NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1254/2014
ze dne 11. července 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích větracích jednotek pro obytné budovy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku (1), a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2010/30/EU požaduje, aby Komise přijímala akty v přenesené pravomoci pro označování výrobků spojených se spotřebou energie energetickými štítky. Akty v přenesené pravomoci mají být přijímány v případě, že výrobky mají významný potenciál k úspoře energie a existují velké rozdíly v úrovních funkčnosti, ačkoli mají rovnocenné použití, a nelze-li předpokládat, že jiné právní předpisy Unie nebo samoregulace dosáhnou cílů politiky rychleji nebo méně nákladným způsobem než závaznými požadavky.
(2)
Komise posoudila technické, environmentální a ekonomické aspekty větracích jednotek pro obytné budovy. Z posouzení vyplynulo, že na energii spotřebovanou větracími jednotkami pro obytné budovy připadá významná část celkové poptávky domácností v Unii po energii. V oblasti energetické účinnosti těchto výrobků již bylo dosaženo zlepšení, ale existuje ještě značný prostor pro další snižování spotřeby energie těchto jednotek. Posouzení rovněž potvrdilo velké rozdíly v úrovni funkčnosti a nezjistilo žádnou samoregulaci ani dobrovolné dohody, které by mohly vést k dosažení cílů politiky. Z oblasti působnosti tohoto nařízení by měly být vyňaty malé větrací jednotky s elektrickým příkonem nižším než 30 W na jeden proud vzduchu. Tyto jednotky jsou určeny pro řadu různých použití, fungují většinou přerušovaně a pouze s doplňkovými funkcemi, například v koupelně. Zahrnutí těchto větracích jednotek by vzhledem k velkému objemu prodeje představovalo značnou administrativní zátěž z hlediska dozoru nad trhem, ale jen malý podíl na potenciálu úspor energie. Nicméně vzhledem k tomu, že mají funkce podobné funkcím jiných větracích jednotek, jejich možné zahrnutí by mělo být při přezkumu tohoto nařízení rovněž zohledněno. Větrací jednotky pro jiné než obytné budovy by měly být z požadavků na označování energetickými štítky vyňaty vzhledem k tomu, že tyto výrobky jsou vybírány projektanty a architekty a jsou do značné míry nezávislé na chování spotřebitelů a trhu. Vyňaty by měly být rovněž větrací jednotky určené speciálně k provozování výlučně pro nouzové účely nebo ve výjimečných nebo nebezpečných prostředích, protože jsou využívány jen výjimečně a po krátkou dobu.
(3)
Výjimky rovněž objasňují, že jsou vyloučeny multifunkční jednotky, které převážně vytápějí nebo chladí, a kuchyňské sporákové odsavače par. Pokud jde o specifickou spotřebu energie větracích jednotek pro obytné budovy, měly by být stanoveny harmonizované předpisy pro označování energetickými štítky a pro normalizované informace o výrobku, a to s cílem vytvořit pobídky pro výrobce ke zvyšování energetické účinnosti těchto jednotek, povzbudit koncové uživatele k nákupu energeticky účinných výrobků a přispět k fungování vnitřního trhu.
(4)
Vzhledem k tomu, že pro spotřebitele může být důležitým aspektem hladina akustického výkonu větrací jednotky pro obytné budovy, měl by energetický štítek obsahovat i tuto informaci.
(5)
Očekává se, že souhrnný dopad tohoto nařízení a nařízení Komise (EU) č. 1253/2014 (2) povede ke zvýšení celkové úspory o 1 300 PJ (45 %) na 4 130 PJ v roce 2025.
(6)
Informace uvedené na energetickém štítku by měly být získány za použití spolehlivých, přesných a opakovatelných metod, které zohledňují uznávané nejnovější metody měření a výpočtů, včetně harmonizovaných norem, jsou-li k dispozici, přijatých evropskými normalizačními orgány v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (3).
(7)
Toto nařízení by mělo stanovit požadavky na jednotné provedení a obsah energetického štítku, technickou dokumentaci a informační listy. Mělo by rovněž stanovit požadavky na informace, které musí být poskytnuty při jakékoli formě prodeje na dálku a ve všech reklamách a propagačních materiálech technického charakteru týkajících se větracích jednotek, vzhledem k tomu, že vzrůstá význam informací poskytovaných konečným uživatelům prostřednictvím internetu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví požadavky na označování větracích jednotek pro obytné budovy energetickými štítky.
2. Toto nařízení se nevztahuje na větrací jednotky pro obytné budovy, které:
a)
jsou jednosměrné (odvádějí nebo přivádějí vzduch) s elektrickým příkonem menším než 30 W;
b)
jsou výlučně specifikovány jako provozované v prostředí s nebezpečím výbuchu ve smyslu směrnice 94/9/ES Evropského parlamentu a Rady (4);
c)
jsou výlučně specifikovány jako provozované pro nouzové použití, pro krátkodobý provoz, a jsou v souladu se základními požadavky na stavby s ohledem na požární bezpečnost podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (5);
d)
jsou výlučně specifikovány jako provozované:
i)
v prostředí, kde provozní teploty dopravovaného vzduchu přesahují 100 °C;
ii)
v prostředí, kde provozní teplota okolí motoru pohánějícího ventilátor přesahuje 65 °C v případě, že je umístěn mimo proudění vzduchu;
iii)
v prostředí, kde je teplota dopravovaného vzduchu nebo provozní teplota okolí motoru v případě, že je umístěn mimo proudění vzduchu, nižší než - 40 °C;
iv)
s napájecím střídavým napětím vyšším než 1 000 V nebo s napájecím stejnosměrným napětím vyšším než 1 500 V;
v)
v toxickém, vysoce korozním nebo hořlavém prostředí nebo v prostředí s abrazivními látkami;
e)
zahrnují výměník tepla a tepelné čerpadlo pro zpětné získávání tepla nebo umožňují, aby přenos nebo odvádění tepla doplňovaly systém zpětného získávání tepla, s výjimkou přenosu tepla pro ochranu před mrazem nebo odmrazování;
f)
jsou klasifikovány jako sporákové odsavače par, na něž se vztahuje nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 65/2014 (6).
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„větrací jednotkou“ elektricky poháněný spotřebič vybavený alespoň jedním oběžným kolem, jedním motorem a skříní určený k nahrazování použitého vzduchu v budově nebo v její části venkovním vzduchem;
2)
„větrací jednotkou pro obytné budovy“ větrací jednotka, jejíž:
a)
maximální průtok nepřesahuje 250 m3/h;
b)
maximální průtok se pohybuje mezi 250 a 1 000 m3/h a výrobce deklaruje její zamýšlené použití výhradně pro potřeby větrání v obytných budovách;
3)
„maximálním průtokem“ deklarovaný maximální objemový průtok vzduchu větrací jednotky, kterého lze dosáhnout s integrovanými nebo samostatnými společně dodávanými ovládacími prvky za standardních vlastností vzduchu (20 °C) a 101 325 Pa, je-li jednotka instalována kompletně (např. včetně čistých filtrů) a v souladu s pokyny výrobce, přičemž u větracích jednotek pro obytné budovy připojených k potrubí se maximální průtok vztahuje k průtoku vzduchu při 100 Pa rozdílu vnějšího statického tlaku a u bezpotrubních větracích jednotek pro obytné budovy se vztahuje k průtoku vzduchu při nejnižším dosažitelném rozdílu celkového tlaku, který bude vybrán ze souboru hodnot 10 (minimum)-20-50-100-150-200-250 Pa podle toho, která se rovná hodnotě naměřeného rozdílu tlaku nebo je bezprostředně nižší;
4)
„jednosměrnou větrací jednotkou“ větrací jednotka, která vytváří proud vzduchu pouze v jednom směru, a to buď z vnitřního do vnějšího prostoru (odvádění) nebo z vnějšího do vnitřního prostoru (přivádění), kde je mechanicky vytvářený proud vzduchu vyrovnáván opatřeními pro přirozené přivádění nebo odvádění vzduchu;
5)
„obousměrnou větrací jednotkou“ větrací jednotka, která vytváří proud vzduchu mezi vnitřním a vnějším prostorem a je vybavena ventilátory odvádějícími i přivádějícími vzduch;
6)
„rovnocenným modelem větrací jednotky“ větrací jednotka, která má podle platných požadavků na informace o výrobku tytéž technické vlastnosti, ale je uváděna na trh jako jiný model větrací jednotky týmž výrobcem, zplnomocněným zástupcem nebo dovozcem.
Další definice pro účely příloh II až IX jsou uvedeny v příloze I.
Článek 3
Povinnosti dodavatelů
1. Dodavatelé, kteří uvádějí větrací jednotky pro obytné budovy na trh, zajistí, aby byly od 1. ledna 2016 splněny následující požadavky:
a)
každá větrací jednotka pro obytné budovy je opatřena tištěným štítkem v provedení a s informacemi podle přílohy III; štítek musí být dodán alespoň v balení jednotky. U každého modelu větracích jednotek pro obytné budovy musí být prodejcům zpřístupněn elektronický štítek v provedení a s informacemi podle přílohy III;
b)
je zpřístupněn informační list v souladu s přílohou IV. Informační list musí být dodán alespoň v balení jednotky. U každého modelu větracích jednotek pro obytné budovy musí být prodejcům zpřístupněn elektronický informační list výrobku podle přílohy IV, který musí být dostupný i na volně přístupných internetových stránkách;
c)
orgánům členských států a Komisi je na vyžádání zpřístupněna technická dokumentace stanovená v příloze V;
d)
je k dispozici návod k použití;
e)
každá reklama na konkrétní model větracích jednotek pro obytné budovy, která uvádí informace související s energií nebo cenou, obsahuje třídu specifické spotřeby energie daného modelu;
f)
každý propagační materiál technického charakteru týkající se konkrétního modelu větrací jednotky pro obytné budovy, který popisuje její konkrétní technické parametry, udává třídu specifické spotřeby energie daného modelu.
2. Od 1. ledna 2016 musí být větrací jednotky pro obytné budovy uváděné na trh opatřeny energetickým štítkem ve formátu uvedeném v příloze III bodě 1, pokud se jedná o jednosměrné větrací jednotky pro obytné budovy, a energetickým štítkem ve formátu uvedeném v příloze III bodě 2, pokud se jedná o obousměrné větrací jednotky.
Článek 4
Povinnosti obchodníků
Obchodníci zajistí, aby:
a)
každá větrací jednotka pro obytné budovy byla v místě prodeje opatřena energetickým štítkem poskytnutým dodavatelem podle čl. 3 odst. 1 písm. a) umístěným na vnější straně přední nebo horní části spotřebiče tak, aby byl zřetelně viditelný;
b)
větrací jednotky pro obytné budovy nabízené k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky, kde nelze předpokládat, že konečný uživatel uvidí vystavený výrobek, byly uváděny na trh s informacemi poskytnutými dodavateli v souladu s přílohou VI, s výjimkou případů, kdy je výrobek nabízen na internetu; v takovém případě se použijí ustanovení přílohy VII;
c)
každá reklama na konkrétní model větrací jednotky pro obytné budovy, která uvádí informace související s energií nebo cenou, obsahuje odkaz na třídu specifické spotřeby energie dané jednotky;
d)
každý propagační materiál technického charakteru týkající se určitého modelu, který popisuje technické parametry větrací jednotky pro obytné budovy, uváděl třídu specifické spotřeby energie daného modelu a návod k použití poskytnutý dodavatelem.
Článek 5
Metody měření
Pro účely poskytování informací podle článků 3 a 4 se třída specifické spotřeby energie určí v souladu s tabulkou uvedenou v příloze II. Specifická spotřeba energie, roční spotřeba elektrické energie, roční úspora tepla, maximální průtok a hladina akustického výkonu se určí v souladu s metodami měření a výpočtu uvedenými v příloze VIII při zohlednění obecně uznávaných nejmodernějších metod měření a výpočtu.
Článek 6
Postup ověřování pro účely dohledu nad trhem
Při posuzování shody větrací jednotky použijí členské státy postup stanovený v příloze IX.
Článek 7
Přezkum
Komise přezkoumá toto nařízení s ohledem na technický pokrok a výsledky tohoto přezkumu předloží konzultačnímu fóru do 1. ledna 2020.
Přezkum posoudí zejména možné zařazení dalších větracích jednotek do působnosti tohoto nařízení, konkrétně jednotek pro jiné než obytné budovy, jednotek s celkovým elektrickým příkonem nižším než 30 W, a výpočet specifické spotřeby energie a třídy jednosměrných a obousměrných větracích jednotek řízených podle potřeby.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. července 2014.
GEDELEGEERDE VERORDENING (EU) Nr. 1254/2014 VAN DE COMMISSIE
van 11 juli 2014
houdende aanvulling van Richtlijn 2010/30/EU van het Europees Parlement en de Raad met betrekking tot de energie-etikettering van residentiële ventilatie-eenheden
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Richtlijn 2010/30/EU van het Europees Parlement en de Raad van 19 mei 2010 betreffende de vermelding van het energieverbruik en het verbruik van andere hulpbronnen op de etikettering en in de standaardproductinformatie van energiegerelateerde producten (1), en met name artikel 10,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Overeenkomstig Richtlijn 2010/30/EU dient de Commissie gedelegeerde handelingen vast te stellen voor de etikettering van energiegerelateerde producten. Er moeten gedelegeerde handelingen worden vastgesteld wanneer producten een significant potentieel voor energiebesparingen bieden en sterk verschillen wat de prestatieniveaus betreft, hoewel zij een soortgelijke werking hebben, en de beleidsdoelstellingen naar verwachting niet sneller of goedkoper kunnen worden gerealiseerd met andere wetgeving van de Unie of zelfregulering dan met verplichte vereisten.
(2)
De Commissie heeft de technische, economische en milieuaspecten van residentiële ventilatie-eenheden beoordeeld. Uit de beoordeling is gebleken dat de energie die door residentiële ventilatie-eenheden wordt verbruikt een aanzienlijk deel vertegenwoordigt van de totale energiebehoefte van de gezinnen in de Unie. De energie-efficiëntie van die producten is reeds verbeterd, maar er is nog vrij veel ruimte om het energieverbruik van dergelijke eenheden verder te verminderen. De beoordeling heeft ook grote verschillen in prestatieniveaus bevestigd en er werden geen zelfregulerings- of vrijwillige overeenkomsten gevonden waarmee de beleidsdoelstellingen zouden kunnen worden gerealiseerd.
(3)
Kleine ventilatie-eenheden met een elektrisch ingangsvermogen van minder dan 30 W per luchtstroom dienen van het toepassingsgebied van deze verordening te worden uitgesloten. Die eenheden zijn voor veel verschillende toepassingen ontworpen, worden vaak slechts occasioneel gebruikt en werken uitsluitend met extra functies, bijvoorbeeld in badkamers. Indien deze ventilatie-eenheden in het toepassingsgebied zouden worden opgenomen, zou dat gezien de grote hoeveelheden die worden verkocht voor het markttoezicht een aanzienlijke administratieve belasting vormen, hoewel dit slechts tot een klein deel van het energiebesparingspotentieel zou bijdragen. Overwegende echter dat de functies vergelijkbaar zijn met die van andere ventilatie-eenheden, moet ook hun mogelijke opname in het toepassingsgebied aan bod komen wanneer deze verordening opnieuw wordt bekeken. Niet-residentiële ventilatie-eenheden (NRVE's) moeten van etikettering worden uitgesloten, aangezien deze producten door planners en architecten worden gekozen en grotendeels onafhankelijk zijn van het gedrag van de consumenten en de markt. Ook ventilatie-eenheden die specifiek zijn ontworpen om uitsluitend in noodgevallen of in een ongewone of gevaarlijke omgeving te worden gebruikt dienen te worden uitgesloten, aangezien deze zelden en gedurende korte tijd worden gebruikt. De uitzonderingen maken ook duidelijk dat multifunctionele eenheden die hoofdzakelijk verwarmen of koelen, alsook afzuigkappen voor keukens zijn uitgesloten. Er moeten geharmoniseerde bepalingen worden vastgesteld met betrekking tot etikettering en standaardproductinformatie inzake het specifieke energieverbruik van residentiële ventilatie-eenheden teneinde de fabrikanten te motiveren om de energie-efficiëntie van deze eenheden te verhogen, eindgebruikers aan te moedigen energie-efficiënte producten aan te kopen en bij te dragen tot de goede werking van de interne markt.
(4)
Aangezien het geluidsvermogensniveau van een residentiële ventilatie-eenheid een belangrijke overweging kan zijn voor de consument, moet hierover informatie worden opgenomen op het etiket.
(5)
Het gecombineerde effect van deze verordening en van Verordening (EU) nr. 1253/2014 van de Commissie (2) zal de besparing alles bij elkaar naar verwachting met 1 300 PJ (45 %) doen toenemen tot 4 130 PJ in 2025.
(6)
De op het etiket verstrekte informatie moet worden verkregen met betrouwbare, nauwkeurige en reproduceerbare methoden die beantwoorden aan de erkende stand van de techniek voor meet- en rekenmethoden, met inbegrip van, voor zover beschikbaar, geharmoniseerde normen die door Europese normalisatie-instellingen zijn opgesteld, overeenkomstig de procedures van Verordening (EU) nr. 1025/2012 van het Europees Parlement en de Raad (3).
(7)
Deze verordening moet de voorschriften specificeren wat de eenvormigheid betreft van het formaat en de inhoud van het etiket, de technische documentatie en de productkaart. Er moeten tevens voorschriften worden vastgesteld voor de informatie die moet worden verstrekt in geval van vormen van verkoop op afstand, reclameadvertenties en technisch promotiemateriaal voor ventilatie-eenheden, aangezien het belang toeneemt van de informatie die via internet ter beschikking wordt gesteld van de eindgebruiker,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Onderwerp en toepassingsgebied
1. Deze verordening stelt voorschriften inzake energie-etikettering vast voor residentiële ventilatie-eenheden.
2. Deze verordening is niet van toepassing op residentiële ventilatie-eenheden die:
a)
éénrichtingsventilatie-eenheden (afzuig- of aanzuigventilatie-eenheden) zijn, met een elektrisch ingangsvermogen van minder dan 30 W;
b)
uitsluitend gespecificeerd zijn als ventilatoren die worden gebruikt op plaatsen waar ontploffingsgevaar kan heersen zoals gedefinieerd in Richtlijn 94/9/EG van het Europees Parlement en de Raad (4);
c)
uitsluitend gespecificeerd zijn als ventilatie-eenheden die in noodgevallen en gedurende korte tijd worden gebruikt, en die voldoen aan de fundamentele eisen voor bouwwerken met betrekking tot brandveiligheid van Verordening (EU) nr. 305/2011 van het Europees Parlement en de Raad (5);
d)
uitsluitend gespecificeerd zijn als ventilatie-eenheden die worden gebruikt:
i)
bij bedrijfstemperaturen van de verplaatste lucht van meer dan 100 °C;
ii)
bij een omgevingstemperatuur voor de aandrijfmotor van de ventilator, indien de motor zich buiten de luchtstroom bevindt, van meer dan 65 °C;
iii)
bij een temperatuur van de verplaatste lucht of een omgevingstemperatuur voor de aandrijfmotor van de ventilator, indien de motor zich buiten de luchtstroom bevindt, van minder dan - 40 °C;
iv)
bij een voedingsspanning van meer dan 1 000 V AC of 1 500 V DC;
v)
in toxische, zeer corrosieve of brandbare omgevingen of in omgevingen met schurende stoffen;
e)
een warmtewisselaar en een warmtepomp voor warmteterugwinning bevatten of warmteoverdracht of -afvoer mogelijk maken naast die van het warmteterugwinningssysteem, met uitzondering van warmteoverdracht voor bescherming tegen vorst of ontdooiing;
f)
zijn ingedeeld als afzuigkappen die vallen onder Gedelegeerde Verordening (EU) nr. 65/2014 van de Commissie (6).
Artikel 2
Definities
Voor de toepassing van deze verordening gelden de volgende definities:
1. „ventilatie-eenheid (VE)”: een elektrisch toestel uitgerust met ten minste één waaier, één motor en een kast, dat bedoeld is om in een gebouw of een deel van een gebouw vervuilde lucht door buitenlucht te vervangen;
2. „residentiële ventilatie-eenheid” (RVE): een ventilatie-eenheid:
a)
met een maximaal debiet van niet meer dan 250 m3/h;
b)
met een maximaal debiet tussen 250 en 1 000 m3/h, die volgens de producent uitsluitend voor residentiële ventilatie bedoeld is;
3. „maximaal debiet”: het aangegeven maximale debiet van het luchtvolume van de ventilatie-eenheid die overeenkomstig de instructies van de fabrikant kan worden bereikt met geïntegreerde of afzonderlijk meegeleverde regelaars in standaardluchtomstandigheden (20 °C) en 101 325 Pa, wanneer de eenheid volledig (d.w.z. inclusief schone filters) en volgens de instructies van de producent is geïnstalleerd; voor RVE's met luchtkanalen is het maximaal debiet in verhouding tot de luchtstroom bij 100 Pa extern statisch drukverschil, en voor RVE's zonder luchtkanalen is het in verhouding tot de luchtstroom bij het laagst mogelijke totale drukverschil te kiezen uit een reeks waarden van 10 (minimum)-20-50-100-150-200-250 Pa, waarbij de waarde moet worden gekozen die gelijk is aan of net lager is dan de gemeten drukverschilwaarde);
4. „éénrichtingsventilatie-eenheid” (EVE): een ventilatie-eenheid die een luchtstroom in slechts één richting produceert, van binnen naar buiten (afgezogen lucht) of van buiten naar binnen (aangezogen lucht), waar de mechanisch geproduceerde luchtstroom door natuurlijke luchtaan- of -afvoer wordt gecompenseerd;
5. „tweerichtingsventilatie-eenheid” (TVE): een ventilatie-eenheid die een luchtstroom van binnen naar buiten en omgekeerd produceert en met zowel afzuig- als aanzuigventilatoren is uitgerust;
6. „equivalent ventilatie-eenheidsmodel”: een ventilatie-eenheid met dezelfde technische eigenschappen volgens de toepasselijke eisen inzake productinformatie, maar die door dezelfde producent, gemachtigde of importeur als een ander ventilatie-eenheidsmodel in de handel wordt gebracht.
Voor de toepassing van de bijlagen II tot en met IX worden bijkomende definities vastgesteld in bijlage I.
Artikel 3
Verantwoordelijkheden van leveranciers
1. Leveranciers die residentiële ventilatie-eenheden in de handel brengen moeten garanderen dat met ingang van 1 januari 2016 aan de volgende voorschriften is voldaan:
a)
elke residentiële ventilatie-eenheid gaat vergezeld van een gedrukt etiket in het formaat en met de informatie zoals vastgesteld in bijlage III; het etiket moet ten minste in de verpakking van de eenheid zijn opgenomen. Voor elk model van residentiële ventilatie-eenheid wordt een elektronisch etiket in het formaat en met de informatie zoals vastgesteld in bijlage III ter beschikking gesteld van de handelaars;
b)
een productkaart, zoals vastgesteld in bijlage IV, wordt ter beschikking gesteld. De productkaart moet ten minste in de verpakking van de eenheid zijn opgenomen. Voor elk model van residentiële ventilatie-eenheid moet een elektronische productkaart, zoals vastgesteld in bijlage IV, ter beschikking worden gesteld van de handelaars, alsook op vrij toegankelijke websites;
c)
de technische documentatie, zoals vastgesteld in bijlage V, wordt op verzoek beschikking gesteld van de autoriteiten van de lidstaten en van de Commissie;
d)
er wordt een gebruiksaanwijzing ter beschikking gesteld;
e)
alle reclameadvertenties voor een specifiek model van residentiële ventilatie-eenheid die energiegerelateerde informatie of informatie over de prijs bevatten, bevatten de specifieke energieverbruiksklasse van dat model;
f)
in al het technisch promotiemateriaal betreffende een specifiek model van residentiële ventilatie-eenheid waarin de specifieke technische parameters voor dat model worden beschreven, wordt de specifieke energieverbruiksklasse van dat model vermeld.
2. Met ingang van 1 januari 2016 zijn residentiële ventilatie-eenheden die in de handel worden gebracht voorzien van een etiket in het formaat vastgesteld in bijlage III, punt 1, wanneer het residentiële éénrichtingsventilatie-eenheden zijn en met een etiket in het formaat vastgesteld in bijlage III, punt 2, wanneer het tweerichtingsventilatie-eenheden zijn.
Artikel 4
Verantwoordelijkheden van handelaars
De handelaars zien erop toe dat:
a)
op elke residentiële ventilatie-eenheid in het verkooppunt het door de leverancier overeenkomstig artikel 3, lid 1, onder a), verstrekte etiket is aangebracht op de buitenzijde van de voor- of bovenkant van het toestel, zodat het duidelijk zichtbaar is;
b)
residentiële ventilatie-eenheden die te koop, te huur of in huurkoop worden aangeboden en waarbij van de eindgebruiker niet kan worden verwacht dat hij het product uitgestald te zien krijgt, in de handel worden gebracht met de overeenkomstig bijlage VI door de leveranciers verstrekte informatie, behalve wanneer het aanbod gebeurt via internet, in welk geval het bepaalde in bijlage VII van toepassing is;
c)
alle reclameadvertenties voor een specifiek model van residentiële ventilatie-eenheid die energiegerelateerde informatie of informatie over de prijs bevatten, bevatten een verwijzing naar de specifieke energieverbruiksklasse van de eenheid;
d)
in al het technisch promotiemateriaal betreffende een specifiek model waarin de technische parameters van een residentiële ventilatie-eenheid zijn opgenomen, de specifieke energieverbruiksklasse van dat model wordt vermeld en de door de leverancier verstrekte gebruiksaanwijzing wordt gegeven.
Artikel 5
Meetmethoden
Met het oog op de informatie die overeenkomstig de artikelen 3 en 4 moet worden verstrekt, wordt de specifieke energieverbruiksklasse vastgesteld overeenkomstig de tabel in bijlage II. Het specifieke energieverbruik, het jaarlijkse elektriciteitsverbruik, de verwarming die per jaar wordt uitgespaard, het maximale debiet en het geluidsvermogensniveau worden vastgesteld overeenkomstig de meet- en berekeningsmethoden van bijlage VIII, die beantwoorden aan de erkende stand van de techniek voor meet- en rekenmethoden.
Artikel 6
Controleprocedure met het oog op markttoezicht
Bij de beoordeling van de overeenstemming van de ventilatie-eenheid passen de lidstaten de procedure van bijlage IX toe.
Artikel 7
Evaluatie
Uiterlijk op 1 januari 2020 evalueert de Commissie deze verordening in het licht van de technologische vooruitgang en presenteert zij de resultaten van deze evaluatie aan het overlegforum.
Met name de mogelijke opname van andere ventilatie-eenheden zal worden geëvalueerd, zoals die van niet-residentiële eenheden, eenheden met een totaal elektrisch ingangsvermogen van minder dan 30 W, alsook de berekening van het specifieke energieverbruik en de klassen voor behoeftegestuurde één- en tweerichtingsventilatie-eenheden.
Artikel 8
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 11 juli 2014.