NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 342/2014
ze dne 21. ledna 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro používání metod výpočtu požadavků na kapitálovou přiměřenost u finančních konglomerátů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 49 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (2), a zejména na čl. 21a odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
U finančních konglomerátů, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, je třeba vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu na úrovni finančního konglomerátu a rovněž nevhodnou tvorbu kapitálu uvnitř skupiny, aby byla přesně vyjádřena dostupnost kapitálu konglomerátů pro absorbování ztrát a aby byla na úrovni finančního konglomerátu zajištěna doplňková kapitálová přiměřenost.
(2)
Je důležité zajistit, aby kapitál převyšující sektorové požadavky solventnosti byl na úrovni konglomerátu zahrnut pouze tehdy, neexistují-li překážky pro převod aktiv nebo splacení závazků mezi různými subjekty konglomerátu, včetně mezi sektory.
(3)
Finanční konglomerát by měl do výpočtu svého kapitálu zahrnout kapitál, který převyšuje sektorové požadavky solventnosti, pouze tehdy, pokud lze tento kapitál převádět mezi subjekty finančního konglomerátu.
(4)
Příslušná pravidla by měla přihlížet k tomu, že zvláštní sektorové kapitálové požadavky mají pokrýt rizika spojená s daným sektorem, a nikoli rizika mimo tento sektor.
(5)
Aby bylo zajištěno jednotné používání výpočtu doplňkové kapitálové přiměřenosti, měly by být uvedeny sektorové požadavky, které za tímto účelem zahrnují požadavky solventnosti. Těmito požadavky by neměly být dotčeny sektorové předpisy týkající se opatření, která mají být přijata po porušení sektorových požadavků solventnosti. Vznikne-li na úrovni finančního konglomerátu deficit kvůli porušení požadavku kombinovaných kapitálových rezerv podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3), měla by být potřebná opatření založena na opatřeních uvedených ve zmíněné kapitole.
(6)
Při výpočtu požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost finančního konglomerátu by se u neregulovaných finančních subjektů ve finančním konglomerátu měl vypočítat fiktivní požadavek solventnosti i pomyslný kapitál.
(7)
V části II přílohy I směrnice 2002/87/ES jsou stanoveny tři technické metody výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu: „metoda účetní konsolidace“ (metoda 1), „metoda odpočtu a agregace“ (metoda 2) a „metoda kombinace“ (metoda 3), která umožňuje kombinaci metod 1 a 2. Je třeba upřesnit technické metody výpočtu 1 a 2, aby bylo zajištěno jejich jednotné používání. Mimoto je nutné upřesnit podmínky pro použití metody 3 a mělo by být zajištěno, aby příslušné orgány umožňovaly použití této metody za podobných podmínek, aby uplatňovaly společná kritéria a aby požadovaly jednotné používání této metody ve všech finančních konglomerátech. Příslušné orgány by měly umožnit použití metody 3 pouze tehdy, může-li finanční konglomerát prokázat, že by nebylo přiměřeně možné použít pouze metodu 1 nebo 2. Metoda 3 by se měla používat dlouhodobě a konzistentně, aby byly zajištěny rovné podmínky. Jelikož technické metody výpočtu jsou používány v souladu s technickými zásadami uvedenými v části I přílohy I směrnice 2002/87/ES, je třeba upřesnit rovněž tyto zásady.
(8)
Metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (4) a metoda 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost ve směrnici 2002/87/ES by se měly považovat za rovnocenné, jelikož obě metody jsou v souladu s hlavními cíli doplňkového dozoru. Obě metody zajišťují vyloučení tvorby kapitálu uvnitř skupiny a výpočet kapitálu v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
(9)
Pravomoc přijímat regulační technické normy udělená v čl. 49 odst. 6 nařízení (EU) č. 575/2013 úzce souvisí s pravomocí v čl. 21a odst. 3 směrnice 2002/87/ES, jelikož se obě ustanovení zabývají jednotným používáním metod výpočtu stanovených v příloze uvedené směrnice. K zajištění soudržnosti metod výpočtu stanovených za účelem těchto legislativních aktů a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je vhodné stanovit regulační technické normy přijaté na základě těchto zmocnění v jednom nařízení.
(10)
Toto nařízení by mělo být založeno na nových sektorových režimech solventnosti, které byly v Unii zavedeny s cílem zajistit co nejkonzistentnější používání metod výpočtu. Toto nařízení by se proto nemělo použít přede dnem použitelnosti nařízení (EU) č. 575/2013. Pravidla, která jsou závislá na použití směrnice 2009/138/ES, by se měla začít používat ode dne použitelnosti uvedené směrnice. V oblastech, které nebyly aktem harmonizovány v době před jeho uplatňováním v plném rozsahu, se proto bude nadále používat stávající výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zavedený na vnitrostátní úrovni, a příslušné výpočty, které vycházejí ze sektorových předpisů, by měly být založeny na sektorových předpisech, které platí v době výpočtu.
(11)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložily společně Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví (EBA)), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA)) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)).
(12)
EBA, EIOPA a ESMA uskutečnily otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzovaly potenciální související náklady a přínosy v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (5), článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (6) a článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (7) a požádaly o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010, skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1094/2010 a skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení upřesňuje technické zásady a technické metody výpočtu uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES pro účely alternativ odpočtu podle čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a pro účely výpočtu kapitálu a požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančním konglomerátem vedeným pojišťovacím sektorem“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES pojišťovací sektor;
2)
„finančním konglomerátem vedeným sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb.
KAPITOLA II
TECHNICKÉ ZÁSADY
Článek 3
Vyloučení vícenásobného použití a tvorby kapitálu uvnitř skupiny
Kapitál, který vyplývá přímo či nepřímo z transakcí uvnitř skupiny, nesmí být zahrnut do výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu.
Článek 4
Převoditelnost a dostupnost kapitálu
1. Kapitál vykázaný na úrovni regulovaného subjektu, který převyšuje kapitál potřebný ke splnění sektorových požadavků solventnosti podle článku 9, se nesmí zahrnout do výpočtu kapitálu finančního konglomerátu nebo součtu kapitálu jednotlivých regulovaných a neregulovaných subjektů finančního sektoru ve finančním konglomerátu, ledaže neexistuje žádná skutečná nebo předpokládaná praktická nebo právní překážka převodu kapitálu mezi subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Podnik uvedený v čl. 6 odst. 2 pátém pododstavci směrnice 2002/87/ES musí při předkládání výsledků výpočtu a příslušných údajů pro vypočet podle uvedeného pododstavce koordinátorovi potvrdit a předložit důkazy, že je dodržen odstavec 1.
Článek 5
Kapitál sektoru
1. Kapitál uvedený v odstavci 2, který je dostupný na úrovni regulovaného subjektu, lze použít ke krytí rizik souvisejících se sektorem, který tento kapitál vykazuje, a nepovažuje se za způsobilý pro krytí rizik jiných finančních sektorů.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je kapitál jiný než:
a)
položky kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 ve smyslu nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.
Článek 6
Deficit kapitálu na úrovni finančního konglomerátu
1. V případě deficitu kapitálu na úrovni finančního konglomerátu lze k odstranění tohoto deficitu použít pouze položky kapitálu, které jsou podle sektorových předpisů způsobilé jak pro sektor bankovnictví, tak i pro pojišťovací sektor.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je:
a)
kmenový kapitál tier 1 vymezený v článku 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
c)
vedlejší kapitál tier 1 vymezený v článku 61 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
e)
kapitál tier 2 vymezený v článku 71 nařízení (EU) č. 575/2013 a
f)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 2 směrnice 2009/138/ES.
3. Položky kapitálu, které se použijí k odstranění deficitu, musí být v souladu s čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Konzistentnost
Regulované subjekty nebo smíšená finanční holdingová společnost ve finančním konglomerátu používají metodu výpočtu dlouhodobě a konzistentně.
Článek 8
Konsolidace
Ve vztahu k finančním konglomerátům vedeným pojišťovacím sektorem se metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti pojišťoven a zajišťoven podle článků 230, 231 a 232 směrnice 2009/138/ES považuje za rovnocennou metodě 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost regulovaných subjektů ve finančním konglomerátu, která je stanovena v příloze I směrnice 2002/87/ES, pokud se oblast působnosti dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES významně neliší od oblasti působnosti doplňkového dozoru podle kapitoly II směrnice 2002/87/ES.
Článek 9
Požadavek solventnosti
1. Mají-li se použít předpisy vztahující se na pojišťovací sektor, považuje se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavek solventnosti solventnostní kapitálový požadavek zmíněný v článcích 100 a 218 směrnice 2009/138/ES (včetně veškerého navýšení kapitálového požadavku podle článku 37 uvedené směrnice) vyplývající z čl. 216 odst. 4, čl. 231 odst. 7, článku 232, čl. 233 odst. 6, čl. 238 odst. 2 a 3 uvedené směrnice.
2. Mají-li se použít předpisy vztahující se na sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb, považují se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavky solventnosti kapitálové požadavky stanovené v části třetí hlavě I kapitole 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a požadavky podle uvedeného nařízení nebo podle směrnice 2013/36/EU týkající se držení kapitálu převyšujícího tyto požadavky, včetně požadavku vyplývajícího z interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti v článku 73 uvedené směrnice, veškerých požadavků uložených příslušným orgánem podle čl. 104 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv stanoveného v čl. 128 bodě 6 uvedené směrnice a opatření přijatých podle článků 458 nebo 459 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 10
Kapitál finančního konglomerátu a požadavky solventnosti
1. S výhradou čl. 14 odst. 7, 8 a 9 se kapitál a požadavky solventnosti finančního konglomerátu vypočítají v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
2. Kapitál společností spravujících aktiva se vypočítá podle čl. 2 odst. 1 písm. l) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (8). Požadavky solventnosti společností spravujících aktiva představují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice.
3. Kapitál správců alternativních investičních fondů se vypočítá podle čl. 4 odst. 1 písm. ad) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (9). Požadavky solventnosti správců alternativních investičních fondů představují požadavky stanovené v článku 9 uvedené směrnice.
Článek 11
Zacházení s mezisektorovými kapitálovými investicemi
1. Pokud má subjekt ve finančním konglomerátu vedeném sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb kapitálovou investici v subjektu finančního sektoru náležejícím do pojišťovacího sektoru, která se podle čl. 14 odst. 3 nebo čl. 15 odst. 3 odečítá, nevzniká s ohledem na tuto kapitálovou investici na úrovni finančního konglomerátu žádný požadavek na doplňkovou kapitálovou přiměřenost.
2. Má-li použití odstavce 1 za následek přímou změnu výše očekávaných ztrát podle přístupu založeného na interním ratingu ve smyslu části třetí hlavy II kapitoly 3 nařízení (EU) č. 575/2013, připočítá se částka odpovídající této změně ke kapitálu finančního konglomerátu.
Článek 12
Požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti u neregulovaných subjektů finančního sektoru
1. Má-li smíšená finanční holdingová společnost kapitálovou investici v neregulovaném subjektu finančního sektoru, vypočítají se pro dotyčný subjekt požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti podle sektorových předpisů nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
2. U neregulovaného subjektu finančního sektoru jiného než subjektu uvedeného v odstavci 1 se požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti vypočítají v souladu se sektorovými pravidly finančního sektoru, který je neregulovanému subjektu finančního sektoru nejblíže. Určení nejbližšího finančního sektoru vychází ze škály činností příslušného subjektu a rozsahu, v jakém tyto činnosti vykonává. Pokud nelze nejbližší finanční sektor jednoznačně určit, použijí se sektorové předpisy nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
Článek 13
Sektorová přechodná opatření a opatření k zachování právních účinků
Sektorové předpisy použité při výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zahrnují případná přechodná ustanovení nebo ustanovení o zachování právních účinků, která platí na úrovni daného sektoru.
KAPITOLA III
TECHNICKÉ METODY VÝPOČTU
Článek 14
Upřesnění technického výpočtu podle metody 1 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Kapitál finančního konglomerátu se vypočítá na základě konsolidované účetní závěrky podle příslušného účetního rámce vztahujícího se na oblast působnosti doplňkového dozoru podle směrnice 2002/87/ES, přičemž se případně přihlíží k odstavci 5.
2. Co se týká finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb, při výpočtu kapitálu finančního konglomerátu se u nekonsolidovaných investic použije toto zacházení:
a)
nekonsolidované významné investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013, který náleží do pojišťovacího sektoru, se v plné výši odečítají od kapitálu konglomerátu;
b)
nekonsolidované investice jiné než investice uvedené v písmenu a) v subjektu finančního sektoru, který náleží do pojišťovacího sektoru, se odečítají v plné výši od kapitálu konglomerátu v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 575/2013.
3. S výhradou odstavce 2 se kapitálové nástroje, které byly vydány subjektem ve finančním konglomerátu a které drží jiný subjekt v tomto finančním konglomerátu, odečítají od kapitálu konglomerátu, nejsou-li již vyloučeny v rámci účetní konsolidace.
4. S podnikem, který je pro účely příslušného účetního rámce spoluovládanou účetní jednotkou, se zachází podle sektorových předpisů o poměrné konsolidaci nebo zohlednění poměrných podílů.
5. Je-li součástí finančního konglomerátu subjekt spadající do oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES, vychází výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu z ocenění aktiv a závazků v souladu s hlavou I kapitolou VI oddíly 1 a 2 směrnice 2009/138/ES.
6. Vztahují-li se na hodnotu aktiv nebo závazků obezřetnostní filtry a odpočty podle části druhé hlavy I nařízení (EU) č. 575/2013, představuje hodnotu aktiv nebo závazků použitou pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost hodnota, kterou lze přiřadit příslušným subjektům podle uvedeného nařízení, s výjimkou aktiv a závazků, které lze přiřadit ostatním subjektům finančního konglomerátu.
7. Pokud se podle sektorových předpisů vyžaduje výpočet prahové hodnoty nebo limitu, vypočítá se prahová hodnota nebo limit na úrovni konglomerátu na základě konsolidovaných údajů finančního konglomerátu a po provedení odpočtů podle odstavců 2 a 3.
8. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do konsolidované finanční situace dané instituce podle části první hlavy II kapitoly 2 oddílu 1 nařízení (EU) č. 575/2013, posuzují společně.
9. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES, posuzují společně.
10. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů na úrovni regulovaného subjektu vypočítají regulované subjekty ve finančním konglomerátu, na něž se nevztahuje odstavec 8 ani odstavec 9, své příslušné prahové hodnoty a limity individuálně podle sektorových předpisů regulovaného subjektu.
11. Při sčítání příslušných sektorových požadavků solventnosti se neprovádí žádná úprava kromě úpravy požadované v článku 11 nebo v důsledku úprav sektorových prahových hodnot a limitů podle odstavce 7.
Článek 15
Upřesnění technického výpočtu podle metody 2 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Pokud se podle příslušných sektorových předpisů vztahuje na kapitál regulovaného subjektu obezřetnostní filtr, použije se jedno z těchto zacházení:
a)
částka po uplatnění filtru, která představuje čistou částku, jež se vezme v úvahu při výpočtu kapitálu účastí, se připočte k účetní hodnotě účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru zvyšuje regulatorní kapitál;
b)
částka po uplatnění filtru uvedená v písmenu a) se odečte od účetní hodnoty účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru snižuje regulatorní kapitál.
2. U finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb se významná investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013 náležejícím do pojišťovacího sektoru, která není účastí, odečte v plné výši od položek kapitálu subjektu, který nástroj drží, v souladu se sektorovými předpisy vztahujícími se na tento subjekt.
3. Investice uvnitř skupiny do kapitálových nástrojů, které jsou v souladu se sektorovými předpisy použitelné jako kapitál s přihlédnutím k příslušným sektorovým limitům, se odečítají nebo jsou z výpočtu kapitálu vyloučeny.
4. Výpočet doplňkových kapitálových požadavků se provádí podle vzorce uvedeného v příloze.
Článek 16
Upřesnění podmínek pro použití metody 3 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Příslušné orgány mohou použití metody 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES povolit pouze v některé z níže uvedených situací:
a)
není-li přiměřeně možné použít metodu 1 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty nebo metodu 2 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty ve finančním konglomerátu, zejména z toho důvodu, že u jednoho či více subjektů nelze použít metodu 1, jelikož tyto subjekty nejsou zahrnuty do konsolidace, nebo kvůli skutečnosti, že regulovaný subjekt je usazen ve třetí zemi a není možné získat dostatečné informace pro použití jedné z těchto metod na tento subjekt;
b)
subjekty, které by použily pouze jednu z těchto metod, mají společně zanedbatelný význam, pokud jde o cíle dohledu nad regulovanými subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Všechny regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které nejsou uvedeny v odstavci 1, použijí buď metodu 1, nebo metodu 2.
3. Použití metody 3, které příslušný orgán povolil ve vztahu k finančnímu konglomerátu, je dlouhodobé a konzistentní.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení článku 5, čl. 6 odst. 2, článku 8, čl. 9 odst. 1, čl. 14 odst. 5 a 9 se použijí ode dne použitelnosti uvedeného v čl. 309 odst. 1 směrnice 2009/138/ES.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2014.
GEDELEGEERDE VERORDENING (EU) Nr. 342/2014 VAN DE COMMISSIE
van 21 januari 2014
tot aanvulling van Richtlijn 2002/87/EG van het Europees Parlement en de Raad en Verordening (EU) nr. 575/2013 van het Europees Parlement en de Raad ten aanzien van technische reguleringsnormen voor de toepassing van de berekeningsmethoden voor kapitaaltoereikendheidsvereisten voor financiële conglomeraten
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EU) Nr. 575/2013 van het Europees Parlement en de Raad van 26 juni 2013 betreffende prudentiële vereisten voor kredietinstellingen en beleggingsondernemingen en tot wijziging van Verordening (EU) nr. 648/2012 (1), en met name artikel 49, lid 6, derde alinea,
Gezien Richtlijn 2002/87/EG van het Europees Parlement en de Raad van 16 december 2002 betreffende het aanvullende toezicht op kredietinstellingen, verzekeringsondernemingen en beleggingsondernemingen in een financieel conglomeraat en tot wijziging van de Richtlijnen 73/239/EEG, 79/267/EEG, 92/49/EEG, 92/96/EEG, 93/6/EEG en 93/22/EEG van de Raad en van de Richtlijnen 98/78/EG en 2000/12/EG van het Europees Parlement en de Raad (2), en met name artikel 21 bis, lid 3,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Voor financiële conglomeraten die aanzienlijke bank- of beleggingsactiviteiten en verzekeringsactiviteiten uitoefenen moet meervoudig gebruik van elementen die in aanmerking komen voor de berekening van het eigen vermogen op het niveau van het financieel conglomeraat, dat wil zeggen meervoudige hefboomwerking alsook elke ongepaste schepping van eigen vermogen binnen de groep, worden uitgesloten teneinde nauwkeurig de beschikbaarheid te weerspiegelen van het eigen vermogen van conglomeraten om verliezen te absorberen en aanvullende kapitaaltoereikendheid op het niveau van het financieel conglomeraat te garanderen.
(2)
Het is belangrijk te garanderen dat het eigen vermogen dat het eigen vermogen overschrijdt dat nodig is om aan de sectorale solvabiliteitsvereisten te voldoen op het niveau van een financieel conglomeraat alleen wordt meegeteld als er geen belemmeringen zijn voor de overdracht van activa of de terugbetaling van passiva tussen verschillende entiteiten van financiële conglomeraten, daaronder begrepen tussen sectoren.
(3)
Een financieel conglomeraat moet in de berekening van zijn eigen vermogen het eigen vermogen dat de sectorale solvabiliteitsvereisten overschrijdt alleen meetellen als dat eigen vermogen tussen de entiteiten binnen het financieel conglomeraat overdraagbaar is.
(4)
Middels passende regels moet er rekening mee worden gehouden dat sectorspecifieke eigenvermogensvereisten bestemd zijn om risico's betreffende die sector te dekken en niet om risico's buiten die sector te dekken.
(5)
Om consistente toepassing van de berekening van de aanvullende kapitaaltoereikendheid te garanderen, moeten de sectorale vereisten die met het oog hierop solvabiliteitsvereisten omvatten, worden opgesomd. Die vereisten moeten de sectorale bepalingen onverlet laten betreffende de maatregelen die moeten worden genomen na een inbreuk op sectorale solvabiliteitsvereisten. Met name indien op het niveau van een financieel conglomeraat een tekort ontstaat als gevolg van een inbreuk op het gecombineerde buffervereiste ingevolge hoofdstuk 4 van titel VII van Richtlijn 2013/36/EU van het Europees Parlement en de Raad (3), moeten de vereiste maatregelen gebaseerd zijn op die welke in dat hoofdstuk zijn vastgesteld.
(6)
Bij de berekening van de aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereiste van een financieel conglomeraat moet voor niet-gereglementeerde financiële entiteiten binnen het financieel conglomeraat zowel een notioneel solvabiliteitsvereiste als een notioneel niveau van eigen vermogen worden berekend.
(7)
In deel II van bijlage I bij Richtlijn 2002/87/EG zijn drie technische methoden vastgesteld voor het berekenen van de kapitaaltoereikendheidsvereisten op het niveau van het financieel conglomeraat: „methode op basis van consolidatie van jaarrekeningen” (methode 1), „aftrek en aggregatie” (methode 2) en „combinatiemethode” (methode 3), waarbij methode 1 en methode 2 kunnen worden gecombineerd. De technische berekeningsmethoden 1 en 2 moeten worden gespecificeerd teneinde de consistente toepassing ervan te verzekeren. Bovendien moeten de omstandigheden voor het gebruik van methode 3 worden gespecificeerd en moet ervoor worden gezorgd dat de bevoegde autoriteiten het gebruik van die methode in vergelijkbare omstandigheden toelaten, gemeenschappelijke criteria toepassen en vereisen dat de methode op een voor alle financiële conglomeraten consistente wijze wordt toegepast. De bevoegde autoriteiten mogen de toepassing van methode 3 alleen toelaten indien een financieel conglomeraat kan aantonen dat het redelijkerwijs niet doenbaar is om alleen methode 1 of 2 toe te passen. Het gebruik van methode 3 moet in de tijd consistent zijn om gelijkwaardige voorwaarden te garanderen. Aangezien de technische berekeningsmethoden overeenkomstig de technische beginselen als bedoeld in deel I van bijlage I bij Richtlijn 2002/87/EG worden uitgevoerd, is het noodzakelijk die beginselen eveneens te specificeren.
(8)
Methode 1 voor het berekenen van de solvabiliteit van de groep, als vastgesteld in Richtlijn 2009/138/EG van het Europees Parlement en de Raad (4) en methode 1 voor het berekenen van de aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereisten, als vastgesteld in Richtlijn 2002/87/EG, moeten als gelijkwaardig worden beschouwd aangezien beide methoden consistent zijn met de hoofddoelstellingen van het aanvullend toezicht. Beide methoden garanderen de uitsluiting van de schepping van eigen vermogen binnen de groep en de berekening van eigen vermogen overeenkomstig de definities en grenzen die in de betrokken sectorale regels zijn vastgesteld.
(9)
De machtiging om technische reguleringsnormen vast te stellen in artikel 49, lid 6, van Verordening (EU) nr. 575/2013 houdt nauw verband met de machtiging in artikel 21 bis, lid 3, van Richtlijn 2002/87/EG, aangezien beide betrekking hebben op consistente toepassing van de methoden van berekening die in de bijlage bij die richtlijn zijn neergelegd. Om voor coherentie te zorgen in de methoden van berekening die ten behoeve van die wetgevingshandelingen zijn gespecificeerd en een volledig beeld ervan en compacte toegang ertoe te vergemakkelijken voor personen die aan die verplichtingen onderworpen zijn, is het wenselijk de ingevolge die machtigingen vastgestelde technische reguleringsnormen in één verordening neer te leggen.
(10)
Deze verordening moet gebaseerd zijn op de nieuwe sectorale solvabiliteitsregelingen die in de Unie zijn ingesteld om de meest consistente toepassing van de berekeningsmethoden te waarborgen. Deze verordening mag derhalve niet gelden vóór de datum van toepassing van Verordening (EU) nr. 575/2013. De regels die afhankelijk zijn van de toepassing van Richtlijn 2009/138/EG moeten ingaan op de datum van toepassing van die richtlijn. De bestaande nationale tenuitvoerlegging van de berekening van aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereisten moet dan ook verder worden gebruikt op die gebieden welke niet door deze verordening zijn geharmoniseerd in de periode vóór deze volledig geldt, en onderliggende berekeningen die gebaseerd zijn op de sectorale verzekeringsregels moeten gebaseerd zijn op de sectorale verzekeringsregels welke gelden op het tijdstip van de berekening.
(11)
Deze verordening is gebaseerd op de ontwerpen van technische reguleringsnormen die gezamenlijk door de Europese toezichthoudende autoriteit (Europese Bankautoriteit)(EBA), de Europese toezichthoudende autoriteit (Europese Autoriteit voor verzekeringen en bedrijfspensioenen) (Eiopa) en de Europese toezichthoudende autoriteit (Europese Autoriteit voor effecten en markten) (ESMA) aan de Commissie zijn voorgelegd.
(12)
De EBA, Eiopa en ESMA hebben openbare publieksraadplegingen gehouden over de ontwerpen van technische reguleringsnormen waarop deze verordening is gebaseerd, de mogelijke betrokken kosten en baten geanalyseerd, overeenkomstig artikel 10 van Verordening (EU) nr. 1093/2010 van het Europees Parlement en de Raad (5), artikel 10 van Verordening (EU) nr. 1094/2010 van het Europees Parlement en de Raad (6) en artikel 10 van Verordening (EU) nr. 1095/2010 van het Europees Parlement en de Raad (7), en het advies ingewonnen van de overeenkomstig artikel 37 van Verordening (EU) nr. 1093/2010 opgerichte Stakeholdergroep Bankwezen, de overeenkomstig artikel 37 van Verordening (EU) nr. 1094/2010 opgerichte Stakeholdergroep Verzekeringen en de overeenkomstig artikel 37 van Verordening (EU) nr. 1095/2010 opgerichte Stakeholdergroep Effecten en Markten,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
HOOFDSTUK I
VOORWERP EN DEFINITIES
Artikel 1
Voorwerp
Deze verordening specificeert de technische beginselen en technische berekeningsmethoden die zijn opgesomd in bijlage I bij Richtlijn 2002/87/EG ten behoeve van de alternatieven voor aftrek als bedoeld in artikel 49, lid 1, van Verordening (EU) nr. 575/2013 en ten behoeve van de berekening van het eigen vermogen en het aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereiste als vastgesteld in artikel 6, lid 2, van Richtlijn 2002/87/EG.
Artikel 2
Definities
Voor de toepassing van deze verordening wordt verstaan onder:
1. „een sterk door verzekeringen bepaald financieel conglomeraat”: een financieel conglomeraat waarvan de belangrijkste financiële sector de sector verzekeringen is, overeenkomstig artikel 3, lid 2, van Richtlijn 2002/87/EG;
2. „een sterk door bankieren of beleggen bepaald financieel conglomeraat”: een financieel conglomeraat waarvan de belangrijkste financiële sector de banksector of de sector beleggingsdiensten is, overeenkomstig artikel 3, lid 2, van Richtlijn 2002/87/EG.
HOOFDSTUK II
TECHNISCHE BEGINSELEN
Artikel 3
Uitsluiting van meervoudige hefboomwerking en de schepping van eigen vermogen binnen een groep
Eigen vermogen dat rechtstreeks of onrechtstreeks uit transacties binnen de groep resulteert wordt niet meegeteld bij het berekenen van de aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereisten op het niveau van een financieel conglomeraat.
Artikel 4
Overdraagbaarheid en beschikbaarheid van eigen vermogen
1. Op het niveau van een gereglementeerde entiteit in de boeken verantwoord eigen vermogen dat het eigen vermogen overschrijdt dat nodig is om aan sectorale solvabiliteitsvereisten te voldoen als gespecificeerd in artikel 9, wordt in de berekening van het eigen vermogen van een financieel conglomeraat, of van de som van het eigen vermogen van elke gereglementeerde en niet-gereglementeerde entiteit uit de financiële sector in een financieel conglomeraat niet meegeteld, tenzij er geen actuele of verwachte praktische of juridische belemmering is voor de overdracht van het vermogen tussen entiteiten in het financieel conglomeraat.
2. De entiteit als bedoeld in de vijfde alinea van artikel 6, lid 2, van Richtlijn 2002/87/EG belast zich bij het indienen van de resultaten van de berekening en de betrokken gegevens voor de berekening als bedoeld in die alinea bij de coördinator met het bevestigen en verstrekken van bewijs aan de coördinator dat aan lid 1 is voldaan.
Artikel 5
Sectorspecifiek eigen vermogen
1. Eigen vermogen als bedoeld in lid 2 dat beschikbaar is op het niveau van een gereglementeerde entiteit komt in aanmerking voor de dekking van risico's die voortvloeien uit de sector die dat eigen vermogen in de boeken verantwoordt en komt niet in aanmerking voor de dekking van risico's van andere financiële sectoren.
2. Eigen vermogen als bedoeld in lid 1 is eigen vermogen dat niet het volgende is:
a)
tier 1-kernkapitaal, aanvullend tier 1- of tier 2-bestanddelen in de zin van Verordening (EU) nr. 575/2013;
b)
kernvermogensbestanddelen van ondernemingen die onderworpen zijn aan de vereisten van Richtlijn 2009/138/EG, indien die bestanddelen worden ingedeeld bij tier 1 of bij tier 2 overeenkomstig artikel 94, leden 1 en 2, van die richtlijn.
Artikel 6
Tekort aan eigen vermogen op het niveau van het financieel conglomeraat
1. Indien er een tekort aan eigen vermogen is op het niveau van het financieel conglomeraat, worden alleen eigenvermogensbestanddelen die ingevolge de sectorale regels voor zowel de banksector als de verzekeringssector in aanmerking komen, gebruikt om het tekort te dekken.
2. Het eigen vermogen als bedoeld in lid 1 is het volgende:
a)
tier 1-kernkapitaal als omschreven in artikel 50 van Verordening (EU) nr. 575/2013;
b)
kernvermogensbestanddelen indien die bestanddelen bij tier 1 zijn ingedeeld overeenkomstig artikel 94, lid 1, van Richtlijn 2009/138/EG en het opnemen van die bestanddelen niet beperkt is door de overeenkomstig artikel 99 van die richtlijn vastgestelde gedelegeerde handelingen;
c)
aanvullend tier 1-kapitaal als omschreven in artikel 61 van Verordening (EU) nr. 575/2013;
d)
kernvermogensbestanddelen indien die bestanddelen bij tier 1 zijn ingedeeld overeenkomstig artikel 94, lid 1, van Richtlijn 2009/138/EG en het opnemen van die bestanddelen beperkt is door de overeenkomstig artikel 99 van die richtlijn vastgestelde gedelegeerde handelingen;
e)
tier 2-kapitaal als omschreven in artikel 71 van Verordening (EU) nr. 575/2013, en
f)
kernvermogensbestanddelen indien die bestanddelen bij tier 2 zijn ingedeeld overeenkomstig artikel 94, lid 2, van Richtlijn 2009/138/EG.
3. Eigenvermogensbestanddelen die gebruikt worden om het tekort te dekken, voldoen aan artikel 4, lid 1.
Artikel 7
Consistentie
De gereglementeerde entiteiten of de gemengde financiële holding in een financieel conglomeraat passen de berekeningsmethode op consistente wijze toe in de tijd.
Artikel 8
Consolidatie
Met betrekking tot sterk door verzekeringen bepaalde financiële conglomeraten wordt methode 1 voor het berekenen van de solvabiliteit van de groep van verzekerings- en herverzekeringsondernemingen, als vastgesteld in de artikelen 230, 231 en 232 van Richtlijn 2009/138/EG, als gelijkwaardig beschouwd aan methode 1 voor het berekenen van de aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereisten van de gereglementeerde entiteiten in een financieel conglomeraat, als vastgesteld in bijlage I bij Richtlijn 2002/87/EG, op voorwaarde dat het toepassingsgebied van de groeptoezicht ingevolge titel III van Richtlijn 2009/138/EG niet materieel verschilt van het toepassingsebied van het aanvullend toezicht ingevolge hoofdstuk II van Richtlijn 2002/87/EG.
Artikel 9
Solvabiliteitsvereisten
1. Indien de regels voor de verzekeringssector moeten worden toegepast, wordt het solvabiliteitskapitaalvereiste als bedoeld in de artikelen 100 en 218 van Richtlijn 2009/138/EG, daaronder begrepen elke opslagfactor van het kapitaalvereiste die wordt toegepast overeenkomstig artikel 37 van die richtlijn, dat volgt uit artikel 216, lid 4, artikel 231, lid 7, artikel 232, artikel 233, lid 6, artikel 238, leden 2 en 3, van die richtlijn als de solvabiliteitsvereisten beschouwd ten behoeve van de berekening van de aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereisten.
2. Indien de regels voor de sector bank- of beleggingsdiensten moeten worden toegepast, worden eigenvermogensvereisten als vastgesteld in hoofdstuk 1 van titel I van deel drie van Verordening (EU) nr. 575/2013 en vereisten ingevolge die verordening of ingevolge Richtlijn 2013/36/EU om eigen vermogen te bezitten boven die vereisten, daaronder begrepen een vereiste die voortvloeit uit het intern beoordelingsproces van de kapitaaltoereikendheid in artikel 73 van die richtlijn, elk vereiste dat door een bevoegde autoriteit wordt opgelegd ingevolge artikel 104, lid 1, onder a), van die richtlijn, het gecombineerde buffervereiste als omschreven in artikel 128, lid 6, van die richtlijn, en ingevolge de artikelen 458 of 459 van Verordening (EU) nr. 575/2013 vastgestelde vereisten als de solvabiliteitsvereisten beschouwd ten behoeve van de berekening van de aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereisten.
Artikel 10
Het eigen vermogen en de solvabiliteitsvereisten van het financieel conglomeraat
1. Behoudens de leden 7, 8 en 9 van artikel 14 worden de eigenvermogens- en solvabiliteitsvereisten van het financieel conglomeraat berekend overeenkomstig de definities en grenzen die in de betrokken sectorale regels zijn vastgesteld.
2. Het eigen vermogen van vermogensbeheerders wordt berekend overeenkomstig artikel 2, lid 1, onder l) van Richtlijn 2009/65/EG van het Europees Parlement en de Raad (8). De solvabiliteitsvereisten van vermogensbeheerders zijn de vereisten die zijn vastgesteld in artikel 7, lid 1, onder a), van die richtlijn.
3. Het eigen vermogen van beheerders van alternatieve beleggingsinstellingen wordt berekend overeenkomstig artikel 4, lid 1, ad), van Richtlijn 2011/61/EU van het Europees Parlement en de Raad (9). De solvabiliteitsvereisten van beheerders van alternatieve beleggingsfondsen zijn de vereisten die zijn vastgesteld in artikel 9 van die richtlijn.
Artikel 11
Behandeling van sector overschrijdende deelnemingen
1. Indien een entiteit in een sterk door bankieren of beleggen bepaald financieel conglomeraat een deelneming heeft in een entiteit uit de financiële sector die tot de verzekeringssector behoort en die wordt afgetrokken ingevolge de artikelen 14, lid 3 of 15, lid 3, ontstaat geen aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereiste met betrekking tot die deelneming op het niveau van het financieel conglomeraat.
2. Indien de toepassing van lid 1 resulteert in een directe wijziging van de verwachte verliespost ingevolge de internetratingbenadering in de zin van hoofdstuk 3 van titel II van deel drie van Verordening (EU) nr. 575/2013, wordt een bedrag gelijk aan die wijziging aan het eigen vermogen van het financieel conglomeraat toegevoegd.
Artikel 12
Notioneel eigen vermogen en notionele solvabiliteitsvereisten voor niet-gereglementeerde entiteiten uit de financiële sector
1. Indien een gemengde financiële holding een deelneming heeft in een niet-gereglementeerde entiteit uit de financiële sector worden het notioneel eigen vermogen en de notionele solvabiliteitsvereisten voor die entiteit berekend overeenkomstig de sectorale regels van de belangrijkste sector in het financieel conglomeraat.
2. Voor een niet-gereglementeerde entiteit uit de financiële sector anders dan een entiteit als bedoeld in lid 1 worden het notioneel eigen vermogen en de notionele solvabiliteitsvereisten berekend overeenkomstig de sectorale regels van de meest vergelijkbare financiële sector van de niet-gereglementeerde entiteit uit de financiële sector. Het bepalen van de meest vergelijkbare financiële sector gebeurt op basis van het geheel van activiteiten van de betrokken entiteit en de mate waarin zij die activiteiten uitvoert. Als de meest vergelijkbare financiële sector niet duidelijk kan worden aangewezen, worden de sectorale regels van de belangrijkste sector in het financieel conglomeraat gebruikt.
Artikel 13
Sectorale overgangs- en grandfatheringregelingen
De sectorale regels die gelden bij de berekening van de aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereisten omvatten alle overgangs- of grandfatheringbepalingen die op sectoraal niveau gelden.
HOOFDSTUK III
TECHNISCHE BEREKENINGSMETHODEN
Artikel 14
Specificatie van de technische berekening volgens methode 1 ingevolge Richtlijn 2002/87/EG
1. Het eigen vermogen van een financieel conglomeraat wordt berekend op basis van de geconsolideerde rekeningen overeenkomstig het betrokken kader voor financiële verslaggeving dat geldt voor het toepassingsgebied van het aanvullende toezicht volgens Richtlijn 2002/87/EG en rekening houdend in voorkomend geval met lid 5.
2. Met betrekking tot sterk door bankieren of beleggen bepaalde financiële conglomeraten gelden de volgende behandelingen voor niet-geconsolideerde beleggingen bij berekening van het eigen vermogen van het financieel conglomeraat:
a)
niet-geconsolideerde aanzienlijke beleggingen die worden aangehouden in een entiteit uit de financiële sector, in de zin van artikel 43 van Verordening (EU) nr. 575/2013, die tot de verzekeringssector behoort, worden volledig van het eigen vermogen van het conglomeraat afgetrokken.
b)
niet-geconsolideerde beleggingen, anders dan die als bedoeld in punt a), die worden aangehouden in een entiteit uit de financiële sector die tot de verzekeringssector behoort, worden volledig afgetrokken van het eigen vermogen van het conglomeraat overeenkomstig artikel 46 van Verordening (EU) nr. 575/2013.
3. Behoudens lid 2 wordt alle eigen vermogen dat door een entiteit in een financieel conglomeraat is uitgegeven en door een andere entiteit in dat financiële conglomeraat wordt aangehouden van het eigen vermogen van het conglomeraat afgetrokken als het bij het proces van consolidatie van jaarrekeningen niet reeds is uitgesloten.
4. Een onderneming die voor de toepassing van het betrokken kader voor jaarrekening een entiteit is waarover gezamenlijke de zeggenschap wordt uitgeoefend, wordt behandeld overeenkomstig de sectorale regels inzake proportionele consolidatie of opneming van de proportionele delen.
5. Indien een entiteit binnen het toepassingsgebied van Richtlijn 2009/138/EG deel uitmaakt van een financieel conglomeraat, gebeurt de berekening van de aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereisten op het niveau van het financieel conglomeraat op basis van de waardering van de activa en passiva berekend overeenkomstig afdeling 1 en 2 van hoofdstuk VI van titel I van Richtlijn 2009/138/EG.
6. Indien de waarde van een actief of passief onderworpen is aan prudentiële filters en aftrekken overeenkomstig titel I van deel 2 van Verordening (EU) nr. 575/2013 zijn de waarde van een actief of passief die gebruikt worden ten behoeve van de berekening van de aanvullende kapitaaltoereikendheidsvereisten die welke toe te rekenen zijn aan de betrokken entiteiten ingevolge die verordening, met uitsluiting van aan andere entiteiten van het financieel conglomeraat toe te rekenen activa en passiva.
7. Indien berekening van een drempel of grens vereist is volgens de sectorale regels, wordt de drempel of de grens op het niveau van het conglomeraat berekend op basis van de geconsolideerde gegevens van het financieel conglomeraat en na de aftrekken die vereist zijn volgens de leden 2 en 3.
8. Ten behoeve van de berekening van drempels of grenzen worden gereglementeerde entiteiten in een financieel conglomeraat die binnen het toepassingsgebied van de geconsolideerde situatie van een instelling vallen ingevolge afdeling 1 van hoofdstuk 2 van titel II van deel 1 van Verordening (EU) nr. 575/2013 samen in aanmerking genomen.
9. Ten behoeve van de berekening van drempels of grenzen worden gereglementeerde entiteiten in een financieel conglomeraat die binnen het toepassingsgebied van groepstoezicht overeenkomstig titel III van Richtlijn 2009/138/EG vallen samen in aanmerking genomen.
10. Ten behoeve van de berekening van drempels of grenzen op het niveau van de gereglementeerde entiteit berekenen gereglementeerde entiteiten in een financieel conglomeraat waarvoor noch lid 8 noch lid 9 geldt, hun betrokken drempels en grenzen op individuele basis overeenkomstig de sectorale regels van de gereglementeerde entiteit.
11. Bij het optellen van de betrokken sectorale solvabiliteitsvereisten zijn er geen andere aanpassingen dan die welke vereist zijn bij artikel 11 of als gevolg van aanpassingen aan sectorale drempels en grenzen ingevolge lid 7.
Artikel 15
Specificatie van de technische berekening volgens methode 2 ingevolge Richtlijn 2002/87/EG
1. Indien het eigen vermogen van een gereglementeerde entiteit onderworpen is aan een prudentieel filter ingevolge de betrokken sectorale regels, is een van de volgende behandelingen van toepassing:
a)
het gefilterde bedrag, zijnde het nettobedrag dat in aanmerking zal worden genomen bij de berekening van het eigen vermogen van deelnemingen, wordt aan de boekwaarde van de deelnemingen overeenkomstig alinea 2 van artikel 6, lid 4, van Richtlijn 2002/87/EG toegevoegd als het gefilterde bedrag het toetsingsvermogen verhoogt;
b)
het gefilterde bedrag als bedoeld in punt a), wordt van de boekwaarde van de deelnemingen overeenkomstig alinea 2 van artikel 6, lid 4, van Richtlijn 2002/87/EC afgetrokken als het gefilterde bedrag het toetsingsvermogen verlaagt.
2. Voor sterk door bankieren of beleggen bepaalde financiële conglomeraten wordt een aanzienlijke belegging in een entiteit uit de financiële sector in de zin van artikel 43 van Verordening (EU) nr. 575/2013 die tot de verzekeringssector behoort en die geen deelneming is volledig afgetrokken van de eigenvermogensbestanddelen van de entiteit die het instrument bezit, overeenkomstig de sectorale regels die voor die entiteit gelden.
3. Beleggingen binnen de groep in kapitaalinstrumenten die in aanmerking komen als eigen vermogen overeenkomstig de sectorale regels worden, rekening houdend met de betrokken sectorale grenzen, afgetrokken of van de berekening van het eigen vermogen uitgesloten.
4. De berekening van aanvullende kapitaalvereisten wordt uitgevoerd overeenkomstig de formule in de bijlage.
Artikel 16
Specificatie van de omstandigheden voor het gebruik van methode 3 ingevolge Richtlijn 2002/87/EG
1. De bevoegde autoriteiten mogen de toepassing van methode 3 als bedoeld in bijlage I bij Richtlijn 2002/87/EG alleen in een van de volgende omstandigheden toelaten:
a)
het is redelijkerwijs niet doenlijk methode 1 als bedoeld in bijlage I bij Richtlijn 2002/87/EG op alle entiteiten toe te passen of methode 2 als bedoeld in bijlage I bij Richtlijn 2002/87/EG op alle entiteiten binnen een financieel conglomeraat toe te passen, met name omdat methode 1 niet voor een of meer entiteiten kan worden gebruikt omdat zij buiten het bereik van de consolidatie vallen, of omdat een gereglementeerde entiteit in een derde land is gevestigd en het niet mogelijk is voldoende informatie te verkrijgen om een van de methoden op die entiteit toe te passen;
b)
de entiteiten die een van de methoden zouden toepassen, zijn gezamenlijk van te verwaarlozen belang met betrekking tot de doelstellingen van het toezicht op gereglementeerde entiteiten in een financieel conglomeraat.
2. Methode 1 of methode 2 worden gebruikt door alle gereglementeerde entiteiten in een financieel conglomeraat dat niet bedoeld is in lid 1.
3. De toepassing van methode 3 die door een bevoegde autoriteit met betrekking tot een financieel conglomeraat is toegelaten, is consistent in de tijd.
HOOFDSTUK IV
SLOTBEPALINGEN
Artikel 17
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Artikel 5, artikel 6, lid 2, artikel 8, artikel 9, lid 1, en artikel 14, leden 5 en 9, zijn van toepassing vanaf de datum van toepassing als bedoeld in artikel 309, lid 1, van Richtlijn 2009/138/EG.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 21 januari 2014.