de bovenstaande analyse is echter gebleken dat Neuwoges realistisch gesproken voor de waarde van de vastgoedobjecten had moeten uitgaan van […] EUR, hetgeen maar […] % boven de waarde van de sale-and-lease-backtransactie ligt. Dit geringe verschil betekent evenwel niet dat een marktdeelnemer in een markteconomie noodzakelijkerwijs voor een directe verkoop had gekozen.
a)
In de eerste plaats mag niet worden vergeten dat het bij de betrokken optie van een directe verkoop om de verkoop van de gebouwen en de betreffende percelen ging, terwijl Bavaria slechts de gebouwen kocht en voor de gronden en percelen alleen voor 75 jaar de erfpachtrechten heeft verworven. De percelen als dusdanig bleven eigendom van Neuwoges. De waarde van de percelen alleen was door Neuwoges op […] EUR vastgesteld (evenals in het taxatierapport van 2007). Het is weliswaar lastig om precies te becijferen welke waarde voor Neuwoges nog was overgebleven wanneer zij de percelen niet had verkocht, maar alleen de erfpachtrechten daarvoor had uitgegeven. Niettemin dient er van te worden uitgegaan dat het feit dat de percelen eigendom bleven van Neuwoges, een iets lagere transactieprijs rechtvaardigde.
b)
In de tweede plaats moet worden opgemerkt dat een zekere twijfel blijft bestaan of de prijs die een in dezelfde situatie als Neuwoges verkerende marktdeelnemer in een markteconomie had geraamd, ook daadwerkelijk had kunnen worden verkregen. Het enige concrete bod waarvoor Neuwoges informatie heeft verschaft, werd door makelaardij Felske Immobilien ingediend, die kennelijk een prijs van […] EUR/m2 had geboden, hetgeen een totale koopprijs van […] EUR had opgeleverd (108). Dit bod lag duidelijk meer dan 1 miljoen EUR onder de prijs waarmee een in de situatie van Neuwoges verkerende marktdeelnemer in een markteconomie had gerekend.
c)
In de derde plaats had Neuwoges bij de raming van de in het kader van de algemene beheerovereenkomst te verwachten winst ten onrechte alleen met de winst tot en met 2027 rekening gehouden. Aangezien de looptijd van de algemene beheerovereenkomst dertig jaar vanaf de voltooiing van de saneringswerkzaamheden bedroeg (d.w.z. 30 jaar vanaf begin 1999), had de winst tot en met 2028 mee in de berekening moeten worden betrokken. Met een correctie in die zin zou de waarde van de sale-and-lease-backtransactie toenemen.
d)
Bij de berekening van de contante waarde van de in toekomst door Bavaria aan Neuwoges te betalen erfpachtcanon werd eenvoudigheidshalve aangenomen dat de kosten van het levensonderhoud ongewijzigd blijven en dat de betalingen dus niet hoefden te worden aangepast. Het is echter realistischer om van een algemene stijging van de kosten van het levensonderhoud uit te gaan, zodat de toekomstige betalingen waarschijnlijk hoger zouden uitvallen dan was aangenomen. Ook dit had tot toename van de waarde van de overeenkomst geleid.
(170)
In het licht van deze overwegingen moet worden geconcludeerd dat het economisch gezien rationeel was om aan de sale-and-lease-backtransactie de voorkeur te geven boven een poging tot directe verkoop.
7.3.3. Conclusie
(171)
Wanneer de waarde van de sale-and-lease-backtransactie voor Neuwoges wordt vergeleken met de waarde van andere opties, moet de conclusie luiden dat de transactie zodanig was vormgegeven dat ook een marktdeelnemer in een markteconomie die had aangegaan.
7.4. BENCHMARKING
(172)
Nu is komen vast te staan dat de keuze vóór een sale-and-lease-backtransactie en tégen alternatieve oplossingen in overeenstemming is met de handelwijze van een marktdeelnemer in een markteconomie, heeft de Commissie voorzichtigheidshalve ook onderzocht of de transactie beantwoordt aan andere overeenkomsten die in de relevante periode op de betrokken markt vielen waren te nemen, en of er andere aanwijzingen zijn die de conclusie van de Commissie onderbouwen dat de sale-and-lease-backtransactie in overeenstemming is met het beginsel van de marktdeelnemer in een markteconomie.
(173)
Bij de informatie die voor vergelijkbare transacties beschikbaar is, gaat het om sale-and-lease-backovereenkomsten die Bavaria ongeveer rond hetzelfde tijdstip als de betrokken maatregelen heeft aangegaan. De betrokken overeenkomsten kunnen een aanknopingspunt bieden voor het beantwoorden van de vraag of ook andere marktdeelnemers, waaronder particuliere ondernemingen, voor dit soort sale-and-lease-backtransacties had geopteerd, hetgeen als aanwijzing kan gelden voor de marktconformiteit van de transactie (onderdeel 7.4.1). Bovendien kunnen ook de door Neuwoges georganiseerde beperkte biedprocedure en de vergelijking met andere financieringstransacties uitkomst bieden over de marktconformiteit van de betrokken transactie (onderdelen 7.4.2 en 7.4.3).
7.4.1. Voorbeeldovereenkomsten
(174)
Met het oog op een vergelijking werden overeenkomsten voor drie vergelijkbare transacties ([…]) gebruikt. Wel kunnen alleen de […]- en de […]-overeenkomst in aanmerking worden genomen, omdat alleen deze overeenkomsten werden gesloten op hetzelfde tijdstip als de sale-and-lease-backtransactie tussen Bavaria en Neuwoges. In de eerste plaats moet worden aangetekend dat de beide vergelijkingszaken, wat looptijd, indexering van de vaste leasetermijnen en sanering betreft, verschillen van de hier te onderzoeken transactie. Neuwoges wijst met name op de verschillende indexering ([…]: 1,5 % per jaar; […]: aanpassing aan de evolutie van de kosten voor het levensonderhoud), om aan te voeren dat de algemene beheerovereenkomst bepalingen bevat die in de betreffende periode (1997/1998) niet marktconform waren.
(175)
Bavaria voert de […]- en de […]-transactie aan als voorbeelden van haar „Leasingmodell Immobilien” (109), hetgeen er op lijkt te wijzen dat de bepalingen van deze overeenkomsten waren gebaseerd op berekeningen die vergelijkbaar waren met die van de sale-and-lease-backtransactie tussen Neuwoges en Bavaria.
(176)
Zoals hier reeds werd aangegeven (zie overweging 131), kon Neuwoges de contractuele parameters binnen het door Bavaria aangeboden leasingmodel vrij kiezen. Neuwoges heeft dus de mogelijkheid gehad om voor een lagere indexering te kiezen of hogere kosten in mindering te brengen. De consequentie daarvan was natuurlijk dat de vooruitbetaling minder hoog uitviel. Aangenomen mag worden dat dit ook voor […] en […] gold.
(177)
Aangezien de contractspartners de precieze parameters van de transactie binnen het door Bavaria aangeboden model kennelijk vrij konden kiezen, lijkt het voor de beoordeling van de marktconformiteit van de sale-and-lease-backtransactie tussen Bavaria en Neuwoges niet van cruciaal belang te zijn of de door Neuwoges gekozen parameters identiek zijn met de parameters die door de partners bij de […]- en de […]-transactie werden gekozen. De keuze van parameters is gewoonweg de consequentie van strategische zakelijke keuzes van de betrokken partijen. Belangrijker is het feit dat al deze transacties op hetzelfde transactiemodel zijn gebaseerd.
(178)
Voor zover de […]- en de […]-overeenkomsten op hetzelfde berekeningsmodel zijn gebaseerd - waarvoor op basis van de beschikbare informatie geen reden tot twijfel bestaat - mag worden geconcludeerd dat het transactiemodel dat aan de basis lag van de Neuwoges-transactie, marktconform was. In deze context is het van belang dat het „Leasingmodell Immobilien” kennelijk zowel door overheidsbedrijven ([…]) als door particuliere ondernemingen ([…]) werd gekozen en dat dit model werd aangeboden aan zowel ondernemingen die een schuldverlichting in het kader van het Altschuldenhilfegesetz wilden genieten, als partijen die niet onder deze wet vielen.
7.4.2. De biedprocedure
7.4.2.1. Achtergrond
(179)
Neuwoges heeft, zoals reeds werd aangegeven, met het oog op de privatisering van de uiteindelijk aan Bavaria verkochte gebouwen geen volledige open, transparante, onvoorwaardelijke en niet-discriminatoire biedprocedure georganiseerd. Wel heeft Neuwoges aanvankelijk 72 potentiële kopers uitgenodigd een bod uit te brengen. Neuwoges betoogt dat zij deze partijen min of meer toevallig heeft gekozen en dat de keuze niet als representatief voor de hele markt kan gelden. Nadat de eerste oproepen tot het indienen van blijken van belangstelling waren uitgegaan, kwamen er nog andere contacten tot stand, onder meer met Bavaria, die oorspronkelijk niet was aangeschreven.
7.4.2.2. Uitkomst van de biedprocedure
(180)
Van de ontvangen biedingen (waarvan het aantal niet bekend is), werden er vijf als „bruikbaar” aangemerkt (110). Twee daarvan werden toch nog afgewezen, omdat de kandidaat-kopers wegens tijdsgebrek niet in staat waren om een volledig bod in te dienen. Daarnaast werden twee biedingen om economische redenen afgewezen. Het vijfde bod (van Felske Immobilien) werd afgewezen omdat de geboden prijs als te laag werd beschouwd (Felske had een prijs van […] EUR/m2 geboden, hetgeen een totale koopprijs van […] EUR betekende). Naast deze vijf biedingen werden er nog drie andere biedingen ingediend (een van Bavaria en twee van andere bieders die niet om een bod was gevraagd). Ook werden onderhandelingen aangeknoopt met een van de beide andere bieders die eigener beweging een bod hadden ingediend, maar dit bod werden uiteindelijk eveneens om niet nader bepaalde economische redenen afgewezen (111).
(181)
Na de afronding van de onderhandelingen moesten de overeenkomsten groen licht krijgen van de Aufsichtsrat van Neuwoges. Toen de overeenkomsten aan de Aufsichtsrat werden voorgelegd, voerde het management aan dat geen hogere verkoopprijs kon worden behaald, omdat de overeenkomsten alleen de uitgifte van erfpachtrechten op de percelen (en niet de directe verkoop) betroffen, omdat BRG met de uitvoering van de saneringswerkzaamheden werd belast en Neuwoges de gebouwen voor nog eens dertig jaren zou exploiteren (112). Op de vraag naar het verschil met het taxatierapport van 1997 verklaarde het management andermaal dat voor de transactie geen hogere prijs te behalen viel (113).
7.4.2.3. Beoordeling
(182)
De biedprocedure kan weliswaar niet als open, transparant, onvoorwaardelijk en niet-discriminerend worden aangemerkt, maar maakt het toch mogelijk bepaalde conclusies te trekken ten aanzien van de aanbodsituatie op de markt. Veelzeggend in dit verband is het feit dat kennelijk ongevraagd een reeks biedingen inkwamen. Een en ander laat zien dat ook potentiële kopers die niet tot de 72 ondernemingen behoorden waarmee oorspronkelijk contact werd opgenomen, van de procedure kennis had gekregen en daaraan konden deelnemen.
(183)
De evaluatie van de biedingen door Neuwoges laat zien dat het bod van Bavaria in de relevante periode (1997/1998) door Neuwoges als het op de markt best beschikbare bod werd beschouwd. Het argument van Neuwoges dat ten minste het bod van Felske Immobielen gunstiger was, is niet houdbaar. De prijs die Felske had geboden ([…] EUR), lag weliswaar boven de uiteindelijk door Bavaria vooraf voldane betaling ([…] EUR), maar hier moet eraan worden herinnerd dat de sale-and-lease-backtransactie als geheel dient te worden beoordeeld en dat de totale waarde van die transactie ([…] EUR) boven de door Felske geboden prijs lag.
(184)
In het licht van deze overwegingen moet worden opgemerkt dat de biedprocedure weliswaar op zich niet voldoende was om het bod van Bavaria als het best beschikbare bod op de markt aan te merken, maar daarvan ten minste een duidelijke aanwijzing is. Hoe dan ook levert de beperkte biedprocedure geen onderbouwde aanwijzingen op dat Neuwoges in de relevante periode (1997/1998) in het bezit was van een beter bod.
7.4.3. Andere soorten transacties in de relevante periode
7.4.3.1. Beoordelingskader
(185)
Het is dienstig de betrokken transactie te beoordelen tegen de achtergrond van andere gelijksoortige transacties die op het bewuste tijdstip (1997/1998) op de markt werden aangeboden.
(186)
Bij de betrokken transactie gaat om een typische sale-and-lease-backtransactie. Sale-and-lease-backovereenkomsten zijn naar hun aard financieringstransacties. Door een vastgoedobject van de leasingnemer te kopen, verschaft de leasinggever de leasingnemer liquide middelen of financiert hij grotere investeringen zoals de sanering van oude panden. Om het vastgoed (voor zakelijke of andere doeleinden) verder te kunnen gebruiken, leaset de leasingnemer het vastgoed terug, waardoor de investering van de leasinggever over de looptijd van de leaseovereenkomst (geheel of gedeeltelijk) wordt afgeschreven.
(187)
Als financieringstransactie vertoont een sale-and-lease-backovereenkomst een zekere mate van gelijkenis met bankkredieten en hypotheken. Wel is er een aantal belangrijke verschillen die niet uit het oog mogen worden verloren. Dankzij een sale-and-lease-backtransactie kan de verkoper/leasingnemer grotere investeringen financieren en krijgt hij onmiddellijk liquide middelen ter beschikking, zonder op eigen vermogen een beroep te hoeven doen. Een en ander betekent dat het eigen vermogen en de ontvangen bijkomende liquide middelen voor andere investeringen beschikbaar zijn of dat de leasingnemer investeringen kan verrichten waarvoor, door een gebrek aan eigen vermogen of een hogere schuldgraad, geen normaal krediet kan worden toegekend. Omdat de koper/leasinggever zijn eerste investering moet herfinancieren en winst moet behalen, ligt het leasetarief in de regel iets hoger dan de rente voor een vergelijkbaar bankkrediet (zoals in het volgende onderdeel nader zal worden toegelicht). Na afloop van de leaseovereenkomst moet de leasingnemer het vastgoed ofwel terugkopen of blijft de eigendom ervan bij de leasinggever en heeft deze daarover verder de beschikking. Een en ander betekent dat het leasetarief afhankelijk is van de restwaarde van het vastgoedobject nadat de leaseovereenkomst tussen de beide partijen is afgelopen. Omdat de restwaarde met name in het geval van langlopende leaseovereenkomsten vaak moeilijk vooraf te bepalen is, vormt deze voor de leasinggever een risicofactor die in het leasetarief tot uiting komt. Dit soort risico bestaat bij traditionele bankkredieten niet en bij hypotheken slechts in beperkte mate.
(188)
Bijgevolg zijn de leasetarieven en de rentetarieven voor kredieten/hypotheken niet volledig vergelijkbaar. Bij een vergelijking van het leasetarief van de betrokken transactie met de gemiddelde rentetarieven voor kredieten/hypotheken in de relevante periode (1997/1998) valt niet duidelijk uit te maken of het verlangde leasetarief op het betreffende tijdstip (1997/1998) marktconform was. Wel kan worden beoordeeld of het leasetarief zo hoog was dat mocht worden verwacht dat een marktdeelnemer in een markteconomie de transactie niet had aangegaan.
7.4.3.2. Beoordeling
(189)
Bij de betrokken transactie werd het leasetarief aanvankelijk bepaald op […] % per jaar van het totale investeringsvolume. Door het verschuldigde bedrag met […] % per jaar te indexeren, zal het leasetarief aan het eind van de looptijd van de overeenkomst […] % bedragen, hetgeen overeenstemt met een gemiddeld leasetarief van […] % per jaar. Ter vergelijking: had Neuwoges ervoor geopteerd om de leasetermijnen niet te indexeren, dan was dit over de volledige looptijd van dertig jaar op […] % per jaar bepaald. De „opslag” is dan de prijs voor de keuze om aanvankelijk lagere en tegen het einde van de looptijd van de overeenkomst hogere leasetarieven te betalen in plaats van stabiele tarieven over de hele looptijd van de overeenkomst.
(190)
In de eerste plaats dient hier te worden herhaald dat het Landgericht Rostock het leasetarief heeft vergeleken met de rentetarieven voor andere transacties. Het constateerde dat de evolutie van de rentetarieven voor hypotheken over een periode van dertig jaar weliswaar moeilijk valt in te schatten, maar dat bij hoge rentestanden toch met een rente van meer dan 10 % moet worden gerekend. Het gemiddelde van Neuwoges verlangde leasetarief was dus wel degelijk marktconform.
(191)
Voor het maken van een vergelijking zijn alleen zeer algemene gegevens beschikbaar. Van alle door de Deutsche Bundesbank voor januari 1998 verzamelde gegevens (het tijdstip waarop de betrokken transactie plaatsvond) kunnen twee soorten rentetarieven als relevant gelden. In de eerste plaats zijn de rentetarieven voor „hypotheken voor woningbouwgronden tienjaar rentevast” daarbij van belang, omdat ook Neuwoges de eigendom van woningen als zekerheid zou gebruiken voor een krediet (ongeacht of dit soort krediet aan alle formele voorwaarden voor een hypotheek zou voldoen). In de tweede plaats kunnen ook de rentetarieven „langlopende vastrentende kredieten van 500 000 tot en met 5 miljoen EUR voor ondernemingen en zelfstandigen” als vergelijkingsmateriaal worden gebruikt, omdat Neuwoges als onderneming kan worden beschouwd (hypotheken worden in de regel meer door particulieren gesloten, die zelf het vastgoedobject bewonen en het niet doorverhuren).
(192)
Volgens de Bundesbank lag de gemiddelde Duitse hypotheekrente tienjaar rentevast in januari 1998 bij 6,40 % per jaar. Toentertijd fluctueerden de rentetarieven voor dit soort kredieten doorgaans binnen een bandbreedte van 6,17 % per jaar (ondergrens) en 6,97 % per jaar (bovengrens). Voor langlopende vastrentende kredieten lag de gemiddelde rente in januari 1998 bij 6,35 % per jaar en fluctueerde deze binnen een bandbreedte van 5,5 % (ondergrens) en 7,73 % per jaar (bovengrens). De Bundesbank spreekt zich echter niet uit over de gemiddelde looptijd van een „langlopend” krediet. Toch mag er van worden uitgegaan dat de gemiddelde looptijd maximaal tien jaar bedraagt en waarschijnlijk nog minder (114).
(193)
Worden de door Neuwoges betaalde leasetarieven vergeleken met de door de Bundesbank aangegeven rentetarieven voor kredieten die in dezelfde periode (d.w.z. in januari 1998) werden toegekend, dan dient met de volgende aspecten rekening te worden gehouden:
-
Het gemiddelde jaarlijkse leasetarief voor overeenkomsten met een looptijd van dertig jaar ligt bij […] %. Neuwoges heeft, zoals gezegd, er echter vrij voor gekozen om bij het begin van de looptijd van de overeenkomst een lager leasetarief te betalen, dat door een hoger leasetarief op een later tijdstip wordt gecompenseerd. Dit besluit heeft zo zijn prijs: had Neuwoges namelijk van bij de aanvang voor een vast leasetarief geopteerd, dan had zij een tarief van slechts […] % per jaar hoeven te betalen (115). De cijfergegevens van de Bundesbank voor vastrentende kredieten (d.w.z. het rentetarief) zijn voor ieder jaar even hoog. Wordt ervan uitgegaan dat Neuwoges via onderhandelingen een krediet met vergelijkbare betalingsvoorwaarden (d.w.z. lagere rentebetalingen bij het begin en hogere rentebetalingen naar het einde) had kunnen krijgen, dan had ook dit zo zijn prijs gehad (om dezelfde redenen als in het geval van Bavaria) (116). Daarom moeten de rentepercentages van de Bundesbank worden vergeleken met het gelijk blijvende leasetarief van […] %.
-
Het leasetarief is voor een periode van dertig jaar vastgelegd. Ondanks de jaarlijkse indexering was het toch mogelijk om reeds bij de aanvang van de looptijd van de overeenkomst het gemiddelde leasetarief voor de volledige looptijd van de overeenkomst te berekenen. De door de Bundesbank opgegeven rentetarieven voor hypotheken staan slechts voor tien jaar vast (zoals reeds aangegeven, is niet bekend voor welke periode de rente voor ondernemingen werd vastgesteld; toch mag er van worden uitgegaan dat deze looptijd niet meer dan tien jaar bedraagt). De meest geschikte benchmark zouden voor dertig jaar vastliggende rentetarieven zijn. Dit soort gegevens wordt echter niet door de Bundesbank bekendgemaakt. Over het algemeen worden vastrentende kredieten duurder naarmate de looptijd toeneemt. Zo blijkt uit de cijfergegevens van de Bundesbank voor januari 1998 dat het gemiddelde rentetarief voor vastrentende hypotheken 5,85 % bedroeg voor een vaste looptijd van 5 jaar, terwijl het rentetarief voor vastrentende kredieten met een looptijd van 10 jaar 6,40 % bedroeg. Bijgevolg mag redelijkerwijs ervan worden uitgegaan dat de rentetarieven voor een vastrentend krediet met een looptijd van 30 jaar aanzienlijk hoger was geweest dan de door de Bundesbank meegedeelde gemiddelde rentetarieven van 6,35 % of 6,40 %.
-
De Bundesbank geeft zowel een gemiddeld tarief als een bandbreedte, gegevens die zijn gebaseerd op een groot aantal in januari 1998 in Duitsland afgesloten kredietovereenkomsten. Het voor Neuwoges vastgestelde leasetarief weerspiegelt dus impliciet het voor Bavaria aan de transactie verbonden risico. Bavaria was het sterkste blootgesteld aan het kredietrisico, d.w.z. het risico dat Neuwoges insolvent zou worden of om een andere redenen haar verplichting tot betaling van de vereiste leasetarieven niet meer kon nakomen. Evenzo had een bank vóór de toekenning van een krediet de kredietwaardigheid van Neuwoges beoordeeld. Cliënten met een slechte kredietwaardigheid (of een hoger kredietrisico voor de bank) moeten in de regel, ter compensatie van het hogere risico, een hogere rente betalen (117). Zoals in onderdeel 7.3.1 werd uiteengezet, had Neuwoges, gelet op haar hoge schuldenlast en het feit dat haar eigen vermogen in andere investeringsprojecten vastzat, slechts beperkte mogelijkheden om nieuwe kredietovereenkomsten af te sluiten. Was een bank echter bereid geweest om Neuwoges een krediet toe te kennen, dan had zij deze aspecten bij het vaststellen van het rentetarief laten meespelen. De rentetarieven van kredieten aan ondernemingen met een betrekkelijk hoge schuldgraad, die slechts weinig eigen vermogen in hun investering kunnen inbrengen, liggen hoger. Op grond daarvan moet bij het vergelijken van de door Neuwoges betaalde leasetarieven met de op de markt beschikbare rentetarieven de aandacht vooral gaan naar de rentetarieven aan de bovengrens van de bandbreedte van de Bundesbank (118).
-
Een leasemaatschappij moet, zoals gezegd, haar eerste investering (in dit geval vooral de koopprijs voor de gebouwen en de saneringskosten) herfinancieren. Het rentetarief dat zij voor haar eigen herfinanciering moet betalen, hangt af van verschillende aspecten zoals bijvoorbeeld hoe groot de maatschappij zelf is, haar schuldgraad en het vastgoed in haar portfolio. Dit rentetarief is echter maar een uitgangspunt, omdat de leasemaatschappij (Bavaria) ook moet worden gecompenseerd voor de door haar gedragen risico’s. Daarbij gaat het om het renterisico (het risico dat verbonden is aan het feit dat zij haar investering tegen een variabele rente moet herfinancieren, terwijl de leasetermijnen een vast tarief hebben), het kredietrisico (het reeds vermelde risico dat Neuwoges insolvent wordt en Bavaria haar nog uitstaande leasetermijnen niet ontvangt) en het restwaarderisico (de onzekerheid over de waarde van het vastgoed na afloop van de leaseovereenkomst). De leasemaatschappij moet waarschijnlijk ook bepaalde algemene kosten dragen, die eveneens in de leasetermijnen tot uiting komen (119). Bovendien wil de leasemaatschappij ook winst maken en houdt zij hiermee rekening bij het bepalen van het leasetarief (120). Zelfs wanneer Bavaria in staat was geweest haar investeringen te herfinancieren tegen een rente die lager lag dan de rente die Neuwoges voor een bankkrediet had betaald, had het herfinancieringstarief wegens deze verschillende factoren (risicopremie, kosten en winst) toch moeten worden verhoogd, om uit te komen op het verlangde leasetarief dat uiteindelijk hoger kon liggen dan het rentetarief voor een traditioneel krediet.
(194)
Rekening houdende met alle hierboven genoemde factoren lijkt een leasetarief van […] % per jaar bij een vast leasetarief (of zelfs van […] % bij leasetermijnen met een indexering van […] %, dat voor een vergelijking echter minder geschikt lijkt) vrij redelijk vergeleken met de door Bundesbank voor kredieten meegedeelde rentetarieven. Herhaald moet hier worden dat de cijfergegevens van de Bundesbank bijvoorbeeld naar dertig jaar rentevast moeten worden geëxtrapoleerd. Hoewel niet precies valt te kwantificeren welke correctie nodig is om tot een geschikte benchmark te komen, lijkt het verschil tussen de gemiddelde rentetarieven voor kredieten/hypotheken en het leasetarief voldoende te onderbouwen, om te concluderen dat er geen aanwijzingen voorhanden zijn dat Bavaria een te hoog leasetarief heeft verlangd. Bijgevolg komt de Commissie tot de conclusie dat het leasetarief van Bavaria in de relevante periode (eind 1997/begin 1998) marktconform was.
7.4.4. Conclusie
(195)
De beschikbare informatie wijst erop dat de transactie tussen Neuwoges en Bavaria door een marktdeelnemer in een markteconomie zou zijn aangegaan. De modelovereenkomsten, de biedprocedure en de vergelijking met andere financieringsinstrumenten wijzen er alle op dat de transactie tegen de toentertijd geldende marktvoorwaarden plaatsvond en dat het Bavaria-model niet te duur was.
7.5. AANVULLENDE BEOORDELING: RESTERENDE STEUNELEMENTEN EN VERENIGBAARHEID MET DE INTERNE MARKT
(196)
Uit het primaire onderzoek door de Commissie blijkt dat het besluit van Neuwoges om de sale-and-lease-backtransactie aan te gaan, in overeenstemming was met het beginsel van de marktdeelnemer in een markteconomie, d.w.z. dat de transactie Bavaria geen voordeel heeft verschaft en dat haar dus geen steun werd verleend. Niettemin is de Commissie ook nagegaan of een andere uitkomst - dat Bavaria door Neuwoges daadwerkelijk een voordeel werd verleend - tot de conclusie had moeten leiden dat de transactie met de interne markt onverenigbare steun vormde. In de hypothetische aanname dat Neuwoges het beginsel van de marktdeelnemer in een markteconomie niet had nageleefd en Bavaria zodoende een voordeel werd verleend, heeft de Commissie daarom onderzocht of bij de maatregelen sprake was van staatssteun ten faveure van Bavaria en of die steun dan met de interne markt verenigbaar had kunnen worden verklaard.
7.5.1. Resterende steunelementen
7.5.1.1. Onderneming
(197)
De toekenning van publieke middelen kan alleen als staatssteun worden aangemerkt wanneer de begunstigde ervan een onderneming in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU is. Volgens vaste rechtspraak van het Hof van Justitie omvat het begrip „onderneming” elke entiteit die een economische activiteit uitoefent (121). Onder economische activiteit wordt verstaan iedere activiteit bestaande in het aanbieden van goederen of diensten op de markt (122).
(198)
Bavaria oefent een reeks economische activiteiten uit, zoals zakelijke investeringen in vastgoed en de verhuur van dit vastgoed aan zakelijke en particuliere cliënten. Zodoende is Bavaria een onderneming in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU.
7.5.1.2. Gebruik van staatsmiddelen en toerekenbaarheid aan de Staat
(199)
De maatregel moet de Staat zijn toe te rekenen en uit staatsmiddelen worden bekostigd. Volgens het arrest van het Hof van Justitie in de zaak-Stardust Marine (123) kan ook staatssteun die niet rechtstreeks uit de staatsbegroting wordt gefinancierd, aan dit criterium voldoen, voor zover de middelen onder controle van de Staat staan en het besluit over de overdracht van die middelen aan de Staat valt toe te rekenen.
(200)
Neuwoges is voor 100 % eigendom van de gemeente Neubrandenburg en is dus een overheidsbedrijf in de zin van artikel 2, onder b), van de door het Hof in zijn arrest-Stardust Marine aangehaalde Richtlijn 2006/111/EG van de Commissie (124). De gemeente Neubrandenburg houdt alle aandelen van Neuwoges en kan als enige aandeelhouder via de Aufsichtsrat en de algemene vergadering een aanzienlijke controle over Neuwoges uitoefenen. Daarom concludeert de Commissie dat de gemeente de mogelijkheid had om de inzet van de middelen van Neuwoges aan te sturen. Bijgevolg zijn met de sale-and-lease-backtransactie staatsmiddelen gemoeid.
(201)
Wat de toerekenbaarheid aan de Staat betreft, merkt de Commissie op dat de gemeente Neubrandenburg, volgens de beschikbare gegevens, nauw betrokken was bij de totstandkoming van de sale-and-lease-backtransactie. De transactie diende te worden goedgekeurd door de Aufsichtsrat van Neuwoges, waarvan de leden in opdracht van de gemeente handelden. Uit de documenten blijkt ook dat de Aufsichtsrat actief bij de onderhandelingen over de overeenkomsten betrokken was. Daarom is de Commissie van mening dat het afsluiten van de sale-and-lease-backtransactie aan de Staat valt toe te rekenen.
7.5.1.3. Selectiviteit
(202)
Overeenkomstig artikel 107, lid 1, VWEU geldt een maatregel als staatssteun wanneer bepaalde ondernemingen of bepaalde producties worden begunstigd. Bijgevolg vallen alleen maatregelen ten faveure van ondernemingen onder het begrip staatssteun, wanneer daarmee aan die onderneming een selectief voordeel wordt verleend.
(203)
Omdat het bij de betrokken maatregelen om een bilaterale transactie tussen Neuwoges en Bavaria ging, was ieder voordeel dat Neuwoges aan Bavaria had verleend, selectief, omdat dat voor geen andere onderneming open stond.
7.5.1.4. Vervalsing van de mededinging en beïnvloeding van het handelsverkeer
(204)
Bij staatsmiddelen ten behoeve van ondernemingen is er alleen sprake van staatssteun in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU wanneer deze de mededinging vervalsen of dreigen te vervalsen en het handelsverkeer tussen de lidstaten ongunstig kunnen beïnvloeden. Een door de Staat toegekende maatregel wordt geacht de mededinging te vervalsen (of het risico daartoe in te houden) wanneer daarmee de concurrentiepositie van de begunstigde onderneming ten opzichte van haar concurrenten wordt versterkt (125). Daarom wordt een vervalsing van de mededinging dus aangenomen zodra de Staat een financieel voordeel verleent aan een onderneming in een geliberaliseerde sector waar er concurrentie is of zou kunnen zijn.
(205)
Volgens vaste rechtspraak van de Unierechter kan steun ten faveure van op de interne markt werkzame ondernemingen het interstatelijke handelsverkeer ongunstig beïnvloeden (126).
(206)
Bavaria concurreert met andere vastgoedfondsen en investeringsondernemingen uit Duitsland en uit andere lidstaten van de Unie om investeerders en beleggingskansen. Een financieel voordeel voor Bavaria zou de concurrentiepositie van deze ondernemingen versterken en zou dus de mededinging kunnen vervalsen. Omdat het bij de markt voor vastgoedinvesteringen om een Uniebrede markt gaat, zou ieder financieel voordeel voor Bavaria de marktpositie van de ondernemingen ten opzichte van haar concurrenten uit andere lidstaten versterken en zodoende het interstatelijke handelsverkeer beïnvloeden.
7.5.1.5. Conclusie
(207)
In de aanname dat de sale-and-lease-backtransactie - in tegenstelling tot de bovenstaande primaire conclusie van de Commissie - niet met het beginsel van de marktdeelnemer in een markteconomie in overeenstemming was - en Bavaria zodoende een voordeel was verleend - diende te worden geconcludeerd dat bij de sale-and-lease-backtransactie sprake was van staatssteun. Daarom zou in deze hypothese ook moeten worden nagegaan of deze eventuele staatssteun als met de interne markt verenigbaar kan worden beschouwd.
7.5.2. Verenigbaarheid met de interne markt overeenkomstig artikel 107, lid 3, onder c), VWEU
(208)
Volgens artikel 107, lid 3 onder c), VWEU kunnen „steunmaatregelen om de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrijvigheid of van bepaalde regionale economieën te vergemakkelijken” als met de interne markt verenigbaar worden beschouwd „mits de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt daardoor niet zodanig worden veranderd dat het gemeenschappelijk belang wordt geschaad”. Bij de toepassing van artikel 107, lid 3, onder c), dient de Commissie de positieve en gewenste effecten van een steunmaatregel af te wegen tegen de negatieve effecten bij de tenuitvoerlegging ervan op de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt.
(209)
Wil een steunmaatregel deze afwegingstoets doorstaan, dan dient deze vijf voorwaarden te vervullen. In de eerste plaats moet de steunmaatregel gericht zijn op een duidelijk omschreven doelstelling van gemeenschappelijk belang. In de tweede plaats moet de steunmaatregel een geschikt instrument zijn voor het bereiken van deze doelstelling. In de derde plaats moet de steunmaatregel noodzakelijk zijn en een stimulerend effect hebben. In de vierde plaats moet de steunmaatregel evenredig zijn. In de vijfde plaats mag de steun de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt, niet zodanig veranderen dat het gemeenschappelijk belang wordt geschaad.
7.5.2.1. Doelstelling van gemeenschappelijk belang
(210)
Overeenkomstig artikel 3 VEU en artikel 174 VWEU is economische en sociale cohesie een Uniedoelstelling. De versterking van de economische en sociale cohesie impliceert een verbetering van de stedelijke omgeving en de levenskwaliteit van stadsbewoners. Het cohesiebeleid kan duurzame gemeenschappen helpen te creëren, doordat het ervoor zorgt dat economische, sociale en ecologische problemen worden aangepakt via geïntegreerde strategieën voor de vernieuwing, renovatie en ontwikkeling van zowel stedelijke als landelijke gebieden. Dit kan op verschillende manieren worden bereikt (127).
(211)
De Commissie merkt op dat het maatschappelijke doel van Neuwoges erin bestaat om voor een voldoende woningaanbod in de regio te zorgen. De Commissie merkt voorts op dat Neuwoges bij het aangaan van de sale-and-lease-backtransactie bepaalde (gemeentelijke) beleidsdoelstellingen nastreefde. Neuwoges voert aan dat:
-
het in de jaren 1990 na de hereniging een belangrijk politiek project was om de woonomstandigheden in het vroegere Oost-Duitsland aan te passen aan die in West-Duitsland. Dit had ertoe geleid dat het woningbestand in het vroegere Oost-Duitsland werd geprivatiseerd en gesaneerd, ongeacht of dit economisch zinvol was of niet;
-
de privatisering en sanering van gebouwen (waarop de sale-and-lease-backovereenkomst zag), dienden om de toekomstperspectieven van de gemeente Neubrandenburg veilig te stellen: door het beschikbaar stellen van betaalbare woningen met een hoge woonkwaliteit en door deze te privatiseren (waartoe Bavaria verplicht was) had Neuwoges gehoopt om Neubrandenburg aantrekkelijker te maken voor zijn burgers.
(212)
Voorts merkt de Commissie op dat Bavaria de verplichting heeft aangegaan om te trachten een bepaald aantal woningen aan de toenmalige huurders te verkopen. Daarbij mocht Bavaria geen vrij door de markt bepaalde prijs vragen, maar moest zij bepaalde maxima in acht nemen (128). De overeenkomst die deze verplichtingen bevatte, bood de toenmalige huurders van de betrokken panden zodoende een bepaald voordeel.
(213)
Indien de sale-and-lease-backtransactie tussen Neuwoges en Bavaria daadwerkelijk als staatssteun wordt aangemerkt (quod non), dan zou deze steun zijn toegekend voor het verwezenlijken van bovengenoemde politieke doelstellingen. Een regio voorzien van voldoende woonruimte, de bijdrage aan de verwezenlijking van een nationale politieke doelstelling (de woonomstandigheden in het vroegere Oost-Duitsland en in West-Duitsland na de hereniging gelijkschakelen) en het veilig stellen van de toekomstperspectieven van de gemeente Neubrandenburg door het beschikbaar stellen van betaalbare woningen met hoge woonkwaliteit voor de bevolking (en de begunstiging van de toenmalige huurders van de betrokken gebouwen), kunnen alle als nauwkeurig omschreven doelstellingen van gemeenschappelijk belang worden aangemerkt. Volgens de Commissie is de transactie dus als een maatregel ter verwezenlijking van een doelstelling van gemeenschappelijk belang aan te merken.
7.5.2.2. Geschiktheid van de maatregelen
(214)
Het staat buiten kijf dat met de sale-and-lease-backovereenkomst tussen Neuwoges en Bavaria de nagestreefde doelstellingen werden bereikt. Zo heeft de transactie ertoe geleid dat de door Bavaria gekochte gebouwen ingrijpend werden gesaneerd, werden geprivatiseerd en aan de toenmalige huurders tegen een lagere koopprijs werden aangeboden en dat het aanbod aan hoogwaardige woonruimte in de regio werd uitgebreid en zodoende de toekomstperspectieven van de gemeente Neubrandenburg werden verbeterd.
(215)
Bij de zoektocht naar een koper voor de gebouwen en bij de beoordeling van hun opties zette Neuwoges een reeks stappen die inderdaad borgden dat, mocht de sale-and-lease-backtransactie steun behelzen, deze beperkt bleef tot het voor het bereiken van de nagestreefde doelstellingen noodzakelijke minimum. Met name organiseerde Neuwoges een beperkte biedprocedure, legde zij bij haar onderhandelingen met Bavaria die meerdere maanden in beslag namen, de voorwaarden van de transactie vast en was zij er uiteindelijk van overtuigd dat het bij de transactie om het beste aanbod op de markt ging. Zodoende zijn er geen bewijzen voorhanden dat, zelfs wanneer de sale-and-lease-backtransactie steun behelsde, deze steun het noodzakelijke minimum overschreed. Uit de analyse in onderdeel 7.3, waarbij de sale-and-lease-backtransactie met verschillende andere opties werd vergeleken (zoals een met kredieten gefinancierde sanering van de gebouwen of een directe verkoop), is gebleken dat er geen alternatief was waarbij - zonder steun of met een geringer steunbedrag - dezelfde doelstelling hadden kunnen worden bereikt. De sale-and-lease-backtransactie en alle steun die deze eventueel behelsde, waren dus een geschikt instrument voor het bereiken van de doelstellingen van gemeenschappelijk belang.
7.5.2.3. Noodzaak en stimulerend effect
(216)
In de aanname dat de sale-and-lease-backtransactie daadwerkelijk staatssteun behelsde, zou verder moeten worden nagegaan of deze steun een stimulerend effect had. Neuwoges en Bavaria hebben via maandenlange onderhandelingen de voorwaarden van de transactie vastgelegd. Bavaria had kennelijk geen transactie aangegaan die niet binnen haar Leasingmodell Immobilien paste. Wanneer de uiteindelijk doorgevoerde transactie, die op dit Leasingmodell Immobilien van Bavaria beruste, staatssteun had behelsd, dan staat het buiten kijf dat Bavaria zonder deze steun de transactie niet had aangegaan.
7.5.2.4. Evenredigheid
(217)
De Commissie heeft reeds aangestipt dat de door Neuwoges bij het aangaan van deze transactie nagestreefde doelstellingen als belangrijk moeten worden aangezien. De sanering en privatisering van de gebouwen, evenals de verkoop ervan tegen een lagere prijs aan de huurders, hebben een belangrijke bijdrage geleverd tot het verbeteren van de sociaaleconomische cohesie binnen de Unie. Tegelijk bleef het in de sale-and-lease-backtransactie vervatte steunbedrag ten faveure van Bavaria hoe dan ook beperkt, waardoor eventuele concurrentieverstorende effecten van de maatregelen eveneens werden beperkt. Tegen deze achtergrond was iedere eventueel in de sale-and-lease-backtransactie tussen Neuwoges en Bavaria vervatte steun evenredig ten opzichte van de daarmee nagestreefde doelstelling.
7.5.2.5. De voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt, niet zodanig veranderd dat het gemeenschappelijk belang wordt geschaad
(218)
Herhaald moet worden dat het in de sale-and-lease-backtransactie vervatte steunbedrag ten gunste van Bavaria hoe dan ook gering was. Zodoende was ook de invloed van de maatregel op de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt, beperkt. Had iedere in de sale-and-lease-backtransactie vervatte steun de concurrentiepositie verbeterd van Bavaria die ten minste potentieel met andere ondernemingen (ook uit andere lidstaten) concurreerde, dan is de omvang van deze effecten afhankelijk van het bedrag van de ontvangen steun. Aangezien de concurrentiepositie van Bavaria dus slechts in geringe mate werd verbeterd, mag worden geconcludeerd dat de sale-and-lease-backtransactie, zelfs wanneer deze steun behelsde, de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt, niet zodanig had veranderd dat het gemeenschappelijk belang werd geschaad.
7.5.3. Conclusie ten aanzien van de resterende steunelementen en de verenigbaarheid met de interne markt
(219)
Mocht met de sale-and-lease-backtransactie aan Bavaria een voordeel zijn verschaft, dan is de Commissie om de in onderdeel 7.5.2 genoemde redenen tot de conclusie gekomen dat het om staatssteun in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU zou gaan. De Commissie merkt evenwel op dat alle in de sale-and-lease-backtransactie vervatte staatssteun op grond van artikel 107, lid 3, onder c), VWEU met de interne markt verenigbaar was geweest.
7.6. CONCLUSIE TEN AANZIEN VAN DE VRAAG OF ER SPRAKE IS VAN STEUN EN TEN AANZIEN VAN DE VERENIGBAARHEID MET DE INTERNE MARKT
(220)
Uit de analyse van de waarde van de sale-and-lease-backtransactie voor Neuwoges, de vergelijking met eventuele andere transacties en het onderzoek naar het marktconforme karakter van de transactie mag worden geconcludeerd dat de transactie in overeenstemming is met het beginsel van de marktdeelnemer in een markteconomie. Door de sale-and-lease-backtransactie aan te gaan, heeft Neuwoges voor een handelwijze gekozen waarvoor ook een marktdeelnemer in een markteconomie had gekozen. In dat verband moet in het bijzonder worden beklemtoond dat geen economisch aantrekkelijker alternatief voorhanden was, noch dat de voorwaarden van de sale-and-lease-backtransactie in de relevante periode (1997/1998), in het licht van de beschikbare ijkpunten en van de via de biedprocedure ontvangen biedingen, als niet-marktconform moeten worden aangemerkt.
(221)
Derhalve dient te worden geconcludeerd dat de transactie met Neuwoges aan Bavaria geen voordeel heeft opgeleverd, omdat de handelwijze van Neuwoges beantwoordde aan die van een marktdeelnemer in een markteconomie. Aangezien in het kader van de betrokken maatregelen geen voordeel is verleend, is een van de voorwaarden om maatregelen als staatssteun aan te merken, niet vervuld; zodoende vormt de maatregel geen staatssteun in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU.
(222)
Naast de primaire vaststelling dat de sale-and-lease-backtransactie Bavaria geen voordeel heeft opgeleverd - en dus geen staatssteun behelst -, komt de Commissie tot de bijkomende conclusie dat, mocht met de sale-and-lease-backtransactie aan Bavaria toch een voordeel zijn verleend, dit inderdaad staatssteun zou vormen. Deze staatssteun zou echter met de interne markt verenigbaar zijn op grond van artikel 107, lid 3, onder c), VWEU,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
De op 21 januari 1998 tussen Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co, Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG en Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG in de vorm van een erfpachtovereenkomst en een algemene beheerovereenkomst aangegane transactie vormt geen staatssteun in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU.
Artikel 2
Ingeval de op 21 januari 1998 tussen Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co, Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG en Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG in de vorm van een erfpachtovereenkomst en een algemene beheerovereenkomst aangegane transactie toch staatssteun in de zin van artikel 107, lid 1, VWEU zou vormen, is deze verenigbaar met de interne markt overeenkomstig artikel 107, lid 3, onder c), VWEU.
Artikel 3
Dit besluit is gericht tot de Bondsrepubliek Duitsland.
Gedaan te Brussel, 16 september 2014.