PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. dubna 2014
o převodu jednotek přiděleného množství na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Finska
(oznámeno pod číslem C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících (1), a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutím Komise 2006/944/ES (2) se stanoví příslušné úrovně emisí pro Unii a její členské státy pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu.
(2)
Rozhodnutí Komise 2010/778/EU (3) mění rozhodnutí 2006/944/ES tím, že stanoví příslušné konečné úrovně emisí přidělené Unii a každému členskému státu a že uvádí, že konečný aritmetický rozdíl 19 357 532 tun ekvivalentu oxidu uhličitého mezi úrovněmi emisí Unie a součtem úrovní emisí členských států vydá Unie jako jednotky přiděleného množství. Dále uvedené rozhodnutí stanoví, že z registru Unie bude převedeno 5 milionů těchto jednotek přiděleného množství na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Dánska.
(3)
V souvislosti s přijetím rozhodnutí 2010/778/EU bylo uznáno, že převodem pěti milionů jednotek přiděleného množství Dánsku není dotčeno vlastnictvím zbývajícího aritmetického přebytku Unie.
(4)
V prosinci 2011 bylo na 17. konferenci stran Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu („UNFCCC“), která se konala v Durbanu, přijato rozhodnutí 2/CMP.7 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu („durbanské rozhodnutí“). Uvedené rozhodnutí stanoví pravidla započítávání pro odvětví využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví („LULUCF“) pro druhé závazné období v rámci Kjótského protokolu („Kjótský protokol“) k UNFCCC.
(5)
Durbanské rozhodnutí se podstatně odchyluje od předchozích pravidel započítávání dohodnutých v rámci Kjótského protokolu pro první závazné období. Rozhodnutí 16/CMP.1 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu přijaté na 11. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Montrealu v prosinci roku 2005, stanoví limity uvedené v příloze uvedeného rozhodnutí pro účely závazků smluvních stran v rámci prvního závazného období Kjótského protokolu. Rozhodnutí 16/CMP.1 dále stanoví, že strany mohou tyto limity překročit, a to kompenzací čistých emisí („debety“) z činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování podle čl. 3 odst. 3 Kjótského protokolu čistým pohlcením („kredity“) z činností obhospodařování lesů podle čl. 3 odst. 4 Kjótského protokolu. Toto pravidlo započítávání se běžně označuje jako pravidlo kompenzace. Durbanské rozhodnutí takové pravidlo kompenzace pro druhé závazné období v rámci Kjótského protokolu nestanoví.
(6)
Pravidla započítávání uvedená v durbanském rozhodnutí stanoví limit pro využívání kreditů, které pocházejí z činností obhospodařování lesů, aby byl zohledněn závazek ke zmírnění změny klimatu ve druhém závazném období v rámci Kjótského protokolu. Podle uvedeného rozhodnutí smluvní strana nemůže ve svém referenčním roce nebo referenčním období pro splnění svého závazku ke zmírnění změny klimatu využít větší množství kreditů z činností obhospodařování lesů, než které odpovídá 3,5 % emisí této smluvní strany, s výjimkou odvětví LULUCF.
(7)
Změny pravidel započítávání pro LULUCF stanovené v durbanském rozhodnutí mají podstatný dopad na způsob, jakým smluvní strany vykazují činnosti LULUCF pro druhé závazné období. Z důvodu zeměpisných rozdílů v odvětví využívání půdy a velké rozmanitosti vnitrostátních okolnosti v tomto ohledu se dopad mezi členskými státy značně liší. Vyloučení pravidla náhrady z pravidel započítávání stanovených v durbanském rozhodnutí má dopad na plnění závazků smluvních stran v rámci druhého závazného období Kjótského protokolu. Platí to zejména pro země s rozsáhlým lesním porostem, vzhledem ke skutečnosti, že podmínky v odvětví LULUCF se v jednotlivých zemích liší.
(8)
Ve svých závěrech ze dne 9. března 2012 Rada uznává dopad změn pravidel vykazování kompenzace pro druhé závazné období Kjótského protokolu, a to tím, že uznává „zvláštní situaci zemí s rozsáhlým lesním porostem, zejména pokud jde o omezené možnosti pokrytí emisí ze zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování narůstajícími propady z obhospodařování lesů“. Rada zároveň vyzvala Komisi, „aby se pokusila najít možnosti vedoucí k uspokojivému řešení při zajištění ekologické vyváženosti“.
(9)
Zvláštní situace zemí s rozsáhlým lesním porostem byla uznána také Radou v roce 2012 v rámci postupu vedoucího k přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 529/2013/EU ze dne 21. května 2013 o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností (4), což odráží odkaz na podmínky životního prostředí v zemích s rozsáhlým lesním porostem v odůvodnění daného rozhodnutí.
(10)
Finsko opakovaně vyjádřilo obavy týkající se jeho debetů z odlesňování pro odvětví LULUCF v důsledku změny pravidla kompenzace v durbanském rozhodnutí. Zdá se, že Finsko je ovlivněno použitím durbanského rozhodnutí zvláštním a jedinečným způsobem. Ze současných posouzení vyplývá, že Finsko je jediným členským státem, pro nějž by roční limit 3,5 % znamenal, že při započtení svého závazku ve druhém závazném období Kjótského protokolu nemůže pokrýt své debety vyplývající z činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování kredity pocházejícími z činností obhospodařování lesů.
(11)
S cílem zohlednit zvláštní a jedinečnou situaci Finska by Unie měla Finsku převést celkové množství, které by nemělo překročit deset milionů jednotek přiděleného množství z aritmetického přebytku stanoveného rozhodnutím 2006/944/ES ve znění rozhodnutí 2010/778/EU. Toto celkové množství by mělo sloužit pouze jako jednorázová kompenzace poskytnutá Finsku z důvodu dopadu změny pravidla kompenzace, a to v rozsahu, který je nezbytný k tomu, aby Finsko mohlo plnit své závazky druhého závazného období v rámci Kjótského protokolu.
(12)
Tento převod by měl být uskutečněn co nejdříve a před koncem období přizpůsobení pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu, za předpokladu, že v registru Unie jsou k dispozici jednotky přiděleného množství, a když bude urovnán nebo vyřešen závazek týkající se Chorvatska, jak je stanoveno v Protokolu o některých ujednáních týkajících se případného jednorázového převodu jednotek přiděleného množství vydaných podle Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu na Chorvatskou republiku a související kompenzace ke Smlouvě o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii (5).
(13)
Využívání těchto jednotek přiděleného množství Finskem nesmí překročit kredity pocházející z činností obhospodařování lesů ve Finsku, které se nesmí používat v souladu s bodem 13 přílohy durbanského rozhodnutí. Komise náležitě zvážila závazek Finska zrušit jakékoliv jednotky přiděleného množství zbývajícího z tohoto převodu na konci druhého závazného období.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aby Finsku bylo umožněno splnit své závazky v druhém závazném období v rámci Kjótského protokolu, bude mu poskytnuto maximálně deset milionů (10 000 000) jednotek přiděleného množství uvedených v článku 2 rozhodnutí 2006/944/ES.
Ústřední správce registru Unie převede co nejdříve a před koncem období přizpůsobení pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu celkové množství, které nepřekročí deset milionů EUR (10 000 000) těchto jednotek přiděleného množství, na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Finska.
2. Převod uvedený v odstavci 1 bude proveden v závislosti na dostupnosti jednotek přiděleného množství v registru Unie, a když bude urovnán nebo vyřešen závazek týkající se Chorvatska, jak je stanoveno v Protokolu o některých ujednáních týkajících se případného jednorázového převodu jednotek přiděleného množství vydaných podle Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu na Chorvatskou republiku a související kompenzace ke Smlouvě o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 16. dubna 2014.
UITVOERINGSBESLUIT VAN DE COMMISSIE
van 16 april 2014
betreffende de overheveling van toegewezen eenheden naar de partijtegoedrekening van het register van Finland
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Beschikking 2002/358/EG van de Raad van 25 april 2002 betreffende de goedkeuring, namens de Europese Gemeenschap, van het Protocol van Kyoto bij het Raamverdrag van de Verenigde Naties inzake klimaatverandering en de gezamenlijke nakoming van de in dat kader aangegane verplichtingen (1), en met name artikel 3,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Bij Beschikking 2006/944/EG van de Commissie (2) zijn de respectieve emissieniveaus voor de Unie en haar lidstaten voor de eerste verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto vastgesteld.
(2)
Bij Besluit 2010/778/EU van de Commissie (3) wordt Beschikking 2006/944/EG gewijzigd door de definitieve emissieniveaus vast te stellen die worden toegewezen aan de Unie en elk van haar lidstaten en door te bepalen dat het uiteindelijke rekenkundige verschil van 19 357 532 t kooldioxide-equivalent tussen de emissieniveaus van de Unie en de som van de emissieniveaus van de lidstaten door de Unie in de vorm van toegewezen eenheden wordt vrijgegeven. Bovendien voorziet dat besluit in de overheveling van vijf miljoen van deze toegewezen eenheden van het EU-register naar de partijtegoedrekening van het register van Denemarken.
(3)
In het kader van de vaststelling van Besluit 2010/778/EU werd erkend dat de overheveling van de vijf miljoen toegewezen eenheden naar Denemarken de eigendom van het resterende rekenkundige overschot van de Unie onverlet laat.
(4)
In december 2011 heeft de 17e Conferentie van de Partijen bij het Raamverdrag van de Verenigde Naties inzake klimaatverandering (hierna „UNFCCC” genoemd) in Durban Besluit 2/CMP.7 van de Conferentie van de Partijen waarin de Partijen bij het Protocol van Kyoto bijeenkomen (hierna „het besluit van Durban” genoemd) aangenomen. In dat besluit worden boekhoudregels vastgesteld voor de sector landgebruik, verandering in landgebruik en bosbouw (hierna „LULUCF” genoemd) voor een tweede verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto bij het UNFCCC (hierna „Protocol van Kyoto” genoemd).
(5)
Het besluit van Durban wijkt duidelijk af van de eerder in het kader van het Protocol van Kyoto overeengekomen boekhoudregels voor de eerste verbintenisperiode. Voor de verplichtingen van de partijen in het kader van de eerste verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto voorziet Besluit 16/CMP.1 van de Conferentie van de Partijen waarin de Partijen bij het Protocol van Kyoto bijeenkomen, dat in december 2005 door de 11e Conferentie van de Partijen bij het UNFCCC in Montreal is aangenomen, in grenswaarden zoals vastgesteld in de bijlage bij dat besluit. Daarnaast wordt in Besluit 16/CMP.1 bepaald dat partijen de mogelijkheid hebben deze grenswaarden te overschrijden door netto-emissies (hierna „tekorten” genoemd) die voortvloeien uit activiteiten op het gebied van bebossing, herbebossing en ontbossing overeenkomstig artikel 3, lid 3, van het Protocol van Kyoto te compenseren met nettoverwijderingen (hierna „kredieten” genoemd) ten gevolge van bosbeheeractiviteiten overeenkomstig artikel 3, lid 4, van het Protocol van Kyoto. Die boekhoudregel wordt doorgaans als de „compensatieregel” aangeduid. Het besluit van Durban voorziet niet in een dergelijke compensatieregel voor de tweede verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto.
(6)
De in het besluit van Durban neergelegde boekhoudregels voorzien in een beperking van het gebruik van kredieten ten gevolge van bosbeheeractiviteiten in de boekhouding van een mitigatieverplichting in het kader van de tweede verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto. Op grond van dat besluit mag een partij maximaal een aantal kredieten ten gevolge van bosbeheeractiviteiten dat overeenkomt met 3,5 % van de emissies van die partij, exclusief LULUCF, in het referentiejaar of de referentieperiode gebruiken om zijn mitigatieverplichting na te komen.
(7)
De wijzigingen van de boekhoudregels voor LULUCF in het besluit van Durban hebben belangrijke gevolgen voor de manier waarop de partijen LULUCF-activiteiten in de tweede verbintenisperiode meerekenen. Vanwege de geografische variatie in de landsector en de grote diversiteit aan nationale omstandigheden in dit opzicht lopen de gevolgen sterk uiteen tussen de lidstaten. Het weglaten van de compensatieregel uit de boekhoudregels in het besluit van Durban heeft gevolgen voor de naleving van de verplichtingen van de partijen in het kader van de tweede verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto. Deze situatie is vooral relevant voor dichtbeboste landen, aangezien de omstandigheden in de LULUCF-sector van land tot land verschillen.
(8)
In zijn conclusies van 9 maart 2012 erkende de Raad de gevolgen van de wijzigingen in de boekhoudkundige compensatieregel voor de tweede verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto, door „de specifieke kenmerken van dichtbeboste landen, vooral wat betreft de beperkte mogelijkheden om de emissies ten gevolge van bebossing, herbebossing en ontbossing te compenseren met meer koolstofsinks door bosbeheer” te erkennen. Tegelijkertijd verzocht de Raad de Commissie „de mogelijkheden te onderzoeken voor een bevredigende oplossing en tegelijkertijd de milieu-integriteit te waarborgen”.
(9)
De specifieke situatie van dichtbeboste landen is in 2012 ook erkend door de Raad in de aanloop naar de vaststelling van Besluit nr. 529/2013/EU van het Europees Parlement en de Raad van 21 mei 2013 inzake boekhoudregels met betrekking tot broeikasgasemissies en -verwijderingen als gevolg van activiteiten met betrekking tot landgebruik, verandering in landgebruik en bosbouw en inzake informatie betreffende acties met betrekking tot deze activiteiten (4), zoals blijkt uit de verwijzing naar de milieuomstandigheden in dichtbeboste landen die is opgenomen in de considerans van dat besluit.
(10)
Finland heeft bij herhaling bezorgdheid geuit over zijn tekorten ten gevolge van ontbossing voor de LULUCF-sector die voortvloeien uit de wijziging van de compensatieregel in het besluit van Durban. Finland lijkt door de toepassing van het besluit van Durban op specifieke en unieke wijze te worden geraakt. Uit de huidige beoordelingen blijkt dat Finland de enige lidstaat is waarvoor het jaarlijkse maximum van 3,5 % zou betekenen dat zijn tekorten die voortvloeien uit activiteiten op het gebied van bebossing, herbebossing en ontbossing niet kunnen worden gedekt door kredieten ten gevolge van bosbeheeractiviteiten in de boekhouding van zijn verplichtingen in het kader van de tweede verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto.
(11)
Om rekening te houden met de bijzondere en unieke situatie van Finland, moet de Unie een totale hoeveelheid van maximaal tien miljoen toegewezen eenheden van het rekenkundig overschot als bedoeld in Beschikking 2006/944/EG, zoals gewijzigd bij Besluit 2010/778/EU, naar Finland overhevelen. Deze totale hoeveelheid moet uitsluitend dienen als eenmalige compensatie van Finland voor de gevolgen van de wijziging van de compensatieregel, voor zover dit noodzakelijk is opdat Finland kan voldoen aan zijn verplichtingen in het kader van de tweede verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto.
(12)
De overheveling moet zo spoedig mogelijk plaatsvinden en in ieder geval vóór het einde van de bufferperiode („true up period”) van de eerste verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto, voor zover in het EU-register toegewezen eenheden beschikbaar zijn en wanneer de verplichting jegens Kroatië, zoals vastgesteld in het Protocol betreffende bepaalde regelingen voor de mogelijke eenmalige overdracht aan de Republiek Kroatië van uit hoofde van het Protocol van Kyoto bij de Kaderovereenkomst van de Verenigde Naties over klimaatverandering toegewezen eenheden, alsmede de compensatie daarvoor (5) is nagekomen of afgedaan.
(13)
Het gebruik van die toegewezen eenheden door Finland mag het aantal kredieten ten gevolge van bosbeheeractiviteiten in Finland die overeenkomstig punt 13 van de bijlage bij het besluit van Durban niet mogen worden gebruikt, niet overschrijden. De Commissie heeft nota genomen van de toezegging van Finland om alle uit deze overheveling overblijvende toegewezen eenheden aan het einde van de tweede verbintenisperiode te annuleren.
(14)
De in dit besluit vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Comité klimaatverandering,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Maximaal tien miljoen (10 000 000) van de in artikel 2 van Beschikking 2006/944/EG bedoelde toegewezen eenheden worden beschikbaar gesteld om Finland in staat te stellen aan zijn verplichtingen in het kader van de tweede verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto te voldoen.
De centrale administrateur van het EU-register hevelt zo spoedig mogelijk en in ieder geval vóór het einde van de bufferperiode („true up period”) van de eerste verbintenisperiode van het Protocol van Kyoto een totale hoeveelheid van maximaal tien miljoen (10 000 000) van deze toegewezen eenheden over naar de partijtegoedrekening van het register van Finland.
2. De in lid 1 bedoelde overheveling vindt plaats voor zover in het EU-register toegewezen eenheden beschikbaar zijn en wanneer de verplichting jegens Kroatië, zoals vastgesteld in het Protocol betreffende bepaalde regelingen voor de mogelijke eenmalige overdracht aan de Republiek Kroatië van uit hoofde van het Protocol van Kyoto bij de Kaderovereenkomst van de Verenigde Naties over klimaatverandering toegewezen eenheden, alsmede de compensatie daarvoor is nagekomen of afgedaan.
Artikel 2
Deze beschikking is gericht tot de lidstaten.
Gedaan te Brussel, 16 april 2014.