PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 628/2013
ze dne 28. června 2013
o pracovních postupech Evropské agentury pro bezpečnost letectví pro provádění standardizačních kontrol a pro sledování uplatňování pravidel nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 a o zrušení nařízení Komise (ES) č. 736/2006
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (1), a zejména na čl. 24 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008 se vyžaduje, aby Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) byla Komisi nápomocna při sledování uplatňování ustanovení uvedeného nařízení, jakož i jeho prováděcích pravidel, a to prostřednictvím standardizačních kontrol prováděných příslušnými úřady členských států.
(2)
Ustanovení čl. 54 odst. 4 nařízení (ES) č. 216/2008 stanoví, že vyžaduje-li kontrola v příslušném úřadu členského státu kontrolu podniku nebo sdružení podniků, měla by agentura postupovat podle ustanovení článku 55.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 736/2006 (2) stanoví pracovní postupy agentury pro provádění normalizačních inspekcí (dále jen „stávající pracovní postupy“).
(4)
Od přijetí stávajících pracovních postupů uplynulo šest let. Byly schváleny podstatné změny ve společných pravidlech, byla rovněž přijata řada mezinárodních dohod, agentura a členské státy také získaly cenné zkušenosti, jež je třeba zohlednit.
(5)
Nařízení (ES) č. 736/2006 bylo přijato v době, kdy byla společná pravidla v oblasti civilního letectví omezena na prvotní letovou způsobilost a její zachování. Nařízení Komise (ES) č. 1702/2003 (3) stanovilo prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací; nařízení Komise (ES) č. 2042/2003 (4) stanovilo prováděcí pravidla v oblasti zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů.
(6)
Od té doby se nařízením (ES) č. 216/2008 nahradilo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví (5) a společná pravidla byla dvakrát rozšířena: nejprve tak, aby do nich byly zahrnuty letové posádky, letový provoz a prohlídky na odbavovací ploše; následně aby zahrnuly uspořádání letového provozu a letové navigační služby (ATM/ANS), jakož i bezpečnost letišť, v důsledku čehož Komise přijala několik prováděcích pravidel, jež odpovídají těmto novým oblastem působnosti, jako jsou nařízení Komise (EU) č. 805/2011 ze dne 10. srpna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k udělování průkazů způsobilosti a některých osvědčení řídících letového provozu (6), prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1034/2011 (7), kterým se stanoví správní postupy pro dohled nad provozní bezpečností uspořádání letového provozu a letových navigačních služeb, prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1035/2011 ze dne 17. října 2011, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (8), nařízení Komise (EU) č. 691/2010 ze dne 29. července 2010, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě a mění nařízení (ES) č. 2096/2005, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (9), nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví (10), jež mají zajistit uspokojivé provádění ze strany příslušných úřadů členských států, ve znění nařízení Komise (ES) č. 859/2008 (11), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství (12), ve znění směrnice Komise 2008/49/ES ze dne 16. dubna 2008, kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES, pokud jde o provádění prohlídek na odbavovací ploše u letadel, která používají letiště Společenství (13), nařízení Komise (EU) č. 965/2012 ze dne 5. října 2012, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu (14), a nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví (15).
(7)
Nařízení (ES) č. 216/2008 rovněž zavedlo řadu nových ustanovení, která by se měla odrazit v pracovních postupech agentury při provádění standardizačních kontrol. Konkrétně jsou v článku 11 stanoveny podmínky pro vzájemné uznávání osvědčení vydaných příslušnými úřady členských států, jakož i podmínky pro pozastavení uznání, pokud standardizační kontroly představují důležitý nástroj pro takové rozhodování. V článku 15 se zřizuje informační síť, která poskytuje užitečné informace, jež mají být vzaty v úvahu při standardizačních kontrolách, přičemž některé výsledky těchto standardizačních kontrol musí být této informační síti neprodleně zpřístupněny. V čl. 27 odst. 3 se stanoví, že agentura má podpořit členské státy při plnění jejich závazků vůči Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO).
(8)
Bez ohledu na další změny společných pravidel, která byla stanovena v nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidlech, by agentura měla podporovat Komisi při sledování provádění jiných požadavků na bezpečnost letectví vyplývajících například z právních předpisů v oblasti jednotného evropského nebe nebo z právních předpisů týkajících se vyšetřování nehod a hlášení událostí.
(9)
Od roku 2006 rovněž došlo k významnému pokroku ve vnější evropské politice v oblasti letectví, a to jak pokud jde o Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO) a státy v sousedství Evropské unie, tak i některé klíčové partnery na celosvětové úrovni.
(10)
Memorandum o spolupráci s Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) bylo podepsáno v roce 2010 (16) a vytváří rámec pro strukturovanou spolupráci mezi stranami, zejména ohledně výměny informací souvisejících s bezpečností, s cílem vyhnout se - kde je to možné - zdvojování úkolů, v důsledku čehož by měly být více propojeny program standardizačních kontrol agentury a všeobecný program ICAO pro audit dohledu nad bezpečností provozu (Universal Safety Oversight Audit Programme, USOAP). Kontrolní pracovní postupy by měly brát v úvahu rovněž dokument ICAO 9735 - příručku pro průběžné sledování USOAP.
(11)
Pokud jde o státy, které jsou součástí evropské politiky sousedství a politiky rozšiřování EU, zejména včetně států, které jsou stranami dohody o společném evropském leteckém prostoru, standardizační kontroly by zde měly být organizovány v souladu se stejnými pracovními metodami a podle stejných norem jako v případě členských států, s výhradou vhodných dohod nebo pracovních ujednání.
(12)
Pokud jde o státy, jež podepsaly dvoustranné dohody o bezpečnosti v letectví, kterými se stanoví vzájemné uznávání některých zjištění a schválení vyplývajících z certifikace, standardizační kontroly by měly podpořit sledování provádění dohody a zprávy o výsledcích by měly být předávány příslušnému dvoustrannému dozorčímu výboru za účelem možných úprav. Kontroly těch členských států, jejichž zjištění a schválení vyplývající z certifikace jsou přijata v rámci dvoustranných setkání, by měly zahrnovat další ověření s cílem zajistit, aby příslušné úřady náležitě plnily své povinnosti vyplývající z dvoustranných dohod.
(13)
V zájmu účinného sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel, jakož i dalších pravidel bezpečnosti letectví vyplývajících z platných předpisů a dohod je nezbytné přezkoumat stávající pracovní metody, zejména tak, aby byla zajištěna jejich větší orientace na systém, byl dodržován přístup soustavnějšího sledování více zaměřeného na výkonnost z hlediska bezpečnosti, byly účinněji využívány zdroje s cílem nevytvářet nepatřičnou zátěž pro příslušné úřady a aby zahrnovaly zpětnou vazbu činnosti agentury v oblasti stanovování pravidel. Měly by být zřízeny kontrolní týmy s vhodně vyškoleným a kvalifikovaným personálem a agentura by měla usilovat o vyváženou účast pověřených pracovníků z různých členských států.
(14)
Pracovní postupy by měly odrážet definice a zásady auditu, jak jsou definovány v normě ISO 19011.
(15)
Kromě úrovně kontrol by se v pracovních postupech mělo rozpracovat sledování na úrovni systému a na úrovni zjištění.
(16)
Pracovní postupy by měly zajistit agentuře větší flexibilitu při přijímání opatření, pokud to odpovídá její technické způsobilosti, přičemž by u pracovních postupů měla být zachována právní jistota.
(17)
Nařízení (ES) č. 736/2006 by proto mělo být zrušeno.
(18)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví pracovní postupy pro:
a)
sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel v oblasti působnosti čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení příslušnými úřady členských států;
b)
provádění standardizačních kontrol příslušnými úřady členských států;
c)
ověření, že příslušné úřady členských států vydávají osvědčení v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly a dohlížejí na ně;
d)
příspěvek k posouzení dopadů provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel příslušnými úřady členských států.
2. Pracovní metody ve smyslu tohoto nařízení se rovněž použijí, pokud je to možné, v okamžiku, kdy je agentura pověřena úkolem sledovat uplatňování požadavků na bezpečnost letectví stanovených jinými právními předpisy EU, dohodami uzavřenými Unií nebo pracovními ujednáními uzavřenými agenturou.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„kontrolou“ se rozumí standardizační kontrola podle čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků uvedené v čl. 54 odst. 4 a článku 55 uvedeného nařízení, prováděná agenturou;
2)
„příslušným úřadem“ se rozumí subjekt určený členským státem jako příslušný pro provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel;
3)
„pověřenými pracovníky“ osoby pověřené agenturou k provádění kontrol, včetně vyslaných pracovníků;
4)
„vyslanými pracovníky“ se rozumí úředníci, které poskytnou příslušné úřady členských států, Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO), jiné mezinárodní organizace pro letectví nebo příslušné úřady třetích zemí, které mají dohody s Unií nebo pracovní ujednání s agenturou, a kteří jsou jmenováni těmito úřady, aby byli agentuře nápomocni při provádění kontrol;
5)
„důkazem“ se rozumí záznamy, prohlášení o skutkovém stavu nebo jiné informace, které jsou relevantní a ověřitelné;
6)
„zjištěním“ se rozumí výsledek srovnání dostupných důkazů a příslušných požadavků;
7)
„nápravou“ se rozumí opatření k odstranění zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky;
8)
„nápravným opatřením“ se rozumí opatření k odstranění příčiny zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky, aby bylo zabráněno opakování;
9)
„bezprostředním bezpečnostním problémem“ se rozumí situace, kdy existuje důkaz o tom, že výrobek, služba, systém, složka, vybavení či zařízení je buď v takovém stavu, nebo je provozováno, dodáno nebo udržováno takovým způsobem, že osobám pravděpodobně vznikne újma, pokud nebude situace neprodleně napravena.
Článek 3
Zásady týkající se sledování
1. Agentura sleduje uplatňování požadavků, stanovených v článku 1, příslušnými úřady, jakož i jednotné provádění těchto požadavků podle metodiky stanovené v tomto nařízení a podává o tom zprávy.
2. Sledování je průběžné a vychází z rizik na základě informací, které má agentura k dispozici. Zahrnuje posouzení schopnosti příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor, provádění kontrol podle potřeby, jakož i následná opatření vyplývající ze zjištění vyplývajících z kontrol, aby se včas zajistila patřičná náprava a byla včas provedena nápravná opatření.
3. Sledování probíhá na základě systémového přístupu. Týká se všech oblastí a kritických prvků systému bezpečnostního dozoru definovaného ICAO. Zvláštní pozornost je věnována rozhraním mezi oblastmi.
4. Sledování se provádějí transparentním, účinným, efektivním, harmonizovaným a důsledným způsobem.
5. Agentura analyzuje výsledky tohoto sledování s cílem určit potřebu regulačních vylepšení.
Článek 4
Zásady týkající se kontrol a zjištění
1. Kontroly příslušných úřadů zohlední výsledky předchozích kontrol, týkají se zejména změn regulačních požadavků a změn ve schopnosti příslušného úřadu provádět bezpečnostní dozor a jsou úměrné úrovni a složitosti odvětví pod jejich dozorem, přičemž prioritou je zajištění vysoké a jednotné úrovně bezpečnosti pro obchodní leteckou dopravu.
2. Kontroly mohou zahrnovat kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu, ve kterém se kontrola provádí.
3. Pokud se tak zúčastněné strany dohodnou, mohou kontroly zahrnovat kontroly vojenských zařízení otevřených veřejnosti nebo služeb poskytovaných veřejnosti vojenským personálem za účelem ověření, že jsou splněny požadavky čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/2008.
4. Kontroly provádí tým skládající se z pracovníků pověřených agenturou, kteří jsou kvalifikováni a vyškoleni v příslušné oblasti nebo oblastech. Pověření pracovníci se řídí zásadami nezávislosti, bezúhonnosti, etického chování, náležité péče, poctivé prezentace a zachování důvěrnosti.
5. Pokud agentura zjistí, že jedno nebo více osvědčení není v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly, pak toto zjištění nesouladu oznámí dotčenému příslušnému úřadu. Pokud se zjištění nesouladu včas nenapraví, agentura vydá doporučení podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008, aby bylo možné rozhodnout o vzájemném uznání uvedeného či uvedených osvědčení.
6. Agentura případy nesouladu zjištěné během kontrol uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 klasifikuje podle jejich dopadu na bezpečnost a přijímá k nim následná opatření, přičemž zjištění související s bezpečností musí být upřednostněna. Agentura rovněž neprodleně uvědomí příslušné úřady členských států, pokud bezprostřední bezpečnostní problém nebyl uspokojivě napraven.
7. Tímto nařízením nejsou dotčeny články 15 a 58 nařízení (ES) č. 216/2008, rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (17), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 (18) a nařízení Komise (ES) č. 473/2006 (19).
Článek 5
Výměna informací
1. Příslušné úřady členských států poskytnou agentuře veškeré nezbytné informace týkající se jejich bezpečnostního dozoru se zaměřením na všechny kritické prvky jejich systému bezpečnostního dozoru, včetně podniků nebo sdružení podniků pod jejich dozorem. Informace jsou poskytovány formou a způsobem stanoveným agenturou se zohledněním informací, které byly poskytnuty organizaci ICAO.
2. Agentura může rovněž požádat ad hoc o informace od příslušných úřadů členských států. Při předložení žádosti o informace musí agentura uvést její právní základ a účel, dále musí upřesnit, jaké informace jsou požadovány, a stanovit lhůtu, v níž mají být informace poskytnuty.
3. Agentura poskytne příslušným úřadům členských států relevantní informace na podporu jednotného provádění příslušných požadavků.
Článek 6
Vnitrostátní standardizační koordinátor
1. Členské státy určí vnitrostátního standardizačního koordinátora působícího jako hlavní kontaktní místo pro všechny standardizační činnosti, a zejména s cílem koordinovat výměnu informací stanovených v čl. 5 odst. 1. Vnitrostátní standardizační koordinátor odpovídá za:
a)
uchovávání a aktualizaci informací poskytovaných průběžně agentuře, včetně informací vyžadovaných v souladu s články 3, 4 a 5, náprav a plánů nápravných opatření a důkazů o provádění dohodnutých nápravných opatření;
b)
pomoc agentuře ve všech fázích kontroly a zajištění toho, aby byl kontrolní tým během kontroly na místě doprovázen.
2. Příslušné úřady zajistí jednoznačnou formu komunikace mezi určeným vnitrostátním standardizačním koordinátorem a jejich vnitřní organizací, aby koordinátor mohl řádně plnit své úkoly.
Článek 7
Průběžné sledování
1. Průběžné sledování uvedené v článku 3 musí zahrnovat:
a)
sběr a analýzu údajů a informací poskytnutých příslušnými úřady členských států, Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO), Komisí nebo jinými příslušnými zdroji;
b)
posouzení schopnosti příslušného úřadu plnit své povinnosti v oblasti bezpečnostního dozoru;
c)
na základě posouzení uvedeného v písmenu b) stanovení priorit, plánování a stanovení rozsahu kontrol;
d)
provádění těchto kontrol, včetně souvisejícího podávání zpráv;
e)
pokud došlo při kontrole ke zjištění nesouladu, přijetí následných opatření a uzavření případů.
2. Pro posouzení uvedené v odst. 1 písm. b) agentura vytvoří, vypracuje a aktualizuje jednotný vzor s přihlédnutím přinejmenším k těmto prvkům:
a)
rozsah a složitost odvětví letectví;
b)
závažné incidenty, nehody, smrtelné nehody a související úmrtí;
c)
výsledky prohlídek na odbavovací ploše;
d)
výsledky předchozích kontrol;
e)
schopnost příslušných úřadů účinně provádět nápravu a nápravná opatření;
f)
výsledky auditů provedených v rámci mezinárodních úmluv nebo státních programů posuzování bezpečnosti;
g)
existence opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle článku 258 Smlouvy.
3. Výsledky modelu stanoveného v odstavci 2 a vstupní údaje a výsledky posouzení se zpřístupní vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
4. Agentura přizpůsobí program kontrol s ohledem na jeho průběžné sledování, přičemž vezme v úvahu zlepšení nebo zhoršení výkonnosti z hlediska bezpečnosti. Agentura přijme náležitá opatření, pokud existují důkazy, že se výkonnost z hlediska bezpečnosti zhoršila.
Článek 8
Program kontrol
1. Agentura ve spolupráci s Komisí vypracuje víceletý program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a), jakož i roční program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b).
2. V programech se stanoví dotčený členský stát nebo státy, typ kontroly, oblasti, které mají být zkontrolovány, a předpokládaný časový rámec pro fázi na místě s přihlédnutím k modelu uvedenému v článku 7.
3. Agentura může programy kontrol upravit tak, aby zohlednila nově vznikající rizika plynoucí z průběžného sledování uvedeného v článku 7.
4. Roční plán se sděluje Komisi, členům správní rady agentury v rámci pracovního programu agentury podle čl. 33 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008 a vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
Článek 9
Oblasti kontroly
1. Agentura provádí kontroly, které jsou zaměřeny na každou oblast definovanou v kapitole II nařízení (ES) č. 216/2008. Tyto oblasti zahrnují:
a)
letovou způsobilost, jak je vymezena v článku 5, a ochranu životního prostředí, jak je vymezena v článku 6 uvedeného nařízení;
b)
letovou posádku, jak je vymezena v článcích 7 a 8 uvedeného nařízení;
c)
letecký provoz, jak je vymezen v článcích 8 a 9 uvedeného nařízení;
d)
prohlídky na odbavovací ploše, jak jsou vymezeny v článku 10 uvedeného nařízení;
e)
letiště, jak jsou vymezena v článku 8a uvedeného nařízení;
f)
ATM/ANS a řídící letového provozu, jak jsou vymezeni v článcích 8b a 8c uvedeného nařízení.
Další oblasti mohou být vymezeny v závislosti na budoucím vývoji nařízení (ES) č. 216/2008 nebo na žádost Komise.
2. Agentura zajistí, aby byly její prostředky vhodným způsobem přiděleny ke sledování a kontrolám různých oblastí v závislosti na výsledcích průběžného sledování uvedeného v článku 7.
Článek 10
Typy kontrol
1. Agentura provádí:
a)
komplexní kontroly za účelem zkontrolování jedné nebo více oblastí; tyto kontroly se provádějí v intervalech určených na základě výsledků průběžného sledování;
b)
účelově zaměřené kontroly, které mají za cíl kontrolu v jedné nebo více konkrétních oblastech a/nebo posouzení stavu provádění dohodnutých náprav a nápravných opatření;
c)
kontroly ad hoc, které mají za cíl prověření konkrétních obav vyplývajících z průběžného sledování prováděného agenturou nebo na žádost Komise.
2. Bez ohledu na kontroly uvedené v odstavci 1 může agentura upozornit na zjištění i mimo místo kontroly, pokud shromáždila dostatečné důkazy o nesouladu.
Článek 11
Kritéria pro odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření kontrolních týmů
1. Agentura stanoví kvalifikační kritéria pro pracovníky, kteří se účastní kontrolních týmů.
2. Kvalifikační kritéria musí zahrnovat:
a)
znalost institucionálního a právního rámce, zejména tohoto nařízení, jakož i příslušných mezinárodních dohod;
b)
znalosti a zkušenosti v oblasti auditorských postupů;
c)
technickou způsobilost a praktické zkušenosti v příslušné oblasti nebo oblastech podle článku 9.
3. Vedoucí týmů jsou zaměstnanci agentury. Jejich kvalifikační kritéria zahrnují kromě těch, která jsou uvedena v odstavci 2, schopnost vést tým a komunikovat v mezinárodním prostředí a v náročných situacích.
4. Členové týmů jsou zaměstnanci agentury nebo vyslaní pracovníci.
5. Vedoucí týmů i jejich členové musí absolvovat školení zaměřená na příslušné požadavky a postupy agentury. Agentura zajistí trvalou odbornou způsobilost vedoucích a členů týmu, aby se mohli účastnit kontrol jako pověření pracovníci. Agentura k tomuto účelu stanoví vhodné programy průběžné odborné přípravy.
6. Zaměstnanci, kteří splňují kvalifikační kritéria a absolvovali odpovídající odbornou přípravu, mohou být agenturou pověřeni k účasti v kontrolních týmech.
Článek 12
Sestavování kontrolních týmů
1. Kontroly provádějí týmy sestavené agenturou a složené z pověřených pracovníků podle článku 11.
2. Agentura určí složení týmu s cílem vytvořit minimální velikost týmu nezbytnou k pokrytí požadované technické způsobilosti a ke zvládnutí pracovní zátěže, a to s ohledem na typ kontroly, rozsah a počet posuzovaných oblastí a očekávaný program. Každý tým sestává z vedoucího týmu a minimálně jednoho člena týmu. Ve všech případech agentura zajistí, aby velikost těchto týmů zůstala přiměřená rozsahu úkolů.
3. Agentura zajistí, aby při sestavování týmů nedošlo ke střetu zájmů s příslušnými úřady, ve kterých je prováděna kontrola, nebo s podniky či sdruženími podniků, ve kterých je prováděna kontrola.
4. Agentura včas před kontrolou požádá o informace od vysílajících úřadů nebo organizací, pokud jde o dostupnost členů týmu k účasti na kontrole přímo na místě.
5. Výdaje vzniklé účastí vnitrostátních standardizačních koordinátorů podle čl. 14 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 a vyslaných pracovníků na kontrolách prováděných agenturou nese agentura v souladu s předpisy Unie, aniž je tím dotčen roční rozpočtový proces Unie.
Článek 13
Provádění kontrol
1. Kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) zahrnují následující fáze:
a)
přípravnou fázi v minimální délce deseti týdnů před kontrolou;
b)
fázi na místě;
c)
fázi vypracování zprávy v maximální délce deseti týdnů po skončení kontroly na místě.
2. Kontroly ad hoc uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. c) musí být ohlášeny dotčenému příslušnému úřadu dva týdny předem, nicméně nemusí se řídit lhůtami a postupy uvedenými v článcích 14, 15 a 16 kromě požadavku předložit závěrečnou zprávu.
3. Zjištění nesouladu identifikované během kontrol uvedených v článku 10 se oznamují v souladu s článkem 16, přijímají se k nim následná opatření a uzavírají se v souladu s článkem 17 a klasifikují se v souladu s článkem 18.
Článek 14
Přípravná fáze
1. Během přípravné fáze kontroly agentura:
a)
oznámí kontrolu příslušnému úřadu nejméně deset týdnů předtím, než se má kontrola na místě provést, včetně zamýšleného typu, oblasti či oblastí a okruhů kontroly;
b)
shromáždí informace potřebné k přípravě kontroly, přičemž řádně zohlední informace z průběžného sledování;
c)
definuje oblast působnosti, rozsah a program kontroly, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků, přičemž vezme v úvahu informace z průběžného sledování;
d)
stanoví velikost a složení kontrolního týmu.
2. Po oznámení o kontrole spolupracuje příslušný úřad s agenturou s cílem rychle připravit fázi na místě. Pokud je to považováno za nezbytné, může být zorganizováno předběžné jednání mezi kontrolním týmem a vnitrostátním standardizačním koordinátorem.
3. Agentura poskytne program kontroly a složení týmu příslušnému úřadu alespoň dva týdny předtím, než kontrola na místě proběhne.
Článek 15
Fáze na místě
1. Během fáze na místě kontroly agentura:
a)
zorganizuje úvodní setkání s vnitrostátním standardizačním koordinátorem a příslušným úřadem, ve kterém se kontrola provádí;
b)
dále sleduje zjištění nesouladu, která byla identifikována během předchozích kontrol a zůstala otevřená, a přezkoumá příslušné nápravy a nápravná opatření;
c)
oznámí příslušnému úřadu každý bezprostřední bezpečnostní problém, pokud byl během kontroly zjištěn;
d)
na závěrečném zasedání předloží příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, seznam předběžných zjištění nesouladu, která byla v rámci kontroly identifikována nebo dále sledována.
2. Kromě toho může agentura:
a)
provádět kontroly hlavních kanceláří a v nezbytném rozsahu všech regionálních kanceláří příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, kterým příslušný úřad mohl přidělit úkoly;
b)
provádět kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu v rámci kontroly tohoto příslušného úřadu; v takovém případě může příslušný úřad doprovázet kontrolní tým;
c)
provádět rozhovory s pracovníky kontrolovaného příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, pokud existují, a navštívených podniků nebo sdružení podniků, pokud existují;
d)
posuzovat právní předpisy, postupy, osvědčení, záznamy, údaje a další příslušné materiály.
Článek 16
Fáze vypracování zprávy
1. Během fáze vypracování zprávy o kontrole agentura do šesti týdnů po závěrečném zasedání v rámci fáze kontroly na místě přezkoumá předběžná zjištění, klasifikuje je a na jejich základě vypracuje návrh zprávy, který zašle příslušnému úřadem, ve kterém byla kontrola provedena.
2. Návrh zprávy musí obsahovat alespoň:
a)
souhrn, ve kterém se uvádějí závěry;
b)
podrobnosti o provádění kontroly, včetně typu kontroly, oblasti, jíž se týkala, jejího rozsahu a složení týmu;
c)
analýzu na základě kritického bodu se zaměřením na hlavní zjištění;
d)
seznam identifikovaných zjištění nesouladu, které byly v rámci kontroly identifikovány nebo dále sledovány, spolu s jejich klasifikací;
e)
doporučení, v případě potřeby včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení.
3. Zjištění o nesouladu jsou oznámena prostřednictvím návrhu zprávy uvedené v odstavci 2 s výjimkou případů, kdy jsou již agenturou písemně oznámena jinými prostředky.
4. Příslušný úřad může agentuře předložit písemné připomínky do dvou týdnů po oznámení.
5. Agentura do deseti týdnů po závěrečném zasedání vydá závěrečnou zprávu na základě návrhu zprávy uvedeného v odstavci 2, která zohledňuje případné připomínky příslušného úřadu, ve kterém byla kontrola provedena. Agentura může případně upravit popis zjištění nesouladu, jeho právní základ, jeho klasifikaci nebo případně jeho stav, aby se zohlednily připomínky, jakož i nápravy nebo nápravná opatření předložená během fáze vypracování zprávy.
6. Agentura zřídí a udržuje pro každý členský stát stav průběžného sledování, který je na vyžádání poskytnut dotčenému členskému státu a Komisi.
7. Závěrečná zpráva je zaslána příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, a Komisi, která může následně tuto zprávu předat dotčenému členskému státu a případně jiným příslušným úřadům.
Článek 17
Další sledování a uzavírání zjištění
1. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. b) a c) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději čtyři týdny po obdržení oznámení od agentury.
2. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. a) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději deset týdnů po obdržení oznámení od agentury.
3. Příslušný úřad musí agentuře ve stanovené lhůtě ohlásit provedení nápravných opatření a poskytnout k tomu příslušné důkazy.
4. Agentura:
a)
vyhodnotí nápravy a nápravná opatření předložená příslušným úřadem nebo si včas vyžádá další vysvětlení;
b)
odsouhlasí nebo zamítne nápravu a/nebo nápravná opatření do šestnácti týdnů po oznámení;
c)
sleduje uspokojivé provádění nápravných opatření;
d)
určí všechny potřebné doplňující činnosti v souladu s článkem 22;
e)
pravidelně podává zprávy příslušnému úřadu a Komisi o stavu zjištění nesouladu a příslušných náprav/nápravných opatření prostřednictvím zpráv o stavu;
f)
poté, co jsou ke spokojenosti agentury provedena nápravná opatření a je o tom poskytnut důkaz, zjištění nesouladu uzavře, vytvoří o něm záznam a informuje o tom příslušný úřad.
5. Pro účely písmene c) může agentura od příslušného úřadu vyžádat důkaz nebo vysvětlení. Agentura se může rovněž rozhodnout ověřit provádění na místě prostřednictvím kontroly.
6. Pokud je zjištění nesouladu předmětem postupu v případě protiprávního jednání podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle Smluv, agentura zajistí po konzultaci s Komisí vhodná následná opatření a nesmí toto zjištění uzavřít bez předchozí koordinace s Komisí.
Článek 18
Klasifikace zjištění
1. Všechna zjištění nesouladu identifikovaná agenturou v rámci kontrol uvedených v článku 10 musí agentura klasifikovat do jedné z následujících kategorií a podat o nich zprávu, a to bez ohledu na to, zda se týkají administrativních nebo technických požadavků:
a)
Třída C: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává zejména problémy týkající se standardizace;
b)
Třída D: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává problémy týkající se standardizace a obavy ohledně bezpečnosti, pokud nejsou včas napraveny;
c)
Třída G: bezprostřední bezpečnostní problém.
2. Priorita podávání zpráv, následných kontrol a uzavírání zjištění je závislá na jejich klasifikaci.
Článek 19
Bezprostřední bezpečnostní problém
1. Pokud agentura oznámila bezprostřední bezpečnostní problém:
a)
agentura požádá příslušný úřad, aby přijal odpovídající nápravná opatření, včetně okamžité nápravy;
b)
příslušný úřad provede účinnou nápravu k odstranění zjištěných nedostatků a poskytne o tom agentuře příslušné důkazy.
2. Agentura může ve lhůtě dvou týdnů od oznámení o bezprostředním bezpečnostním problému požádat příslušný úřad o účast na zasedání k posouzení toho, jak byla okamžitá náprava provedena.
3. Pokud agentura není spokojena s provedením nápravy, vypracuje doporučení Komisi, včetně případné žádosti o vzájemné uznání osvědčení vydaného nebo vydaných příslušným úřadem. Agentura rovněž okamžitě informuje příslušné úřady členských států.
Článek 20
Záznamy
1. Agentura zavede systém vedení záznamů s patřičnými možnostmi ukládání, zpřístupnění a spolehlivého zpětného sledování změn pro:
a)
odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření vedoucích a členů týmu;
b)
programy kontrol;
c)
zprávy;
d)
zjištění a související důkazy;
e)
schválené nápravy a nápravná opatření;
f)
uzavření zjištění nesouladu a související důkazy;
g)
doporučení týkající se vzájemného uznávání osvědčení;
h)
posouzení uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b).
2. Všechny záznamy musí být uchovávány po dobu nejméně patnácti let v souladu s platnými právními předpisy o ochraně údajů.
Článek 21
Přístup k informacím obsaženým ve zprávách o kontrole
1. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají podniku nebo sdružení podniků pod bezpečnostním dozorem třetí země a pokud spadají do oblasti působnosti dohody Unie uzavřené podle článku 12 nařízení (ES) č. 216/2008, poskytnou se tyto informace třetí zemi jako jedné ze stran této dohody podle jejích příslušných ustanovení.
2. Pokud informace obsažené ve zprávě o kontrole spadají do oblasti působnosti memoranda o spolupráci mezi Unií a ICAO, poskytnou se tyto informace ICAO v souladu s ustanoveními tohoto memoranda o spolupráci a příslušnou bezpečnostní přílohou.
3. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají probíhajících šetření prováděných v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 (20), poskytnou se tyto informace úřadu odpovědnému za šetření.
4. Pro účely nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (21) se rozhodovací proces, který se týká zprávy o kontrole, nepovažuje za završený, dokud se neuzavřou související zjištění o nesouladu.
Článek 22
Doplňující opatření
1. Agentura eviduje každý případ, kdy nebyla přijata následná opatření týkající se zjištění nesouladu, jako jsou:
a)
nápravná opatření, která nebyla podána ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 1;
b)
nápravná opatření neschválená agenturou ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 4 písm. b);
c)
nápravná opatření, která nebyla řádně provedena.
2. V případech uvedených v odstavci 1 agentura požádá příslušný úřad, aby jí poskytl vysvětlení ohledně nesplnění povinnosti a předložil doplňující opatření, a stanoví lhůtu pro odpověď.
3. Agentura posoudí důsledek nesplnění povinnosti spolu s odpovědí, kterou ve stanovené lhůtě příslušný úřad předloží. Na základě výsledků tohoto posouzení agentura může:
a)
souhlasit s předloženými doplňujícími opatřeními nebo
b)
vydat doplňující zprávu pro dotčený příslušný úřad a Komisi. Tato zpráva musí obsahovat posouzení agentury a její doporučení agentury Komisi, v případě nutnosti včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení vydaného nebo vydaných dotčeným příslušným úřadem.
4. Aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 2111/2005, po obdržení doplňující zprávy uvedené v odst. 3 písm. b) může Komise podniknout některý z následujících kroků:
a)
zaslat dotčenému členskému státu připomínky nebo si vyžádat další vysvětlení k objasnění všech nebo některých zjištění nesouladu;
b)
požádat agenturu o provedení kontroly ad hoc za účelem ověření uspokojivého provedení nápravy a nápravných opatření;
c)
zahájit postup podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 s cílem rozhodnout, zda je osvědčení vydané příslušným úřadem v souladu s příslušnými požadavky;
d)
zahájit postup podle článku 258 Smlouvy.
Článek 23
Výroční zpráva
Agentura předloží Komisi nejpozději do 31. března každého roku výroční zprávu o činnostech průběžného sledování a kontrolách provedených v předchozím roce. Zpráva obsahuje analýzu výsledků činností a kontrol a odráží schopnost příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor; zároveň obsahuje doporučení týkající se možných zlepšení. Doporučení zejména určí ta technická pravidla, která by musela být stanovena nebo změněna v souladu s čl. 17 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 216/2008, jakož i ta opatření agentury, která by musela být stanovena nebo změněna podle čl. 18 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 24
Pracovní postupy
Agentura přezkoumá své pracovní postupy pro provádění úkolů jí svěřených podle článků 3 až 23 ve lhůtě šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 25
Přechodná ustanovení
1. Zjištění nesouladu identifikovaná agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006, pro které nebyly agentuře v době vstupu tohoto nařízení v platnost předloženy důkazy o uzavření, se považují za uskutečněná v souladu s tímto nařízením a musí být s nimi odpovídajícím způsobem nakládáno.
2. Plány nápravných opatření schválené agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za schválené v souladu s tímto nařízením.
3. Členové týmu a vedoucí týmů pověření agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za pověřené pracovníky podle tohoto nařízení.
Článek 26
Zrušení
Nařízení (ES) č. 736/2006 se zrušuje.
Článek 27
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. června 2013.
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 628/2013 VAN DE COMMISSIE
van 28 juni 2013
inzake de werkmethoden van het Europees Agentschap voor de Veiligheid van de luchtvaart voor de uitvoering van normaliseringsinspecties en het toezicht op de toepassing van de regels van Verordening (EG) nr. 216/2008 van het Europees Parlement en de Raad, en houdende intrekking van Verordening (EG) nr. 736/2006 van de Commissie
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 216/2008 van het Europees Parlement en de Raad van 20 februari 2008 tot vaststelling van gemeenschappelijke regels op het gebied van burgerluchtvaart en tot oprichting van een Europees Agentschap voor de veiligheid van de luchtvaart, houdende intrekking van Richtlijn 91/670/EEG, Verordening (EG) nr. 1592/2002 en Richtlijn 2004/36/EG (1), en met name artikel 24, lid 5,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Overeenkomstig artikel 24, lid 1, en artikel 54 van Verordening (EG) nr. 216/2008 moet het Europees Agentschap voor de veiligheid van de luchtvaart (hierna „het Agentschap” genoemd) de Commissie bijstaan bij het toezicht op de bepalingen van de verordening en de uitvoeringsvoorschriften door normaliseringsinspecties uit te voeren.
(2)
In artikel 54, lid 4, van Verordening (EG) nr. 216/2008 is bepaald dat wanneer voor een inspectie van een bevoegde instantie van een lidstaat een onderneming of een groep van ondernemingen dient te worden geïnspecteerd, het Agentschap het bepaalde in artikel 55 in acht moet nemen.
(3)
In Verordening (EG) nr. 736/2006 (2) van de Commissie is vastgesteld welke werkmethoden het Agentschap moet volgen bij het uitvoeren van normaliseringsinspecties (hierna „de huidige werkmethoden” genoemd).
(4)
Sinds de vaststelling van de huidige werkmethoden zijn zes jaar verstreken. Er zijn aanzienlijke wijzigingen van de gemeenschappelijke regels vastgesteld en er zijn een aantal internationale overeenkomsten gesloten; het Agentschap en de lidstaten hebben bovendien waardevolle ervaring opgedaan, waarmee rekening dient te worden gehouden.
(5)
Toen Verordening (EG) nr. 736/2006 werd vastgesteld, waren de gemeenschappelijke regels op het gebied van de burgerluchtvaart beperkt tot initiële en permanente luchtwaardigheid. In Verordening (EG) nr. 1702/2003 (3) van de Commissie zijn uitvoeringsvoorschriften vastgesteld inzake de luchtwaardigheid en milieucertificering van luchtvaartuigen en aanverwante producten, onderdelen en uitrustingsstukken, alsmede voor de certificering van ontwerp- en productieorganisaties. In Verordening (EG) nr. 2042/2003 (4) van de Commissie zijn uitvoeringsvoorschriften vastgesteld inzake de permanente luchtwaardigheid van luchtvaartuigen en luchtvaartproducten, -onderdelen en -uitrustingsstukken, en betreffende de goedkeuring van bij voornoemde taken betrokken organisaties en personen.
(6)
Sindsdien is Verordening (EG) nr. 1592/2002 van het Europees Parlement en de Raad van 15 juli 2002 tot vaststelling van gemeenschappelĳke regels op het gebied van burgerluchtvaart en tot oprichting van een Europees Agentschap voor de veiligheid van de luchtvaart (5) vervangen door Verordening (EG) nr. 216/2008 en zijn de gemeenschappelijke regels twee keer uitgebreid: eerst tot bemanningen van luchtvaartuigen, vluchtuitvoeringen en platforminspecties; vervolgens tot luchtverkeersbeheersdiensten en luchtvaartnavigatiediensten (ATM/ANS) en luchthavenveiligheid. Ten gevolge daarvan heeft de Commissie diverse uitvoeringsregels vastgesteld op deze nieuwe bevoegdheidsgebieden, zoals Verordening (EU) nr. 805/2011 van de Commissie van 10 augustus 2011 tot vaststelling van gedetailleerde regels voor vergunningen en bepaalde certificaten van luchtverkeersleiders (6), Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1034/2011 van de Commissie (7) betreffende het veiligheidstoezicht op het gebied van luchtverkeersbeheer en luchtvaartnavigatiediensten, Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1035/2011 van de Commissie van 17 oktober 2011 tot vaststelling van de gemeenschappelijke eisen voor de verlening van luchtvaartnavigatiediensten (8), Verordening (EU) nr. 691/2010 van de Commissie van 29 juli 2010 tot vaststelling van een prestatieregeling voor luchtvaartnavigatiediensten en netwerkfuncties en tot wijziging van Verordening (EG) nr. 2096/2005 tot vaststelling van de gemeenschappelijke eisen voor de verlening van luchtvaartnavigatiediensten (9), Verordening (EEG) nr. 3922/91 van de Raad van 16 december 1991 inzake de harmonisatie van technische voorschriften en administratieve procedures op het gebied van de burgerluchtvaart (10), teneinde te garanderen dat de bevoegde autoriteiten van de lidstaten de verordening goed ten uitvoer leggen, zoals gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 859/2008 van de Commissie (11), Richtlijn 2004/36/EG van het Europees Parlement en de Raad van 21 april 2004 inzake de veiligheid van luchtvaartuigen uit derde landen die gebruikmaken van luchthavens in de Gemeenschap (12), gewijzigd bij Richtlijn 2008/49/EG van de Commissie van 16 april 2008 tot wijziging van bijlage II bij Richtlijn 2004/36/EG van het Europees Parlement en de Raad met betrekking tot de criteria voor het uitvoeren van platforminspecties van luchtvaartuigen die gebruikmaken van luchthavens in de Gemeenschap (13), Verordening (EU) nr. 965/2012 van de Commissie van 5 oktober 2012 tot vaststelling van technische eisen en administratieve procedures voor vluchtuitvoering (14) en Verordening (EU) nr. 1178/2011 van de Commissie van 3 november 2011 tot vaststelling van technische eisen en administratieve procedures met betrekking tot de bemanning van burgerluchtvaartuigen (15).
(7)
Bij Verordening (EG) nr. 216/2008 zijn ook een aantal nieuwe bepalingen ingevoerd die tot uiting moeten komen in de werkmethoden van het Agentschap voor het uitvoeren van normaliseringsinspecties. Met name in artikel 11 zijn de voorwaarden vastgesteld voor de wederzijdse erkenning van certificaten die zijn afgegeven door de bevoegde instanties van de lidstaten, alsmede de voorwaarden voor de opschorting van deze erkenning; de normaliseringsinspecties vormen een belangrijk instrument om dergelijke besluiten te nemen. Bij artikel 15 is een informatienetwerk opgericht dat nuttige informatie verstrekt waarmee rekening dient te worden gehouden bij normaliseringsinspecties; bepaalde resultaten van dergelijke normaliseringsinspecties moeten onverwijld ter beschikking worden gesteld van dit informatienetwerk. In artikel 27, lid 3, is bepaald dat het Agentschap de lidstaten moet steunen bij het nakomen van hun verplichtingen tegenover de ICAO.
(8)
Onverminderd verdere wijzigingen van de gemeenschappelijke regels die zijn vastgesteld bij Verordening (EG) nr. 216/2008 en de uitvoeringsbepalingen, moet het Agentschap de Commissie ondersteunen bij het toezicht op de tenuitvoerlegging van andere eisen in verband met de veiligheid van de luchtvaart, die bijvoorbeeld voortvloeien uit de wetgeving inzake het gemeenschappelijk Europees luchtruim of de wetgeving inzake onderzoek naar ongevallen of melding van voorvallen.
(9)
Sinds 2006 heeft het Europese externe luchtvaartbeleid gevoelige wijzigingen ondergaan, die betrekking hebben op zowel de Internationale Burgerluchtvaartorganisatie (ICAO), de buurlanden van de Europese Unie en bepaalde belangrijke mondiale partners.
(10)
In 2010 is een memorandum van samenwerking met de Internationale Burgerluchtvaartorganisatie (de ICAO) ondertekend (16), waarin het kader is vastgesteld voor gestructureerde samenwerking tussen de partijen, met name met betrekking tot de uitwisseling van informatie over veiligheid. Het doel van dit memorandum is dubbel werk zoveel mogelijk te vermijden. Dit betekent dat het EASA-programma voor normaliseringsinspecties en het Universal Safety Oversight Audit Programme (USOAP) van de ICAO beter op elkaar moeten worden afgestemd. Bij de opstelling van de werkmethoden voor inspecties moet ook rekening worden gehouden met ICAO Doc 9735 - „the USOAP continuous Monitoring Manual”.
(11)
Wat betreft de landen die onder het nabuurschaps- en uitbreidingsbeleid van de EU vallen, waaronder met name de landen die partij zijn bij de overeenkomst betreffende de totstandbrenging van een Europese gemeenschappelijke luchtvaartruimte, moeten de normaliseringsinspecties worden georganiseerd op basis van dezelfde werkmethoden en normen als voor de lidstaten, mits hiervoor passende overeenkomsten of werkregelingen worden getroffen.
(12)
Wat betreft de landen die bilaterale overeenkomsten voor luchtdiensten hebben ondertekend, waarbij bepaalde certificeringsbevindingen en erkenningen wederzijds worden aanvaard, moeten de normaliseringsinspecties dienen ter ondersteuning van het toezicht op de tenuitvoerlegging van de overeenkomst. Bovendien moeten de resultaten van de normaliseringsinspecties worden meegedeeld aan de passende raad voor bilateraal toezicht, om eventuele bijsturing mogelijk te maken. De inspecties van de lidstaten waarvan de certificeringsbevindingen en erkenningen zijn aanvaard in het kader van bilaterale overeenkomsten, moeten aanvullende controles omvatten teneinde te garanderen dat de bevoegde instanties zich correct kwijten van hun verantwoordelijkheden die voortvloeien uit de bilaterale overeenkomsten.
(13)
Om efficiënt toezicht te houden op de toepassing van Verordening (EG) nr. 216/2008 en de uitvoeringsbepalingen daarvan en op andere luchtvaartveiligheidsregels die voortvloeien uit bestaande verordeningen en overeenkomsten, moeten de huidige werkmethoden worden herzien, met name om te garanderen dat ze meer systeemgeoriënteerd worden, permanenter toezicht mogelijk maken dat meer is gefocust op veiligheidsprestaties, de beschikbare middelen efficiënter worden gebruikt om de bevoegde autoriteiten niet onnodig te belasten en zorgen voor feedback voor de regelgevingsactiviteiten van het Agentschap. Er moeten inspectieteams worden opgericht met goed opgeleid en gekwalificeerd personeel; het Agentschap moet streven naar een evenwicht tussen de betrokken personeelsleden van de verschillende lidstaten.
(14)
De definities en auditbeginselen die zijn vastgelegd in ISO 19011 moeten worden weerspiegeld in de werkmethoden.
(15)
De werkmethoden mogen niet beperkt blijven tot het niveau van de inspecties, maar moeten ook betrekking hebben op het toezicht op het niveau van het systeem en het niveau van de bevindingen.
(16)
De werkmethoden moeten het Agentschap meer flexibiliteit verschaffen bij het nemen van maatregelen, voor zover die onder de technische bekwaamheid van het Agentschap vallen, en tegelijk de rechtszekerheid met betrekking tot de werkmethoden instandhouden.
(17)
Verordening (EG) nr. 736/2006 moet dan ook worden ingetrokken.
(18)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het bij artikel 65 van Verordening (EG) nr. 216/2008 opgerichte comité,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Onderwerp en toepassingsgebied
1. In deze verordening zijn de werkmethoden vastgesteld om:
a)
toezicht te houden op de toepassing van Verordening (EG) nr. 216/2008 en de uitvoeringsbepalingen daarvan door de lidstaten, op de gebieden die onder artikel 1, lid 1, van die verordening vallen;
b)
normaliseringsinspecties van de bevoegde instanties van de lidstaten uit te voeren;
c)
na te gaan of de bevoegde instanties van de lidstaten bij de afgifte van en het toezicht op certificaten handelen overeenkomstig Verordening (EG) nr. 216/2008 en de uitvoeringsvoorschriften daarvan;
d)
bij te dragen tot de beoordeling van het effect van de tenuitvoerlegging van Verordening (EG) nr. 216/2008 en de uitvoeringsvoorschriften daarvan door de bevoegde instanties van de lidstaten.
2. Voor zover mogelijk zijn de in deze verordening vastgestelde werkmethoden ook van toepassing als het Agentschap wordt belast met het toezicht op de toepassing van eisen inzake luchtvaartveiligheid uit hoofde van andere EU-wetgevingsinstrumenten, door de Unie gesloten overeenkomsten of door het Agentschap overeengekomen werkregelingen.
Artikel 2
Definities
Voor de toepassing van deze verordening wordt verstaan onder:
1. „inspectie”: de door het Agentschap uitgevoerde normaliseringsinspectie als bedoeld in artikel 24, lid 1, en artikel 54 van Verordening (EG) nr. 216/2008, inclusief de inspectie van ondernemingen of groepen van ondernemingen zoals bedoeld in artikel 54, lid 4, en artikel 55 van die verordening;
2. „bevoegde instantie”: de entiteit die door de lidstaat is aangewezen als zijnde bevoegd voor de tenuitvoerlegging van Verordening (EG) nr. 216/2008 en de uitvoeringsbepalingen daarvan;
3. „gemachtigd personeel”: de personen die door het Agentschap zijn gemachtigd om inspecties uit te voeren, inclusief gedetacheerd personeel;
4. „gedetacheerd personeel”: de ambtenaren die ter beschikking worden gesteld door de bevoegde instanties van de lidstaten, de Internationale Burgerluchtvaartorganisatie (de ICAO), andere internationale luchtvaartorganisaties of de bevoegde instanties van derde landen die overeenkomsten hebben gesloten met de Unie of werkregelingen hebben afgesproken met het Agentschap, en die door deze instanties worden aangewezen om het Agentschap bij te staan bij het uitvoeren van inspecties;
5. „bewijsmateriaal”: vastgelegde gegevens, feitelijke vaststellingen of andere informatie die relevant en verifieerbaar is;
6. „bevinding”: het resultaat van de vergelijking tussen het beschikbare bewijsmateriaal en de toepasselijke eisen;
7. „correctie”: een actie om een bevinding van niet-conformiteit met de toepasselijke eisen te verhelpen;
8. „corrigerende actie”: een actie om de oorzaak van een bevinding van niet-conformiteit met de toepasselijke eisen weg te nemen, teneinde te voorkomen dat de bevinding zich opnieuw zou voordoen;
9. „acuut veiligheidsrisico”: een situatie waarin er aanwijzingen zijn dat een product, dienst, systeem, onderdeel, uitrustingsstuk of faciliteit zich in een zodanige staat bevindt of op zodanige wijze wordt bediend, geleverd of onderhouden dat lichamelijk letsel waarschijnlijk is, tenzij de situatie onmiddellijk wordt rechtgezet.
Artikel 3
Beginselen die van toepassing zijn op het toezicht
1. Het Agentschap gaat na of de bevoegde autoriteiten de in artikel 1 bedoelde eisen toepassen en op uniforme wijze ten uitvoer leggen volgens de in deze verordening vastgestelde methode, en brengen daarover verslag uit.
2. Dit toezicht vindt permanent plaats en is gebaseerd op risico’s, welke worden vastgesteld op basis van de informatie waarover het Agentschap beschikt. In het kader van dit toezicht wordt ook beoordeeld of de bevoegde instanties in staat zijn om zich van hun toezichtsbevoegdheden te kwijten, om de nodige inspecties uit te voeren en om de follow-up te verzekeren van de bevindingen die voortvloeien uit deze inspecties, teneinde te garanderen dat tijdig passende correcties en corrigerende maatregelen ten uitvoer worden gelegd.
3. Bij het toezicht wordt een systematische benadering gevolgd. Alle domeinen en kritieke punten van het veiligheidstoezichtssysteem, zoals gedefinieerd door de ICAO, worden bekeken. Bijzondere aandacht wordt besteed aan interfaces tussen domeinen.
4. Het toezicht wordt op transparante, efficiënte, effectieve, geharmoniseerde en consequente wijze uitgevoerd.
5. Het Agentschap analyseert het resultaat van zijn toezichtsactiviteiten om na te gaan of er behoefte is aan verbeteringen van de regelgeving.
Artikel 4
Beginselen die van toepassing zijn op inspecties en bevindingen
1. Bij inspecties van bevoegde instanties wordt rekening gehouden met de resultaten van eerdere inspecties en wordt met name aandacht besteed aan wijzigingen van de regelgevende eisen en de bekwaamheid van de bevoegde instanties om toezicht te houden op de veiligheid; de inspecties moeten aangepast zijn aan de omvang en de complexiteit van de sector waarop toezicht wordt gehouden, waarbij prioriteit moet worden gegeven aan het verzekeren van een hoog en uniform veiligheidsniveau van het commerciële luchtvervoer.
2. De inspecties kunnen ook betrekking hebben op inspecties van ondernemingen of groepen van ondernemingen die onder het toezicht van de geïnspecteerde instantie staan.
3. Als de betrokken partijen hiermee instemmen, kunnen de inspecties ook betrekking hebben op militaire faciliteiten die openstaan voor publiek gebruik of op diensten die door militair personeel aan het publiek worden verleend, teneinde te controleren of de eisen van artikel 1, lid 3, van Verordening (EG) nr. 216/2008 zijn nageleefd.
4. De inspecties worden uitgevoerd door een team van door het Agentschap gemachtigde personeelsleden die zijn gekwalificeerd en opgeleid op hun respectieve domein(en). Gemachtigd personeel dient de beginselen van onafhankelijkheid, integriteit, ethisch gedrag, zorgvuldigheid, getrouwe weergave en vertrouwelijkheid toe te passen.
5. Als het Agentschap vaststelt dat een of meer certificaten niet beantwoorden aan Verordening (EG) nr. 216/2008 en de uitvoeringsvoorschriften daarvan, wordt die bevinding van niet-conformiteit meegedeeld aan de betrokken bevoegde instantie. Als de bevinding van niet-conformiteit niet tijdig wordt gecorrigeerd, doet het Agentschap aanbevelingen krachtens artikel 11, lid 2, van Verordening (EG) nr. 216/2008 zodat een besluit kan worden genomen over de wederzijdse erkenning van het (de) desbetreffende certifica(a)t(en).
6. De bevindingen van niet-conformiteit die worden vastgesteld tijdens de in de leden 1, 2 en 3 vermelde inspecties, worden door het Agentschap ingedeeld en gevolgd op basis van hun effect op de veiligheid, waarbij veiligheidsgerelateerde bevindingen voorrang krijgen. Het Agentschap stelt de bevoegde instanties van de lidstaten onverwijld in kennis als een acuut veiligheidsrisico niet afdoende is aangepakt.
7. Deze verordening laat de artikelen 15 en 58 van Verordening (EG) nr. 216/2008, Besluit 2001/844/EG, EGKS, Euratom (17), Verordening (EG) nr. 2111/2005 van het Europees Parlement en de Raad (18) en Verordening (EG) nr. 473/2006 van de Commissie (19) onverlet.
Artikel 5
Uitwisseling van gegevens
1. De bevoegde instanties van de lidstaten verstrekken het Agentschap alle nodige informatie die relevant is voor hun toezichtsactiviteiten en die betrekking heeft op alle kritieke elementen van hun systeem voor veiligheidstoezicht, inclusief de ondernemingen of groepen van ondernemingen die onder hun toezicht staan. De informatie wordt verstrekt in een vorm en op een wijze die door het Agentschap wordt gespecificeerd, rekening houdende met de informatie die ter beschikking van de ICAO is gesteld.
2. Het Agentschap kan ook ad-hocinformatie vragen aan de bevoegde instanties van de lidstaten. Als het Agentschap een dergelijk verzoek om informatie indient, vermeldt het de rechtsgrondslag en het doel, specificeert het welke informatie wordt gevraagd en stelt het de termijn vast voor het verstrekken van die informatie.
3. Het Agentschap verstrekt de bevoegde instanties van de lidstaten relevante informatie ter ondersteuning van de uniforme tenuitvoerlegging van de toepasselijke eisen.
Artikel 6
Nationale normaliseringscoördinator
1. De lidstaten stellen een nationale normaliseringscoördinator aan die optreedt als eerste contactpunt voor alle normaliseringsactiviteiten, en met name belast is met de coördinatie van de bij artikel 5, lid 1, voorgeschreven informatie-uitwisseling. De nationale normaliseringscoördinator is verantwoordelijk voor:
a)
het permanent bijhouden en actualiseren van de informatie die aan het Agentschap wordt verstrekt, inclusief informatie die overeenkomstig de artikelen 3, 4 en 5 wordt gevraagd, correcties en corrigerende actieplannen en bewijzen van de tenuitvoerlegging van de overeengekomen corrigerende acties;
b)
het Agentschap in alle fasen van een inspectie bijstaan en ervoor zorgen dat het inspectieteam gedurende de volledige inspecties ter plaatse wordt begeleid.
2. De bevoegde instanties zorgen ervoor dat er duidelijke communicatielijnen bestaan tussen de aangewezen nationale normaliseringscoördinator en hun interne organisatie, zodat hij zich op passende wijze van zijn verantwoordelijkheden kan kwijten.
Artikel 7
Permanent toezicht
1. Het in artikel 3 bedoelde permanent toezicht omvat het volgende:
a)
het verzamelen en analyseren van gegevens en informatie die worden verstrekt door de bevoegde instanties van de lidstaten, de Internationale Burgerluchtvaartorganisatie (ICAO), de Commissie of andere relevante bronnen;
b)
het beoordelen van het vermogen van de bevoegde instantie om zich te kwijten van haar verantwoordelijkheden op het gebied van veiligheidstoezicht;
c)
afhankelijk van de onder b), vermelde beoordeling: het prioriteren en plannen van inspecties en het bepalen van het toepassingsgebied ervan;
d)
het uitvoeren van de inspecties, inclusief de bijbehorende rapportering;
e)
het volgen en sluiten van bevindingen van niet-conformiteit die voortvloeien uit inspecties.
2. Met het oog op de in lid 1, onder b), vermelde beoordeling zorgt het Agentschap voor de opstelling, de ontwikkeling en het onderhoud van een uniek model, rekening houdende met minstens de volgende elementen:
a)
de omvang en complexiteit van de luchtvaartsector;
b)
ernstige incidenten, ongevallen, dodelijke ongevallen en dodelijke slachtoffers;
c)
de resultaten van de platforminspecties;
d)
de resultaten van eerdere inspecties;
e)
het vermogen van de bevoegde instanties om effectief correcties en corrigerende acties ten uitvoer te leggen;
f)
het resultaat van audits die zijn uitgevoerd in het kader van internationale verdragen of veiligheidsbeoordelingsprogramma’s van staten;
g)
het bestaan van maatregelen krachtens artikel 11, lid 2, van Verordening (EG) nr. 216/2008 of artikel 258 van het Verdrag;
3. Het resultaat van het in lid 2 vermelde model en de inputgegevens en resultaten van de beoordeling worden ter beschikking gesteld van de nationale normaliseringscoördinator van de desbetreffende lidstaat.
4. Het Agentschap past het inspectieprogramma aan in het licht van het permanent toezicht, waarbij rekening wordt gehouden met zowel verbeteringen als verslechteringen van de veiligheidsprestaties. Het Agentschap neemt passende maatregelen wanneer er aanwijzingen zijn dat de veiligheidsprestaties verslechteren.
Artikel 8
Inspectieprogramma
1. In overleg met de Commissie stelt het Agentschap een meerjarenprogramma op waarin de in artikel 10, lid 1, onder a), vermelde inspecties zijn vermeld, en een jaarprogramma waarin de in artikel 10, lid 1, onder a) en b), vermelde inspecties zijn vermeld.
2. In de inspectieprogramma’s wordt melding gemaakt van de betrokken lidstaten, het type inspectie, de te inspecteren domeinen en het geplande tijdschema voor de fase van de inspectie die ter plaatse plaatsvindt, rekening houdende met het in artikel 7 vermelde model.
3. Het Agentschap kan de inspectieprogramma’s aanpassen om rekening te houden met ontluikende risico’s die aan het licht zijn gebracht door het in artikel 7 vermelde permanente toezicht.
4. Het jaarprogramma wordt meegedeeld aan de Commissie, de leden van de raad van bestuur van het Agentschap, als onderdeel van het werkprogramma van het Agentschap overeenkomstig artikel 33, lid 2, onder c), van Verordening (EG) nr. 216/2008, en de nationale normaliseringscoördinator van de desbetreffende lidstaat.
Artikel 9
Inspectiedomeinen
1. Het Agentschap voert inspecties uit waarbij elk in hoofdstuk II van Verordening (EG) nr. 216/2008 vermelde domein aan bod komt. Het betreft onder meer de volgende domeinen:
a)
luchtwaardigheid en milieubescherming, zoals respectievelijk omschreven in de artikelen 5 en 6 van de genoemde verordening.
b)
bemanningen, zoals omschreven in de artikelen 7 en 8 van de genoemde verordening;
c)
vluchtuitvoeringen, zoals omschreven in de artikelen 8 en 9 van de genoemde verordening;
d)
platforminspecties, zoals omschreven in artikel 10 van de genoemde verordening;
e)
luchtvaartterreinen, zoals omschreven in artikel 8 bis van de genoemde verordening;
f)
ATM/ANS en luchtverkeersleiders, zoals omschreven in de artikelen 8 ter en 8 quater van de genoemde verordening;
Andere domeinen kunnen worden omschreven op basis van de ontwikkeling van Verordening (EG) nr. 216/2008 of op verzoek van de Commissie.
2. Het Agentschap ziet erop toe dat zijn middelen op passende wijze worden ingezet voor het toezicht op en de inspectie van de verschillende domeinen, afhankelijk van de resultaten van het in artikel 7 vermelde permanente toezicht.
Artikel 10
Soorten inspecties
1. Het Agentschap voert de volgende inspecties uit:
a)
uitgebreide inspecties, met het oog op de inspectie van een of meer domeinen; de periodiciteit van deze inspecties is afhankelijk van de resultaten van het permanente toezicht;
b)
gerichte inspecties, met het oog op de inspectie van specifieke gebieden binnen een of meer domeinen, en/of met het oog op de beoordeling van de tenuitvoerleggingsstatus van overeengekomen correcties en corrigerende maatregelen;
c)
ad-hocinspecties, met het oog op het onderzoeken van specifieke problemen die aan het licht zijn gebracht door het permanente toezicht van het Agentschap of op verzoek van de Commissie.
2. Onverminderd de inspecties die vermeld zijn in lid 1 kan het Agentschap bevindingen doen zonder zich ter plaatse te begeven, voor zover het voldoende bewijzen van niet-naleving heeft verzameld.
Artikel 11
Opleiding, kwalificatie en vergunningscriteria voor inspectieteams
1. Het Agentschap stelt kwalificatiecriteria vast voor het personeel dat deel uitmaakt van de inspectieteams.
2. De kwalificatiecriteria hebben onder meer betrekking op:
a)
kennis van het institutionele en regelgevende kader, met name dat van deze verordening, maar ook dat van relevante internationale overeenkomsten;
b)
kennis van en ervaring met audittechnieken;
c)
technische bekwaamheid en praktische ervaring op het (de) in artikel 9 vermelde relevante domein(en).
3. De teamleiders zijn personeelsleden die in dienst zijn van het Agentschap. Behalve de in lid 2 vermelde kwalificatiecriteria moeten zij ook blijk geven van teammanagement en communicatievaardigheden in een internationale omgeving en in gevoelige situaties.
4. De teamleden zijn personeelsleden die in dienst zijn van het Agentschap of gedetacheerde personeelsleden.
5. Zowel de teamleiders als de teamleden hebben een opleiding gekregen met betrekking tot de toepasselijke eisen en procedures van het Agentschap. Het Agentschap zorgt ervoor dat de bekwaamheid van de teamleiders en teamleden op peil blijft, zodat zij als gemachtigd personeel kunnen deelnemen aan inspecties. Daartoe stelt het Agentschap passende programma’s voor permanente opleiding vast.
6. Personeelsleden die voldoen aan de kwalificatiecriteria en die een passende opleiding hebben gekregen, kunnen door het Agentschap worden gemachtigd om deel te nemen aan inspectieteams.
Artikel 12
Samenstelling van inspectieteams
1. De inspecties worden uitgevoerd door teams die door het Agentschap worden opgericht en die bestaan uit personeel dat gemachtigd is overeenkomstig artikel 11.
2. Het Agentschap bepaalt de samenstelling van het team, zodat het team voldoende groot is om over alle technische vaardigheden te beschikken en het hoofd te kunnen bieden aan de werkbelasting, rekening houdende met het type inspectie, het toepassingsgebied, het aantal te inspecteren domeinen en het verwachte programma. Elk team bestaat minstens uit een teamleider en één teamlid. Het Agentschap ziet er in elk geval op toe dat de grootte van de teams aangepast is aan het toepassingsgebied.
3. Bij de samenstelling van de teams ziet het Agentschap erop toe dat er geen belangenconflict optreedt met de bevoegde instanties of de ondernemingen of groepen van ondernemingen die worden geïnspecteerd.
4. Het Agentschap vraagt tijdig vóór een inspectie informatie aan de detacherende autoriteiten of organisaties over de beschikbaarheid van personeelsleden voor deelname aan de fase van de inspectie die ter plaatse plaatsvindt.
5. Kosten ten gevolge van de deelname van nationale normaliseringscoördinatoren, zoals bepaald in artikel 14, lid 2, en artikel 19, lid 2, en van gedetacheerd personeel aan inspecties die door het Agentschap worden uitgevoerd, komen ten laste van het Agentschap, overeenkomstig de regels van de Unie en onverminderd de jaarlijkse begrotingsprocedure van de Unie.
Artikel 13
Uitvoering van inspecties
1. De in artikel 10, lid 1, onder a) en b), vermelde inspecties bestaan uit de volgende fasen:
a)
een voorbereidende fase van minstens tien weken voorafgaand aan de inspectie;
b)
een fase ter plaatse;
c)
een rapporteringsfase van hoogstens tien weken na het einde van de fase ter plaatse.
2. De in artikel 10, lid 1, onder c), vermelde ad-hocinspecties worden twee weken van tevoren aan de betrokken bevoegde instantie aangekondigd, maar hoeven niet te voldoen aan de termijnen en procedures van de artikelen 14, 15 en 16, met dien verstande dat wel een eindverslag moet worden opgesteld.
3. Bevindingen van niet-conformiteit die tijdens de in artikel 10 vermelde inspecties worden vastgesteld, worden gerapporteerd overeenkomstig artikel 16, gevolgd en gesloten overeenkomstig artikel 17 en geklassificeerd overeenkomstig artikel 18.
Artikel 14
Voorbereidende fase
1. Tijdens de voorbereidende fase van een inspectie zal het Agentschap:
a)
de inspectie minstens tien weken voor de fase ter plaatse aankondigen aan de bevoegde instantie, met vermelding van het type inspectie en het (de) domein(en) en gebieden die zullen worden geïnspecteerd;
b)
de nodige informatie verzamelen ter voorbereiding van de inspectie, rekening houdende met de informatie uit het permanente toezicht;
c)
het toepassingsgebied, de reikwijdte en het programma van de inspectie vaststellen, inclusief de inspectie van ondernemingen of groepen van ondernemingen, rekening houdende met de informatie uit het permanente toezicht;
d)
de omvang en samenstelling van het inspectieteam bepalen.
2. Als de bevoegde instantie de aankondiging van de inspectie ontvangt, werkt zij met het Agentschap samen om de fase ter plaatse snel voor te bereiden. Indien nodig kan een voorafgaande vergadering tussen het inspectieteam en de nationale normaliseringscoördinator worden georganiseerd.
3. Het Agentschap stelt de bevoegde instantie minstens twee weken vóór de fase ter plaatse in kennis van het inspectieprogramma en de samenstelling van het team.
Artikel 15
Fase ter plaatse
1. Tijdens de fase ter plaatse van een inspectie zal het Agentschap:
a)
een inleidende vergadering met de nationale normaliseringscoördinator en de geïnspecteerde bevoegde instantie organiseren;
b)
opvolging geven aan bevindingen van niet-conformiteit die tijdens vorige inspecties zijn vastgesteld en nog steeds openstaan, en de bijbehorende correcties en corrigerende maatregelen bekijken;
c)
de bevoegde instantie in kennis stellen van eventuele acute veiligheidsrisico’s, indien dergelijke risico’s zijn vastgesteld tijdens de inspectie;
d)
tijdens een slotvergadering aan de geïnspecteerde nationale instantie een lijst voorleggen van voorlopige bevindingen van niet-conformiteit die tijdens de inspectie zijn vastgesteld of gevolgd.
2. Bovendien kan het Agentschap:
a)
de hoofdkantoren van de bevoegde instantie inspecteren alsmede, voor zover noodzakelijk, de regionale kantoren van de bevoegde instantie en van de gekwalificeerde entiteiten waaraan de bevoegde instantie taken heeft toegewezen;
b)
ondernemingen of groepen van ondernemingen die onder toezicht van de bevoegde instantie staan, inspecteren in het kader van de inspectie van de bevoegde instantie; in dat geval mag de bevoegde instantie het inspectieteam vergezellen;
c)
interviews afnemen van de personeelsleden van de geïnspecteerde bevoegde instantie en de eventuele bezochte gekwalificeerde entiteiten en ondernemingen of groepen van ondernemingen;
d)
wetgeving, procedures, certificaten, archieven, gegevens en ander relevant materiaal onderzoeken.
Artikel 16
Rapporteringsfase
1. Tijdens de rapporteringsfase van een inspectie bekijkt het Agentschap binnen zes weken na de slotvergadering van de fase ter plaatse de voorlopige bevindingen, klassificeert ze en stelt op basis daarvan een ontwerpverslag op ter attentie van de geïnspecteerde bevoegde instantie.
2. Het ontwerpverslag bevat minstens:
a)
een samenvatting waarin de conclusies worden uiteengezet;
b)
nadere informatie over de uitvoering van de inspectie, inclusief het type inspectie, de geïnspecteerde domeinen, het toepassingsgebied en de samenstelling van het team;
c)
een analyse van alle kritieke elementen, met prioritaire aandacht voor de belangrijkste bevindingen;
d)
een lijst van bevindingen van niet-conformiteit die tijdens de inspectie zijn vastgesteld of gevolgd, samen met hun classificatie;
e)
aanbevelingen, ook over de wederzijdse erkenning van certificaten, voor zover nodig.
3. Bevindingen van niet-conformiteit worden gemeld door middel van het in lid 2 vermelde ontwerpverslag, behalve als het Agentschap ze al via andere middelen schriftelijk heeft gemeld.
4. De bevoegde instantie mag binnen twee weken na de kennisgeving schriftelijk opmerkingen indienen bij het Agentschap.
5. Binnen tien weken na de slotvergadering stelt het Agentschap op basis van het in lid 2 vermelde ontwerpverslag een eindverslag op waarin de eventuele opmerkingen van de geïnspecteerde bevoegde instantie worden weergegeven. Het Agentschap kan de beschrijving van de bevinding van niet-conformiteit of de rechtsgrondslag, classificatie of status ervan aanpassen om rekening te houden met de opmerkingen of met de correcties of corrigerende acties die tijdens de rapporteringsfase zijn ingediend.
6. Het Agentschap zorgt voor de opstelling en actualisering van een permanente monitoringstatus voor elke lidstaat, welke op verzoek aan de desbetreffende lidstaat en de Commissie wordt verstrekt.
7. Het eindverslag wordt gericht aan de geïnspecteerde bevoegde instantie en de Commissie, die dit verslag vervolgens kan doorsturen naar de desbetreffende lidstaat en andere bevoegde autoriteiten, voor zover passend.
Artikel 17
Follow-up en sluiting van bevindingen
1. Voor alle bevindingen van niet-conformiteit die geclassificeerd zijn overeenkomstig artikel 18, lid 1, onder b) en c), stelt de bevoegde instantie uiterlijk vier weken na ontvangst van de kennisgeving van het Agentschap een correctie en een corrigerende maatregel op.
2. Voor alle bevindingen van niet-conformiteit die geclassificeerd zijn overeenkomstig artikel 18, lid 1, onder a), stelt de bevoegde instantie uiterlijk tien weken na ontvangst van de kennisgeving van het Agentschap een corrigerende maatregel voor.
3. De bevoegde instantie brengt tijdig bij het Agentschap verslag uit over de voltooiing van de corrigerende acties en verstrekt bewijzen daarvan.
4. Het Agentschap:
a)
beoordeelt de door de bevoegde instantie ingediende correcties en corrigerende maatregelen of vraagt tijdig om verdere verduidelijking;
b)
aanvaardt of verwerpt de ingediende correcties en/of corrigerende maatregelen binnen 16 weken na de kennisgeving;
c)
houdt toezicht op de tenuitvoerlegging van de corrigerende maatregelen;
d)
gaat na of er behoefte is aan aanvullende maatregelen, overeenkomstig artikel 22;
e)
brengt aan de hand van statusverslagen regelmatig verslag uit aan de bevoegde instantie en de Commissie over de status van de bevindingen van niet-conformiteit en de bijbehorende correcties/corrigerende maatregelen;
f)
sluit de bevindingen van niet-conformiteit als het tevreden is over de voltooiing van de corrigerende maatregelen en de ingediende bewijzen, registreert de sluiting van de bevindingen van niet-conformiteit en stelt de bevoegde instantie daarvan in kennis.
5. Met het oog op de toepassing van punt c), kan het Agentschap bewijzen of verduidelijkingen vragen aan de bevoegde instantie. Het Agentschap kan ook beslissen de tenuitvoerlegging ter plaatse te verifiëren door middel van een inspectie.
6. Als krachtens artikel 11, lid 2, van Verordening (EG) nr. 216/2008 of krachtens de Verdragen een inbreukprocedure is ingeleid naar aanleiding van bevindingen van niet-conformiteit, zorgt het Agentschap voor passende follow-up, in overleg met de Commissie, en sluit het deze bevindingen niet zonder eerst overleg te plegen met de Commissie.
Artikel 18
Indeling van bevindingen
1. Alle bevindingen van niet-conformiteit die door het Agentschap zijn vastgesteld in het kader van de in artikel 10 vermelde inspecties, ongeacht of ze betrekking hebben op administratieve dan wel technische eisen, worden door het Agentschap gerapporteerd en in de volgende categorieën ingedeeld:
a)
klasse C: gevallen van niet-conformiteit met de toepasselijke eisen, die hoofdzakelijk aanleiding geven tot normaliseringsproblemen;
b)
klasse D: gevallen van niet-conformiteit met de toepasselijke eisen die aanleiding geven tot normaliseringsproblemen en veiligheidsproblemen, als ze niet tijdig worden rechtgezet;
c)
klasse G: acute veiligheidsrisico’s.
2. De rapportering, follow-up en sluiting krijgen prioriteit al naargelang de klasse waarin het geval van niet-conformiteit is ingedeeld.
Artikel 19
Acuut veiligheidsrisico
1. Als een acuut veiligheidsrisico door het Agentschap is gemeld:
a)
verzoekt het Agentschap de bevoegde instantie om passende corrigerende maatregelen te nemen, inclusief onmiddellijke correcties;
b)
past de bevoegde instantie effectieve correcties toe om de bevinding recht te zetten en verstrekt zij bewijzen daarvan aan het Agentschap.
2. Binnen twee weken na de melding van het acuut veiligheidsrisico kan het Agentschap de bevoegde instantie verzoeken een vergadering bij te wonen om de tenuitvoerlegging van de onmiddellijke correcties te beoordelen.
3. Als het Agentschap niet tevreden is over de correcties, doet het aanbevelingen aan de Commissie, inclusief - indien nodig - een verzoek met betrekking tot de wederzijdse erkenning van het (de) certifica(a)t(en) die door de bevoegde instantie zijn afgegeven. Het Agentschap stelt de bevoegde instanties van de lidstaten onmiddellijk in kennis.
Artikel 20
Opgeslagen gegevens
1. Het Agentschap stelt een systeem voor het bijhouden van gegevens vast dat voorziet in passende opslag, toegankelijkheid en betrouwbare traceerbaarheid van wijzigingen met betrekking tot:
a)
opleiding, kwalificaties en machtigingen van teamleiders en teamleden;
b)
inspectieprogramma’s;
c)
verslagen;
d)
bevindingen en bijbehorend bewijsmateriaal;
e)
overeengekomen correcties en corrigerende maatregelen;
f)
sluiting van bevindingen van niet-conformiteit en bijbehorende bewijzen;
g)
aanbevelingen inzake de wederzijdse erkenning van certificaten;
h)
de in artikel 7, lid 1, onder b), bedoelde beoordeling.
2. Alle gegevens worden minstens 15 jaar bijgehouden, met inachtneming van de toepasselijke wetgeving inzake gegevensbescherming.
Artikel 21
Toegang tot informatie in inspectieverslagen
1. Wanneer informatie in een inspectieverslag betrekking heeft op een onder het veiligheidstoezicht van een derde land vallende onderneming of groep van ondernemingen en onder het toepassingsgebied van een krachtens artikel 12 van Verordening (EG) nr. 216/2008 door de Unie gesloten overeenkomst valt, wordt die informatie ter beschikking gesteld van dat derde land als partij bij die overeenkomst, overeenkomstig de desbetreffende bepalingen daarvan.
2. Als informatie in een inspectieverslag onder het toepassingsgebied van het Memorandum van samenwerking tussen de Unie en de ICAO valt, wordt die informatie ter beschikking gesteld van de ICAO overeenkomstig de bepalingen van dit memorandum van samenwerking en de overeenkomstige bijlage inzake veiligheid.
3. Als informatie in een inspectieverslag betrekking heeft op lopende veiligheidsonderzoeken die overeenkomstig Verordening (EU) nr. 996/2010 van het Europees Parlement en de Raad (20) worden uitgevoerd, wordt die informatie onverwijld ter beschikking gesteld van de instantie die het veiligheidsonderzoek leidt.
4. Met het oog op de toepassing van Verordening (EG) nr. 1049/2001 van het Europees Parlement en de Raad (21), wordt het besluitvormingsproces met betrekking tot een inspectieverslag niet geacht te zijn gesloten zolang de overeenkomstige bevindingen van niet-conformiteit niet zijn gesloten.
Artikel 22
Aanvullende acties
1. Het Agentschap stelt alle gevallen van niet-opvolging van een bevinding van niet-conformiteit vast, bijvoorbeeld:
a)
de corrigerende maatregel is niet binnen de in artikel 17, lid 1, vermelde periode ingediend;
b)
de corrigerende maatregel is niet binnen de in artikel 17, lid 4, onder b), vermelde periode met het Agentschap overeengekomen;
c)
de corrigerende maatregel is niet goed ten uitvoer gelegd.
2. In de in lid 1 vermelde gevallen verzoekt het Agentschap de bevoegde instantie om toelichting te verstrekken bij de niet-opvolging en aanvullende maatregelen in te dienen, waarbij een termijn voor het antwoord wordt bepaald.
3. Het Agentschap beoordeelt de gevolgen van de niet-opvolging en het antwoord van de bevoegde instantie binnen de vastgestelde termijn. Op basis van het resultaat van die beoordeling kan het Agentschap:
a)
instemmen met de ingediende aanvullende maatregelen, of
b)
een aanvullend verslag opstellen voor de desbetreffende bevoegde instantie en de Commissie. Dat verslag bevat de beoordeling van het Agentschap en de aanbevelingen van het Agentschap aan de Commissie, inclusief - voor zover nodig - aanbevelingen over de wederzijdse erkenning van certificaten die door de bevoegde instantie zijn afgegeven.
4. Onverminderd Verordening (EG) nr. 2111/2005 kan de Commissie, na ontvangst van het in lid 3, onder b), vermelde aanvullende verslag, een van de volgende maatregelen nemen:
a)
de betrokken lidstaat haar opmerkingen doen toekomen of om nadere toelichting vragen met betrekking tot alle of een deel van de bevindingen van niet-conformiteit;
b)
het Agentschap verzoeken een ad-hocinspectie uit te voeren om na te gaan of de correcties en corrigerende maatregelen goed ten uitvoer zijn gelegd;
c)
de in artikel 11, lid 2, van Verordening (EG) nr. 216/2008 vermelde procedure inleiden, teneinde te beslissen of de door de bevoegde instantie afgegeven certificaten beantwoorden aan de toepasselijke eisen;
d)
een procedure krachtens artikel 258 van het Verdrag inleiden.
Artikel 23
Jaarverslag
Het Agentschap dient uiterlijk op 31 maart van elk jaar bij de Commissie een jaarverslag in over het permanent toezicht en de inspecties die zijn uitgevoerd tijdens het vorige jaar. Dat verslag bevat een analyse van de resultaten van de activiteiten en inspecties, waaruit blijkt of de bevoegde instanties in staat zijn zich van hun verantwoordelijkheden op het gebied van veiligheidstoezicht te kwijten, en aanbevelingen voor mogelijke verbeteringen. De aanbevelingen hebben met name betrekking op technische regels die moeten worden opgesteld of gewijzigd overeenkomstig artikel 17, lid 2, onder b), van Verordening (EG) nr. 216/2008 en op maatregelen van het Agentschap die moeten worden opgesteld of gewijzigd overeenkomstig artikel 18, onder c) van Verordening (EG) nr. 216/2008.
Artikel 24
Werkprocedures
Uiterlijk binnen zes maanden na de inwerkingtreding van deze verordening herziet het Agentschap zijn werkprocedures om de taken te kunnen uitvoeren die het overeenkomstig de artikelen 3 tot en met 23 heeft gekregen.
Artikel 25
Overgangsregelingen
1. Bevindingen van niet-conformiteit die overeenkomstig Verordening (EG) nr. 736/2006 door het Agentschap zijn vastgesteld en waarvoor op het ogenblik van de inwerkingtreding van de onderhavige verordening geen bewijzen van sluiting zijn ingediend bij het Agentschap, worden geacht te zijn vastgesteld overeenkomstig de onderhavige verordening en worden als zodanig behandeld.
2. Als het Agentschap overeenkomstig Verordening (EG) nr. 736/2006 heeft ingestemd met corrigerende actieplannen, wordt het geacht overeenkomstig de onderhavige verordening met die actieplannen te hebben ingestemd.
3. Teamleden en teamleiders die overeenkomstig Verordening (EG) nr. 736/2006 door het Agentschap zijn gemachtigd, worden geacht overeenkomstig de onderhavige verordening te zijn gemachtigd.
Artikel 26
Intrekking
Verordening (EG) nr. 736/2006 van de Commissie wordt ingetrokken.
Artikel 27
Inwerkingtreding en toepassing
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Zij is van toepassing met ingang van 1 januari 2014.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 28 juni 2013.