NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 153/2013
ze dne 19. prosince 2012,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012, pokud jde o regulační technické normy týkající se požadavků na ústřední protistrany
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (2), a zejména na čl. 25 odst. 8, článek 26 odst. 9, čl. 29 odst. 4, čl. 34 odst. 3, čl. 41 odst. 5, čl. 42 odst. 5, čl. 44 odst. 2, čl. 45 odst. 5, čl. 46 odst. 3, čl. 47 odst. 8 a čl. 49 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení tohoto nařízení jsou úzce propojena, protože se týkají organizačních požadavků, včetně vedení záznamů a zachování provozu, a obezřetnostních požadavků, a to i ve vztahu k maržím, fondu pro riziko selhání, kontrolám rizika likvidity, postupné ochraně proti selhání, zajištění, investiční politice, přezkumu modelů a zátěžovému a zpětnému testování. Za účelem zajištění souladu mezi uvedenými ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je žádoucí zařadit všechny regulační technické normy požadované podle hlavy III a IV nařízení (EU) č. 648/2012 do jediného nařízení.
(2)
Vzhledem ke globálnímu charakteru finančních trhů by toto nařízení mělo zohlednit zásady vydané Výborem pro platební a vypořádací systémy a Mezinárodní organizací komisí pro cenné papíry („zásady CPSS-IOSCO“), které slouží jako celosvětový referenční standard, pokud jde o regulatorní požadavky na ústřední protistrany.
(3)
S cílem zajistit bezpečnost a stabilitu za všech tržních podmínek je důležité, aby ústřední protistrany přijaly postupy obezřetného řízení rizik, které náležitě pokryjí všechna rizika, jimž ústřední protistrany jsou nebo mohou být vystaveny. V této souvislosti by standardy řízení rizik, jež ústřední protistrany skutečně použijí, měly být přísnější než ty, které jsou stanovené v tomto nařízení, pokud se to pro účely řízení rizik považuje za vhodné.
(4)
Aby byl jasně stanoven omezený počet koncepcí vyplývajících z nařízení (EU) č. 648/2012 a rovněž byly upřesněny odborné pojmy nezbytné k vypracování této technické normy, měla by být řada pojmů definována.
(5)
Je důležité zajistit, aby uznané ústřední protistrany z třetích zemí nenarušovaly řádné fungování trhů Unie. Z tohoto důvodu je zásadní, aby bylo zajištěno, že uznané ústřední protistrany nemohou zmírnit své požadavky na řízení rizik pod úroveň uplatňovanou v Unii, což by mohlo vést k regulatorní arbitráži. Informace, které mají být poskytovány Evropskému orgánu pro cenné papíry (dále jen „orgán pro cenné papíry a trhy“), pokud jde o uznání ústřední protistrany z třetí země, by měly orgánu pro cenné papíry a trhy umožnit posoudit, zda tato ústřední protistrana plně dodržuje obezřetnostní požadavky uplatňované v této třetí zemi. Kromě toho by Komise v rámci procesu určení ekvivalence měla zajistit, aby právní a správní předpisy příslušné třetí země byly rovnocenné všem ustanovením hlavy IV nařízení (EU) č. 648/2012 a tohoto nařízení.
(6)
S cílem zajistit náležitou úroveň ochrany investorů si může Evropský orgán pro cenné papíry a trhy při uznávání ústředních protistran z třetích zemí vyžádat další informace nad rámec těch, které jsou nezbytně nutné k posouzení toho, zda podmínky stanovené nařízením (EU) č. 648/2012 jsou splněny.
(7)
Průběžné posuzování toho, zda ústřední protistrana z třetí země plně dodržuje obezřetnostní požadavky dané třetí země, je povinností příslušného orgánu třetí země. Cílem informací, které mají být orgánu pro cenné papíry a trhy poskytnuty žádající ústřední protistranou z třetí země, by nemělo být kopírovat posouzení příslušného orgánu třetí země, ale zajistit, aby ústřední protistrana podléhala účinnému dohledu a kontrole dodržování předpisů v dané třetí zemi, a tak byla zaručena vysoká úroveň ochrany investorů.
(8)
Aby orgán pro cenné papíry a trhy mohl provést úplné posouzení, měly by být informace poskytnuté žádající ústřední protistranou z třetí země doplněny informacemi nezbytnými k posouzení účinnosti průběžného dohledu, pravomocí ke kontrole dodržování předpisů a opatření přijatých příslušným orgánem třetí země. Takové informace by měly být poskytnuty v rámci dohody o spolupráci uzavřené v souladu s nařízením (EU) č. 648/2012. Taková dohoda o spolupráci by měla zajistit, aby byl orgán pro cenné papíry a trhy včas informován o všech opatřeních dohledu nebo kontroly dodržování právních předpisů vůči ústřední protistraně žádající o uznání a veškerých změnách podmínek, za nichž bylo povolení příslušné ústřední protistraně uděleno, a všech příslušných aktualizacích údajů, jež ústřední protistrana původně poskytla v rámci postupu uznávání.
(9)
Požadavky nařízení (EU) č. 648/2012 související s interními hierarchickými vztahy, pokud jde o riziko, potřebují další upřesnění pro účely realizace rámce řízení rizik, který zahrnuje strukturu, práva a povinnosti týkající se interního procesu řízení rizik. Systémy řízení by měly zohlednit různé režimy korporátního práva v Unii, aby ústřední protistrany působily v mezích řádného právního rámce.
(10)
Aby bylo zajištěno, že ústřední protistrana používá odpovídající postupy v zájmu dodržování požadavků tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1249/2012 (3), měly by být upřesněny role a povinnosti útvaru compliance ústřední protistrany.
(11)
Je nutné jasně definovat povinnosti rady a vrcholného vedení i stanovit minimální požadavky na činnost rady, aby bylo zajištěno, že organizační struktura ústřední protistrany jí umožňuje nepřetržitě a řádně poskytovat služby a provádět činnost. Pro zajištění odpovědnosti je rovněž nezbytné vymezit jasné a přímé hierarchické vztahy.
(12)
Aby bylo zajištěno řádné a obezřetné řízení ústřední protistrany, je důležité, aby její politika odměňování odrazovala od nadměrného podstupování rizika. Rada by měla politiku odměňování náležitě monitorovat a revidovat a měla by zřídit zvláštní výbor, který by náležitě dohlížel na její plnění, aby politika odměňování měla očekávané dopady.
(13)
S cílem zajistit, aby ústřední protistrany měly nezbytný personál k plnění všech svých povinností, byly odpovědné za výkon své činnosti a příslušné orgány měly u ústředních protistran, nad kterými vykonávají dohled, relevantní kontaktní osoby, měly by ústřední protistrany mít přinejmenším ředitele pro rizika, ředitele útvaru compliance a ředitele pro technologie.
(14)
Ústřední protistrany by měly náležitě posuzovat a sledovat, do jaké míry jsou členové rady, kteří zasedají v radách různých subjektů, ve střetu zájmů, ať už v rámci skupiny ústřední protistrany nebo mimo ni. Členům rady by se nemělo bránit, aby zasedali v různých radách, pokud to nevede ke střetu zájmů.
(15)
Má-li útvar auditu fungovat efektivně, měla by ústřední protistrana definovat povinnosti svých interních auditorů a hierarchické vztahy mezi nimi, aby zajistila, že příslušné záležitosti budou předloženy radě ústřední protistrany a příslušným orgánům včas. Při zakládání útvaru interního auditu a zajišťování jeho chodu by měly být jasně vymezeny jeho poslání, nezávislost a objektivita, oblast působnosti a povinnosti, pravomoci, odpovědnost a standardy fungování.
(16)
Má-li relevantní příslušný orgán plnit své úkoly efektivně, měl by mít přístup ke všem nezbytným údajům, aby posoudil, zda ústřední protistrana dodržuje podmínky svého povolení. Tyto údaje by měla ústřední protistrana poskytnout bez zbytečného prodlení.
(17)
Záznamy vedené ústředními protistranami by měly usnadnit důkladný přehled o expozicích ústředních protistran vůči členům clearingového systému a umožnit monitorování vzniklého systémového rizika. Příslušným orgánům, orgánu pro cenné papíry a trhy a příslušným členům Evropského systému centrálních bank (ESCB) by rovněž měly umožnit adekvátně rekonstruovat clearingový proces s cílem posoudit dodržování regulatorních požadavků, včetně požadavků týkajících se podávání zpráv. Poté, co jsou údaje zaznamenány, jsou rovněž užitečné pro ústřední protistrany při plnění regulatorních požadavků a povinností vůči členům clearingového systému a v případě sporů.
(18)
Údaje vykázané ústředními protistranami do registrů obchodních údajů by měly být zaznamenány tak, aby příslušné orgány mohly ověřit, jak ústřední protistrany dodržují povinnost podávat zprávy stanovenou v nařízení (EU) č. 648/2012, a měly snadný přístup k údajům v případech, kdy je nelze nalézt v registrech obchodních údajů.
(19)
Aby bylo zajištěno náležité podávání zpráv ústředními protistranami, měly by požadavky na vedení záznamů v souvislosti s obchody pracovat se stejnými koncepcemi, jaké se používají v rámci povinnosti podávat zprávy stanovené v článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012.
(20)
Aby bylo zajištěno zachování provozu v době narušení, mělo by být sekundární místo zpracování ústřední protistrany umístěno dostatečně daleko a v dostatečně geograficky odlišné lokalitě od primární lokality tak, aby zde nedošlo k totožným mimořádným podmínkám, které mohou způsobit nedostupnost primární lokality. Měly by být vytvořeny scénáře, které by analyzovaly dopad krizových událostí na kriticky významné služby, včetně scénářů, které předpokládají nedostupnost systémů v důsledku přírodní katastrofy. Tyto analýzy by měly být pravidelně revidovány.
(21)
Ústřední protistrany jsou systémově relevantními infrastrukturami finančního trhu a měly by obnovit kriticky významné funkce do dvou hodin s tím, že v ideálním případě zahájí záložní systémy zpracování okamžitě po mimořádné události. Ústřední protistrany by měly také s velmi vysokou pravděpodobností zajistit, aby nedošlo ke ztrátě žádných údajů.
(22)
Je důležité, aby selhání člena clearingového systému nezpůsobilo významné ztráty jiným účastníkům trhu. Ústřední protistrany jsou proto povinny z marží složených členem, jenž selhal, pokrýt přinejmenším příslušný podíl na případné ztrátě, kterou by mohla ústřední protistrana utrpět během procesu uzavření. Pravidla by měla stanovit minimální procentní podíl, které by marže měly pokrýt v případě různých kategorií finančních nástrojů. Kromě toho by se ústřední protistrany měly řídit zásadami tak, aby odpovídajícím způsobem přizpůsobily rozpětí svých marží vlastnostem všech finančních nástrojů nebo portfolia, jejichž clearing provádějí.
(23)
Ústřední protistrany by neměly v reakci na výskyt silně konkurenčního prostředí snížit své marže na úroveň, která ohrožuje jejich bezpečnost. Z tohoto důvodu by se výpočty marží měly řídit zvláštními požadavky souvisejícími s jejich základními složkami. V tomto smyslu by marže měly zohledňovat celou řadu tržních podmínek včetně krizových období.
(24)
Měla by být vytvořena pravidla, která upřesní odpovídající procentní podíl a časový horizont pro likvidační období a výpočet historické volatility. Aby však bylo zajištěno, že ústřední protistrany řádně řídí rizika, jimž jsou vystaveny, je žádoucí nespecifikovat přístup, jaký by ústřední protistrana měla pro výpočet maržových požadavků z těchto parametrů zvolit. Ze stejných důvodů by se ústředním protistranám nemělo bránit v tom, aby využívaly různé spolehlivé metodické přístupy pro vypracování postupu stanovení marží ve vztahu k portfoliu, měly by mít možnost využívat metody založené na korelaci mezi cenovým rizikem finančního nástroje nebo souboru finančních nástrojů, u nichž provádějí clearing, i jakékoli další vhodné metody vycházející z rovnocenných statistických parametrů závislosti.
(25)
Aby stanovila dobu, během níž je ústřední protistrana vystavena tržnímu riziku souvisejícímu s řízením pozice člena, který selhal, měla by ústřední protistrana zvážit příslušné charakteristiky finančních nástrojů nebo portfolia, u nichž provádí clearing, jako je jejich úroveň likvidity a velikost dané pozice nebo jejich koncentrace. Ústřední protistrany by měly obezřetně vyhodnotit dobu potřebnou k úplnému uzavření pozice člena, který selhal, s ohledem na poslední výběr marží, velikost pozice a její koncentraci.
(26)
Aby se zamezilo vzniku nebo zhoršení finanční nestability, měly by ústřední protistrany v maximální proveditelné míře přijmout metodiky týkající se budoucích marží, které omezují pravděpodobnost procyklických změn v maržových požadavcích, aniž by přitom byla narušena odolnost ústřední protistrany.
(27)
Obvykle se pro OTC deriváty považuje za oprávněný vyšší interval spolehlivosti, protože pro uvedené produkty může být příznačné méně spolehlivé stanovování cen a menší objem historických údajů, na nichž lze založit odhady expozic. Ústřední protistrany mohou provádět clearing OTC derivátů, které nebudou spojeny s takovými projevy, a mají stejné charakteristiky rizika jako kotované deriváty a měly by být schopny u těchto produktů provádět clearing soustavně, bez ohledu na metodu provedení.
(28)
Stěžejní složkou řízení rizik ústřední protistrany je vhodná definice mimořádných, ale možných tržních podmínek Aby byl rámec pro řízení rizik ústřední protistrany stále aktuální, mimořádné, ale možné tržní podmínky by neměly být pojímány staticky, ale spíše jako podmínky, které se v čase vyvíjejí a liší na jednotlivých trzích. Konkrétní tržní scénář může být mimořádný, ale možný pro jednu ústřední protistranu, ale pro jinou nebude mít valný význam. Ústřední protistrana by měla zavést spolehlivý interní strategický rámec pro identifikaci trhů, jejichž rizikům je vystavena, a využívat společný minimální soubor norem k definici mimořádných, ale možných podmínek na každém identifikovaném trhu. Rovněž by měla objektivně zvážit možnost simultánních tlaků na více trzích.
(29)
Aby bylo zajištěno, že jsou zavedeny vhodné a spolehlivé řídící systémy, měl by být rámec, který ústřední protistrana používá k identifikaci mimořádných, ale možných tržních podmínek, projednán ve výboru pro rizika a schválen radou. Měl by být alespoň jednou ročně revidován, přičemž výsledky by měly být projednány ve výboru pro rizika a poté postoupeny radě. Přezkum by měl zajistit, aby se změny rozsahu a koncentrace expozic ústřední protistrany i vývoj na trzích, na nichž působí, odrážely v definici mimořádných, ale možných tržních podmínek. Uvedený přezkum by však neměl nahradit průběžné posuzování prováděné ústřední protistranou týkající se přiměřenosti jejího fondu pro riziko selhání s ohledem na vývoj tržních podmínek.
(30)
S cílem zajistit účinné řízení svého rizika likvidity by ústřední protistrany měly povinně zavést rámec pro řízení rizika likvidity. Uvedený rámec by měl záviset na povaze jejích povinností a zabývat se nástroji, které má ústřední protistrana k dispozici pro posuzování rizika likvidity, stanovením možnosti výskytu tlaků na likviditu a zajištěním přiměřenosti jejích zdrojů likvidity.
(31)
Při posuzování přiměřenosti zdrojů likvidity by měla ústřední protistrana povinně zohlednit velikost a likviditu zdrojů, které drží, i možné riziko koncentrace plynoucí z uvedených aktiv. Je důležité, aby ústřední protistrany byly schopny identifikovat všechny hlavní druhy koncentrace rizika likvidity ve svých zdrojích tak, aby zdroje likvidity ústřední protistrany byly v případě nutnosti okamžitě k dispozici. Ústřední protistrany by měly rovněž zvážit další rizika vyplývající z vícenásobných vztahů, vzájemných závislostí a koncentrace.
(32)
Protože likvidita musí být k dispozici pro obchody prováděné tentýž den nebo i vnitrodenní obchody, měla by ústřední protistrana mít dokonce i za krizových tržních podmínek hotovost v emisní centrální bance, hotovost v důvěryhodných komerčních bankách, přislíbené úvěrové linky, přislíbené repo, vysoce obchodovatelné zajištění držené v úschově a investice okamžitě dostupné a převoditelné na hotovost v rámci předjednaných a vysoce spolehlivých dohod o financování. Taková hotovost a zajištění by měly být započteny jako součást předjednaných likvidních finančních zdrojů pouze za určitých podmínek.
(33)
S cílem poskytnout ústřední protistraně nezbytnou motivaci, aby stanovila obezřetné požadavky a aby uvedenou částku udržovala na adekvátní úrovni a zároveň se vyhnula regulatorní arbitráži, je třeba vytvořit společnou metodiku výpočtu a zachování konkrétní výše vyčleněných vlastních zdrojů, které by ústřední protistrana měla mít k použití v rámci postupné ochrany proti selhání. Je nutné, aby byly uvedené zdroje pokrývající ztráty ze selhání oddělené a byly výrazně odlišeny od minimálních kapitálových požadavků ústřední protistrany, které kryjí odlišná rizika, jimž může být ústřední protistrana vystavena.
(34)
Aby byly zajištěny rovné podmínky mezi ústředními protistranami, je důležité, aby ústřední protistrany používaly jednotnou metodiku pro výpočet vlastních zdrojů, která se má uplatnit pro postupnou ochranu proti selhání. Pokud by ústředním protistranám bylo umožněno uplatnit metodiku, která není dostatečně jasná, vedlo by to k velmi odlišným výsledkům mezi ústředními protistranami, a tedy podněcovalo k regulatorní arbitráži. Je proto nezbytné, aby metodika nedávala ústředním protistranám možnost volného uvážení. Za tímto účelem by bylo vhodné zavést prostý procentní podíl, jenž by vycházel ze zřetelně identifikovatelného opatření, a jasnou metodiku k zajištění jednotného výpočtu vlastních zdrojů ústředních protistran, které mají být použity pro postupnou ochranu proti selhání.
(35)
Aby bylo zabezpečeno, že odpovídající zajištění je vysoce likvidní a lze ho rychle přeměnit na hotovost a současně cenový dopad je minimální, měl by být stanoven minimální soubor kritérií. Uvedená kritéria by se měla týkat emitenta zajištění, míry, v jaké lze zajištění proměnit na likvidní prostředky na trhu a zda je jeho hodnota v korelaci s úvěrovou bonitou člena, který složil zajištění, aby nedošlo k možnému riziku pozitivní korelace. Ústřední protistrana by měla mít možnost uplatnit další kritéria, pokud je to nutné k dosažení požadované úrovně spolehlivosti.
(36)
Ústřední protistrany by měly přijímat pouze vysoce likvidní zajištění s minimálním úvěrovým a tržním rizikem. Aby bylo zabezpečeno, že zajištění, které ústřední protistrany drží, je za všech okolností stále likvidní, je nutné, aby ústřední protistrany vytvořily transparentní a předvídatelné strategie a postupy k hodnocení a průběžnému monitorování likvidity aktiv, která byla přijata jako zajištění, a používaly odpovídající metodiky oceňování. Za tímto účelem by ústřední protistrany měly rovněž používat limity koncentrace, které se zaměřují na udržení dostatečně diverzifikovaného zajištění, aby ho bylo možno rychle přeměnit na hotovost, aniž by došlo k výraznému tržnímu riziku, jež by ovlivnilo jeho hodnotu. Při určování své strategie týkající se způsobilého zajištění a limitů koncentrace by měly brát v úvahu globální dostupnost takového zajištění s ohledem na potenciální makroekonomické dopady své strategie.
(37)
Členům clearingového systému by nemělo být obecně dovoleno používat jako zajištění své vlastní cenné papíry nebo cenné papíry emitované subjektem, který náleží do jejich stejné skupiny, aby se zamezilo riziku pozitivní korelace. Nicméně ústřední protistrana by měla mít možnost povolit členům clearingového systému, aby složili kryté dluhopisy, které jsou chráněny před úpadkem emitenta. Zajištění podkladového nástroje by však mělo být vhodně odděleno od emitenta a mělo by splňovat minimální kritéria pro přijatelnost zajištění. Člen clearingového systému by neměl emitovat finanční nástroje, které by primárně sloužily jako zajištění jiného člena clearingového systému.
(38)
S cílem zajistit bezpečnost ústředních protistran by měla ústřední protistrana přijímat jako zajištění záruku komerční banky pouze po důkladném posouzení emitenta a právního, smluvního a operačního rámce záruky. Nezajištěné expozice ústředních protistran vůči komerčním bankám by měly být vyloučeny. Proto se záruky komerčních bank mohou přijímat pouze za přísných podmínek. Uvedené podmínky jsou v zásadě splněny na trzích charakterizovaných vysokou koncentrací komerčních bank, které jsou ochotny poskytovat úvěry nefinančním členům clearingového systému. Z tohoto důvodu by měl být v těchto případech povolen vyšší limit koncentrace.
(39)
Aby omezila své tržní riziko, měla by ústřední protistrana povinně oceňovat své zajištění alespoň jednou denně. Měla by uplatnit obezřetné snížení hodnoty, které odráží potenciální snížení hodnoty zajištění v intervalu mezi jejich posledním přeceněním a okamžikem, kdy lze zajištění odůvodněně považovat za realizované za mimořádných tržních podmínek. Výše zajištění by rovněž měla zohlednit potenciální expozice vůči riziku pozitivní korelace.
(40)
Snížení hodnoty by mělo ústřední protistraně umožnit, aby zamezila velkým a neočekávaným korekcím výše požadovaného zajištění, a v maximálně možném rozsahu tak zabránila procyklickým účinkům.
(41)
Ústřední protistrana by neměla zajištění koncentrovat na omezený počet emitentů nebo omezený počet aktiv, aby zabránila významným potenciálním nepříznivým cenovým dopadům cen v případě realizace zajištění ve velmi krátké době. Koncentrované pozice ze zajištění by z tohoto důvodu neměly být považovány za vysoce likvidní.
(42)
Likviditní, úvěrové a tržní riziko je třeba zohlednit na úrovni portfolia i na úrovni jednotlivých finančních nástrojů. Koncentrované portfolio může mít výrazný negativní dopad na likviditu zajištění nebo finančních nástrojů, do kterých může ústřední protistrana investovat své finanční zdroje, protože pravděpodobně nelze dosáhnout prodeje velkého objemu pozic za mimořádných tržních podmínek, aniž by došlo ke snížení tržní ceny. Ze stejného důvodu by zajištění držené ústřední protistranou mělo být sledováno a oceňováno průběžně, aby bylo zajištěno, že zůstane likvidní.
(43)
Trhy s deriváty na energie jsou zvláště silně propojeny se spotovými komoditními trhy a podíl nefinančních členů clearingového systému je na těchto derivátových trzích vysoký. Značný počet účastníků na uvedených trzích rovněž tvoří producenti podkladové komodity. Přístup k dostatečnému zajištění, které by v plné výši krylo záruky komerčních bank, by si mohl vyžádat značný odprodej současných pozic těchto nefinančních členů clearingového systému nebo by mohl bránit dalšímu provádění clearingu jejich pozic jako přímých členů clearingového systému ústřední protistrany. Uvedený postup by mohl způsobit narušení trhu na energetických trzích, co se týče likvidity a různorodosti účastníků trhu. Jeho uplatnění by proto mělo být odloženo na vhodnou dobu.
(44)
S cílem zajistit jednotné uplatňování rámce stanoveného v nařízení (EU) č. 648/2012 by měly být na všechny sektory kladeny podobné požadavky vymezením právních předpisů, která se na ně vztahují. Energetické společnosti v současné době fungují v zavedeném rámci, který bude vyžadovat čas na to, aby se přizpůsobil novým požadavkům vytvořeným s cílem zabránit škodlivým dopadům na reálnou ekonomiku. Proto se považuje za žádoucí stanovit datum, od kterého se nařízení použije pro takové typy trhů, které umožní odpovídající přechod od současné tržní praxe, aniž by to mělo závažný dopad na tržní strukturu a likviditu.
(45)
Investiční politika ústřední protistrany by měla přiřadit nejvyšší prioritu zásadám zachování kapitálu a maximalizace likvidity. Investiční politika by měla rovněž zajistit, aby nevznikaly střety zájmů v důsledku obchodních zájmů ústřední protistrany.
(46)
S cílem zajistit jednotnost na mezinárodní úrovni by kritéria, která by měly finanční nástroje splňovat k tomu, aby mohly být považovány za způsobilé investice pro ústřední protistranu, měla zohlednit zásadu č. 16 zásad CPSS-IOSCO. Ústřední protistrana by zejména měla být povinna uplatňovat omezující normy týkající se emitenta finančního nástroje, převoditelnosti finančního nástroje a úvěrového, tržního, měnového rizika a rizika volatility finančního nástroje. Ústřední protistrana by měla zajistit, že to neohrozí opatření přijatá k omezení expozic jejích investic tím, že vzniknou nadměrné expozice vůči jakýmkoli jednotlivým finančním nástrojům, typům finančních nástrojů, jednotlivým emitentům, typům emitentů nebo jednotlivým uschovatelům.
(47)
Skutečnost, že ústřední protistrana deriváty používá, ji vystavuje dalším úvěrovým a tržním rizikům, a proto je nezbytné definovat restriktivní soubor okolností, za nichž může ústřední protistrana investovat své finanční zdroje do derivátů. Vzhledem k tomu, že cílem ústřední protistrany by měla být neutrální pozice, pokud jde o tržní riziko, jedinými riziky, která by ústřední protistrana měla zajišťovat, jsou ta, která souvisí se zajištěním, jež přijímá, nebo rizika plynoucí ze selhání člena clearingového systému. Riziko týkající se zajištění, jež ústřední protistrana přijímá, může být dostatečně řízeno prostřednictvím snížení hodnoty, a tudíž se nepovažuje za nezbytné, aby ústřední protistrana v tomto ohledu používala deriváty. Deriváty by měla ústřední protistrana používat pouze pro účely řízení rizika likvidity, které vyplývá z expozic vůči různým měnám, a pro účely zajištění portfolia člena clearingového systému, u něhož došlo k selhání, a pouze pokud postupy ústřední protistrany pro řízení rizika selhání takové užití předpokládají.
(48)
Aby byla zajištěna bezpečnost ústředních protistran, mělo by jim být dovoleno držet hotovost v nezajištěných vkladech pouze v minimální míře. V zájmu zabezpečení své hotovosti by ústřední protistrany měly vždy zajistit, že jsou vždy dostatečně chráněny proti riziku likvidity.
(49)
Je nezbytné stanovit přísné požadavky na zátěžové a zpětné testování, aby bylo zabezpečeno, že modely ústředních protistran, jejich metodiky a rámec řízení rizika likvidity řádně fungují, s přihlédnutím ke všem rizikům, jimž je ústřední protistrana vystavena, aby vždy měla adekvátní zdroje k pokrytí uvedených rizik.
(50)
Aby ústřední protistrany uplatňovaly požadavky jednotně, je nezbytné stanovit podrobná ustanovení s ohledem na typy testů, které mají být provedeny, včetně zátěžových a zpětných testů. S cílem reagovat na širokou škálu smluv o cenných papírech a derivátových smluv, u nichž možná v budoucnu bude prováděn clearing, zachytit rozdíly v přístupech, pokud jde o řízení obchodu a řízení rizika ústřední protistrany, umožnit budoucí vývoj a vypořádat se s novými riziky a umožnit dostatečnou flexibilitu, je nezbytný přístup vycházející z kritérií.
(51)
Pro hodnocení modelů ústředních protistran, jejich metodik a rámce řízení rizika likvidity je důležité využít odpovídající nezávislou osobu, aby dříve než budou použity, bylo možné nalézt veškerá nezbytná nápravná opatření a uplatnit je a zabránit veškerým zásadním střetům zájmů. Nezávislá osoba by měla být dostatečně oddělena od činnosti ústřední protistrany, která vypracovává, realizuje a bude provozovat model nebo provádět strategii, jež je předmětem přezkumu, a neměla by být v zásadním střetu zájmů. Uvedené podmínky by mohla splňovat buď interní osoba, která má oddělené hierarchické vztahy, nebo externí osoba.
(52)
Různé aspekty finančních zdrojů ústřední protistrany, zejména rozpětí marží, fondy pro riziko selhání a další finanční zdroje, jsou navrženy tak, aby pokrývaly různé scénáře a cíle. Proto je nezbytné stanovit konkrétní požadavky, které tyto cíle odrážejí, a zajistit jednotné uplatňování ústředními protistranami. Při posuzování nezbytného pokrytí by ústřední protistrana neměla započítávat jakékoli expozice vůči členům clearingového systému, kteří selhali, aby se předešlo snížení případných dopadů, které tyto expozice mohou mít.
(53)
Různé druhy finančních nástrojů, u nichž ústřední protistrana může provádět clearing, jsou spojeny s řadou konkrétních rizik. Ústřední protistrana by proto ve svých modelech, metodikách jejich výpočtu a rámci pro řízení rizika likvidity měla povinně zvážit všechna rizika týkající se trhů, pro něž poskytuje clearingové služby, aby bylo zajištěno, že adekvátně poměřují její potenciální budoucí expozice. Aby byla taková rizika řádně zohledněna, měly by požadavky na zátěžové testování zahrnovat konkrétní rizika související s různými typy finančních nástrojů.
(54)
Aby ústřední protistrana zajistila, že její model pro výpočet počátečních marží adekvátně odráží její potenciální expozice, kromě denního zpětného testování svého maržového pokrytí zaměřeného na to, zda je účtovaná marže adekvátní, by rovněž měla zpětně testovat klíčové parametry a předpoklady modelu. To má zásadní význam pro to, aby modely ústředních protistran počítaly počáteční marži přesně.
(55)
Přísná analýza citlivosti týkající se maržových požadavků může mít ještě větší význam v případě, kdy trhy jsou nelikvidní nebo volatilní, přičemž by měla být použita k určení dopadu různých důležitých parametrů modelu. Analýza citlivosti je účinný nástroj pro zkoumání skrytých slabin, které nelze odhalit zpětným testováním.
(56)
Pokud by nebylo zátěžové a zpětné testování prováděno pravidelně, mohlo by dojít k tomu, že by finanční a likvidní zdroje ústřední protistrany nepostačovaly na pokrytí skutečných rizik, kterým je vystavena. Odpovídající testy také umožní, aby se modely ústředních protistran, jejich metodiky a rámec řízení rizika likvidity bezodkladně zabývaly měnícími se trhy a novými riziky. Výsledky testování by ústřední protistrany měly bezodkladně využít k revizi svých modelů, metodik a rámce pro řízení rizika likvidity.
(57)
Modelování mimořádných tržních podmínek může ústřední protistraně pomoci určit omezení jejích stávajících modelů, rámce pro řízení rizika likvidity a finančních a likvidních zdrojů. To však vyžaduje, aby ústřední protistrana pečlivě zvažovala modely různých trhů a produktů. Reverzní zátěžové testování by se mělo považovat za užitečný nástroj řízení, i když ne hlavní, ke stanovení odpovídající úrovně finančních zdrojů.
(58)
Zapojení členů clearingového systému, klientů a dalších relevantních zainteresovaných stran do testování postupů řízení selhání ústřední protistrany pomocí simulačních cvičení má zásadní význam pro to, aby bylo zajištěno, že situaci porozuměli a mají operační schopnosti, aby se úspěšně zapojili v situaci řízení selhání. Simulační cvičení by měla kopírovat scénář pro případ selhání, aby členům clearingového systému, klientům a dalším zainteresovaným stranám ukázala jejich role a povinnosti. Kromě toho je důležité, aby ústřední protistrana měla odpovídající mechanismy, které jí umožní určit, zda je nezbytné nápravné opatření, a identifikovaly jakékoli nejasnosti v předpisech a postupech nebo volnost uvážení, kterou případně umožňují. Testování postupů řízení ústřední protistrany v případě selhání je obzvláště důležité, pokud spoléhá na členy clearingového systému, kteří neselhali, nebo třetí osoby, aby v rámci postupu uzavření pomáhaly, a pokud postupy pro případ selhání nikdy nebyly prověřeny skutečným selháním.
(59)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy (ESMA).
(60)
Před předložením návrhů technických norem, z nichž toto nařízení vychází, vedl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy v případech, kde to bylo vhodné, konzultace s Evropským orgánem pro bankovnictví (EBA), Evropskou radou pro systémová rizika a členy ESCB. V souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (4), vedl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy otevřené veřejné konzultace o těchto návrzích regulačních technických norem, provedl analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů a vyžádal si stanovisko skupiny subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízené v souladu s článkem 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„bazickým rizikem“ se rozumí riziko vyplývající z ne zcela korelovaných pohybů mezi dvěma nebo více aktivy nebo smlouvami, jejichž clearing provádí ústřední protistrana;
2)
„intervalem spolehlivosti“ se rozumí procento pohybů expozic pro jednotlivé finanční nástroje, u nichž byl proveden clearing, s odkazem na konkrétní zpětné období, kdy je ústřední protistrana povinna pokrýt určité likvidační období;
3)
„výnosem z držení“ se rozumí prospěch z přímého vlastnictví fyzické komodity, který je ovlivněn jak tržními podmínkami, tak i faktory jako jsou náklady na fyzické skladování;
4)
„maržemi“ se rozumí marže, jak jsou uvedeny v článku 41 nařízení (EU) č. 648/2012, které mohou zahrnovat počáteční marže a variační marže;
5)
„počáteční marží“ se rozumí marže, které vybírá ústřední protistrana, aby pokryla potenciální budoucí expozice vůči členům clearingového systému platícím marže, a případně interoperabilní ústřední protistrany v intervalu mezi posledním výběrem marží a likvidací pozic v důsledku selhání člena clearingového systému nebo selhání interoperabilní ústřední protistrany;
6)
„variační marží“ se rozumí vybrané marže nebo marže vyplacené, aby odrážely stávající expozice vyplývající ze skutečných změn tržní ceny;
7)
„rizikem pádu do defaultu“ se rozumí riziko, že protistrana nebo emitent náhle selžou, aniž by trh měl čas, aby zohlednil jejich zvýšené riziko selhání;
8)
„likvidačním obdobím“ se rozumí časové období použité pro výpočet marží, které je podle odhadu ústřední protistrany nezbytné za účelem řízení její expozice vůči členu, který selhal, a v jehož průběhu je ústřední protistrana vystavena tržnímu riziku, které souvisí s řízením pozice člena, který selhal;
9)
„zpětným obdobím“ se rozumí časový horizont pro výpočet historické volatility;
10)
„výjimkou z testování“ se rozumí výsledek testu, který ukazuje, že model nebo rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany nevedl k předpokládané úrovni pokrytí;
11)
„rizikem pozitivní korelace“ se rozumí riziko vyplývající z expozice vůči protistraně nebo emitentu, pokud zajištění poskytnuté danou protistranou nebo vydané tímto emitentem je vysoce korelováno s jejich úvěrovým rizikem.
KAPITOLA II
UZNÁNÍ ÚSTŘEDNÍCH PROTISTRAN Z TŘETÍ ZEMĚ
(Článek 25 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 2
Informace, které mají být poskytnuty Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy za účelem uznání ústřední protistrany
Žádost o uznání předložená ústřední protistranou usazenou ve třetí zemi obsahuje minimálně tyto informace:
a)
úplný název právnické osoby;
b)
totožnost jejich akcionářů nebo společníků s kvalifikovanou účastí;
c)
seznam členských států, ve kterých hodlá poskytovat služby;
d)
kategorie finančních nástrojů, u nichž provádí clearing;
e)
údaje, které mají být uvedeny na internetových stránkách Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 88 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 648/2012;
f)
údaje o jejích finančních zdrojích, formě a způsobech jejich uchovávání a dohodách k jejich zajištění včetně postupů řízení selhání;
g)
údaje týkající metodiky pro marže a výpočtu fondu pro riziko selhání;
h)
seznam způsobilého zajištění;
i)
podrobný rozpis hodnot, v budoucí podobě, jestliže je to třeba, u nichž byl žádající ústřední protistranou proveden clearing v jednotlivých měnách Unie, v nichž se provádí clearing;
j)
výsledky zátěžového a zpětného testování provedeného během roku předcházejícího datu podání žádosti;
k)
její předpisy a interní postupy s důkazy o úplném dodržování požadavků uplatňovaných v dané třetí zemi;
l)
údaje o veškerých dohodách o outsourcingu;
m)
údaje o mechanismech oddělení a příslušné právní spolehlivosti a vymahatelnosti;
n)
údaje o požadavcích ústřední protistrany týkající se přístupu a podmínky pro pozastavení a ukončení členství;
o)
údaje o veškerých dohodách o interoperabilitě, včetně informací poskytnutých příslušnému orgánu třetí země pro účely posouzení dohody.
KAPITOLA III
ORGANIZAČNÍ POŽADAVKY
(Článek 26 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 3
Řídící systémy
1. Hlavní části řídících systémů ústřední protistrany, které určují její organizační strukturu, i jasně specifikované a dobře zdokumentované strategie, postupy a procesy, jimiž se řídí rada a vrcholné vedení, zahrnují:
a)
složení, úlohu a povinnosti rady a všech výborů rady;
b)
role a povinnosti vedení;
c)
strukturu vrcholného vedení;
d)
hierarchické vztahy mezi vrcholným vedením a radou;
e)
postupy pro jmenování členů rady a vrcholného vedení;
f)
koncepce řízení rizik, útvaru compliance a funkcí interní kontroly;
g)
postupy pro zajištění odpovědnosti vůči zainteresovaným stranám.
2. Ústřední protistrana má k dispozici adekvátní personál, aby splnila všechny povinnosti vyplývající z tohoto nařízení a z nařízení (EU) č. 648/2012. Ústřední protistrana nesdílí svůj personál s jinými subjekty skupiny, pokud se tak neděje v rámci dohody o outsourcingu podle článku 35 nařízení (EU) č. 648/2012.
3. Ústřední protistrana musí stanovit vztahy odpovědnosti, které jsou jasné, konzistentní a řádně doložené. Ústřední protistrana zajistí, aby pozice ředitele pro řízení rizika, ředitele útvaru compliance a ředitele pro technologie vykonávaly odlišné osoby, které jsou zaměstnanci ústřední protistrany pověřenými výlučnou povinností vykonávat tyto funkce.
4. Ústřední protistrana, která je součástí skupiny, vezme v úvahu veškerý vliv skupiny na svůj vlastní systém řízení včetně toho, zda dosahuje nezbytné úrovně nezávislosti, aby splnila regulatorní povinnosti jako samostatná právnická osoba, a toho, zda by její nezávislost mohla být ohrožena strukturou skupiny nebo jakýmkoli členem rady, jenž je také členem rady jiných subjektů téže skupiny. Ústřední protistrana zejména zváží konkrétní postupy pro předcházení a zvládání střetů zájmů, a to i s ohledem na dohody o outsourcingu.
5. Pokud má ústřední protistrana dualistický systém řízení, role a povinnosti rady, jak jsou uvedeny v tomto nařízení a v nařízení (EU) č. 648/2012, se odpovídajícím způsobem přidělí řídícím a dozorčím orgánům.
6. Strategie řízení rizik, postupy, systémy a kontroly jsou součástí soudržného a jednotného rámce řízení, který se pravidelně přezkoumává a aktualizuje.
Článek 4
Mechanismy řízení rizika a interní kontroly
1. Ústřední protistrana má spolehlivý rámec pro komplexní řízení veškerých podstatných rizik, kterým je nebo může být vystavena. Ústřední protistrana stanoví zdokumentované strategie, postupy a systémy, které tato rizika identifikují, měří, monitorují a řídí. Při vytváření strategií, postupů a systémů řízení rizik je ústřední protistrana strukturuje tak, aby bylo zajištěno, že členové clearingového systému řádně řídí a omezují rizika, která pro ústřední protistranu představují.
2. Ústřední protistrana zaujímá ucelený a komplexní přístup ke všem příslušným rizikům. Tato rizika zahrnují rizika, které ústřední protistraně vznikají od členů clearingového systému a které ústřední protistrana představuje pro ně, a pokud je to možné, od klientů, jakož i rizika, která ústřední protistraně vznikají od ostatních subjektů a která ústřední protistrana představuje pro ostatní subjekty, jako jsou mimo jiné interoperabilní ústřední protistrany, vypořádací a platební systémy pro obchody s cennými papíry, zúčtovací banky, poskytovatelé likvidity, centrální depozitáře cenných papírů, obchodní systémy, které ústřední protistrana obsluhuje, a další poskytovatelé kriticky významných služeb.
3. Ústřední protistrana vypracuje odpovídající nástroje pro řízení rizik, aby byla schopna zvládat všechna příslušná rizika a podávat o nich zprávy. Nástroje zahrnují identifikaci a řízení systémových, tržních nebo jiných vzájemných závislostí. Pokud ústřední protistrana poskytuje služby související s clearingem, které mají odlišný rizikový profil oproti jejím funkcím, a potenciálně pro ni představují další významná rizika, musí ústřední protistrana adekvátně řídit tato další rizika. To může znamenat právní oddělení dalších služeb, které ústřední protistrana poskytuje, od jejích hlavních funkcí.
4. Systémy řízení zajistí, aby rada ústřední protistrany nesla konečnou odpovědnost za řízení rizik ústřední protistrany. Rada definuje, určí a zdokumentuje odpovídající úroveň tolerance rizika a schopnost ústřední protistrany nést riziko. Rada a vrcholné vedení zajistí, aby strategie, postupy a kontroly ústřední protistrany odpovídaly toleranci rizika ústřední protistrany a její schopnosti nést riziko, aby řešily to, jak ústřední protistrana identifikuje, monitoruje a řídí rizika a podává o nich zprávy.
5. Ústřední protistrana má k dispozici spolehlivé informační systémy a systémy řízení rizika, které ústřední protistraně a případně členům jejího clearingového systému a pokud je to možné, klientům, poskytují včasné informace, a odpovídajícím způsobem uplatňují strategie a postupy řízení rizika. Tyto systémy zajistí přinejmenším to, že úvěrové a likviditní expozice jsou na úrovni ústřední protistrany i členů clearingového systému a, pokud je to možné, na úrovni klienta, nepřetržitě monitorovány.
6. Ústřední protistrana zajistí, aby útvar řízení rizik disponoval nezbytnými pravomocemi, zdroji, odborností a přístupem ke všem potřebným informacím a aby byl dostatečně nezávislý na jiných útvarech ústřední protistrany. Ředitel pro řízení rizika ústřední protistrany zavede rámec pro řízení rizik, včetně strategií a postupů stanovených radou.
7. Ústřední protistrana má adekvátní interní kontrolní mechanismy, které radě pomáhají při monitorování a posuzování adekvátnosti a účinnosti jejích strategií, postupů a systémů řízení rizik. Mezi tyto mechanismy patří řádné správní a účetní postupy, spolehlivý útvar compliance a nezávislý útvar interního auditu a útvar ověřování nebo přezkumu.
8. Účetní závěrka ústřední protistrany se připravuje každoročně a ověřuje se statutárními auditory nebo auditorskými společnostmi ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (5).
Článek 5
Strategie a postupy pro výkon činnosti compliance
1. Ústřední protistrana vytvoří, zavede a udržuje přiměřené strategie a postupy ke zjištění jakéhokoli rizika nesplnění povinností ústřední protistrany a jejích zaměstnanců podle tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012, jakož i souvisejících rizik a zavede adekvátní opatření a postupy, jejichž cílem je minimalizovat takové riziko a umožnit příslušným orgánům účinně vykonávat své pravomoci podle těchto nařízení.
2. Ústřední protistrana zajistí, aby její předpisy, postupy a smluvní ujednání byly jasné a ucelené a aby bylo zajištěno dodržování tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012, jakož i všech dalších platných požadavků na regulaci a dohled.
Předpisy, postupy a smluvní ujednání ústřední protistrany se zaznamenají v písemné formě nebo na jiném trvalém nosiči. Tyto předpisy, postupy a smluvní ujednání a veškeré doprovodné podklady musí být přesné, aktuální a snadno dostupné příslušnému orgánu, členům clearingového systému a případně klientům.
Ústřední protistrana identifikuje a analyzuje spolehlivost předpisů, postupů a smluvních ujednání ústřední protistrany. Je-li to nezbytné, pro účely této analýzy si vyžádá nezávislá právní stanoviska. Ústřední protistrana má postup, kterým navrhuje a provádí změny svých předpisů a postupů, a před provedením jakékoli podstatné změny ji konzultuje se všemi dotčenými členy clearingového systému a navrhované změny předkládá příslušnému orgánu.
3. Při vypracovávání svých předpisů, postupů a smluvních ujednání zohlední ústřední protistrana příslušné regulatorní zásady, standardy odvětví a tržní protokoly a jasně označí, kde byly tyto postupy začleněny do dokumentace, kterou se řídí práva a povinnosti ústřední protistrany, členů jejího clearingového systému a dalších relevantních třetích osob.
4. Ústřední protistrana identifikuje a analyzuje možné právní konflikty a vypracuje předpisy a postupy s cílem zmírnit právní riziko vyplývající z těchto otázek. Je-li to nezbytné, ústřední protistrana si pro účely této analýzy vyžádá nezávislá právní stanoviska.
Předpisy a postupy ústřední protistrany jasně odkazují na právní předpisy, které se použijí na jednotlivé aspekty činností a provozu ústřední protistrany.
Článek 6
Útvar compliance
1. Ústřední protistrana zřídí a udržuje stálý a efektivní útvar compliance, který vykonává činnost nezávisle na ostatních útvarech ústřední protistrany. Zajistí, aby útvar compliance měl nezbytné pravomoci, zdroje, odbornou způsobilost a přístup ke všem relevantním informacím.
Při zřizování svého útvaru compliance zohlední ústřední protistrana povahu, rozsah a složitost svého obchodování i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných v rámci tohoto obchodování.
2. Ředitel útvaru compliance má přinejmenším tyto povinnosti:
a)
sledovat a pravidelně vyhodnocovat adekvátnost a účinnost opatření přijatých podle čl. 5 odst. 4 a kroků učiněných za účelem řešení jakýchkoli nedostatků v plnění povinností ústřední protistranou;
b)
provádět strategie a postupy dodržování předpisů stanovené vrcholným vedením a radou;
c)
radit a pomáhat osobám, které odpovídají za výkon služeb a činností ústřední protistrany, aby byly plněny povinnosti ústřední protistrany podle tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012 a případně jiných požadavků právních předpisů;
d)
pravidelně radě podávat zprávy o tom, jak ústřední protistrana a její zaměstnanci dodržují povinnosti uvedené v tomto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcím nařízení (EU) č. 1249/2012;
e)
ustavit postupy pro účinnou nápravu v případě nedodržování povinností;
f)
zajistit, aby příslušné osoby pověřené výkonem činnosti compliance nevykonávaly služby či činnosti, jež monitorují, a aby veškeré střety zájmů těchto osob byly řádně identifikovány a odstraněny.
Článek 7
Organizační struktura a oddělení hierarchických vztahů
1. Ústřední protistrana definuje složení, roli a povinnosti rady a vrcholného vedení a všech výborů rady. Tyto mechanismy jsou jasně specifikovány a řádně zdokumentovány. Rada ustaví přinejmenším kontrolní výbor a výbor pro odměňování. Výbor pro rizika zřízený v souladu s článkem 28 nařízení (EU) č. 648/2012 je poradním výborem rady.
2. Rada má přinejmenším tyto povinnosti:
a)
stanovit jasné cíle a strategie ústřední protistrany;
b)
efektivně monitorovat vrcholné vedení;
c)
vytvořit vhodné strategie odměňování;
d)
zřídit útvar řízení rizik a dohlížet na něj;
e)
dohlížet nad útvarem compliance a útvarem interní kontroly;
f)
dohlížet nad dohodami o outsourcingu;
g)
dohlížet nad dodržováním všech ustanovení tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012, prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012 a veškerých dalších právních předpisů a požadavků dohledu;
h)
být odpovědná vůči akcionářům nebo vlastníkům a zaměstnancům, členům clearingového systému a jejich zákazníkům a ostatním relevantním zainteresovaným stranám.
3. Vrcholné vedení má přinejmenším tyto povinnosti:
a)
zajistit, aby činnost ústřední protistrany byla v souladu s cíli a strategií ústřední protistrany stanovenými radou;
b)
navrhnout a ustavit postupy kontroly dodržování předpisů a interní kontroly, které prosazují cíle ústřední protistrany;
c)
podrobit postupy interní kontroly pravidelnému přezkumu a testování;
d)
zajistit, aby na řízení rizik a kontrolu dodržování předpisů byly vyčleněny dostatečné zdroje;
e)
aktivně se zapojit do procesu řízení rizika;
f)
zajistit, aby rizika, která ústřední protistraně vznikají v souvislosti s jejím clearingem a činnostmi s ním spojenými, byl řádně řešena.
4. Pokud rada pověří výkonem úkolů výbory a podvýbory, ponechá si pravomoc schvalovat rozhodnutí, která by mohla mít významný dopad na rizikový profil dané protistrany.
5. Ujednání, v jejichž rámci rada a vrcholné vedení vykonávají svou činnost, obsahují postupy k identifikaci, řešení a řízení potenciálních střetů zájmů členů rady a vrcholného vedení.
6. Ústřední protistrana má jasné a přímé hierarchické vztahy mezi svou radou a vrcholným vedením, aby se zajistilo, že je vrcholné vedení odpovědné za své výsledky. Hierarchické vztahy pro řízení rizik, dodržování předpisů a interní audit musí být jasné a oddělené od těch, které jsou určeny pro jiné operace ústřední protistrany. Ředitel pro rizika je podřízen radě buď přímo, nebo prostřednictvím předsedy výboru pro rizika. Ředitel útvaru compliance a útvar interního auditu jsou podřízeni přímo radě.
Článek 8
Politika odměňování
1. Výbor pro odměňování navrhuje a dále rozvíjí politiku odměňování, dohlíží na její realizaci ze strany vrcholného vedení a pravidelně přehodnocuje její praktické fungování. Samotná politika musí být zdokumentována a alespoň jednou ročně revidována.
2. Politika odměňování je navržena tak, aby úroveň a struktura odměňování odpovídala obezřetnému řízení rizik. Politika počítá s budoucími riziky, jakož i stávajícími riziky a rizikovými výsledky. Plány vyplácení odměn musí citlivě reagovat na časový horizont rizik. Zejména v případě pohyblivé složky odměny musí koncepce náležitě zohlednit případné rozpory mezi výkonem a obdobími rizika a zajistit, aby platby byly případně odloženy. Pevná a pohyblivá složka celkové odměny musí být vyvážené a provázány s riziky.
3. Politika odměňování zajistí, aby personál, který se podílí na řízení rizik, kontrole dodržování předpisů a interním auditu byl odměňován způsobem, který je nezávislý na obchodních výsledcích ústřední protistrany. Výše odměny je odpovídající, pokud jde o odpovědnost, i ve srovnání s úrovní odměňování v odvětví.
4. Politika odměňování podléhá jednou ročně nezávislému auditu. Výsledky těchto auditů se dají k dispozici příslušnému orgánu.
Článek 9
Systémy informačních technologií
1. Ústřední protistrana navrhne systémy informačních technologií a zajistí, aby byly spolehlivé a bezpečné a byly schopny zpracovávat informace nezbytné k tomu, aby ústřední protistrana bezpečně a účinně prováděla svou činnost a operace.
Struktura informačních technologií musí být dobře zdokumentována. Systémy jsou navrženy tak, aby řešily operační potřeby ústřední protistrany a rizika, kterým čelí, včetně krizových tržních podmínek, a musí být nastavitelné, je-li to potřeba, pro zpracování dalších informací. Ústřední protistrana plánuje postupy a kapacitu i pro případ dostatečné nadbytečné kapacity, aby systém mohl zpracovat všechny zbývající obchody před koncem dne, pokud by došlo závažnému narušení. Ústřední protistrana stanoví postupy pro zavádění nových technologií včetně jasných plánů návratu k původním systémům.
2. V zájmu zajištění vysokého stupně bezpečnosti při zpracování informací a s cílem umožnit propojení se členy svého clearingového systému a klienty i se svými poskytovateli služeb musí systémy informačních technologií ústřední protistrany vycházet z mezinárodně uznávaných technických norem a osvědčených postupů v odvětví. Ústřední protistrana své systémy náročně testuje simulací krizových podmínek, před prvním užitím, poté, co byly učiněny výrazné změny, a poté, co došlo k závažnému narušení. Do návrhu a provádění těchto testů se odpovídajícím způsobem zapojí členové clearingového systému a klienti, interoperabilní ústřední protistrany a ostatní zainteresované strany.
3. Ústřední protistrana udržuje spolehlivý rámec pro ochranu informací, který náležitě řídí její riziko týkající se ochrany informací. Tento rámec obsahuje vhodné mechanismy, strategie a postupy k ochraně informací proti neoprávněnému zpřístupnění s cílem zajistit správnost a celistvost údajů a zaručit dostupnost služeb ústřední protistrany.
4. Rámec pro ochranu informací obsahuje přinejmenším tyto prvky:
a)
kontroly přístupu do systému;
b)
adekvátní záruky proti proniknutí a zneužití údajů;
c)
zvláštní zařízení k zachování pravosti a celistvosti údajů, včetně šifrovacích technik;
d)
spolehlivé sítě a postupy pro přesný a rychlý přenos údajů bez významného narušení;
e)
auditní stopy.
5. Systémy informačních technologií a rámec pro ochranu informací se revidují alespoň jednou ročně. Podléhají nezávislému auditu. Výsledky těchto auditů se sdělí radě a poskytnou příslušnému orgánu.
Článek 10
Zveřejnění
1. Ústřední protistrana veřejnosti bezplatně zpřístupní tyto informace:
a)
informace o svých řídících systémech, včetně:
i)
organizační struktury i klíčových cílů a strategií,
ii)
hlavních prvků politiky odměňování,
iii)
klíčových finančních informací, včetně jejího posledního auditu finančních výkazů;
b)
informace o svých předpisech, včetně:
i)
postupů pro řízení selhání, postupů a doplňujících dokumentů,
ii)
příslušných informací o zachování provozu,
iii)
informací o systémech řízení rizik, technikách a výkonu ústřední protistrany v souladu s kapitolou XII,
iv)
veškerých relevantních informací o své struktuře a fungování, jakož i o právech a povinnostech členů clearingového systému a klientů, které jsou nezbytné k tomu, aby jim umožnily jasně identifikovat rizika a náklady spojené s využitím služeb ústřední protistrany a plně jim porozumět,
v)
stávajících clearingových služeb ústřední protistrany, včetně podrobných informací o tom, co poskytuje v rámci každé služby,
vi)
systémů řízení rizik, technik a výsledků ústřední protistrany, včetně informací o finančních zdrojích, investiční politice, zdrojích údajů o cenách a modelech používaných pro výpočet marží,
vii)
právních předpisů a pravidel upravujících:
1)
přístup k ústřední protistraně;
2)
smlouvy, které ústřední protistrana uzavřela s členy clearingového systému a, je-li to možné, s klienty;
3)
smlouvy, které ústřední protistrana přijímá k provedení clearingu;
4)
veškeré dohody o interoperabilitě;
5)
využití zajištění a příspěvků do fondu pro riziko selhání, včetně likvidace pozic a zajištění a toho, do jaké míry je zajištění chráněno proti nárokům třetích osob;
c)
informace o způsobilém zajištění a použitelném snížení hodnoty;
d)
seznam všech stávajících členů clearingového systému, včetně kritérií pro přijetí za člena clearingového systému, pozastavení a ukončení členství.
Pokud se příslušný orgán s ústřední protistranou dohodne, že jakékoli informace podle písmene b) nebo c) tohoto odstavce mohou ohrozit obchodní tajemství nebo bezpečnost a spolehlivost ústřední protistrany, může se ústřední protistrana rozhodnout, že uvedené informace zveřejní v takové podobě, aby se tato rizika snížila nebo k nim nedošlo, nebo že tyto informace nezveřejní.
2. Ústřední protistrana veřejnosti bezplatně zpřístupní informace o veškerých zásadních změnách řídících systémů, cílů, strategií a klíčových postupů, jakož i svých platných pravidel a postupů.
3. Informace, které má ústřední protistrana zpřístupnit veřejnosti, zveřejní na svých internetových stránkách. Informace musí být dostupné alespoň v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Článek 11
Interní audit
1. Ústřední protistrana zřídí a udržuje útvar interního auditu, který je samostatný a nezávislý na dalších útvarech a činnostech ústřední protistrany, a je pověřen plněním těchto úkolů:
a)
vytvořit, zavést a udržovat plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení adekvátnosti a účinnosti systémů ústřední protistrany, jejích mechanismů interní kontroly a řídících systémů;
b)
vydávat doporučení na základě výsledků práce provedené podle písmene a);
c)
ověřit dodržování uvedených doporučení;
d)
podávat zprávy o záležitostech interního auditu radě.
2. Útvar interního auditu musí mít k výkonu svých funkcí nezbytné pravomoci, zdroje, odbornou způsobilost a přístup ke všem relevantním dokumentům. Je dostatečně nezávislý na vedení a podléhá přímo radě.
3. Interní audit vyhodnotí účinnost postupů řízení rizik a kontrolních mechanismů ústřední protistrany způsobem, který je úměrný rizikům ohrožujícím různé obchodní útvary a nezávislý na hodnocených obchodních oblastech. Útvar interního auditu musí mít nezbytný přístup k informacím s cílem přezkoumat všechny činnosti a operace, postupy a systémy ústřední protistrany, včetně externě zajišťovaných činností.
4. Hodnocení interního auditu musí vycházet z komplexního plánu auditu, který je alespoň jednou ročně revidován a vykázán příslušnému orgánu. Ústřední protistrana zajistí, aby na základě událostí, jež mohou nastat, mohly být provedeny během krátké doby zvláštní audity. Plánování a revizi auditů schvaluje rada.
5. Provádění clearingu, postupy pro řízení rizik, mechanismy interní kontroly a účetnictví ústřední protistrany podléhají nezávislému auditu. Nezávislé audity se provádí nejméně jednou ročně.
KAPITOLA IV
VEDENÍ ZÁZNAMŮ
(Článek 29 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 12
Obecné požadavky
1. Ústřední protistrana vede záznamy na trvalém nosiči, který umožňuje, aby údaje byly poskytnuty příslušným orgánům, Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy a příslušným členům Evropského systému centrálních bank (ESCB) v takové formě a takovým způsobem, aby byly splněny tyto podmínky:
a)
je možné rekonstruovat každou klíčovou fázi zpracování, kterou ústřední protistrana provedla;
b)
je možné zaznamenat, zpětně vysledovat a získat původní obsah záznamu před provedením veškerých oprav nebo jiných změn;
c)
jsou zavedena opatření s cílem zabránit neoprávněným úpravám záznamů;
d)
jsou zavedena vhodná opatření zajišťující bezpečnost a důvěrnost zaznamenaných údajů;
e)
systém vedení záznamů obsahuje mechanismus pro odhalování a opravu chyb;
f)
v případě selhání systému je v systému vedení záznamů zajištěna včasná obnova záznamů.
2. Pokud záznamy nebo údaje nejsou starší šesti měsíců, poskytnou se orgánům uvedeným v odstavci 1 co nejdříve a nejpozději do konce následujícího obchodního dne po obdržení žádosti příslušného orgánu.
3. Pokud jsou záznamy nebo údaje starší šesti měsíců, poskytnou se orgánům uvedeným v odstavci 1 co nejdříve a nejpozději do pěti pracovních dnů po obdržení žádosti příslušného orgánu.
4. Pokud záznamy, které ústřední protistrana zpracovává, obsahují osobní údaje, splní ústřední protistrany své povinnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7).
5. Pokud ústřední protistrana uchovává záznamy mimo Unii, zajistí, aby příslušný orgán, orgán pro cenné papíry a trhy a příslušní členové ESCB měli přístup k záznamům ve stejném rozsahu a ve stejných lhůtách, jako kdyby byly uchovávány v Unii.
6. Každá ústřední protistrana jmenuje příslušné osoby, které mohou ve lhůtě stanovené v odstavcích 2 a 3 pro poskytování příslušných záznamů vysvětlit obsah svých záznamů příslušným orgánům.
7. Všechny záznamy, které má ústřední protistrana vést podle tohoto nařízení, jsou přístupné příslušnému orgánu k nahlédnutí. Ústřední protistrana poskytne příslušnému orgánu přímý přístup k záznamům požadovaným podle článků 13 a 14, je-li o to požádána.
Článek 13
Záznamy obchodů
1. Ústřední protistrana uchovává záznamy o všech obchodech ve všech smlouvách, u kterých provádí clearing, a zajistí, aby její záznamy obsahovaly všechny údaje nezbytné k provedení úplné a přesné rekonstrukce clearingového procesu u každé smlouvy a že každý záznam o každém obchodu je specificky identifikovatelný a lze ho vyhledat přinejmenším pomocí všech polí týkajících se ústřední protistrany, interoperabilní ústřední protistrany, člena clearingového systému, klienta, pokud ho ústřední protistrana zná, a finančního nástroje.
2. V souvislosti s každým obchodem, u kterého se provádí clearing, ústřední protistrana ihned poté, co získá relevantní údaje, vytvoří a aktualizuje záznam s těmito údaji:
a)
cena, kurz nebo rozpětí a množství;
b)
clearingová kapacita, která označuje, zda obchod z pohledu záznamů ústřední protistrany představoval nákup nebo prodej;
c)
identifikace nástroje;
d)
identifikace člena clearingového systému;
e)
identifikace místa, kde byla smlouva uzavřena;
f)
datum a čas zapojení ústřední protistrany;
g)
datum a čas ukončení smlouvy;
h)
podmínky a způsob vypořádání;
i)
datum a čas vypořádání nebo odkoupení obchodu a v použitelném rozsahu tyto údaje:
i)
den a čas, kdy byla smlouva původně uzavřena,
ii)
původní podmínky a strany smlouvy,
iii)
identifikace interoperabilní ústřední protistrany, která případně provádí clearing jedné fáze obchodu,
iv)
totožnost klienta, včetně veškerých nepřímých klientů, pokud je ústřední protistrana zná, a v případě převedení smlouvy identifikace strany, která smlouvu převedla.
Článek 14
Záznamy pozic
1. Ústřední protistrana uchovává záznamy pozic, které drží každý člen clearingového systému. Samostatné záznamy musí být uchovávány pro každý účet vedený v souladu s článkem 39 nařízení (EU) č. 648/2012 a ústřední protistrana zajistí, aby její záznamy obsahovaly všechny údaje nezbytné k provedení úplné a přesné rekonstrukce obchodů, které daly vzniknout pozici, a aby každý záznam byl identifikovatelný a bylo možno ho vyhledat přinejmenším podle všech polí týkajících se ústřední protistrany, interoperabilní ústřední protistrany, člena clearingového systému, klienta, pokud ho ústřední protistrana zná, a finančního nástroje.
2. Na konci každého obchodního dne ústřední protistrana zaznamená každou pozici včetně následujících údajů v rozsahu, v jakém s předmětnou pozicí souvisí:
a)
identifikace člena clearingového systému, klienta, pokud ho ústřední protistrana zná, a případně jakékoli interoperabilní ústřední protistrany, která takovou pozici drží;
b)
označení pozice;
c)
denního výpočtu hodnoty pozice se záznamy cen, ve kterých byly smlouvy oceněny, a veškerých jiných relevantních údajů.
3. Ústřední protistrana učiní a aktualizuje záznam o výši marží, příspěvků do fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů uvedených v článku 43 nařízení (EU) č. 648/2012 účtovaných ústřední protistranou a odpovídající částku skutečně složenou členem clearingového systému na konci dne a změny této částky, které mohou vzniknout během dne, s ohledem na účet každého jednotlivého člena clearingového systému a klienta, pokud ho ústřední protistrana zná.
Článek 15
Záznamy o obchodní činnosti
1. Ústřední protistrana vede adekvátní a řádné záznamy o činnostech týkajících se jejího obchodování a interní organizace.
2. Záznamy uvedené v odstavci 1 se provedou pokaždé, když dojde k významné změně v příslušných dokumentech, a obsahují přinejmenším:
a)
organizační schémata pro radu a příslušné výbory, clearingové oddělení, oddělení řízení rizik a veškeré ostatní relevantní oddělení nebo divize;
b)
údaje o totožnosti akcionářů nebo společníků, ať přímých či nepřímých, kteří jako fyzické nebo právnické osoby drží kvalifikovanou účast, a výši těchto účastí;
c)
podklady pro strategie, postupy a procesy požadované podle kapitoly III a článku 29;
d)
zápisy ze zasedání rady, a případně ze zasedání podvýborů rady a výborů vrcholného vedení;
e)
zápisy z jednání schůzí výboru pro rizika;
f)
zápisy z konzultačních skupin se členy clearingového systému a případně klienty;
g)
zprávy o interním a externím auditu, zprávy o řízení rizik, zprávy o dodržování předpisů a zprávy konzultačních společností, včetně reakcí vedení;
h)
plán zachování provozu a plán obnovy činnosti požadované podle článku 17;
i)
likviditní plán a denní zprávy o likviditě požadované podle článku 32;
j)
záznamy zachycující všechna aktiva a pasiva a kapitálové účty v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 648/2012;
k)
došlé stížnosti s údaji o jméně stěžovatele, adrese a čísle účtu; datum doručení stížnosti; jména všech osob uvedených ve stížnosti; popis povahy stížnosti a vyřízení stížnosti a datum vyřešení stížnosti;
l)
záznamy o jakémkoli přerušení služeb nebo dysfunkcích, včetně podrobné zprávy o čase, dopadech a nápravných opatřeních;
m)
záznamy výsledků provedených zpětných a zátěžových testů;
n)
písemná komunikace s příslušnými orgány, orgánem pro cenné papíry a trhy a příslušným členy ESCB;
o)
právní stanoviska získaná v souladu s kapitolou III;
p)
případně dokumentace, pokud jde o dohody o interoperabilitě s jinými ústředními protistranami;
q)
informace podle čl. 10 odst. 1 písm. b) bodu vii) a odst. 1 písm. d);
r)
relevantní dokumenty popisující rozvoj nových produktů nebo služeb.
Článek 16
Záznamy údajů vykazovaných do registru obchodních údajů
Ústřední protistrana identifikuje a uchovává všechny informace a údaje, které se povinně vykazují podle článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012, spolu s uvedením data a času vykázání obchodu.
KAPITOLA V
ZACHOVÁNÍ PROVOZU
(Článek 34 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 17
Strategie a politika
1. Ústřední protistrana má politiku pro zachování provozu a plán obnovy činnosti, které jsou schváleny radou. Politika pro zachování provozu a plán obnovy činnosti podléhají nezávislým přezkumům, které se oznamují radě.
2. Politika pro zachování provozu identifikuje všechny kritické obchodní funkce a související systémy a obsahuje strategii, politiku a cíle ústřední protistrany k zajištění zachování těchto funkcí a systémů.
3. Politika pro zachování provozu zohlední vnější vazby a vzájemné závislosti v rámci finanční infrastruktury, včetně obchodních systémů, v nichž ústřední protistrana provádí clearing, systémů vypořádání obchodů s cennými papíry a platebních systémů a úvěrových institucí, které ústřední protistrana využívá, nebo propojené ústřední protistrany. Rovněž zohlední kritické funkce nebo služby, které byly svěřeny externím poskytovatelům.
4. Politika pro zachování provozu a plán obnovy činnosti obsahují jasně definovaná a zdokumentovaná opatření, která se použijí pro zachování provozu za mimořádných okolností, v případě havárie nebo krize a která mají zajistit minimální objem služeb zajišťovaných kritickými funkcemi.
5. Plán obnovy činnosti identifikuje a obsahuje cíle, pokud jde o body obnovy a cíle obnovy v rámci časového harmonogramu pro kritické funkce, a určuje nejvhodnější strategii obnovy pro každou z těchto funkcí. Tato opatření jsou navržena tak, aby zajistila, že jsou za mimořádných okolností kritické funkce dokončeny včas a že je dohodnutý objem služeb splněn.
6. Politika pro zachování provozu ústřední protistrany stanoví maximálně přijatelnou dobu, po kterou mohou být kritické funkce a systémy nepoužitelné. Maximální doba obnovy činnosti kritických funkcí ústřední protistrany, která je obsažena v politice pro zachování provozu, nesmí přesáhnout 2 hodiny. Postupy ke konci dne a platby musí být za všech okolností ukončeny v požadovaném čase a dni.
7. Při určování doby obnovy pro každou funkci zohlední ústřední protistrana potenciální celkový vliv na efektivitu trhu.
Článek 18
Analýza dopadů obchodní činnosti
1. Ústřední protistrana provede analýzu dopadů obchodní činnosti, jejímž cílem je určit obchodní funkce, které jsou kritické pro zajištění služeb ústřední protistrany. Součástí analýzy musí být kritičnost těchto funkcí pro ostatní instituce a funkce ve finanční infrastruktuře.
2. Ústřední protistrana použije analýzu rizik, která je založena na scénářích, a má identifikovat, jak různé scénáře ovlivňují rizika s ohledem na její kritické obchodní funkce.
3. Při posuzování rizik zohlední ústřední protistrana závislost na externích poskytovatelích, včetně veřejných služeb. Ústřední protistrana přijme opatření k řízení těchto závislostí prostřednictvím vhodných smluvních i organizačních opatření.
4. Analýzy dopadů obchodní činnosti a analýza scénářů se aktualizují, revidují se nejméně jednou ročně a v případě mimořádné události nebo významných organizačních změn. Analýzy musí zohledňovat celkový relevantní vývoj, včetně vývoje trhu a technologií.
Článek 19
Obnova činnosti
1. Ústřední protistrana má zavedena opatření vycházející z krizových scénářů, aby zajistila kontinuitu svých kritických funkcí. Tato opatření se přinejmenším týkají dostupnosti adekvátního počtu pracovníků, maximální doby odstávky kritických funkcí a automatického přepnutí na zálohu a obnovy na jiném místě.
2. Ústřední protistrana udržuje sekundární místo zpracování tak, aby byla zajištěna kontinuita všech kritických funkcí ústřední protistrany, které jsou totožné jako na primárním místě. Ústřední místo musí mít zeměpisný rizikový profil odlišný od profilu primární lokality.
3. Ústřední protistrana udržuje nebo má okamžitý přístup k sekundárnímu obchodnímu místu, aby přinejmenším umožnila pracovníkům zajistit kontinuitu služeb, není-li primární obchodní místo k dispozici.
4. Ústřední protistrana by měla zvážit, zda jsou zapotřebí další místa zpracování, zejména pokud různorodost rizikových profilů primárního a sekundárního místa neposkytuje dostatečnou jistotu, že cíle zachování provozu ústřední protistrany budou splněny ve všech scénářích.
Článek 20
Testování a monitorování
1. Ústřední protistrana testuje a monitoruje svou politiku pro zachování provozu a plán obnovy činnosti v pravidelných intervalech a po významných úpravách nebo změnách systémů nebo souvisejících funkcí, aby zajistila, že politika pro zachování provozu dosáhne stanovených cílů včetně cíle času obnovy maximálně do 2 hodin. Testování se plánuje a zdokumentuje.
2. Testování politiky pro zachování provozu a plánu obnovy činnosti musí splňovat tyto podmínky:
a)
zahrnuje scénáře krizí ve velkém rozsahu a přechody mezi primárními a sekundárními místy;
b)
zahrnuje zapojení členů clearingového systému, externích poskytovatelů služeb a příslušných institucí v rámci finanční infrastruktury, u nichž politika pro zachování provozu identifikovala vzájemnou závislost.
Článek 21
Udržování
1. Ústřední protistrana pravidelně reviduje a aktualizuje svou politiku pro zachování provozu, aby zahrnovala všechny kritické funkce a jim určené nejvhodnější strategie obnovy.
2. Ústřední protistrana pravidelně reviduje a aktualizuje plán obnovy činnosti, aby zahrnoval nejvhodnější strategii obnovy pro všechny kritické funkce.
3. Aktualizace politiky pro zachování provozu a plánu obnovy činnosti zohlední výsledky testování a doporučení nezávislých přezkumů a jiných revizí a příslušných orgánů. Ústřední protistrany revidují svou politiku pro zachování provozu a plán obnovy činnosti po každé významném narušení, aby identifikovaly příčiny a jakákoli nutná zlepšení týkající se provozu, politiky pro zachování provozu a plánu obnovy činnosti ústřední protistrany.
Článek 22
Krizové řízení
1. Ústřední protistrana má funkci krizového řízení, která se zapojí v případě mimořádných okolností. Postup krizového řízení musí být jasný a písemně zdokumentován. Rada monitoruje funkci krizového řízení a pravidelně dostává a reviduje zprávy, které se jí týkají.
2. Funkce krizového řízení obsahuje dobře strukturované a jasné postupy pro řízení interní a externí krizové komunikace v případě krize.
3. Po odeznění krizové situace ústřední protistrana přezkoumá, jak krizi zvládla. Přezkum případně zahrne hodnocení členy clearingového systému a dalšími externími zainteresovanými stranami.
Článek 23
Komunikace
1. Ústřední protistrana má komunikační plán, kde je zdokumentován způsob, jakým budou vrcholné vedení, rada a příslušné externí zainteresované strany, včetně příslušných orgánů, členů clearingového systému, klientů, zúčtovatelů, systémů vypořádání obchodů s cennými papíry a platebních systémů a obchodních systémů, během krize adekvátně informováni.
2. Analýza scénářů, analýza rizik, revize a výsledky monitorování a testování se předkládají radě.
KAPITOLA VI
MARŽE
(Článek 41 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 24
Procentní podíl
1. Ústřední protistrana vypočte počáteční marže na pokrytí expozic vyplývajících z pohybů na trhu pro jednotlivé finanční nástroje, které jsou zajištěné na základě produktů, za období určené v článku 25 a za předpokladu likvidace v časovém horizontu definovaném v článku 26. Pro výpočet počátečních marží dodržuje ústřední protistrana minimálně tyto intervaly spolehlivosti:
a)
99,5 % pro OTC deriváty;
b)
99 % pro finanční nástroje jiné než OTC deriváty.
2. Pro stanovení odpovídajícího intervalu spolehlivosti u každé kategorie finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, zohlední ústřední protistrana minimálně tyto faktory:
a)
komplexnost a úroveň cenové nejistoty kategorie finančních nástrojů, které mohou omezit validaci výpočtu počáteční a variační marže;
b)
charakteristiky rizika kategorie finančních nástrojů, které mohou mimo jiné zahrnovat volatilitu, dobu trvání, likviditu, nelineární cenové charakteristiky, riziko pádu do defaultu a riziko pozitivní korelace;
c)
míru, do jaké jiné kontroly rizik nedostatečně omezují úvěrové expozice;
d)
inherentní pákový efekt kategorie finančních nástrojů, včetně toho, zda kategorie finančního nástroje je výrazně volatilní, je vysoce koncentrovaná mezi několika málo účastníky trhu nebo může být obtížné ji uzavřít.
3. Ústřední protistrana uvědomí svůj příslušný orgán a své členy clearingového systému o kritériích, která byla zohledněna pro stanovení procentního podílu použitého pro výpočet marží u každé kategorie finančních nástrojů.
4. Pokud ústřední protistrana provádí clearing OTC derivátů, které mají stejné charakteristiky rizika jako deriváty vypořádávané na regulovaných trzích nebo na rovnocenném trhu třetí země, může ústřední protistrana na základě posouzení rizikových faktorů uvedených v odstavci 2 použít pro uvedené smlouvy jiný interval spolehlivosti, který činí minimálně 99 %, jestliže rizika OTC derivátových smluv, u kterých provádí clearing, jsou použitím takového intervalu spolehlivosti odpovídajícím způsobem zmírněna a jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 2.
Článek 25
Časový horizont pro výpočet historické volatility
1. Ústřední protistrana zajistí, aby podle metodiky svého modelu a svého postupu validace vytvořenými v souladu s kapitolou XII pokrývaly počáteční marže minimálně interval spolehlivosti definovaný v článku 24 a pro likvidační období definované v článku 26 byly expozice vyplývající z historické volatility vypočítány na základě údajů, které se týkají alespoň posledních 12 měsíců.
Ústřední protistrana zajistí, aby údaje použité k výpočtu historické volatility zachycovaly celou řadu tržních podmínek, včetně krizových období.
2. Ústřední protistrana může pro výpočet historické volatility použít jakýkoli jiný časový horizont za předpokladu, že použití takového časového horizontu vede k tomu, že maržové požadavky jsou nejméně stejně vysoké jako ty získané v rámci časového období definovaného v odstavci 1.
3. Parametry marží pro finanční nástroje bez období historického sledování vycházejí z konzervativních předpokladů. Ústřední protistrana bezodkladně přizpůsobí výpočet požadovaných marží analýze cenové historie nových finančních nástrojů.
Článek 26
Časové horizonty pro likvidační období
1. Ústřední protistrana stanoví časové horizonty pro likvidační období s přihlédnutím k charakteristikám finančního nástroje, jehož clearing provádí, trhu, kde je obchodován, a období výpočtu a výběru marží. Tato likvidační období činí alespoň:
a)
pět pracovních dnů pro OTC deriváty;
b)
dva pracovní dny pro finanční nástroje jiné než OTC deriváty.
2. Ve všech případech ústřední protistrana za účelem stanovení odpovídajícího likvidačního období vyhodnotí a započte přinejmenším tyto skutečnosti:
a)
co nejdelší možnou dobu, která může uplynout od posledního výběru marží do prohlášení selhání ústřední protistranou nebo aktivace procesu řízení selhání ústřední protistranou;
b)
odhadovanou dobu potřebnou k přípravě a provedení strategie pro řízení selhání člena clearingového systému podle zvláštností každé kategorie finančních nástrojů, včetně úrovně likvidity a velikosti a koncentrace pozic, a trhů, které ústřední protistrana použije na uzavření nebo úplné zajištění pozice člena clearingového systému;
c)
dobu potřebnou na pokrytí rizika protistrany, jemuž je ústřední protistrana vystavena, je-li to na místě.
3. Při hodnocení období stanovených v odstavci 2 zohlední ústřední protistrana přinejmenším faktory uvedené v čl. 24 odst. 2 a časové období pro výpočet historické volatility, jak je stanoveno v článku 25.
4. Pokud ústřední protistrana provádí clearing OTC derivátů, které mají stejné rizikové charakteristiky jako deriváty uzavírané na regulovaných trzích nebo na rovnocenném trhu třetí země, může použít časový horizont pro likvidační období odlišné od definice uvedené v odstavci 1, za předpokladu, že může svému příslušnému orgánu prokázat, že:
a)
takový časový horizont by byl s ohledem na zvláštnosti příslušných OTC derivátů vhodnější než je ten uvedený v odstavci 1;
b)
takový časový horizont činí alespoň dva pracovní dny.
Článek 27
Marže vztahující se k portfoliu
1. Ústřední protistrana může povolit kompenzaci nebo snížení požadované marže u finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, jestliže je cenové riziko jednoho finančního nástroje nebo souboru finančních nástrojů výrazně a spolehlivě korelováno s cenovým rizikem dalších finančních nástrojů nebo vychází z rovnocenného statistického parametru závislosti.
2. Ústřední protistrana zdokumentuje svůj přístup k maržím vztahujícím se k portfoliu a přinejmenším stanoví, že korelace nebo rovnocenný statistický parametr závislosti mezi dvěma nebo více finančními nástroji, jejichž clearing provádí, je prokazatelně spolehlivý ve zpětném období vypočteném podle článku 25 a prokazuje odolnost v zátěžových historických nebo hypotetických scénářích. Ústřední protistrana prokáže, že pro vztah k ceně existuje ekonomické opodstatnění.
3. Všechny finanční nástroje, na které se uplatňují marže vztahující se k portfoliu, jsou kryty ze stejného fondu pro riziko selhání. Avšak pokud ústřední protistrana může předem příslušnému orgánu a svým členům clearingového systému prokázat, jak by potenciální ztráty rozdělila mezi různé fondy pro riziko selhání, a uvede nezbytná ustanovení ve svých předpisech, mohou být marže vztahující se k portfoliu použity na finanční nástroje, které jsou kryty odlišnými fondy pro riziko selhání.
4. Pokud marže vztahující se k portfoliu kryjí různé nástroje, objem snížení marží nesmí být větší než 80 % rozdílu mezi součtem marží pro každý produkt vypočteným individuálně a marží vypočtenou na základě kombinovaného odhadu expozice pro smíšené portfolio. Pokud ústřední protistrana není vystavena žádnému potenciálnímu riziku ze snížení marží, může použít snížení až o 100 % uvedeného rozdílu.
5. Snížení marží, které se týká marží vztahujících se k portfoliu, musí podléhat řádnému programu zátěžového testování v souladu s kapitolou XII.
Článek 28
Procykličnost
1. Ústřední protistrana zajistí, aby její strategie pro výběr a revizi intervalu spolehlivosti, likvidačního období a zpětného období přinášela prospektivní, stabilní a obezřetné maržové požadavky, které omezí procykličnost do té míry, že spolehlivost a finanční zajištění ústřední protistrany nebudou nepříznivě ovlivněny. To znamená pokud možno zabránit rušivým nebo velkým skokovým změnám maržových požadavků a zavést transparentní a předvídatelné postupy pro úpravy maržových požadavků v reakci na měnící se tržní podmínky. Přitom ústřední protistrana zvolí alespoň jednu z těchto možností:
a)
použije maržový polštář, který se rovná nejméně 25 % vypočtených marží, a umožní jeho vyčerpání v obdobích, kdy vypočtené maržové požadavky výrazně rostou;
b)
přiřadí váhu nejméně 25 % zátěžovému pozorování ve zpětném období vypočteném v souladu s článkem 26;
c)
zajistí, aby její maržové požadavky nebyly nižší než ty, které by byly vypočítány pomocí volatility odhadované z desetiletého historického zpětného období.
2. Pokud ústřední protistrana reviduje parametry modelu marží, aby lépe odrážel stávající tržní podmínky, vezme v úvahu veškeré potenciální procyklické účinky takového přepracování.
KAPITOLA VII
FOND PRO RIZIKO SELHÁNÍ
(Článek 42 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 29
Rámec a řízení
1. Pro stanovení minimální velikosti fondu pro riziko selhání a výše jiných finančních zdrojů nezbytných pro splnění požadavků článků 42 a 43 nařízení (EU) č. 648/2012 a s ohledem na propojenost v rámci skupiny uplatní ústřední protistrana rámec interní politiky, ve kterém definuje druhy mimořádných, ale možných tržních podmínek, za nichž by byla vystavena nejvyššímu riziku.
2. Tento rámec obsahuje prohlášení popisující, jak ústřední protistrana definuje mimořádné, ale možné tržní podmínky. Musí být plně zdokumentován a uchován v souladu s článkem 12.
3. Rámec musí být projednán ve výboru pro rizika a schválen radou. Spolehlivost rámce a jeho schopnost odrážet pohyby na trhu jsou předmětem přezkumu nejméně jednou ročně. Přezkum musí být projednán ve výboru pro rizika a předložen radě.
Článek 30
Identifikace mimořádných, ale možných tržních podmínek
1. Rámec popsaný v článku 29 odráží rizikový profil ústřední protistrany, přičemž případně zohlední přeshraniční a křížové měnové expozice. Musí identifikovat všechna tržní rizika, jimž by ústřední protistrana byla vystavena v případě selhání jednoho nebo více členů clearingového systému, včetně nepříznivých pohybů tržních cen nástrojů, u nichž se provádí clearing, nižší tržní likvidity těchto nástrojů a poklesu likvidační hodnoty zajištění. Tento rámec musí rovněž odrážet další rizika, která pro ústřední protistranu vyplývají ze současného selhání subjektů ve skupině člena clearingového systému, jenž selhal.
2. Rámec musí individuálně identifikovat všechny trhy, ze kterých pro ústřední protistranu plyne riziko v souvislosti se scénářem selhání člena clearingového systému. U každého identifikovaného trhu specifikuje ústřední protistrana mimořádné, ale možné podmínky, které vycházejí přinejmenším z:
a)
řady historických scénářů, včetně období extrémních pohybů na trhu zaznamenaných během posledních 30 let, nebo za dobu, kdy byly k dispozici spolehlivé údaje, podle kterých by ústřední protistrana byla vystavena nejvyššímu finančnímu riziku. Pokud ústřední protistrana rozhodne, že není pravděpodobné, že opět dojde k historickému výskytu velkých cenových pohybů, odůvodní jeho vypuštění z rámce příslušnému orgánu;
b)
řady možných budoucích scénářů založených na soustavných předpokladech týkajících se tržní volatility a cenové korelace na trzích a u finančních nástrojů, vycházejících z kvantitativního i kvalitativního posouzení potenciálních tržních podmínek.
3. Tento rámec rovněž zohlední, kvantitativně i kvalitativně, v jakém rozsahu by se mohly extrémní cenové pohyby projevit na více identifikovaných trzích současně. Rámec respektuje, že se historické cenové korelace mohou v mimořádných, ale možných tržních podmínkách rozpadnout.
Článek 31
Revize mimořádných, ale možných scénářů
Postupy podle článku 30 ústřední protistrana pravidelně reviduje s přihlédnutím k veškerému podstatnému vývoji na trhu a rozsahu a koncentraci expozic členů clearingového systému. Soubor historických a hypotetických scénářů, které ústřední protistrana používá k identifikaci mimořádných, ale možných tržních podmínek, ústřední protistrana reviduje, a to v konzultaci s výborem pro rizika, nejméně jednou ročně a častěji, pokud změny na trhu nebo podstatné změny souboru smluv, u kterých ústřední protistrana provádí clearing, ovlivňují předpoklady, jež jsou základem scénářů, a tak vyžadují úpravu scénářů. Podstatné změny rámce se oznamují radě.
KAPITOLA VIII
KONTROLY RIZIKA LIKVIDITY
(Článek 44 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 32
Hodnocení rizika likvidity
1. Ústřední protistrana vytvoří spolehlivý rámec pro řízení rizika likvidity, který obsahuje účinné operační a analytické nástroje, které průběžně a včas identifikují, měří a sledují její vypořádání a finanční toky, včetně jejího využívání vnitrodenní likvidity. Ústřední protistrany pravidelně hodnotí strukturu a fungování svého rámce pro řízení likvidity, včetně zvážení výsledků zátěžových testů.
2. Rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany musí být dostatečně spolehlivý, aby zajistil, že ústřední protistrana je schopna dostát platebním závazkům a povinnostem vypořádání ve všech relevantních měnách v okamžiku jejich splatnosti, případně i během dne. Rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany rovněž zahrnuje hodnocení možných budoucích potřeb týkajících se likvidity v širokém spektru možných krizových scénářů. Krizový scénář zahrnuje selhání členů clearingového systému podle článku 44 nařízení (EU) č. 648/2012 od data selhání až do konce likvidačního období a riziko likvidity plynoucí z investiční politiky ústřední protistrany a postupů za mimořádných, ale možných tržních podmínek.
3. Rámec pro řízení rizika likvidity obsahuje plán likvidity, který je zaznamenán a uchováván v souladu s článkem 12. Minimální obsah plánu likvidity zahrnuje postupy ústřední protistrany pro:
a)
řízení a monitorování, nejméně jednou denně, potřeb likvidity v celé řadě tržních scénářů;
b)
uchování dostatečně likvidních finančních prostředků k pokrytí potřeb likvidity a rozlišení mezi použitím různých druhů zdrojů likvidity;
c)
denní hodnocení a oceňování likvidních aktiv, které jsou ústřední protistraně k dispozici, a jejích potřeb týkajících se likvidity;
d)
určení zdrojů rizika likvidity;
e)
hodnocení časových lhůt, během nichž by likvidní finanční zdroje měly být ústřední protistraně k dispozici;
f)
posouzení možných potřeb týkajících se likvidity vyplývajících ze schopnosti členů clearingového systému vyměnit hotovostní zajištění za nehotovostní;
g)
postupy v případě deficitů likvidity;
h)
doplnění všech likvidních finančních zdrojů, které může využít v případě krize.
Rada ústřední protistrany plán schválí po konzultaci s výborem pro rizika.
4. Ústřední protistrana vyhodnotí riziko likvidity, kterému čelí, včetně případů, kdy ústřední protistrana nebo její členové clearingového systému nemohou dostát svým platebním závazkům v době splatnosti v rámci procesu clearingu nebo vypořádání, s ohledem rovněž na investiční aktivity ústřední protistrany. Rámec pro řízení rizik musí zohledňovat potřeby likvidity vyplývající ze vztahů ústřední protistrany s jakýmkoli subjektem, vůči kterému má ústřední protistrana likviditní expozici, včetně:
a)
zúčtovacích bank;
b)
platebních systémů;
c)
systémů vypořádání obchodů s cennými papíry;
d)
nostro zprostředkovatelů;
e)
bank provádějících úschovu;
f)
poskytovatelů likvidity;
g)
interoperabilních ústředních protistran;
h)
poskytovatelů služeb.
5. Ústřední protistrana ve svém rámci pro řízení rizika likvidity zohlední veškeré vzájemné závislosti mezi subjekty uvedenými v odstavci 4 a vícečetné vztahy, které subjekt uvedený v odstavci 4 může s ústřední protistranou mít.
6. Ústřední protistrana vypracovává denní zprávu o potřebách a zdrojích podle odst. 3 písm. a), b) a c) a čtvrtletní zprávu o svém plánu likvidity podle odst. 3 písm. d) až h). Zprávy musí být zdokumentovány a uchovány v souladu s ustanoveními kapitoly IV.
Článek 33
Přístup k likviditě
1. Ústřední protistrana uchovává v každé příslušné měně likvidní zdroje, které jsou úměrné požadavkům na likviditu definovaným podle článku 44 nařízení (EU) č. 648/2012 a článku 32 tohoto nařízení. Tyto likvidní zdroje se omezují na:
a)
hotovost uloženou u emisní centrální banky;
b)
hotovost uloženou u povolené úvěrové instituce v souladu s článkem 47;
c)
přislíbené úvěrové linky nebo obdobná ujednání se členy clearingového systému, kteří neselhali;
d)
přislíbené repo;
e)
vysoce obchodovatelné finanční nástroje, které splňují požadavky článku 45 a 46 a u nichž může ústřední protistrana prokázat, že jsou ihned k dispozici a směnitelné na hotovost tentýž den za pomoci předem sjednaných a vysoce spolehlivých ujednání o financování, a to i za krizových tržních podmínek.
2. Ústřední protistrana přihlédne k měnám, ve kterých jsou denominovány její závazky, a zohlední potenciální dopady krizových podmínek na její schopnost přístupu na devizové trhy tak, aby byl v souladu s cykly vypořádání obchodů s cennými papíry v cizí měně a systémů vypořádání obchodů s cennými papíry.
3. Přislíbené úvěrové linky oproti zajištění poskytnutému členy clearingového systému se nesmí jako likvidní zdroje započítat dvakrát. Ústřední protistrana přijme opatření pro monitorování a řízení koncentrace expozic vůči riziku likvidity vzhledem k jednotlivým poskytovatelům likvidity.
4. Ústřední protistrana důkladně prověřuje, zda její poskytovatelé likvidity mají dostatečnou kapacitu ke splnění ujednání o likviditě.
5. Ústřední protistrana pravidelně testuje své postupy, aby měla přístup k předem sjednaným ujednáním o financování. To může zahrnovat čerpání testovacích částek komerčních úvěrových linek, aby se ověřila rychlost přístupu ke zdrojům a spolehlivost postupů.
6. Ústřední protistrana má ve svém plánu likvidity podrobné postupy pro využití svých likvidních finanční zdrojů k tomu, aby během deficitu hotovosti dostála svým platebním závazkům. Likviditní postupy musí jasně uvádět, kdy by měly být určité zdroje použity. Postupy musí také popisovat způsob přístupu k hotovostním vkladům nebo k investicím hotovostních vkladů do příštího dne, jak uskutečňovat tržní obchody během téhož dne nebo jak využít předem sjednané linky likvidity. Tyto postupy musí být pravidelně testovány. Ústřední protistrana rovněž vytvoří odpovídající plán pro obnovu ujednání o financování před jejich vypršením.
Článek 34
Riziko koncentrace
1. Ústřední protistrana pozorně monitoruje a kontroluje koncentraci svých expozic vůči riziku likvidity, včetně svých expozic vůči subjektům uvedeným v čl. 32 odst. 4 a subjektům téže skupiny.
2. Rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany zahrnuje použití limitů expozic a koncentrace.
3. Ústřední protistrana stanoví procesy a postupy pro případ porušení limitů koncentrace.
KAPITOLA IX
POSTUPNÁ OCHRANA PROTI SELHÁNÍ
(Článek 45 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 35
Výpočet výše vlastních zdrojů ústřední protistrany, které mají být použity pro postupnou ochranu proti selhání
1. Ústřední protistrana udržuje, a ve své rozvaze samostatně uvádí, výši vlastních zdrojů vyhrazených pro účely stanovené v čl. 45 odst. 4 nařízení (EU) č. 648/2012.
2. Ústřední protistrana vypočítá minimální výši uvedenou v odstavci 1 vynásobením minimálního kapitálu, včetně nerozděleného zisku a rezervních fondů, jenž drží podle článku 16 nařízení (EU) č. 648/2012 a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 152/2013 (8), 25 %.
Ústřední protistrana tuto minimální výši reviduje jednou ročně.
3. Pokud ústřední protistrana zřídila více než jeden fond pro riziko selhání pro různé kategorie finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, celkové vyhrazené vlastní zdroje vypočítané podle odstavce 1 musí být alokovány pro každý fond pro riziko selhání v poměru k velikosti každého fondu pro riziko selhání, musí být samostatně uvedeny v její rozvaze a použity pro selhání, k nimž dochází v různých tržních segmentech, ke kterým se fondy pro riziko selhání vztahují.
4. Ke splnění požadavku podle odstavce 1 se nesmí použít žádné jiné zdroje než kapitál, včetně nerozděleného zisku a rezervních fondů, jak je uvedeno v článku 16 nařízení (EU) č. 648/2012.
Článek 36
Udržování výše vlastních zdrojů ústřední protistrany, které mají být použity pro postupnou ochranu proti selhání
1. Ústřední protistrana bezodkladně informuje příslušný orgán, jestliže se výše držených vyhrazených vlastních zdrojů sníží pod částku požadovanou v článku 35, spolu s důvody pro porušení a podrobným písemným popisem opatření s cílem tuto částku obnovit a časovým harmonogramem pro tato opatření.
2. Pokud dojde k následnému selhání jednoho nebo více členů clearingového systému dříve, než ústřední protistrana obnoví vyhrazené vlastní zdroje, použije se pro účely článku 45 nařízení (EU) č. 648/2012 pouze zbytková výše alokovaných vyhrazených vlastních zdrojů.
3. Ústřední protistrana obnoví vyhrazené vlastní zdroje nejpozději do jednoho měsíce od oznámení podle odstavce 1.
KAPITOLA X
ZAJIŠTĚNÍ
(Článek 46 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 37
Obecné požadavky
Ústřední protistrana stanoví a provádí transparentní a předvídatelné strategie a postupy pro hodnocení a průběžné monitorování likvidity aktiv přijatých jako zajištění a případně přijme nápravná opatření.
Ústřední protistrana reviduje svou strategii a postupy pro způsobilá aktiva nejméně jednou ročně. Stejná revize se rovněž provede, kdykoli dojde k zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany vůči riziku.
Článek 38
Hotovostní zajištění
Pro účely čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012 se za vysoce likvidní zajištění ve formě hotovosti považuje:
a)
měna, u které může ústřední protistrana příslušným orgánům prokázat, že je schopna adekvátně řídit rizika;
b)
měna, ve které ústřední protistrana provádí clearing obchodů, v rámci zajištění požadovaného k pokrytí expozic ústřední protistrany v této měně.
Článek 39
Finanční nástroje
Pro účely čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012 se finanční nástroje, bankovní záruky a zlato, které splňují podmínky stanovené v příloze I, považují za vysoce likvidní zajištění.
Článek 40
Oceňování zajištění
1. Pro účely oceňování vysoce likvidního zajištění, jak je definováno v článku 37, ústřední protistrana stanoví a provádí strategie a postupy ke sledování úvěrové kvality, tržní likvidity a cenové volatility každého aktiva přijatého jako zajištění v téměř reálném čase. Ústřední protistrana pravidelně nejméně jednou ročně monitoruje adekvátnost svých strategií a postupů oceňování. Stejná revize se rovněž provede, kdykoli dojde k podstatné změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany vůči riziku.
2. Ústřední protistrana své zajištění ocení podle tržní hodnoty v téměř reálném čase, a pokud to není možné, musí být ústřední protistrana schopna příslušným orgánům prokázat, že je schopna řídit rizika.
Článek 41
Snížení hodnoty
1. Ústřední protistrana stanoví a provádí strategie a postupy, aby určila obezřetné snížení hodnoty, které se použije na hodnotu zajištění.
2. Snížení hodnoty zohlední, že za krizových tržních podmínek může být nutné zajištění likvidovat, a bere v úvahu dobu potřebnou k jeho likvidaci. Ústřední protistrana příslušnému orgánu prokáže, že se snížení hodnoty vypočítává konzervativně, aby se co nejvíce zamezilo procyklickým účinkům. Pro každé aktivum zajištění se snížení hodnoty stanoví s ohledem na relevantní kritéria, včetně:
a)
druhu aktiva a míry úvěrového rizika spojeného s finančním nástrojem na základě interního hodnocení ústřední protistranou. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi;
b)
splatnosti aktiva,
c)
historické a hypotetické budoucí cenové volatility aktiva za krizových tržních podmínek;
d)
likvidity trhu s podkladovým nástrojem, včetně rozpětí mezi nabídkou a poptávkou;
e)
měnového rizika, pokud existuje;
f)
rizika pozitivní korelace.
3. Ústřední protistrana pravidelně monitoruje adekvátnost snížení hodnoty. Ústřední protistrana reviduje strategie a postupy snížení hodnoty nejméně jednou ročně a po každé zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany vůči riziku, ale měla by pokud možno zabránit rušivým nebo velkým skokovým změnám snížení hodnoty, které by mohly vést k procykličnosti. Strategie a postupy snížení hodnoty se validují nezávisle nejméně jednou ročně.
Článek 42
Limity koncentrace
1. Ústřední protistrana stanoví a provádí strategie a postupy s cílem zajistit, aby zajištění zůstalo v dostatečné míře diverzifikováno, aby jeho likvidace byla možná ve vymezeném období držení bez výrazného tržního dopadu. Strategie a postupy stanoví opatření ke zmírňování rizika, která mají být uplatněna, jestliže jsou překročeny limity koncentrace stanovené v odstavci 2.
2. Ústřední protistrana stanoví limity koncentrace pro:
a)
jednotlivé emitenty;
b)
typ emitenta;
c)
druh aktiva;
d)
každého člena clearingového systému;
e)
všechny členy clearingového systému.
3. Limity koncentrace se stanoví konzervativně s přihlédnutím ke všem relevantním kritériím, včetně:
a)
finančních nástrojů vydaných emitenty stejného typu z hlediska hospodářských odvětví, činnosti, zeměpisné oblasti;
b)
výše úvěrového rizika finančního nástroje nebo emitenta na základě interního hodnocení ústřední protistranou. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi;
c)
likvidity a cenové volatility finančních nástrojů.
4. Ústřední protistrana zajistí, aby jediná úvěrová instituce nebo rovnocenná finanční instituce z třetí země nebo subjekt, který je součástí téže skupiny jako úvěrová instituce, nebo finanční instituce z třetí země ručila maximálně za 10 % jejího zajištění. Pokud je zajištění, které ústřední protistrana obdržela v podobě záruk komerčních bank, vyšší než 50 % celkového zajištění, může být tento limit stanoven až na 25 %.
5. Při výpočtu limitů stanovených v odstavci 2 zahrnuje ústřední protistrana celkovou expozici ústřední protistrany vůči emitentu, včetně výše kumulovaných úvěrových linek, depozitních certifikátů, termínovaných vkladů, spořících účtů, depozitních účtů, běžných účtů, nástrojů peněžního trhu a reverzního repa, které ústřední protistrana využívá. Tyto limity se nevztahují na zajištění v držení ústřední protistrany, které přesahuje minimální požadavky na marže, fond pro riziko selhání nebo jiné finanční zdroje.
6. Při určování limitu koncentrace pro expozici ústřední protistrany vůči jednotlivým emitentům agreguje ústřední protistrana svou expozici vůči všem finančním nástrojům vydaným emitentem nebo subjektem skupiny, výslovně zaručeným emitentem nebo subjektem skupiny a vůči finančním nástrojům vydaným podniky, jejichž výhradním účelem je vlastnit výrobní prostředky, které jsou zásadní pro podnikání emitenta, a považuje ji za jediné riziko.
7. Ústřední protistrana pravidelně sleduje adekvátnost svých strategií a postupů týkajících se limitu koncentrace. Ústřední protistrana reviduje své strategie a postupy týkající se limitu koncentrace alespoň jednou ročně a po každé zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany.
8. Ústřední protistrana informuje o použitelných limitech koncentrace a veškerých změnách těchto limitů příslušný orgán a členy clearingového systému.
9. Pokud ústřední protistrana podstatně poruší limit koncentrace stanovený ve svých strategiích a postupech, bezodkladně informuje příslušný orgán. Ústřední protistrana zjedná nápravu porušení co nejdříve.
KAPITOLA XI
INVESTIČNÍ POLITIKA
(Článek 47 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 43
Vysoce likvidní finanční nástroje
1. Pro účely čl. 47 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012 lze dluhové nástroje považovat za vysoce likvidní, s minimálním úvěrovým a tržním rizikem, pokud se jedná o dluhové nástroje, které splňují každou z podmínek stanovených v příloze II.
Článek 44
Vysoce bezpečná ujednání pro uložení finančních nástrojů
1. Pokud nemůže ústřední protistrana uložit finanční nástroje uvedené v článku 45 nebo ty, které jí byly složeny jako marže, příspěvky do fondu pro riziko selhání nebo příspěvky na jiné finanční zdroje, a to převedením vlastnického práva i práva ze zajištění, u provozovatele systému vypořádání cenných papírů, který zajistí plnou ochranu uvedených nástrojů, potom se takové finanční nástroje uloží u některé z těchto institucí:
a)
u centrální banky, která zajistí plnou ochranu uvedených nástrojů a umožní ústřední protistraně neprodlený přístup k finančním nástrojům, pokud je to třeba;
b)
u povolené úvěrové instituce podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES (9), která zajistí úplné oddělení a ochranu uvedených nástrojů a umožní ústřední protistraně neprodlený přístup k finančním nástrojům, pokud je to třeba, a o které může ústřední protistrana prokázat, že má na základě interního posouzení ústřední protistranou nízké úvěrové riziko. Při provádění takového hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi;
c)
u finanční instituce z třetí země, na kterou se vztahují a která splňuje ustanovení o obezřetnostním dohledu považované příslušnými orgány za alespoň tak přísné, jako jsou ta uvedená ve směrnici 2006/48/ES, a která má spolehlivé účetní postupy, bezpečnostní postupy a interní kontroly a jež zajistí úplné oddělení a ochranu uvedených nástrojů, umožní ústřední protistraně neprodlený přístup k finančním nástrojům, pokud je to bude třeba, a o které může ústřední protistrana prokázat, že má na základě interního posouzení ústřední protistranou nízké úvěrové riziko. Při provádění takového hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi.
2. Pokud jsou finanční nástroje uloženy podle odst. 1 písm. b) nebo c), musí být drženy v rámci ujednání, která předcházejí veškerým ztrátám ústřední protistrany z důvodu selhání nebo platební neschopnosti povolené finanční instituce.
3. Vysoce bezpečná ujednání pro uložení finančních nástrojů složených jako marže, příspěvků do fondu pro riziko selhání nebo příspěvků na jiné finanční zdroje povolí ústřední protistraně tyto finanční nástroje opětovně využít, pouze pokud jsou splněny podmínky v čl. 39 odst. 8 nařízení (EU) č. 648/2012 a pokud je cílem opětovného použití provedení plateb, řízení selhání člena clearingového systému nebo provedení interoperabilní dohody.
Článek 45
Vysoce bezpečná ujednání pro udržování hotovosti
1. Pro účely čl. 47 odst. 4 nařízení (EU) č. 648/2012 v případě, že je hotovost uložena jinde než u centrální banky, musí takový vklad splňovat každou z těchto podmínek:
a)
vklad je veden v jedné z těchto měn:
i)
měna, o jejíchž rizicích je ústřední protistrana schopna se značnou důvěrou doložit, že je schopna je řídit,
ii)
měna, ve které ústřední protistrana provádí clearing obchodů v rámci zajištění přijatého v této měně;
b)
vklad se uloží u jednoho z těchto subjektů:
i)
povolené úvěrové instituce podle směrnice 2006/48/ES, o které může ústřední protistrana na základě svého interního posouzení doložit, že má nízké úvěrové riziko. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi,
ii)
finanční instituce z třetí země, na kterou se vztahují a která splňuje ustanovení o obezřetnostním dohledu považované příslušnými orgány za alespoň tak přísné, jako jsou ta uvedená ve směrnici 2006/48/ES, a která má spolehlivé účetní postupy, bezpečnostní postupy a interní kontroly a o které může ústřední protistrana na základě svého interního posouzení doložit, že má nízké úvěrové riziko. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi.
2. Pokud je hotovost držena do příštího dne v souladu s odstavcem 1, potom ne méně než 95 % takové hotovosti, vypočtených za průměrné období jednoho kalendářního měsíce, se uloží prostřednictvím ujednání, která zabezpečí zajištění hotovosti vysoce likvidními finančními nástroji, které splňují požadavky článku 45, s výjimkou požadavku odst. 1 písm. c) uvedeného článku.
Článek 45
Limity koncentrace
1. Ústřední protistrana vytvoří a provádí strategie a postupy, jež zajistí, že finanční nástroje, do kterých jsou její finanční zdroje investovány, zůstanou dostatečně diverzifikované.
2. Ústřední protistrana stanoví limity koncentrace a monitoruje koncentraci svých finančních zdrojů, pokud jde o:
a)
jednotlivé finanční nástroje;
b)
druhy finančních nástrojů;
c)
jednotlivé emitenty;
d)
typy emitentů;
e)
protistrany, se kterými jsou uzavřena ujednání podle čl. 44 odst. 1 písm. b) a c) nebo čl. 45 odst. 2.
3. Při zvažování typů emitentů zohlední ústřední protistrana tyto skutečnosti:
a)
geografické rozložení;
b)
vzájemné závislosti a vícečetné vztahy, které subjekt může s ústřední protistranou mít;
c)
výši úvěrového rizika;
d)
expozice, které ústřední protistraně vůči emitentu vznikají v souvislosti s produkty, jejichž clearing ústřední protistrana provádí.
4. Strategie a postupy stanoví opatření ke zmírňování rizika, která mají být uplatněna, jestliže jsou limity koncentrace překročeny.
5. Při určování limitu koncentrace pro expozici ústřední protistrany vůči jednotlivým emitentům nebo uschovatelům agreguje ústřední protistrana expozici vůči všem finančním nástrojům vydaným nebo výslovně zaručeným emitentem a veškeré finanční zdroje uložené u uschovatele a považuje ji za jediné riziko.
6. Ústřední protistrana pravidelně sleduje adekvátnost svých strategií a postupů týkajících se limitu koncentrace. Kromě toho ústřední protistrana reviduje své strategie a postupy týkající se limitu koncentrace alespoň jednou ročně a po každé zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany.
7. Pokud ústřední protistrana poruší limit koncentrace stanovený ve svých strategiích a postupech, bezodkladně informuje příslušný orgán. Ústřední protistrana zjedná nápravu porušení co nejdříve.
Článek 46
Nehotovostní zajištění
V případě, že je zajištění přijato v podobě finančních nástrojů v souladu s ustanoveními kapitoly X, použijí se pouze články 44 a 45.
KAPITOLA XII
PŘEZKUM MODELŮ, ZÁTĚŽOVÉ TESTOVÁNÍ A ZPĚTNÉ TESTOVÁNÍ
(Článek 49 nařízení (EU) č. 648/2012)
ODDÍL 1
Modely a programy
Článek 47
Validace modelu
1. Ústřední protistrana provede komplexní validaci svých modelů, jejich metodik a rámce pro řízení rizika likvidity používaných ke kvantifikaci, agregaci a řízení svých rizik. Jakékoli zásadní revize nebo změny modelů, jejich metodik a rámce pro řízení rizika likvidity podléhají před použitím odpovídající úrovni řízení, včetně doporučení předložených výborem pro rizika, a validací kvalifikovanou a nezávislou osobou.
2. Postup validace ústřední protistrany je zdokumentován a přinejmenším uvádí strategie použité k testování metodik týkajících se marží ústřední protistrany, fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů, a rámce pro výpočet likvidních finančních zdrojů. Jakékoli zásadní revize nebo úpravy těchto strategií podléhají před použitím odpovídající úrovni řízení, včetně doporučení předložených výborem pro rizika, a validaci kvalifikovanou a nezávislou osobou.
3. Komplexní validace zahrnuje přinejmenším:
a)
hodnocení koncepční spolehlivosti modelů a rámce, včetně podpůrných důkazů vzniklých v průběhu vypracování;
b)
přezkum probíhajících postupů monitorování, včetně ověření postupů a referenčních hodnot;
c)
přezkum parametrů a předpokladů použitých při vypracování modelů, jejich metodik a rámce;
d)
přezkum adekvátnosti a vhodnosti modelů, jejich metodik a rámce přijatých s ohledem na druhy smluv, na které se vztahují;
e)
přezkum přiměřenosti scénářů zátěžového testování v souladu s kapitolou VII a článkem 52;
f)
analýzu výsledků testování.
4. Ústřední protistrana stanoví kritéria, na jejichž základě vyhodnocuje, zda její modely, metodiky a rámec pro řízení rizika likvidity mohou být úspěšně validovány. Tato kritéria zahrnují úspěšné výsledky testování.
5. Pokud nejsou údaje o cenách ihned k dispozici nebo nejsou spolehlivé, ústřední protistrana taková cenová omezení řeší a přinejmenším přijme konzervativní předpoklady na základě pozorovaných korelovaných nebo souvisejících trhů a aktuálního chování trhu.
6. Pokud nejsou údaje o cenách ihned k dispozici nebo nejsou spolehlivé, systémy a modely oceňování použité za tímto účelem podléhají odpovídající úrovni řízení, včetně doporučení předložených výborem pro rizika, a validaci a testování. Ústřední protistrana zadá validaci svých modelů oceňování na základě řady tržních scénářů kvalifikované a nezávislé osobě, aby bylo zajištěno, že její modely přesně produkují odpovídající ceny, a v případě potřeby upraví svůj výpočet počátečních marží, aby odrážel jakékoli riziko zjištěné modelem.
7. Ústřední protistrana pravidelně provádí hodnocení teoretických i empirických vlastností svého modelu marží pro všechny finanční nástroje, jejichž clearing provádí.
Článek 48
Programy testování
1. Ústřední protistrana má zavedeny strategie a postupy, které upřesňují programy zátěžového a zpětného testování, které používá k hodnocení vhodnosti, přesnosti, spolehlivosti a odolnosti modelů a jejich metodik používaných k výpočtu svých mechanismů kontroly rizik, včetně marže, příspěvků do fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů za nejrůznějších tržních podmínek.
2. Strategie a postupy ústřední protistrany uvádějí rovněž podrobnosti o programu zátěžového testování, který ústřední protistrana používá k posouzení vhodnosti, přesnosti, spolehlivosti a odolnosti rámce pro řízení rizika likvidity.
3. Tyto strategie a postupy zahrnují přinejmenším metodiky pro zahrnutí výběru a vypracování vhodného testování, včetně portfolia a výběru údajů o trhu, periodicity testování, zvláštních charakteristik rizika spojených s finančními nástroji, u nichž je prováděn clearing, analýzu výsledků testování a výjimky a příslušná potřebná nápravná opatření.
4. Ústřední protistrana do všech testů zahrne veškeré pozice klienta.
ODDÍL 2
Zpětné testování
Článek 49
Postup zpětného testování
1. Ústřední protistrana posoudí své krytí maržemi prostřednictvím následného porovnání zjištěných a očekávaných výsledků získaných použitím modelů marží. Taková analýza zpětného testování se provádí každý den s cílem vyhodnotit, zda existují nějaké testovací výjimky z krytí maržemi. Pokrytí se posuzuje s ohledem na stávající pozice finančních nástrojů a členů clearingového systému a bere v úvahu potenciální dopady vyplývající ze zajištění portfolia a případně související s interoperabilní ústřední protistranou.
2. Ústřední protistrana v rámci svého programu zpětného testování zváží příslušné historické časové horizonty s cílem zajistit, aby použitý rozsah pozorování byl dostatečný ke zmírnění jakéhokoli nepříznivého dopadu na statistickou významnost.
3. Ústřední protistrana ve svém programu zpětného testování zohlední přinejmenším jasné statistické testování a kritéria výkonnosti, které ústřední protistrana určí pro posouzení výsledků zpětného testování.
4. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o výsledcích a analýze zpětného testování v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, výboru pro rizika a žádá jej o doporučení při přezkumu svého modelu marží.
5. Výsledky a analýza zpětného testování jsou k dispozici všem členům clearingového systému a klientům, pokud je ústřední protistrana zná. Pro všechny ostatní klienty jsou výsledky a analýza zpětného testování k dispozici na vyžádání u příslušných členů clearingového systému. Tyto informace jsou shrnuty v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, a členové clearingového systému a klienti mají přístup pouze k podrobným výsledkům a analýze zpětného testování, které se týkají jejich vlastních portfolií.
6. Ústřední protistrana vymezí postupy, aby upřesnila opatření, která by mohla přijmout, pokud jde o výsledky analýzy zpětného testování.
ODDÍL 3
Testování a analýza citlivosti
Článek 50
Postup testování a analýzy citlivosti
1. Ústřední protistrana provádí testování a analýzu citlivosti, aby posoudila pokrytí svých modelů marží za různých tržních podmínek, s využitím historických údajů z období realizovaných krizových tržních podmínek a hypotetických údajů za období nerealizovaných krizových tržních podmínek.
2. Ústřední protistrana použije celou řadu parametrů a předpokladů, aby zachytila různé historické a hypotetické podmínky, včetně nejvolatilnějších období, ke kterým došlo na trzích, jež obsluhuje, a extrémních změn korelací mezi cenami smluv, u nichž ústřední protistrana provádí clearing, aby porozuměla, jak by výše krytí maržemi mohla být ovlivněna vysoce krizovými tržními podmínkami a změnami důležitých parametrů modelu.
3. Analýza citlivosti se provádí pro řadu skutečných a reprezentativních portfolií členů clearingového systému. Tato reprezentativní portfolia se vybírají na základě citlivosti vůči faktorům významného rizika a korelacím, kterým je ústřední protistrana vystavena. Toto testování a analýza citlivosti jsou navrženy tak, aby byly testovány klíčové parametry a předpoklady modelu počáteční marže v řadě intervalů spolehlivosti s cílem určit citlivost systému na chyby při kalibraci těchto parametrů a předpokladů. Patřičnou pozornost je třeba věnovat časové struktuře rizikových faktorů a předpokládané korelaci mezi rizikovými faktory.
4. Ústřední protistrana vyhodnotí potenciální ztráty pozic členů clearingového systému.
5. Ústřední protistrana vezme případně v úvahu parametry odrážející souběžné selhání členů clearingového systému, kteří vydávají finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí. Případně je třeba rovněž zohlednit dopady selhání klienta, který emituje finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí.
6. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o výsledcích testování a analýze citlivosti v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, výboru pro rizika a žádá jej o doporučení při přezkumu svého modelu marží.
7. Ústřední protistrana vymezí postupy, aby upřesnila opatření, která by mohla přijmout, pokud jde o výsledky analýzy testování citlivosti.
ODDÍL 4
Zátěžové testování
Článek 51
Postup zátěžového testování
1. Při zátěžovém testování ústřední protistrany se použijí zátěžové parametry, předpoklady a scénáře pro modely používané k odhadu expozic, aby se zajistilo, že její finanční zdroje jsou za mimořádných, ale možných tržních podmínek dostatečné k pokrytí těchto expozic.
2. V rámci programu zátěžového testování ústřední protistrany se požaduje, aby ústřední protistrana pravidelně prováděla řadu zátěžových testů a zohlednila produktový mix ústřední protistrany a všechny prvky svých modelů a jejich metodik a svůj rámec pro řízení rizika likvidity.
3. Program zátěžového testování ústřední protistrany stanoví, že zátěžové testy se provádí s využitím definovaných scénářů zátěžového testování, které se týkají jak realizovaných, tak hypotetických mimořádných, ale možných tržních podmínek podle kapitoly VII. Realizované podmínky, které se mají použít, se případně přezkoumají a upraví. Ústřední protistrana rovněž zváží jiné formy vhodných scénářů zátěžového testování, včetně mimo jiné technického nebo finančního selhání svých zúčtovacích bank, nostro zprostředkovatelů, bank provádějících úschovu, poskytovatelů likvidity nebo interoperabilních ústředních protistran.
4. Ústřední protistrana musí být schopna rychle upravit své zátěžové testy tak, aby obsáhly nová nebo nově se objevující rizika.
5. Ústřední protistrana zohlední potenciální ztráty vyplývající ze selhání klienta, pokud je znám, jenž provádí clearing přes více členů clearingového systému.
6. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o výsledcích a analýze zátěžového testování v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, výboru pro rizika a žádá jej o doporučení při přezkumu svých modelů, jejich metodik a svého rámce pro řízení rizika likvidity.
7. Výsledky a analýza zátěžového testování se zpřístupní všem členům clearingového systému a klientům, pokud je ústřední protistrana zná. Pro všechny ostatní klienty jsou výsledky a analýza testování k dispozici na vyžádání u příslušných členů clearingového systému. Tyto informace jsou shrnuty v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, a členové clearingového systému a klienti mají přístup pouze k podrobným výsledkům a analýze zátěžového testování, které se týkají jejich vlastních portfolií.
8. Ústřední protistrana vymezí postupy, aby upřesnila opatření, která by mohla přijmout, pokud jde o výsledky analýzy zátěžového testování.
Článek 52
Rizikové faktory zátěžového testování
1. Ústřední protistrana stanoví relevantní rizikové faktory, které jsou specifické pro smlouvy, jejichž clearing provádí, jež by mohly ovlivnit její ztráty, a má k dispozici vhodnou metodu k měření. Zátěžové testování ústřední protistrany případně zohlední přinejmenším rizikové faktory specifické pro tyto druhy finančních nástrojů:
a)
smlouvy související s úrokovými sazbami: Rizikové faktory týkající se úrokových sazeb v každé měně, ve které ústřední protistrana provádí clearing finančních nástrojů. Modelování výnosové křivky se rozdělí do různých segmentů splatnosti s cílem zachytit změny volatility úrokových sazeb na výnosové křivce. Počet souvisejících rizikových faktorů závisí na komplexnosti smluv o úrokových sazbách, jejichž clearing ústřední protistrana provádí. Bazické riziko, které vyplývá z ne zcela korelovaných pohybů mezi vládními a ostatními úrokovými sazbami s pevným výnosem, se zaznamená odděleně;
b)
smlouvy související se směnnými kurzy: Rizikové faktory týkající se každé cizí měny, ve které ústřední protistrana provádí clearing finančních nástrojů, a směnného kurzu mezi měnou, v níž jsou realizovány výzvy k doplnění zajištění a měnou, ve které ústřední protistrana provádí clearing finančních nástrojů;
c)
smlouvy související s akciemi: Rizikové faktory týkající se volatility jednotlivých emisí akcií na všech trzích, kde ústřední protistrana provádí clearing, a volatility různých sektorů celkového akciového trhu. Propracovanost a povaha techniky modelování pro daný trh musí odpovídat expozici ústřední protistrany vůči celkovému trhu, jakož i její koncentraci při jednotlivých emisích akcií na daném trhu;
d)
komoditní smlouvy: Rizikové faktory, které zohledňují různé kategorie a podkategorie komoditních smluv a souvisejících derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, případně včetně změn výnosu z držení mezi derivátovými pozicemi a hotovostními pozicemi pro danou komoditu;
e)
smlouvy související s úvěry: Rizikové faktory, které zohledňují riziko pádu do defaultu, včetně kumulovaného rizika vyplývajícího z vícenásobných selhání, bazického rizika a volatility míry výtěžnosti.
2. Ve svém zátěžovém testování se ústřední protistrana rovněž patřičně zaměří přinejmenším na tyto skutečnosti:
a)
korelace, včetně korelací mezi identifikovanými rizikovými faktory a podobnými smlouvami, jejichž clearing ústřední protistrana provádí;
b)
faktory týkající se implicitní a historické volatility smlouvy, u níž se provádí clearing;
c)
specifické charakteristiky všech nových smluv, u nichž má ústřední protistrana provést clearing;
d)
riziko koncentrace, a to včetně vůči členovi clearingového systému a subjektům v rámci skupiny členů clearingového systému;
e)
vzájemné závislosti a vícečetné vztahy;
f)
relevantní rizika včetně měnového rizika;
g)
stanovené limity expozic;
h)
riziko pozitivní korelace.
Článek 53
Zátěžové testování celkových finančních zdrojů
1. Program zátěžového testování ústřední protistrany zajistí, aby její kombinace marží, příspěvků do fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů byla dostačující k pokrytí selhání nejméně dvou členů clearingového systému, vůči kterým má největší expozice, za mimořádných, ale možných tržních podmínek. Program zátěžového testování se také zaměří na případné ztráty vyplývající ze selhání subjektů téže skupiny jako dva členové clearingového systému, vůči nimž má největší expozice, za mimořádných, ale možných tržních podmínek.
2. Program zátěžového testování ústřední protistrany zajistí, aby její marže a fond pro riziko selhání byly dostačující přinejmenším k pokrytí selhání člena clearingového systému, vůči kterému má největší expozice, nebo druhého a třetího největšího člena clearingového systému, jestliže je podle článku 42 nařízení (EU) č. 648/2012 součet jejich expozic větší.
3. Ústřední protistrana provede pečlivou analýzu případných ztrát, které by mohla utrpět, a vyhodnotí potenciální ztráty pozic členů clearingového systému, včetně rizika, že likvidace takových pozic by mohla mít dopad na trh a na výši pokrytí maržemi ústřední protistrany.
4. Ústřední protistrana musí ve svých zátěžových testech případně vzít v úvahu dopady selhání člena clearingového systému, který emituje finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí. Případně je rovněž třeba zohlednit dopady selhání klienta, který emituje finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí.
5. Zátěžové testy ústřední protistrany zohlední likvidační období podle článku 26.
Článek 54
Zátěžové testování likvidních finančních zdrojů
1. Program zátěžového testování ústřední protistrany zajistí, že její likvidní finanční zdroje jsou dostatečné v souladu s požadavky stanovenými v kapitole VIII.
2. Ústřední protistrana má jasná a transparentní pravidla a postupy pro řešení nedostatku likvidních finančních zdrojů zdůrazněného v jejích zátěžových testech, aby zajistila vypořádání platebních povinností.
Ústřední protistrana má rovněž jasné postupy pro využívání výsledků a analýzy svých zátěžových testů, aby vyhodnotila a přizpůsobila adekvátnost svého rámce pro řízení rizik likvidity a poskytovatele likvidity.
3. Scénáře zátěžových testů používané pro zátěžové testování likvidních finančních zdrojů zohlední strukturu a provoz ústřední protistrany a obsáhnou všechny subjekty, které by pro ni mohly představovat významné riziko likvidity. Tyto zátěžové testy rovněž vezmou v úvahu všechny silné vazby nebo podobné expozice mezi členy jejího clearingového systému, včetně jiných subjektů, které jsou součástí téže skupiny, a posoudí pravděpodobnost vícenásobných selhání a šíření nákazy mezi členy jejího clearingového systému, kterou mohou tato selhání způsobit.
ODDÍL 5
Pokrytí a využití výsledků testování
Článek 55
Udržování dostatečného pokrytí
1. Ústřední protistrana vytvoří a udržuje postupy pro zachycení změn tržních podmínek, včetně nárůstu volatility či snížení likvidity finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, s cílem rychle přizpůsobit výpočet svých maržových požadavků, aby odpovídajícím způsobem zohlednily nové podmínky na trhu.
2. Ústřední protistrana provádí testování svého snížení hodnoty, aby zabezpečila, že zajištění lze proměnit na likvidní prostředky ve výši alespoň jeho snížené hodnoty za zjištěných, mimořádných, ale možných tržních podmínek.
3. Pokud ústřední protistrana vybírá marže ve vztahu k portfoliu a nikoli k produktům, musí průběžně přezkoumávat a testovat kompenzace mezi produkty. Ústřední protistrana založí tyto kompenzace na obezřetné a ekonomicky smysluplné metodice, která odráží míru cenové závislosti mezi produkty. Ústřední protistrana zejména testuje, jak se korelace chovají během období skutečných a hypotetických krizových podmínek na trhu.
Článek 56
Přezkum modelů s použitím výsledků testování
1. Ústřední protistrana má jasné postupy pro určení výše dodatečných marží, které možná bude muset vybrat, a to i vnitrodenně, a pro opětovné nastavení svého modelu marží, pokud zpětné testování naznačuje, že se model nechoval tak, jak se očekávalo, s tím výsledkem, že nestanoví příslušnou výši počáteční marže nezbytnou pro dosažení zamýšlené úrovně spolehlivosti. Pokud ústřední protistrana zjistila, že je nutné účtovat dodatečnou marži, učiní tak v rámci účtování příštích marží.
2. Ústřední protistrana vyhodnotí zdroje výjimek z testování, na které upozornily její zpětné testy. V závislosti na zdroji výjimek rozhodne ústřední protistrana, zda je nutná zásadní změna modelu marží nebo modelů, které tvoří jeho vstupy, a zda je nutné nové nastavení stávajících parametrů.
3. Ústřední protistrana vyhodnotí zdroje výjimek z testování, na které upozornily její zátěžové testy. Podle zdrojů výjimek rozhodne ústřední protistrana, zda je nutná zásadní změna jejích modelů, jejich metodik nebo rámce pro řízení rizika likvidity nebo zda je nutné opětovné nastavení stávajících parametrů a předpokladů.
4. Pokud z výsledků testů vyplývá nedostatečné pokrytí marže, fondu pro riziko selhání nebo jiných finančních zdrojů, ústřední protistrana zvýší celkové pokrytí svých finančních zdrojů na přijatelnou úroveň při dalším účtování marží. Pokud z výsledků testů vyplývá nedostatek likvidních finančních zdrojů, ústřední protistrana zvýší své likvidní finanční zdroje na přijatelnou úroveň, jak nejdříve je to možné.
5. Ústřední protistrana při přezkumu svých modelů, jejich metodik a rámce pro řízení rizika likvidity sleduje frekvenci opětovného výskytu výjimek z testování, aby řádně a bez zbytečného odkladu identifikovala a vyřešila problémy.
ODDÍL 6
Reverzní zátěžové testování
Článek 57
Reverzní zátěžové testování
1. Ústřední protistrana provede reverzní zátěžové testy, které jsou navrženy tak, aby zjistily, za jakých tržních podmínek může kombinace jejích marží, fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů vést k nedostatečnému pokrytí úvěrových expozic, a kdy mohou být její likvidní finanční zdroje nedostatečné. Při provádění těchto testů modeluje ústřední protistrana mimořádné tržní podmínky, které přesahují rámec toho, co je považováno za možné tržní podmínky, aby pomohla určit omezení svých modelů, svého rámce pro řízení rizika likvidity, svých finančních zdrojů a svých likvidních finančních zdrojů.
2. Ústřední protistrana vypracuje reverzní zátěžové testy přizpůsobené specifickým rizikům trhů a smlouvám, pro které poskytuje clearingové služby.
3. Ústřední protistrana použije podmínky vymezené v odstavci 1 a výsledky a analýzu svého reverzního zátěžového testování, aby usnadnila identifikaci mimořádných, ale možných scénářů v souladu s kapitolou VII.
4. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o svých výsledcích a své analýze reverzního zátěžového testování v podobě, která neporušuje důvěrnost, aby výbor pro rizika mohl ve svém přezkumu vydat doporučení.
ODDÍL 7
Postupy pro případ selhání
Článek 58
Testování postupů pro případ selhání
1. Ústřední protistrana testuje a reviduje své postupy pro případ selhání s cílem zajistit, aby byly účelné i účinné. Ústřední protistrana provádí jako součást testování svých postupů v případě selhání simulační cvičení.
2. Ústřední protistrana po testování svých postupů pro případ selhání identifikuje veškeré nejistoty a vhodně své postupy přizpůsobí, aby tyto nejistoty zmírnila.
3. Ústřední protistrana realizací simulačních cvičení ověří, zda všichni členové clearingového systému a případně klienti a jiné relevantní osoby, včetně interoperabilních ústředních protistran a případných poskytovatelů souvisejících služeb, jsou řádně informováni a jsou si vědomi postupů obsažených ve scénáři pro případ selhání.
ODDÍL 8
Četnost validace a testování
Článek 59
Četnost
1. Ústřední protistrana provádí komplexní validaci svých modelů a jejich metodik nejméně jednou ročně.
2. Ústřední protistrana provádí komplexní validaci svého rámce pro řízení rizika likvidity nejméně jednou ročně.
3. Ústřední protistrana provádí plnou validaci svých modelů pro oceňování nejméně jednou ročně.
4. Ústřední protistrana přezkoumá vhodnost postupů specifikovaných v článku 51 nejméně jednou ročně.
5. Ústřední protistrana analyzuje a sleduje výkonnost svého modelu a pokrytí finančními zdroji v případě selhání zpětným testováním pokrytí maržemi nejméně jednou denně a prováděním zátěžových testů za použití standardních a předem stanovených parametrů a předpokladů nejméně jednou denně.
6. Ústřední protistrana analyzuje a sleduje svůj rámec pro řízení rizika likvidity prováděním zátěžových testů svých likvidních finančních zdrojů nejméně jednou denně.
7. Ústřední protistrana provádí podrobnou důkladnou analýzu výsledků testování nejméně jednou měsíčně, aby zajistila, že scénáře zátěžových testů, modely a rámec pro řízení rizika likvidity, základní parametry a předpoklady jsou správné. Tato analýza se provádí častěji za krizových tržních podmínek, a to včetně situace, kdy finanční nástroje, u nichž je prováděn clearing, nebo trhy, kde se poskytují služby, obecně vykazují vysokou volatilitu, stávají se méně likvidními nebo, pokud se velikost nebo koncentrace pozic držených jejími členy clearingového systému výrazně zvýší nebo pokud se očekává, že ústřední protistrana bude čelit krizovým tržním podmínkám.
8. Analýza citlivosti se provádí nejméně jednou měsíčně, přičemž se použijí výsledky testů citlivosti. Tato analýza by měla být prováděna častěji, pokud jsou trhy nezvykle volatilní nebo méně likvidní nebo pokud se velikost nebo koncentrace pozic držených členy clearingového systému výrazně zvýší.
9. Ústřední protistrana testuje nejméně jednou ročně kompenzace mezi finančními nástroji a způsob, jak se korelace chovají během období skutečných a hypotetických krizových tržních podmínek.
10. Snížení hodnoty ústřední protistrany se testuje nejméně jednou měsíčně.
11. Ústřední protistrana provádí reverzní zátěžové testy nejméně jednou za čtvrt roku.
12. Ústřední protistrana své postupy pro případ selhání testuje a reviduje minimálně čtvrtletně a nejméně jednou ročně provádí simulační cvičení v souladu s článkem 61. Ústřední protistrana rovněž provádí simulační cvičení poté, co došlo k jakékoli zásadní změně jejích postupů pro případ selhání.
ODDÍL 9
Časové horizonty použité pro provádění testů
Článek 60
Časové horizonty
1. Časové horizonty použité pro zátěžové testy jsou vymezeny v souladu s kapitolou VII a zahrnují budoucí mimořádné, ale možné tržní podmínky.
2. Historické časové horizonty použité pro zpětné testy zahrnují údaje minimálně z posledního roku nebo dobu, po kterou provádí ústřední protistrana clearing relevantních finančních nástrojů, pokud je to méně než jeden rok.
ODDÍL 10
Zveřejňování informací
Článek 61
Informace, které mají být zveřejněny
1. Ústřední protistrana zveřejní všeobecné zásady, které jsou základem pro její modely a jejich metodiky, povahu prováděných testů s obecným souhrnem výsledků testů a všechna přijatá nápravná opatření.
2. Ústřední protistrana zveřejní klíčové aspekty svých postupů pro případ selhání, včetně:
a)
okolností, za nichž mohou být opatření přijata;
b)
toho, kdo může tato opatření učinit;
c)
rozsahu opatření, která mohou být přijata, včetně zacházení jak s vlastními pozicemi, tak s pozicemi klientů, finančními prostředky a aktivy;
d)
mechanismů pro řešení závazků ústřední protistrany vůči členům clearingového systému, kteří neselhali;
e)
mechanismů, jejichž cílem je pomoci řešit závazky člena clearingového systému, který selhal, vůči jeho klientům.
Článek 62
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Příloha I oddíl 2 písm. h) se použije po uplynutí tří let od data vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud jde o obchody týkající se derivátů uvedených v čl. 2 odst. 4 písm. b) a d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1227/2011 (10).
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.
GEDELEGEERDE VERORDENING (EU) Nr. 153/2013 VAN DE COMMISSIE
van 19 december 2012
tot aanvulling van Verordening (EU) nr. 648/2012 van het Europees Parlement en de Raad met betrekking tot technische reguleringsnormen inzake vereisten voor centrale tegenpartijen
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien het advies van de Europese Centrale Bank (1),
Gezien Verordening (EU) nr. 648/2012 van het Europees Parlement en de Raad van 4 juli 2012 betreffende otc-derivaten, centrale tegenpartijen en transactieregisters (2), en met name artikel 25, lid 8, artikel 26, lid 9, artikel 29, lid 4, artikel 34, lid 3, artikel 41, lid 5, artikel 42, lid 5, artikel 44, lid 2, artikel 45, lid 5, artikel 46, lid 3, artikel 47, lid 8, en artikel 49, lid 4,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De bepalingen in deze verordening hangen onderling nauw samen, omdat zij betrekking hebben op organisatorische vereisten, onder andere met betrekking tot bijhouden van vastleggingen en bedrijfscontinuïteit, en prudentiële vereisten, onder andere betreffende margins, het wanbetalingsfonds, het beheersen van liquiditeitsrisico’s, de trapsgewijze dekking van verliezen bij wanbetaling, zekerheden, beleggingsbeleid, de toetsing van modellen, stresstests en backtests. Om de samenhang tussen deze bepalingen, die op hetzelfde moment in werking moeten treden, te waarborgen en om personen voor wie deze verplichtingen gelden, een integraal beeld en compacte toegang tot de bepalingen te geven, is het wenselijk om alle uit hoofde van titel III en titel IV van Verordening (EU) nr. 648/2012 vereiste technische reguleringsnormen op te nemen in één enkele verordening.
(2)
Gezien het mondiale karakter van financiële markten moet deze verordening rekening houden met de door het Committee on Payment and Settlement Systems en de International Organization of Securities Commissions vastgestelde beginselen voor de infrastructuur van de financiële markten (de „CPSS-IOSCO-beginselen”), die als wereldwijde benchmark voor regelgevingsvereisten voor centrale tegenpartijen (CTP’s) gelden.
(3)
Om te waarborgen dat zij onder alle marktomstandigheden veilig en gezond zijn, is het belangrijk dat CTP’s prudente procedures voor risicobeheer vaststellen die alle risico’s waaraan zij blootstaan of kunnen worden blootgesteld, naar behoren bestrijken. In dit verband zouden de normen voor risicobeheer die door de CTP’s daadwerkelijk ten uitvoer worden gelegd, strenger moeten zijn dan de normen die in deze verordening worden beschreven, als dit voor de doeleinden van het risicobeheer passend wordt geacht.
(4)
Om een beperkt aantal concepten die uit Verordening (EU) nr. 648/2012 voortkomen duidelijk te identificeren alsook de technische termen te bepalen die noodzakelijk zijn voor het ontwikkelen van deze technische norm, moeten een aantal termen worden gedefinieerd.
(5)
Het is belangrijk te waarborgen dat erkende, in derde landen gevestigde CTP’s de ordelijke werking van de markten van de Unie niet verstoren. Om deze reden is het van essentieel belang ervoor te zorgen dat erkende CTP’s niet in een positie verkeren hun risicobeheervereisten minder streng te maken dan de uniale normen, hetgeen tot regelgevingsarbitrage zou kunnen leiden. De aan ESMA te verstrekken informatie over de erkenning van een CTP uit een derde land moet ESMA in staat stellen te beoordelen of de betreffende CTP volledig voldoet aan de prudentiële vereisten die gelden in dat derde land. Bovendien moet de Commissie een besluit nemen over de gelijkwaardigheid om te waarborgen dat de wetten en voorschriften van het derde land gelijkwaardig zijn aan alle bepalingen onder titel IV van Verordening (EU) nr. 648/2012 en van deze verordening.
(6)
Om een toereikend niveau van bescherming van beleggers te waarborgen, kan de Europese Autoriteit voor Effecten en Markten (ESMA) bij de erkenning van in derde landen gevestigde CTP’s informatie verlangen ter aanvulling van de informatie die strikt nodig is om te beoordelen of aan de in Verordening (EU) nr. 648/2012 vervatte voorwaarden is voldaan.
(7)
De doorlopende beoordeling van de volledige naleving door een CTP uit een derde land van de prudentiële vereisten van dat derde land is de taak van de bevoegde autoriteit van dat derde land. De door de aanvragende CTP uit een derde land aan ESMA te verstrekken informatie mag niet tot doel hebben de beoordeling door de bevoegde autoriteit van het derde land te herhalen, maar moet waarborgen dat de CTP in dat derde land is onderworpen aan effectief toezicht en effectieve handhaving, zodat een hoog niveau van bescherming van beleggers is gegarandeerd.
(8)
Om ESMA in staat te stellen een volledige beoordeling uit te voeren, moet de door de aanvragende CTP uit een derde land verstrekte informatie worden aangevuld met alle informatie die nodig is om de effectiviteit van het doorlopende toezicht, de handhavingsbevoegdheden en de door de bevoegde autoriteit van het derde land ondernomen acties te beoordelen. Deze informatie moet worden verstrekt in het kader van de samenwerkingsregeling die is vastgesteld overeenkomstig Verordening (EU) nr. 648/2012. Deze samenwerkingsregeling moet waarborgen dat ESMA tijdig wordt geïnformeerd over alle toezichts- en handhavingsmaatregelen tegen de CTP die erkenning aanvraagt, en over alle wijzigingen van de voorwaarden waaronder aan de betrokken CTP een vergunning is verleend, en over elke relevante bijwerking van de aanvankelijk bij de erkenningsprocedure door de CTP verstrekte informatie.
(9)
De vereisten van Verordening (EU) nr. 648/2012 betreffende de interne rapporteringslijnen met betrekking tot het risicobeheer moeten nader worden bepaald om een kader voor risicobeheer in te voeren dat de structuur, rechten en verantwoordelijkheden van het interne risicobeheerproces omvat. De governanceregelingen moeten rekening houden met verschillende regimes voor vennootschapsrecht in de Unie, om te verzekeren dat CTP’s werken binnen een gezond rechtskader.
(10)
Om te waarborgen dat een CTP de juiste procedures ten uitvoer legt om te voldoen aan deze verordening, Verordening (EU) nr. 648/2012 en Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1249/2012 van de Commissie (3), moeten de rol en verantwoordelijkheden van een nalevingsfunctie van een CTP worden bepaald.
(11)
Het is nodig de verantwoordelijkheden van de raad en de directie duidelijk af te bakenen en ook de minimumvereisten voor de werking van de raad te bepalen, om te waarborgen dat de organisatiestructuur van een CTP zo is dat de CTP op continue en ordelijke wijze haar diensten kan verrichten en haar activiteiten kan ontplooien. Het is eveneens noodzakelijk duidelijke en rechtstreekse rapporteringslijnen in te stellen om verantwoordingsplicht te garanderen.
(12)
Om het gezonde en prudente beheer van een CTP te garanderen, is het belangrijk dat in het kader van haar beloningsbeleid het nemen van buitensporige risico’s wordt ontmoedigd. Als het beloningsbeleid de beoogde effecten wil hebben, moet het op toereikende wijze worden bewaakt en getoetst door de raad, die een specifiek comité zou moeten oprichten om toe te zien op de naleving van het beloningsbeleid.
(13)
Om ervoor te zorgen dat CTP’s met de noodzakelijke personele middelen werken om al hun verplichtingen na te komen, verantwoordingsplichtig zijn voor de uitvoering van hun activiteiten en bevoegde autoriteiten over relevante contactpunten beschikken binnen de CTP’s waarop zij toezicht houden, zouden CTP’s ten minste moeten beschikken over een hoofd Risicobeheer, een hoofd Naleving en een hoofd Technologie.
(14)
CTP’s moeten de mate waarin leden van de raad die, binnen of buiten de groep van de CTP, in de raad van meerdere entiteiten zitten, belangenconflicten hebben, op toereikende wijze beoordelen en bewaken. De leden van de raad mag niet worden verhinderd om plaats te nemen in meerdere raden, tenzij dit aanleiding geeft tot belangenconflicten.
(15)
Om een effectieve auditfunctie te hebben, moet een CTP de verantwoordelijkheden en rapporteringslijnen van haar interne auditors definiëren, zodat relevante aangelegenheden tijdig aan de raad van de CTP en de bevoegde autoriteiten worden voorgelegd. Bij de instelling en instandhouding van een interne auditfunctie moeten de opdracht, de onafhankelijkheid en objectiviteit, het werkterrein en de verantwoordelijkheid, het gezag, de verantwoordingsplicht en de normen met betrekking tot de uitoefening van de functie duidelijk worden beschreven.
(16)
Om haar taken effectief te kunnen uitvoeren, moet de betrokken bevoegde autoriteit toegang krijgen tot alle informatie die zij nodig heeft om vast te stellen of de CTP voldoet aan de voorwaarden van haar vergunning. Deze informatie moet door de CTP onverwijld worden verstrekt.
(17)
Door CTP’s bijgehouden vastleggingen moeten gedegen kennis van de kredietblootstelling van CTP’s aan elk clearinglid bevorderen en bewaking van het impliciete systeemrisico mogelijk maken. Zij moeten de bevoegde autoriteiten, ESMA en de betrokken leden van het Europees Stelsel van centrale banken (ESCB) ook in staat stellen om het clearingproces op toereikende wijze te reconstrueren, om de naleving van de regelgevingsvereisten, met inbegrip van de rapportagevereisten, te beoordelen. Wanneer deze gegevens eenmaal zijn vastgelegd, zijn ze CTP’s ook van nut om te voldoen aan regelgevingsvereisten en verplichtingen tegenover clearingleden en in geschillen.
(18)
Door CTP’s aan transactieregisters gerapporteerde gegevens moeten worden vastgelegd, zodat bevoegde autoriteiten de naleving door CTP’s van de in Verordening (EU) nr. 648/2012 opgenomen rapportageverplichting kunnen nagaan en gemakkelijk toegang hebben tot informatie in gevallen waarin deze informatie niet in transactieregisters te vinden is.
(19)
De vereisten inzake het bijhouden van vastleggingen met betrekking tot transacties moeten gebruikmaken van dezelfde concepten die worden gebruikt in de in artikel 9 van Verordening (EU) nr. 648/2012 vastgestelde rapportageverplichting, teneinde een passende rapportage door CTP’s te waarborgen.
(20)
Om de bedrijfscontinuïteit op ogenblikken van verstoring te waarborgen, moet de secundaire verwerkingslocatie van de CTP zich voldoende ver en geografisch voldoende afgescheiden van de primaire verwerkingslocatie bevinden, zodat zij niet getroffen wordt door dezelfde ramp die ertoe zou kunnen leiden dat de primaire locatie niet beschikbaar is. Er moeten scenario’s worden opgesteld om het effect van crisisgebeurtenissen op kritieke diensten te analyseren, met inbegrip van scenario’s waarin met de niet-beschikbaarheid van systemen als gevolg van een natuurramp rekening wordt gehouden. Die analyses moeten periodiek worden getoetst.
(21)
CTP’s zijn systeemrelevante financiële marktinfrastructuren en zij moeten kritieke functies binnen twee uur herstellen, met back-upsystemen die na een incident idealiter onmiddellijk beginnen te verwerken. CTP’s moeten er ook voor zorgen dat er met zeer grote waarschijnlijk geen gegevens verloren gaan.
(22)
Het is belangrijk dat de wanbetaling van een clearinglid niet tot significante verliezen voor andere marktdeelnemers leidt. CTP’s moeten daarom door middel van door de wanbetaler gestelde margins ten minste een relevant deel van het mogelijke verlies dekken dat de CTP tijdens het sluitingsproces kan lijden. Voor de verschillende klassen financiële instrumenten moet in de regels het minimumpercentage worden vastgelegd dat de margins moeten dekken. Bovendien moeten CTP’s zich houden aan beginselen om de hoogte van hun margins op toereikende wijze af te stemmen op de kenmerken van elk financieel instrument of elke portefeuille die zij clearen.
(23)
CTP’s mogen hun margins niet verlagen tot een niveau dat hun veiligheid in gevaar brengt als gevolg van het bestaan van een door sterke concurrentie gekenmerkte omgeving. Berekeningen van margins moeten daarom voldoen aan specifieke vereisten op het punt van hun basiscomponenten. In dit verband moeten de margins rekening houden met een breed scala van marktomstandigheden, met inbegrip van perioden van stress.
(24)
Er moeten regels worden vastgesteld om het passende percentage en de passende tijdhorizons voor de liquidatieperiode en de berekening van de historische volatiliteit te bepalen. Om echter te garanderen dat CTP’s het risico dat zij lopen, behoorlijk beheren, is het wenselijk niet de aanpak te bepalen die de CTP moet volgen om de marginvereisten op basis van deze parameters te berekenen. Om dezelfde redenen mag CTP’s niet worden belet om gebruik te maken van verschillende betrouwbare methodologische benaderingen voor het opzetten van portefeuillemargining, en moet het hun worden toegestaan om gebruik te maken van methoden die zijn gebaseerd op correlaties tussen het prijsrisico van het financiële instrument dat, of het geheel van financiële instrumenten die, zij clearen, alsook elke geschikte methode die is gebaseerd op gelijkwaardige statistische afhankelijkheidparameters.
(25)
Bij het bepalen van de tijdsperiode gedurende welke een CTP blootstaat aan marktrisico verband houdend met het beheer van de positie van een wanbetaler, moet de CTP rekening houden met de relevante kenmerken van de geclearde financiële instrumenten of portefeuille, zoals hun mate van liquiditeit en de omvang van de positie of haar concentratie. CTP’s moeten op prudente wijze de voor de volledige sluiting van de positie van een wanbetaler vereiste tijd vanaf de laatste inning van margins, de omvang en concentratie van de positie bepalen.
(26)
Teneinde te voorkomen dat financiële instabiliteit wordt veroorzaakt of vergroot, moeten CTP’s, voor zover uitvoerbaar, toekomstgerichte marginmethodologieën vaststellen die de kans op procyclische veranderingen in de marginvereisten beperken, zonder de veerkracht van de CTP te ondermijnen.
(27)
Doorgaans is een groter betrouwbaarheidsinterval voor otc-derivaten gerechtvaardigd, omdat die producten te lijden kunnen hebben van een minder betrouwbare prijsstelling en kortere reeksen historische gegevens waarop schattingen van de basisblootstellingen kunnen worden gebaseerd. CTP’s kunnen otc-derivaten clearen ten aanzien waarvan deze verschijnselen niet optreden en die dezelfde risicokenmerken hebben als ter beurze genoteerde derivaten, en zij moeten die producten consequent kunnen clearen, ongeacht de methode van uitvoeren.
(28)
Een geschikte definitie van „extreme, maar plausibele marktomstandigheden’ is een kernelement van het risicobeheer van CTP’s. Teneinde het kader voor risicobeheer van CTP’s actueel te houden, mag „extreme, maar plausibele marktomstandigheden’ niet als een statisch begrip worden beschouwd, maar moet het worden opgevat als omstandigheden die zich in de loop van de tijd ontwikkelen en van markt tot markt verschillen. Een marktscenario kan extreem, maar plausibel zijn voor een CTP, maar van weinig belang zijn voor een andere CTP. Een CTP moet een robuust intern beleidskader vaststellen voor het identificeren van de markten waarop zij risico’s loopt, en een gemeenschappelijke reeks minimumnormen gebruiken voor het vaststellen van extreme, maar plausibele omstandigheden in elke geïdentificeerde markt. Een CTP moet tevens objectief rekening houden met de mogelijkheid van gelijktijdige druk op meerdere markten.
(29)
Om te waarborgen dat geschikte en robuuste governanceregelingen zijn ingevoerd, moet het door een CTP gebruikte kader om extreme, maar plausibele marktomstandigheden te identificeren door het risicocomité worden besproken en door de raad worden goedgekeurd. Het kader moet ten minste eenmaal per jaar worden getoetst, met resultaten die door het risicocomité worden besproken en vervolgens met de raad worden gedeeld. Deze toetsing moet garanderen dat veranderingen in de omvang en concentratie van de blootstellingen van de CTP, alsook ontwikkelingen in de markten waarop de CTP actief is, worden weerspiegeld in de definitie van extreme, maar plausibele marktomstandigheden. Die toetsing mag echter niet in de plaats komen van de continue beoordeling door de CTP van de toereikendheid van haar wanbetalingsfonds in het licht van zich ontwikkelende marktomstandigheden.
(30)
Om een efficiënt beheer van hun liquiditeitsrisico’s te waarborgen, moeten CTP’s worden verplicht om een kader voor liquiditeitsrisicobeheer op te zetten. Dit kader moet afhankelijk zijn van de aard van de verplichtingen van de CTP en moet betrekking hebben op de instrumenten die een CTP tot haar beschikking heeft om het liquiditeitsrisico waarmee zij wordt geconfronteerd, te beoordelen.
(31)
Bij het beoordelen van de toereikendheid van haar liquide middelen moet een CTP verplicht worden met de omvang en liquiditeit van de middelen die zij bezit alsook met de mogelijke concentratierisico’s van die activa rekening te houden. Bij het beoordelen van de toereikendheid van haar liquide middelen moet een CTP worden verplicht om rekening te houden met de omvang en liquiditeit van de middelen waarover zij beschikt, alsook met het mogelijke concentratierisico van deze activa. Het is belangrijk dat CTP’s in staat zijn om alle grote soorten liquiditeitsrisicoconcentraties binnen hun middelen te identificeren, zodat de liquide middelen van de CTP beschikbaar zijn zodra ze nodig zijn.
(32)
Omdat liquiditeit voor op dezelfde dag af te wikkelen transacties of zelfs transacties binnen het verloop van één dag gemakkelijk beschikbaar moet zijn, zou een CTP gebruik kunnen maken van contanten bij de centrale bank van uitgifte, contanten bij kredietwaardige commerciële banken, gecommitteerde kredietlijnen, gecommitteerde retrocessieovereenkomsten, zeer goed verhandelbare, in bewaarneming genomen zekerheden en beleggingen die gemakkelijk beschikbaar zijn en in contanten kunnen worden omgezet middels vooraf vastgestelde financieringsregelingen die zeer betrouwbaar zijn, zelfs onder stressomstandigheden op de markten. Zulke contanten en zekerheden mogen uitsluitend onder bepaalde omstandigheden tot de vooraf vastgestelde liquide financiële middelen worden gerekend.
(33)
Om de CTP de noodzakelijke stimulans te geven om prudente vereisten vast te stellen en om dat bedrag op een toereikend niveau te houden en tegelijkertijd regelgevingsarbitrage te vermijden, is het belangrijk om een gemeenschappelijke methodologie vast te stellen voor het berekenen en handhaven van een specifiek niveau van de specifieke eigen middelen die een CTP moet aanhouden om te gebruiken bij de trapsgewijze dekking van verliezen bij wanbetaling. Het is van essentieel belang dat deze middelen voor de dekking van verliezen in geval van wanbetaling gescheiden worden aangehouden van en met een andere functie dan de minimumkapitaalvereisten van de CTP die andere risico’s dekken waaraan de CTP kan worden blootgesteld.
(34)
Het is belangrijk dat CTP’s een consequente methodologie toepassen voor het berekenen van de eigen middelen die moeten worden gebruikt bij de trapsgewijze dekking van verliezen bij wanbetaling, om te garanderen dat voor de CTP’s gelijke voorwaarden gelden. Wanneer CTP’s ruimte zouden krijgen om een methodologie ten uitvoer te leggen die onvoldoende duidelijk is, zou dit tot zeer verschillende resultaten onder CTP’s leiden en zouden hierdoor prikkels voor regelgevingsarbitrage worden gecreëerd. Het is daarom van essentieel belang dat CTP’s methodologisch geen bewegingsruimte hebben. Met het oog daarop zou het passend zijn om over een eenvoudig percentage op basis van een duidelijk identificeerbare maatstaf en een duidelijke methodologie te beschikken om een consistente berekening van de bij een trapsgewijze dekking van verliezen in geval van wanbetaling te gebruiken eigen middelen van CTP’s te garanderen.
(35)
Er moet een minimumaantal criteria worden vastgelegd om te garanderen dat aanvaardbare zekerheid zeer liquide is en snel en met een minimaal prijseffect kan worden omgezet in contanten. Die criteria moeten verwijzen naar de emittent van de zekerheid, de mate waarin de zekerheid in de markt kan worden geliquideerd, en de vraag of de waarde van de zekerheid samenhangt met de kredietwaardigheid van het lid dat de zekerheid heeft gesteld, om mogelijk wrong-way risk in te calculeren. Een CTP moet de keuze hebben om, indien nodig, aanvullende criteria toe te passen om de gewenste mate van robuustheid te bereiken.
(36)
CTP’s zouden alleen zeer liquide zekerheden met een minimaal krediet- en marktrisico mogen accepteren. Om ervoor te zorgen dat de door CTP’s aangehouden zekerheden te allen tijde zeer liquide blijven, is het noodzakelijk dat CTP’s transparante en voorspelbare gedragslijnen en procedures vaststellen om de liquiditeit van als zekerheid aanvaarde activa te beoordelen en voortdurend te bewaken en toereikende waarderingsmethodologieën implementeren. Daartoe moeten CTP’s eveneens concentratiegrenzen implementeren die erop gericht zijn de zekerheden voldoende gediversifieerd te houden om ervoor te zorgen dat zij onmiddellijk kunnen worden geliquideerd zonder significant marktrisico met betrekking tot de waarde ervan. Bij het vaststellen van hun gedragsregels inzake in aanmerking komende zekerheden en concentratiegrenzen moeten zij rekening houden met de wereldwijde beschikbaarheid van zulke zekerheden, gezien de potentiële macro-economische effecten van hun gedragsregels.
(37)
Om wrong-way risk te vermijden, zou clearingleden over het algemeen niet mogen worden toegestaan om hun eigen effecten of door een entiteit van dezelfde groep uitgegeven effecten als zekerheid te gebruiken. Een CTP moet clearingleden echter kunnen toestaan om gedekte obligaties als zekerheid te stellen die zijn afgeschermd van de insolventie van de emittent. De onderliggende zekerheid moet niettemin passend worden gescheiden van de emittent en voldoen aan de minimumcriteria voor aanvaardbaarheid van zekerheden. Een clearinglid mag geen financiële instrumenten uitgeven voor het primaire doel deze door een ander clearinglid als zekerheid te laten gebruiken.
(38)
Om de veiligheid van CTP’s te waarborgen, mag een CTP een garantie van een commerciële bank uitsluitend als zekerheid aanvaarden na een gedegen beoordeling van de emittent en van het wettelijke, contractuele en operationele kader van de garantie. Niet-gedekte blootstellingen van CTP’s aan commerciële banken moeten worden vermeden. Garanties van commerciële banken mogen daarom uitsluitend onder strikte voorwaarden worden geaccepteerd. Aan die voorwaarden wordt doorgaans voldaan in markten die worden gekenmerkt door een hoge concentratie van commerciële banken die bereid zijn om krediet te verstrekken aan niet-financiële clearingleden. Derhalve zou in deze gevallen een hogere concentratiegrens moeten worden toegestaan.
(39)
Om haar marktrisico te beperken, zou een CTP moeten worden verplicht haar zekerheden ten minste eenmaal per dag te waarderen. Zij past passende haircuts toe op de waarde van zekerheden, die een afspiegeling zijn van het mogelijke waardeverlies in de periode tussen hun laatste herwaardering en het ogenblik waarop redelijkerwijs kan worden aangenomen dat ze onder stressomstandigheden op de markten worden geliquideerd. Bij de vaststelling van de hoogte van de zekerheden moet ook rekening worden gehouden met mogelijke blootstellingen aan wrong-way risk.
(40)
De toepassing van haircuts moet de CTP in staat stellen grote en onverwachte aanpassingen van het niveau van de vereiste zekerheid te vermijden en aldus procyclische effecten zoveel mogelijk te voorkomen.
(41)
Een CTP mag zekerheden niet concentreren bij een beperkt aantal emittenten of in een beperkt aantal activa, om potentiële significante negatieve effecten op de prijs in geval van liquidatie van de zekerheden in korte tijd te voorkomen. Geconcentreerde zekerheidsposities mogen om deze reden niet als zeer liquide worden beschouwd.
(42)
Liquiditeits-, krediet- en marktrisico’s moeten zowel op het niveau van een portefeuille als op dat van een individueel financieel instrument worden beschouwd. Een geconcentreerde portefeuille kan een significant negatief effect hebben op de liquiditeit van de zekerheden of van de financiële instrumenten waarin de CTP haar financiële middelen kan beleggen, aangezien het verkopen van grote posities onder stressomstandigheden op de markten waarschijnlijk niet haalbaar is zonder de marktprijs te doen dalen. Om dezelfde reden moeten de door de CTP aangehouden zekerheden continu worden bewaakt en gewaardeerd om te garanderen dat ze liquide blijven.
(43)
Energiederivatenmarkten vertonen een bijzonder sterk verband met spotmarkten voor grondstoffen, en het percentage niet-financiële clearingleden is in deze derivatenmarkten hoog. Op die markten is een significant aantal marktdeelnemers ook producent van de onderliggende grondstof. Met het oog op toegang tot voldoende zekerheden om garanties van commerciële banken volledig te dekken, kan het nodig zijn dat deze niet-financiële clearingleden hun huidige posities in substantiële mate verkopen of ophouden hun posities als direct clearinglid van een CTP verder te clearen. Dat proces kan op het punt van liquiditeit en diversiteit van de marktdeelnemers tot verstoringen op de energiemarkten leiden. De toepassing ervan moet derhalve overeenkomstig een algemeen aanvaard tijdschema worden uitgesteld.
(44)
Om een consistente toepassing van het in Verordening (EU) nr. 648/2012 vastgestelde kader te waarborgen, moeten aan alle sectoren gelijke eisen worden gesteld in de definitieve vorm van de op hen van toepassing zijnde regels. Energiemaatschappijen werken momenteel binnen een reeds lang bestaand kader dat tijd nodig heeft om zich aan te passen aan de nieuwe vereisten die worden vastgesteld, zodat nadelige effecten op de reële economie worden voorkomen. Het wordt derhalve wenselijk geacht om voor dergelijke markten een toepassingsdatum vast te stellen die een passende overgang van de huidige marktpraktijk mogelijk maakt, zonder de marktstructuur en liquiditeit overmatig te beïnvloeden.
(45)
In het kader van het beleggingsbeleid van een CTP moet de hoogste prioriteit worden verleend aan de beginselen van kapitaalbehoud en maximalisatie van de liquiditeit. Tevens moet worden gewaarborgd dat er geen conflicten met de commerciële belangen van de CTP ontstaan.
(46)
De criteria waaraan financiële instrumenten moeten voldoen om te worden beschouwd als voor de CTP in aanmerking komende beleggingen, moeten rekening houden met beginsel 16 van de CPSS-IOSCO-beginselen teneinde internationale consistentie te waarborgen. Een CTP moet in het bijzonder worden verplicht om beperkende normen met betrekking tot de emittent van het financieel instrument, de overdraagbaarheid van het financieel instrument en het krediet-, markt-, volatiliteits- en wisselkoersrisico van het financieel instrument toe te passen. Een CTP moet ervoor zorgen dat zij maatregelen die zijn genomen om de risicoblootstelling van haar beleggingen te beperken, niet ondermijnt door buitensporige blootstellingen aan te houden aan een enkel financieel instrument, een enkel type financieel instrument, een enkele emittent, een enkel type emittent of een enkele bewaarnemer.
(47)
Het gebruik van derivaten stelt een CTP bloot aan aanvullende krediet- en marktrisico’s, en het is daarom noodzakelijk om een beperkend geheel van omstandigheden te bepalen waarin een CTP haar financiële middelen mag beleggen in derivaten. Aangezien het doel van een CTP moet zijn een vlakke positie te hebben met betrekking tot marktrisico, zijn de enige risico’s waartegen een CTP zich moet indekken, de risico’s die verband houden met de zekerheden die zij accepteert, of de risico’s verband houdend met het in gebreke blijven van een clearinglid. Risico’s die verband houden met de zekerheden die een CTP accepteert, kunnen voldoende worden beheerd door haircuts, en het gebruik van derivaten door een CTP wordt in dit verband niet noodzakelijk geacht. Derivaten mogen door een CTP uitsluitend worden gebruikt om liquiditeitsrisico te beheren voor blootstellingen aan verschillende valuta’s en voor het afdekken van de portefeuille van een in gebreke gebleven clearinglid, en uitsluitend indien de procedures van de CTP voor het beheer van wanbetalingen voorzien in het gebruik daarvan.
(48)
Om de veiligheid van CTP’s te waarborgen, mag hun uitsluitend worden toegestaan om minimale hoeveelheden contanten in ongedekte deposito’s aan te houden. Bij het veiligstellen van hun contanten moeten CTP’s er altijd voor zorgen dat zij altijd op toereikende wijze beschermd zijn tegen liquiditeitsrisico.
(49)
Het is noodzakelijk strenge vereisten inzake stresstests en backtests vast te stellen om te waarborgen dat de modellen van een CTP, de toepasselijke methodologieën en het kader voor liquiditeitsrisicobeheer goed werken en rekening houden met alle risico’s waaraan de CTP blootstaat, zodat de CTP te allen tijde beschikt over toereikende middelen om deze risico’s te dekken.
(50)
Om een consistente toepassing van de vereisten voor CTP’s te verzekeren, is het nodig gedetailleerde bepalingen vast te stellen met betrekking tot de typen tests die moeten worden ondernomen, waaronder zowel stresstests als backtests. Om rekening te houden met het brede scala van effecten- en derivatencontracten die in de toekomst mogelijk moeten worden gecleard, om de verschillen in de benaderingen van de bedrijfsvoering en het risicobeheer van CTP’s weer te geven, om toe te staan dat toekomstige ontwikkelingen en nieuwe risico’s worden aangepakt en om voldoende flexibiliteit toe te staan, is een op criteria gebaseerde benadering nodig.
(51)
Het is belangrijk om bij het valideren van de modellen van een CTP, de betrokken methodologieën en het kader voor liquiditeitsrisicobeheer een geschikte onafhankelijke partij te gebruiken, zodat vóór de tenuitvoerlegging de noodzakelijke corrigerende maatregelen kunnen worden gevonden en geïmplementeerd en zodat materiële belangenconflicten kunnen worden voorkomen. De onafhankelijke partij moet voldoende gescheiden zijn van het deel van het bedrijf van de CTP dat het beoordeelde model of gedragsregels ontwikkelt, ten uitvoer legt en beheert, en zij mag geen materieel belangenconflict hebben. Die voorwaarden kunnen worden vervuld door een interne partij die aparte rapporteringslijnen heeft of door een externe partij.
(52)
Verschillende aspecten van de financiële middelen van een CTP, met name de margindekking, het wanbetalingsfonds en overige financiële middelen, zijn bedoeld om in verschillende scenario’s en doelstellingen te voorzien. Het is daarom noodzakelijk specifieke vereisten vast te stellen die deze doelstellingen weerspiegelen en consistente toepassing bij alle CTP’s te garanderen. Bij het beoordelen van de noodzakelijke dekking mag de CTP blootstellingen tussen in gebreke blijvende clearingleden niet verrekenen, om verkleining van de potentiële effecten die deze blootstellingen zouden kunnen hebben te voorkomen.
(53)
De verschillende typen financiële instrumenten die een CTP mag clearen, zijn onderworpen aan allerlei specifieke risico’s. Een CTP moet daarom worden verplicht om alle risico’s die relevant zijn voor de markten waarvoor zij clearingdiensten verricht in haar modellen, de betrokken methodologieën en het kader voor liquiditeitsrisicobeheer in aanmerking te nemen teneinde te waarborgen dat de CTP haar potentiële toekomstige blootstelling op toereikende wijze meet. Om goed rekening te houden met deze risico’s, moeten de vereisten inzake stresstests instrumentspecifieke risico’s omvatten die relevant zijn voor de verschillende typen financiële instrumenten.
(54)
Wanneer een CTP wil verzekeren dat haar model voor het berekenen van initiële margins haar potentiële blootstellingen op toereikende wijze weerspiegelt, moet de CTP behalve de dagelijkse backtest van haar margindekking, waarbij gekeken wordt naar de toereikendheid van de marginstorting die wordt gevraagd, ook een backtest uitvoeren voor de belangrijkste parameters en aannames van het model. Dit is van essentieel belang om te waarborgen dat de modellen van de CTP’s de initiële margin juist berekenen.
(55)
Een strenge gevoeligheidsanalyse van de marginvereisten is extra belangrijk wanneer markten niet-liquide of volatiel zijn, en moet worden gebruikt om het effect van het variëren van belangrijke modelparameters vast te stellen. Een gevoeligheidsanalyse is een effectief instrument om verborgen tekortkomingen te onderzoeken die niet door backtests kunnen worden opgespoord.
(56)
Wanneer een CTP verzuimt om regelmatig stresstests en backtests uit te voeren, kan dit ertoe leiden dat de financiële en liquide middelen van de CTP ontoereikend zijn om de werkelijke risico’s te dekken waaraan de CTP blootstaat. Passende tests maken het ook mogelijk dat middels de modellen, methodologieën en het kader voor liquiditeitsrisicobeheer van een CTP snel gereageerd wordt op veranderende markten en nieuwe risico’s. De testresultaten moeten derhalve door CTP’s onmiddellijk worden gebruikt om hun modellen, methodologieën en kader voor liquiditeitsrisicobeheer te toetsen.
(57)
Modellering van extreme marktomstandigheden kan een CTP helpen om de beperkingen van haar huidige modellen, het kader voor liquiditeitsrisicobeheer en de financiële en liquide middelen te bepalen. Daartoe moet de CTP echter de verschillende markten en producten oordeelkundig modelleren. Omgekeerde stresstests moeten worden gezien als een nuttig, maar niet het belangrijkste, beheerinstrument om het passende niveau van de financiële middelen te bepalen.
(58)
Het betrekken van clearingleden, cliënten en andere betrokken belanghebbenden bij het testen van de procedures van een CTP voor het beheer van wanbetalingen door middel van simulatieoefeningen, is essentieel om ervoor te zorgen dat zij de kennis en operationele capaciteit hebben om succesvol te participeren in het beheer van wanbetalingen. Simulatieoefeningen moeten een wanbetalingsscenario nabootsen om de taken en verantwoordelijkheden van de clearingleden, cliënten en andere betrokken belanghebbenden zichtbaar te maken. Daarnaast is het belangrijk dat een CTP beschikt over geschikte mechanismen waarmee zij kan nagaan of corrigerende actie vereist is en zij een gebrek aan duidelijkheid, of ruimte voor interpretatie, in de regels en procedures kan vaststellen. Het testen van de procedures van een CTP voor het beheer van wanbetalingen is met name van belang indien de CTP erop vertrouwt dat niet in gebreke blijvende clearingleden of derde partijen bijstand verlenen in het sluitingsproces en indien de procedures inzake wanbetalingen nooit door een werkelijke wanbetaling op de proef zijn gesteld.
(59)
Deze verordening is gebaseerd op de ontwerpen van technische reguleringsnormen die de Europese Autoriteit voor effecten en markten (ESMA) bij de Commissie heeft ingediend.
(60)
De ESMA heeft, voor zover relevant, vóór indiening van de ontwerpen van technische normen waarop deze verordening is gebaseerd, de Europese Bankauthoriteit (EBA), het Europees Comité voor systeemrisico’s (ESRB) en de leden van het ESCB geraadpleegd. Overeenkomstig artikel 10 van Verordening (EU) nr. 1095/2010 van het Europees Parlement en de Raad van 24 november 2010 tot oprichting van een Europese toezichthoudende autoriteit (Europese Autoriteit voor effecten en markten) (4) heeft DE ESMA openbare raadplegingen over deze ontwerpen van technische reguleringsnormen gehouden, de mogelijke kosten en baten daarvan geanalyseerd en het advies van de Stakeholdergroep effecten en markten ingewonnen overeenkomstig artikel 37 van Verordening (EU) nr. 1095/2010,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
HOOFDSTUK I
ALGEMEEN
Artikel 1
Definities
Voor de toepassing van deze verordening wordt verstaan onder:
1. „basisrisico”: het risico dat voortvloeit uit bewegingen tussen twee of meer activa of contracten die door de centrale tegenpartij (CTP) worden gecleard en niet perfect gecorreleerd zijn;
2. „betrouwbaarheidsinterval”: het door een CTP in een bepaalde liquidatieperiode te dekken percentage bewegingen van blootstellingen voor elk gecleard financieel instrument met betrekking tot een bepaalde terugkijkperiode;
3. „convenience yield”: de voordelen van de directe eigendom van de fysieke grondstof; deze voordelen worden beïnvloed door zowel marktomstandigheden als door factoren zoals de kosten van fysieke opslag;
4. „margins”: margins als bedoeld in artikel 41 van Verordening (EU) nr. 648/2012 die initiële margins en variatiemargins kunnen omvatten;
5. „initiële margin”: door de CTP geïnde margins om mogelijke toekomstige blootstelling aan clearingleden die de margin verstrekken en, voor zover van toepassing, interoperabele CTP’s te dekken in de tijd tussen de laatste inning van margin en de liquidatie van posities na het in gebreke blijven van een clearinglid of een interoperabele CTP;
6. „variatiemargin”: geïnde of uitbetaalde margins om de huidige blootstellingen als gevolg van werkelijke wijzigingen van de marktprijs tot uitdrukking te brengen;
7. „jump-to-default-risico”: het risico dat een tegenpartij of emittent plotseling in gebreke blijft, voordat de markt tijd heeft gehad om het toegenomen risico van wanbetaling van de betreffende tegenpartij of emittent in te calculeren;
8. „liquidatieperiode”: de tijdsperiode die wordt gebruikt voor het berekenen van de margins die de CTP denkt nodig te hebben om haar blootstelling aan een in gebreke blijvend lid te beheren en gedurende welke de CTP blootstaat aan marktrisico in verband met het beheer van de posities van de wanbetaler;
9. „terugkijkperiode”: de tijdhorizon voor de berekening van de historische volatiliteit;
10. „testanomalie”: testresultaat waaruit blijkt dat het model of het kader voor liquiditeitsrisicobeheer van een CTP niet heeft geleid tot het beoogde dekkingsniveau;
11. „wrong-way risk”: het risico dat voortvloeit uit blootstelling aan een tegenpartij of emittent, wanneer de door die tegenpartij gestelde of door die emittent uitgegeven zekerheid in hoge mate correleert met het kredietrisico van de tegenpartij en de emittent.
HOOFDSTUK II
ERKENNING VAN IN EEN DERDE LAND GEVESTIGDE CTP’S
(Artikel 25 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 2
Voor de erkenning van een CTP aan de ESMA te verstrekken informatie
Een aanvraag om erkenning die wordt ingediend door een in een derde land gevestigde CTP bevat ten minste de volgende informatie:
a)
de volledige naam van de rechtspersoon;
b)
de identiteit van de aandeelhouders en leden met een gekwalificeerde deelneming;
c)
een lijst van de lidstaten waarin de CTP voornemens is diensten te verrichten;
d)
de klassen van geclearde financiële instrumenten;
e)
op de website van de ESMA op te nemen gegevens, overeenkomstig artikel 88, lid 1, onder e), van Verordening (EU) nr. 648/2012;
f)
gegevens over de financiële middelen van de CTP, de vorm waarin en de methoden waarmee deze worden aangehouden, en de regelingen om ze te beschermen, met inbegrip van procedures voor het beheer van wanbetalingen;
g)
gegevens over de marginmethodologie en voor de berekening van het wanbetalingsfonds;
h)
een lijst van in aanmerking komende zekerheden;
i)
een uitsplitsing van de waarden, indien nodig in prospectieve vorm, die door de aanvragende CTP zijn gecleard, per geclearde Unievaluta;
j)
de resultaten van de stresstests en backtests die zijn uitgevoerd in het jaar voorafgaand aan de datum van de aanvraag;
k)
de regels en interne procedures van de CTP, met bewijzen dat de vereisten die in dat derde land van toepassing zijn, volledig worden nageleefd;
l)
gegevens van eventuele uitbestedingsregelingen;
m)
gegevens van scheidingsregelingen en de rechtmatigheid en afdwingbaarheid daarvan;
n)
gegevens over de vereisten van de CTP inzake toegang, alsook de voorwaarden voor opschorting en beëindiging van het lidmaatschap;
o)
gegevens van eventuele interoperabiliteitsregelingen, met inbegrip van de informatie die aan de bevoegde autoriteit van het derde land is verstrekt ten behoeve van de beoordeling van de regeling.
HOOFDSTUK III
ORGANISATORISCHE VEREISTEN
(Artikel 26 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 3
Governanceregelingen
1. De hoofdcomponenten van de governanceregelingen van de CTP waarin haar organisatiestructuur wordt gedefinieerd alsook duidelijk bepaalde en goed gedocumenteerde gedragslijnen, procedures en processen volgens welke haar raad en directie werken, omvatten het volgende:
a)
de samenstelling, taken en verantwoordelijkheden van de raad en de eventuele comités van de raad;
b)
de taken en verantwoordelijkheden van het management;
c)
de structuur van de directie;
d)
de rapporteringslijnen tussen de directie en de raad;
e)
de procedures voor de benoeming van de leden van de raad en de directie;
f)
de opzet van de risicobeheer-, nalevings- en interne controlefuncties;
g)
de processen om verantwoordingsplichtigheid tegenover belanghebbenden te waarborgen.
2. Een CTP beschikt over toereikend personeel om al haar verplichtingen uit hoofde van deze verordening en uit hoofde van Verordening (EU) nr. 648/2012 te vervullen. Een CTP deelt haar personeel niet met andere entiteiten in een groep, tenzij onder de voorwaarden van een uitbestedingsregeling overeenkomstig artikel 35 van Verordening (EU) nr. 648/2012.
3. Een CTP stelt lijnen van verantwoordelijkheid vast die duidelijk omschreven, consequent en goed gedocumenteerd zijn. Een CTP zorgt ervoor dat de functies van het hoofd Risicobeheer, het hoofd Naleving en het hoofd Technologie worden uitgevoerd door verschillende personen, die werknemers zijn van de CTP aan wie de exclusieve verantwoordelijkheid van uitvoering van deze functies is toevertrouwd.
4. Een CTP die deel uitmaakt van een groep houdt rekening met alle gevolgen van de groep voor haar eigen governanceregelingen, met inbegrip van de vraag of de CTP beschikt over de noodzakelijke mate van onafhankelijkheid om haar regelgevingsverplichtingen als afzonderlijke rechtspersoon na te komen en de vraag of haar onafhankelijkheid in het gedrang zou kunnen komen door de groepsstructuur of door het feit dat een lid van de raad ook lid is van de raad van een andere entiteit in dezelfde groep. Die CTP moet met name specifieke procedures voor het voorkomen en beheren van belangenconflicten overwegen, ook met betrekking tot uitbestedingsregelingen.
5. Indien een CTP een dualistische raad heeft, worden de in deze verordening en in Verordening (EU) nr. 648/2012 vastgestelde taken en verantwoordelijkheden van de raad naar gelang passend toegewezen aan de raad van toezicht en de raad van bestuur.
6. De gedragsregels, de procedures, de systemen en controles voor risicobeheer maken deel uit van een samenhangend en consequent governancekader dat regelmatig wordt getoetst en bijgewerkt.
Artikel 4
Risicobeheermechanismen en interne controlemechanismen
1. Een CTP heeft een solide kader voor het integrale beheer van alle materiële risico’s waaraan zij blootstaat of kan worden blootgesteld. Een CTP stelt beleid, procedures en systemen vast die zulke risico’s identificeren, meten, bewaken en beheren, en zij documenteert deze. Bij de vaststelling van beleid, procedures en systemen voor risicobeheer structureert de CTP deze op zodanige wijze dat wordt gewaarborgd dat clearingleden de risico’s die zij voor de CTP vormen, goed beheren en beperken.
2. Een CTP heeft een geïntegreerde en brede zienswijze op alle relevante risico’s. Deze omvat de risico’s die de CTP loopt door en inhoudt voor haar clearingleden en, voor zover haalbaar, cliënten, alsook de risico’s die zij loopt door en inhoudt voor andere entiteiten zoals, maar niet uitsluitend, interoperabele CTP’s, effectenafwikkelings- en betalingssystemen, afwikkelingsbanken, liquiditeitsverschaffers, centrale effectenbewaarinstellingen, door de CTP bediende handelsplatforms en andere aanbieders van kritieke diensten.
3. Een CTP ontwikkelt passende instrumenten voor risicobeheer, zodat zij in een positie verkeert dat zij alle relevante risico’s kan beheren en rapporteren. Deze instrumenten omvatten de identificatie en het beheer van systeem-, markt- of andere onderlinge afhankelijkheden. Als een CTP aan clearing gekoppelde diensten verricht die een ander risicoprofiel opleveren dan dat van haar functies en die mogelijk significante aanvullende risico’s met zich brengen, beheert de CTP deze aanvullende risico’s op toereikende wijze. Dit kan betekenen dat de CTP de aanvullende diensten die de CTP verricht, juridisch scheidt van haar kernfuncties.
4. De governanceregelingen garanderen dat de raad van een CTP de eindverantwoordelijkheid draagt en verantwoording verschuldigd is voor het beheer van de risico’s van de CTP. De raad definieert, bepaalt en documenteert een passend risicotolerantieniveau en een passende risicodraagkracht voor de CTP. De raad en directie zorgen ervoor dat de gedragsregels, de procedures en controles van de CTP verenigbaar zijn met de risicotolerantie en de risicodraagkracht van de CTP en dat in het kader daarvan aandacht wordt besteed aan de wijze waarop de CTP risico’s identificeert, rapporteert, bewaakt en beheert.
5. Een CTP gebruikt robuuste informatiesystemen en systemen voor risicocontrole om de CTP en, in voorkomend geval, haar clearingleden en, indien mogelijk, cliënten in staat te stellen actuele informatie te verkrijgen en gedragslijnen en procedures voor risicobeheer op de juiste wijze toe te passen. Deze systemen garanderen ten minste dat krediet- en liquiditeitsblootstellingen continu worden bewaakt, zowel op het niveau van de CTP als op dat van het clearinglid en, voor zover haalbaar, op het niveau van de cliënt.
6. Een CTP garandeert dat de risicobeheerfunctie beschikt over de noodzakelijke autoriteit, middelen, deskundigheid en toegang tot alle relevante informatie en dat de functie voldoende onafhankelijk is van de overige functies van de CTP. Het hoofd Risicobeheer van de CTP legt het kader voor risicobeheer ten uitvoer, met inbegrip van de gedragsregels en de procedures die de raad heeft vastgesteld.
7. Een CTP beschikt over toereikende interne controlemechanismen om de raad bij te staan bij de bewaking en beoordeling van de toereikendheid en effectiviteit van de gedragslijnen, de procedures en haar systemen voor risicobeheer. Deze mechanismen omvatten gezonde administratieve en boekhoudkundige procedures, een robuuste nalevingsfunctie en een onafhankelijke interne audit- en validatie- of toetsingsfunctie.
8. De CTP stelt elk jaar een jaarrekening op, die wordt gecontroleerd door wettelijke auditors of auditkantoren in de betekenis van Richtlijn 2006/43/EG van het Europees Parlement en de Raad (5).
Artikel 5
Gedragslijnen en procedures inzake naleving
1. Een CTP zorgt voor de vaststelling, toepassing en instandhouding van passende gedragslijnen en procedures om elk risico van verzuim door de CTP en haar medewerkers om haar verplichtingen uit hoofde van deze verordening, Verordening (EU) nr. 648/2012 en Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1249/2012 na te komen, alsook de daaraan verbonden risico’s op te sporen en toereikende maatregelen en procedures in te voeren om deze risico’s tot een minimum te beperken en de bevoegde autoriteiten in staat te stellen om hun bevoegdheden uit hoofde van deze verordeningen effectief uit te oefenen.
2. Een CTP garandeert dat haar regels, procedures en contractuele regelingen duidelijk en allesomvattend zijn en dat zij de naleving van deze verordening, Verordening (EU) nr. 648/2012 en Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1249/2012, alsook alle andere van toepassing zijnde toezichts- en regelgevingseisen garanderen.
De regels, procedures en contractuele regelingen van de CTP worden schriftelijk of op een ander duurzaam medium vastgelegd. Deze regels, procedures en contractuele regelingen en het eventuele begeleidende materiaal zijn correct, actueel en gemakkelijk beschikbaar voor de bevoegde autoriteit, clearingleden en, in voorkomend geval, cliënten.
Een CTP identificeert en analyseert de gezondheid van de regels, procedures en contractuele regelingen van de CTP. Indien nodig, wordt voor deze analyse onafhankelijk juridisch advies ingewonnen. De CTP heeft een proces voor het voorstellen en ten uitvoer leggen van wijzigingen van haar regels en procedures en voor het, voorafgaand aan de tenuitvoerlegging van materiële wijzigingen, raadplegen van alle betrokken clearingleden en het indienen van de voorgestelde wijzigingen bij de bevoegde autoriteit.
3. Bij het opstellen van haar regels, procedures en contractuele regelingen houdt een CTP rekening met toepasselijke regelgevingsbeginselen, standaarden in de sector en marktprotocollen en geeft zij duidelijk aan waar deze praktijken zijn opgenomen in de documenten waarin de rechten en plichten van de CTP, haar clearingleden en andere betrokken derde partijen zijn vastgelegd.
4. Een CTP identificeert en analyseert mogelijke wetsconflicten en stelt regels en procedures op om de juridische risico’s als gevolg van zulke conflicten te beperken. Indien nodig, wordt voor deze analyse door de CTP onafhankelijk juridisch advies ingewonnen.
De regels en procedures van een CTP geven duidelijk aan welk recht van toepassing is op elk aspect van de activiteiten en handelingen van de CTP.
Artikel 6
Nalevingsfunctie
1. Een CTP stelt een permanente en effectieve nalevingsfunctie in die onafhankelijk van de overige functies van de CTP werkt, en zij houdt deze functie in stand. Zij garandeert dat de nalevingsfunctie beschikt over de noodzakelijke autoriteit, middelen, deskundigheid en toegang tot alle relevante informatie.
Bij de instelling van de nalevingsfunctie houdt de CTP rekening met de aard, de omvang en de complexiteit van haar bedrijf en met de aard en de verscheidenheid van de diensten en activiteiten die bij de uitoefening van dat bedrijf worden uitgevoerd.
2. Het hoofd Naleving heeft ten minste de volgende taken:
a)
het bewaken en regelmatig beoordelen van de toereikendheid en effectiviteit van de maatregelen die zijn ingevoerd overeenkomstig artikel 5, lid 4, en de actie die is ondernomen om eventuele tekortkomingen in de naleving door de CTP van haar verplichtingen aan te pakken;
b)
het toepassen van de gedragslijnen en procedures inzake naleving die door de directie en de raad zijn vastgesteld;
c)
het adviseren en bijstaan van de personen die verantwoordelijk zijn voor het uitvoeren van de diensten en activiteiten van de CTP om te voldoen aan de verplichtingen van de CTP uit hoofde van deze verordening, Verordening (EU) nr. 648/2012 en Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1249/2012 en andere regelgevingseisen, voor zover van toepassing;
d)
het regelmatig uitbrengen van verslag aan de raad over de naleving door de CTP en haar werknemers van deze verordening, Verordening (EU) nr. 648/2012 en Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1249/2012;
e)
het vaststellen van procedures voor de effectieve verhelping van gevallen van niet-naleving;
f)
garanderen dat de relevante personen die betrokken zijn bij de nalevingsfunctie, niet betrokken zijn bij de uitvoering van de diensten of activiteiten die zij bewaken, en dat eventuele belangenconflicten van deze personen goed worden geïdentificeerd en opgelost.
Artikel 7
Organisatiestructuur en scheiding van de rapporteringslijnen
1. Een CTP stelt de samenstelling, taken en verantwoordelijkheden van de raad en de directie en eventuele comités van de raad vast. Deze regelingen worden duidelijk bepaald en goed gedocumenteerd. De raad richt ten minste een auditcomité en een beloningscomité op. Het risicocomité dat wordt opgericht conform artikel 28 van Verordening (EU) nr. 648/2012 is een comité van advies aan de raad.
2. De raad heeft ten minste de volgende taken:
a)
het vaststellen van duidelijke doelstellingen en strategieën voor de CTP;
b)
het houden van effectief toezicht op de directie;
c)
het vaststellen van een passend beloningsbeleid;
d)
het instellen en het toezicht op de risicobeheerfunctie;
e)
het toezicht op de nalevingsfunctie en de interne controlefunctie;
f)
het toezicht op uitbestedingsregelingen;
g)
het toezicht op de naleving van alle bepalingen van deze verordening, Verordening (EU) nr. 648/2012, Uitvoeringsverordening (EU) nr. 1249/2012 en alle overige regulerings- en toezichteisen;
h)
het afleggen van verantwoording aan de aandeelhouders of eigenaren en medewerkers, clearingleden en hun cliënten en overige relevante belanghebbenden.
3. De directie heeft ten minste de volgende taken:
a)
het garanderen van de verenigbaarheid van de activiteiten van de CTP met de doelstellingen en strategie van de CTP zoals vastgesteld door de raad;
b)
het opzetten en vaststellen van nalevings- en interne controleprocedures die de doelstellingen van de CTP bevorderen;
c)
het onderwerpen van de interne controleprocedures aan regelmatige toetsing en tests;
d)
het garanderen dat er voldoende middelen worden gereserveerd voor risicobeheer en naleving;
e)
het actief betrokken zijn bij het risicocontroleproces;
f)
garanderen dat risico’s die de CTP loopt door haar clearing en met clearing verband houdende activiteiten, naar behoren worden aangepakt.
4. Indien de raad taken delegeert aan comités of subcomités, blijft de goedkeuring van besluiten die een significant effect op het risicoprofiel van de CTP zouden kunnen hebben, voorbehouden aan de raad.
5. De regelingen volgens welke de raad en de directie werken, omvatten processen voor het identificeren, aanpakken en beheren van mogelijke belangenconflicten van de leden van de raad en de directie.
6. Een CTP beschikt over duidelijke en directe rapporteringslijnen tussen haar raad en directie, teneinde te garanderen dat de directie verantwoording verschuldigd is voor haar prestaties. De rapporteringslijnen voor het risicobeheer, de naleving en interne audit zijn duidelijk en gescheiden van de rapporteringslijnen voor de overige handelingen van de CTP. Het hoofd Risicobeheer rapporteert aan de raad, hetzij direct hetzij via de voorzitter van het risicocomité. Het hoofd Naleving en de interne auditfunctie rapporteren direct aan de raad.
Artikel 8
Beloningsbeleid
1. Het beloningscomité stelt het beloningsbeleid op en ontwikkelt dit, ziet toe op de tenuitvoerlegging van dit beleid door de directie en toetst regelmatig de praktische werking van dit beleid. Het beleid zelf wordt gedocumenteerd en ten minste eenmaal per jaar getoetst.
2. Het beloningsbeleid is zo opgezet dat het niveau en de structuur van de beloningen overeenkomt met prudent risicobeheer. In het kader van het beleid wordt rekening gehouden met toekomstige risico’s, alsmede met bestaande risico’s en risico-uitkomsten. Uitbetalingsroosters houden rekening met de tijdhorizon van risico’s. In het bijzonder wordt in het kader van het beleid in geval van variabele beloningen passend rekening gehouden met mogelijke discrepanties tussen prestatie- en risicoperioden en garandeert het dat betalingen, in voorkomend geval, worden uitgesteld. De vaste en variabele componenten van de totale beloning zijn in evenwicht en verenigbaar met de risicoafstemming.
3. Het beloningsbeleid voorziet erin dat personeelsleden die zijn belast met de risicobeheer-, nalevings- en interne auditfuncties, een beloning ontvangen die onafhankelijk is van de bedrijfsprestaties van de CTP. De hoogte van de beloning is toereikend, gelet op de verantwoordelijkheden van de functies, alsook in vergelijking met het beloningenniveau op de betreffende werkterreinen.
4. Het beloningsbeleid wordt eenmaal per jaar onderworpen aan een onafhankelijke audit. De resultaten van deze audits worden ter beschikking gesteld van de bevoegde autoriteit.
Artikel 9
Informatietechnologiesystemen
1. Een CTP garandeert dat haar informatietechnologiesystemen wat ontwerp en werking betreft betrouwbaar en veilig zijn en een passende capaciteit hebben om de informatie te verwerken die de CTP nodig heeft om haar activiteiten en handelingen op veilige en efficiënte wijze uit te voeren.
De informatietechnologiearchitectuur wordt goed gedocumenteerd. De systemen zijn bestemd voor de specifieke operationele eisen van de CTP en de risico’s waaraan deze blootstaat, zijn veerkrachtig, ook onder stressomstandigheden op de markten, en kunnen, indien nodig, zo worden geschaald dat zij aanvullende informatie kunnen verwerken. De CTP voorziet in procedures en capaciteitsplanning en in voldoende reservecapaciteit, zodat het systeem alle resterende transacties voor het einde van de dag kan verwerken in omstandigheden waarin een grote storing optreedt. De CTP voorziet in procedures voor de invoering van nieuwe technologie, met inbegrip van duidelijke terugkeerplannen.
2. Een CTP baseert haar informatietechnologiesystemen op internationaal erkende technische normen en beste praktijken in de sector om een hoge mate van veiligheid in de informatieverwerking te garanderen en connectiviteit met haar clearingleden en cliënten, alsmede met haar dienstverleners mogelijk te maken. De CTP onderwerpt haar systemen zowel vóór het eerste gebruik als na het aanbrengen van significante wijzigingen en na een grote storing aan strenge tests waarin stressomstandigheden worden gesimuleerd. Clearingleden en cliënten, interoperabele CTP’s en andere belanghebbende partijen worden, in voorkomend geval, betrokken bij het ontwerpen en uitvoeren van deze tests.
3. Een CTP onderhoudt een robuust kader voor informatiebeveiliging dat haar informatiebeveiligingsrisico’s passend beheert. Dit kader omvat passende mechanismen, gedragslijnen en procedures om informatie te beschermen tegen onbevoegde verspreiding, om de nauwkeurigheid en integriteit van gegevens te verzekeren en de beschikbaarheid van de diensten van de CTP te garanderen.
4. Het kader voor informatiebeveiliging omvat ten minste de volgende elementen:
a)
toegangscontroles tot het systeem;
b)
toereikende beveiligingen tegen inbraken en misbruik van gegevens;
c)
specifieke instrumenten om de authenticiteit en integriteit van gegevens te beschermen, met inbegrip van versleutelingstechnieken;
d)
betrouwbare netwerken en procedures voor de nauwkeurige en snelle transmissie van gegevens zonder grote verstoringen;
e)
auditsporen.
5. De informatietechnologiesystemen en het kader voor informatiebeveiliging worden minstens eenmaal per jaar getoetst. Zij zijn voorwerp van onafhankelijke auditbeoordelingen. De resultaten van deze beoordelingen worden gerapporteerd aan de raad en worden ter beschikking gesteld van de bevoegde autoriteit.
Artikel 10
Openbaarmaking
1. Een CTP maakt de volgende informatie kosteloos openbaar:
a)
informatie met betrekking tot haar governanceregelingen, met inbegrip van:
i)
haar organisatiestructuur, alsook belangrijkste doelstellingen en strategieën;
ii)
de hoofdelementen van het beloningsbeleid;
iii)
de belangrijkste financiële informatie, met inbegrip van haar meest recente gecontroleerde financiële overzichten;
b)
informatie met betrekking tot haar regels, met inbegrip van:
i)
procedures voor het beheer van wanbetalingen, overige procedures en aanvullende teksten;
ii)
relevante informatie over de bedrijfscontinuïteit;
iii)
informatie over de risicobeheersystemen, -technieken en -prestaties van de CTP in overeenstemming met hoofdstuk XII;
iv)
alle relevante informatie over haar opzet en handelingen, alsook over de rechten en plichten van clearingleden en cliënten, die nodig is om hen in staat te stellen de aan het gebruik van de diensten van de CTP verbonden risico’s en kosten duidelijk te identificeren en volledig te begrijpen;
v)
de huidige clearingdiensten van de CTP, met inbegrip van gedetailleerde informatie over wat de CTP in het kader van de verschillende diensten precies levert;
vi)
de risicobeheersystemen, -technieken en -prestaties van de CTP, met inbegrip van informatie over haar financiële middelen, beleggingsbeleid, prijsgegevensbronnen en de modellen die worden gebruikt voor het berekenen van margins;
vii)
de wet- en regelgeving inzake:
1)
de toegang tot de CTP;
2)
de contracten die door de CTP zijn gesloten met clearingleden en, voor zover haalbaar, cliënten;
3)
de contracten die de CTP accepteert voor clearing;
4)
alle interoperabiliteitsregelingen;
5)
het gebruik van zekerheden en bijdragen in het wanbetalingsfonds, met inbegrip van de liquidatie van posities en zekerheden en de mate waarin zekerheden worden beschermd tegen schuldvorderingen van derde partijen;
c)
informatie over in aanmerking komende zekerheden en toepasselijke haircuts;
d)
een lijst van alle huidige clearingleden, met inbegrip van de criteria voor de toelating, schorsing en schrapping van clearingleden.
Indien de bevoegde autoriteit met de CTP overeenkomt dat enige onder b) of c) van dit lid genoemde informatie de bedrijfsgeheimen of de veiligheid en gezondheid van de CTP in gevaar kan brengen, kan de CTP besluiten om die informatie openbaar te maken op een wijze die deze risico’s voorkomt of beperkt, of om de betreffende informatie niet openbaar te maken.
2. Een CTP maakt kosteloos informatie openbaar over alle materiële wijzigingen van haar governanceregelingen, doelstellingen, strategieën en belangrijkste gedragslijnen, alsook in haar toepasselijke regels en procedures.
3. De informatie die door de CTP openbaar moet worden gemaakt, moet toegankelijk zijn op haar website. Deze informatie is minstens beschikbaar in een taal die gebruikelijk is in de internationale financiële wereld.
Artikel 11
Interne auditing
1. Een CTP belast zich met het instellen en in stand houden van een interne auditfunctie die onafhankelijk van de overige functies en activiteiten van de CTP is en de volgende taken heeft:
a)
het vaststellen, ten uitvoer leggen en onderhouden van een auditplan om de toereikendheid en effectiviteit van de systemen, interne controlemechanismen en governanceregelingen van de CTP te onderzoeken en te evalueren;
b)
het doen van aanbevelingen op basis van de resultaten van het conform punt a) verrichte werk;
c)
het nagaan dat deze aanbevelingen worden opgevolgd;
d)
het rapporteren van interne auditaangelegenheden aan de raad.
2. De interne auditfunctie heeft de noodzakelijke autoriteit, middelen, deskundigheid en toegang tot alle voor de uitvoering van haar functies relevante documenten. Zij is voldoende onafhankelijk van het management en rapporteert direct aan de raad.
3. De interne auditfunctie beoordeelt de effectiviteit van de risicobeheerprocessen en controlemechanismen van de CTP op een wijze die evenredig is met de risico’s waar de verschillende bedrijfsonderdelen aan blootstaan, en die onafhankelijk is van de beoordeelde werkterreinen. De interne auditfunctie heeft de noodzakelijke toegang tot informatie om alle activiteiten en handelingen, processen en systemen van de CTP, met inbegrip van uitbestede activiteiten, te toetsen.
4. De interne auditbeoordelingen zijn gebaseerd op een integraal auditplan dat ten minste eenmaal per jaar wordt getoetst en waarover ten minste eenmaal per jaar aan de bevoegde autoriteit wordt gerapporteerd. De CTP garandeert dat gebeurtenisgestuurde speciale audits op korte termijn kunnen worden uitgevoerd. De planning en toetsing van audits wordt goedgekeurd door de raad.
5. De clearinghandelingen, risicobeheerprocessen, interne controlemechanismen en rekeningen van een CTP zijn voorwerp van onafhankelijke audits. Onafhankelijke audits worden ten minste eenmaal per jaar uitgevoerd.
HOOFDSTUK IV
BIJHOUDEN VAN GEGEVENS
(Artikel 29 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 12
Algemene vereisten
1. Een CTP bewaart vastleggingen op een duurzaam medium waardoor informatie aan de bevoegde autoriteiten, de ESMA en de betrokken leden van het Europees Stelsel van centrale banken (ESCB) kan worden verstrekt, en in een zodanige vorm en op zodanige wijze dat aan de volgende voorwaarden is voldaan:
a)
mogelijkheid om elke hoofdfase van de verwerking door de CTP te reconstrueren;
b)
mogelijkheid om de oorspronkelijke inhoud van een vastlegging vóór alle correcties of andere wijzigingen vast te leggen, te traceren en op te halen;
c)
invoering van maatregelen om onbevoegde wijziging van vastleggingen te voorkomen;
d)
invoering van passende maatregelen om de veiligheid en vertrouwelijkheid van de vastgelegde gegevens te garanderen;
e)
opname in het gegevensregistratiesysteem van een mechanisme voor het opsporen en corrigeren van fouten;
f)
het gegevensregistratiesysteem maakt tijdig herstel van de vastleggingen mogelijk in geval van een systeemstoring.
2. Indien vastleggingen of informatie minder dan zes maanden oud zijn, worden zij na een verzoek van de betrokken autoriteit zo snel mogelijk, maar uiterlijk aan het einde van de volgende werkdag, aan de in lid 1 genoemde autoriteiten verstrekt.
3. Indien vastleggingen of informatie ouder dan zes maanden zijn, worden zij, na een verzoek van de betrokken autoriteit, zo snel mogelijk, maar binnen vijf werkdagen, aan de in lid 1 genoemde autoriteiten verstrekt.
4. Indien de door de CTP verwerkte vastleggingen persoonsgegevens bevatten, nemen de CTP’s hun verplichtingen op grond van Richtlijn 95/46/EG van het Europees Parlement en de Raad (6) en Verordening (EG) nr. 45/2001 van het Europees Parlement en de Raad (7) in acht.
5. Indien een CTP vastleggingen buiten de Unie bewaart, garandeert zij dat de bevoegde autoriteit, de ESMA en de betrokken leden van het ESCB in dezelfde mate en binnen dezelfde termijnen toegang tot de vastleggingen hebben als wanneer de vastleggingen binnen de Unie worden bewaard.
6. Elke CTP noemt de betrokken personen die, binnen de in de leden 2 en 3 vastgelegde termijn voor het verstrekken van de betrokken vastleggingen, aan de bevoegde autoriteiten uitleg kunnen geven over de inhoud van haar vastleggingen.
7. Alle gegevens die door een CTP uit hoofde van deze verordening moeten worden bijgehouden, kunnen door de bevoegde autoriteit vrij worden gecontroleerd. Een CTP verschaft de bevoegde autoriteit desgevraagd een directe gegevenstoevoer naar de krachtens de artikelen 13 en 14 vereiste vastleggingen.
Artikel 13
Vastleggingen van transacties
1. Een CTP houdt vastleggingen bij van alle transacties in alle contracten die zij cleart, en garandeert dat haar vastleggingen alle informatie bevatten die nodig is om voor elk contract een integrale en nauwkeurige reconstructie van het clearingproces uit te voeren en dat elke vastlegging voor elke transactie uniek te identificeren is en ten minste doorzoekbaar is op alle velden die betrekking hebben op de CTP, de interoperabele CTP, het clearinglid, de cliënt, indien bij de CTP bekend, en het financieel instrument.
2. Voor elke transactie die voor clearing wordt ontvangen, legt een CTP, onmiddellijk na ontvangst van de relevante informatie, de volgende gegevens vast en houdt zij deze vastlegging actueel:
a)
de prijs, rentevoet/wisselkoers of spread en hoeveelheid;
b)
de clearingcapaciteit, die aangeeft of de transactie een koop of een verkoop was vanuit het perspectief van de vastleggende CTP;
c)
de identificatie van het instrument;
d)
de identificatie van het clearinglid;
e)
de identificatie van het platform waar het contract werd gesloten;
f)
de datum en de tijd van de tussenkomst van de CTP;
g)
de datum en de tijd van de beëindiging van het contract;
h)
de voorwaarden en wijze van afwikkeling;
i)
de datum en de tijd van de afwikkeling of van de inkoop van de transactie en voor zover van toepassing de onderstaande gegevens:
i)
de dag en de tijd waarop het contract oorspronkelijk werd gesloten;
ii)
de oorspronkelijke voorwaarden van en partijen bij het contract;
iii)
in voorkomend geval, de identificatie van de interoperabele CTP die één gedeelte van de transactie cleart;
iv)
de identiteit van de cliënt, met inbegrip van een indirecte cliënt, voor zover bekend bij de CTP, en in geval van een give-up, de identificatie van de partij die het contract heeft overgedragen.
Artikel 14
Vastleggingen van posities
1. Een CTP houdt vastleggingen bij van de door elk clearinglid aangehouden posities. Overeenkomstig artikel 39 van Verordening (EU) nr. 648/2012 worden voor elke rekening gescheiden vastleggingen bijgehouden, en de CTP garandeert dat haar vastleggingen alle informatie bevatten die nodig is om een integrale en nauwkeurige reconstructie van de transacties uit te voeren die tot de positie hebben geleid, en dat elke vastlegging identificeerbaar is en doorzoekbaar is op ten minste alle velden die betrekking hebben op de CTP, de interoperabele CTP, het clearinglid, de cliënt, indien bij de CTP bekend, en het financieel instrument.
2. Een CTP legt aan het einde van elke werkdag voor elke positie de volgende gegevens vast, voor zover zij verband houden met de positie in kwestie:
a)
de identificatie van het clearinglid, van de cliënt, indien bekend bij de CTP, en in voorkomend geval van alle interoperabele CTP’s die een dergelijke positie aanhouden;
b)
het teken van de positie;
c)
de dagelijkse berekening van de waarde van de positie, met vastleggingen van de prijzen waartegen de contracten zijn gewaardeerd, en van alle overige relevante informatie.
3. Een CTP maakt voor elke rekening van een clearinglid en cliënt, voor zover bekend bij de CTP, een vastlegging van de bedragen van door de CTP ingevorderde margins, bijdragen in het wanbetalingsfonds en overige financiële middelen als bedoeld in artikel 43 van Verordening (EU) nr. 648/2012, en het overeenkomstige bedrag dat door het clearinglid aan het einde van de dag werkelijk is overgeboekt, en de wijzigingen binnen het verloop van één dag van dat bedrag die zich kunnen voordoen, en zij houdt deze bij.
Artikel 15
Bedrijfsbescheiden
1. Een CTP houdt toereikende en ordelijke vastleggingen bij van activiteiten die verband houden met haar bedrijfsvoering en interne organisatie.
2. De in lid 1 bedoelde vastleggingen worden elke keer bijgehouden telkens wanneer zich een materiële wijziging van de relevante documenten voordoet, en omvatten ten minste:
a)
de organigrammen van de raad en de betrokken comités, clearingeenheid, eenheid risicobeheer, en alle overige betrokken eenheden of divisies;
b)
de identiteit van de aandeelhouders of leden, hetzij direct hetzij indirect, natuurlijke of rechtspersonen die een gekwalificeerde deelneming hebben, en de bedragen van deze deelnemingen;
c)
de documenten waaruit de uit hoofde van hoofdstuk III en artikel 29 vereiste gedragslijnen, procedures en processen blijken;
d)
de notulen van de vergaderingen van de raad en, voor zover van toepassing, van vergaderingen van subcomités van de raad en van comités van de directie;
e)
de notulen van de vergaderingen van het risicocomité;
f)
de eventuele notulen van raadplegingsgroepen met clearingleden en cliënten;
g)
interne en externe auditrapporten, risicobeheerrapporten, nalevingsrapporten en door adviesbureaus opgestelde rapporten, met inbegrip van de reacties van het management daarop;
h)
het beleid inzake de bedrijfscontinuïteit en het noodherstelplan, als vereist door artikel 17;
i)
het liquiditeitsplan en de dagelijkse liquiditeitsrapporten, als vereist door artikel 32;
j)
vastleggingen die alle activa en passiva en kapitaalrekeningen weergeven, als vereist op grond van artikel 16 van Verordening (EU) nr. 648/2012;
k)
ontvangen klachten, met informatie over naam, adres en rekeningnummer van de klager; de datum van ontvangst van de klacht; naam van alle in de klacht geïdentificeerde personen; een beschrijving van de aard van de klacht; de afwikkeling van de klacht en de datum waarop de klacht opgelost was;
l)
vastleggingen van eventuele onderbrekingen van diensten of storingen, met inbegrip van een gedetailleerd rapport over de timing, effecten en corrigerende maatregelen;
m)
vastleggingen van de resultaten van de uitgevoerde backtests en stresstests;
n)
schriftelijke communicatie met bevoegde autoriteiten, de ESMA en de betrokken leden van het ESCB;
o)
overeenkomstig hoofdstuk III ontvangen juridische adviezen;
p)
voor zover van toepassing, documentatie met betrekking tot interoperabiliteitsregelingen met andere CTP’s;
q)
de informatie uit hoofde van artikel 10, lid 1, punt b), onder vii), en lid 1, punt d);
r)
de relevante documenten die de ontwikkeling van nieuwe bedrijfsinitiatieven beschrijven.
Artikel 16
Vastleggingen van gegevens die aan een transactieregister worden gerapporteerd
Een CTP identificeert en bewaart alle informatie en gegevens die overeenkomstig artikel 9 van Verordening (EU) nr. 648/2012 moeten worden gerapporteerd, tezamen met een vastlegging van de datum en tijd waarop de transactie is gerapporteerd.
HOOFDSTUK V
BEDRIJFSCONTINUÏTEIT
(Artikel 34 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 17
Strategie en beleid
1. Een CTP heeft een bedrijfscontinuïteitsbeleid en noodherstelplan die zijn goedgekeurd door de raad. Het bedrijfscontinuïteitsbeleid en het noodherstelplan zijn voorwerp van onafhankelijke toetsingen, waarover verslag wordt uitgebracht aan de raad.
2. In het kader van het bedrijfscontinuïteitsbeleid worden alle kritieke bedrijfsfuncties en daarmee samenhangende systemen geïdentificeerd en het bedrijfscontinuïteitsbeleid omvat de strategie, het beleid en de doelstellingen van de CTP om de continuïteit van deze functies en systemen te garanderen.
3. In het kader van het bedrijfscontinuïteitsbeleid wordt rekening gehouden met externe koppelingen en onderlinge afhankelijkheden binnen de financiële infrastructuur, met inbegrip van handelsplatforms die door de CTP worden gecleard, effectenafwikkelings- en betalingssystemen en kredietinstellingen die door de CTP of een verbonden CTP worden gebruikt. Er wordt tevens rekening gehouden met kritieke functies of diensten die aan derde partijen zijn uitbesteed.
4. Het bedrijfscontinuïteitsbeleid en het noodherstelplan bevatten duidelijk omschreven en gedocumenteerde regelingen voor gebruik in geval van een noodsituatie, ramp of crisis die de bedrijfscontinuïteit in gevaar brengt, die een minimumdienstverleningsniveau voor de kritieke functies garanderen.
5. In het noodherstelplan worden doelstellingen geïdentificeerd en opgenomen voor het herstelpunt en de hersteltijd voor kritieke functies en wordt de meest geschikte herstelstrategie voor elk van deze functies bepaald. Deze regelingen zijn van die aard dat kritieke functies in extreme scenario’s tijdig worden verricht en de overeengekomen dienstverleningsniveaus worden gehaald.
6. In het kader van het bedrijfscontinuïteitsbeleid van een CTP wordt de aanvaardbare maximumperiode bepaald tijdens welke kritieke functies en systemen onbruikbaar mogen zijn. De maximale hersteltijd voor de kritieke functies van de CTP die in het bedrijfscontinuïteitsbeleid moet worden vastgesteld, mag niet langer zijn dan twee uur. Einde-dagprocedures en -betalingen worden onder alle omstandigheden op de vereiste tijd en dag voltooid.
7. Een CTP houdt bij het bepalen van de hersteltijden voor de verschillende functies rekening met het potentiële algemene effect op de marktefficiëntie.
Artikel 18
Bedrijfsimpactanalyse
1. Een CTP voert een bedrijfsimpactanalyse uit die ten doel heeft de bedrijfsfuncties te identificeren die kritiek zijn om de diensten van de CTP te garanderen. De kriticiteit van deze functies voor andere instellingen en functies in de financiële infrastructuur is onderdeel van de analyse.
2. Een CTP maakt gebruik van een op scenario’s gebaseerde risicoanalyse die ten doel heeft te identificeren hoe verschillende scenario’s van invloed zijn op de risico’s voor haar kritieke bedrijfsfuncties.
3. Bij de beoordeling van risico’s houdt de CTP rekening met haar afhankelijkheid van externe dienstverleners, met inbegrip van diensten van openbare nutsbedrijven. Een CTP onderneemt actie om dergelijke afhankelijkheden te beheren door middel van geschikte contractuele en organisatorische regelingen.
4. De bedrijfsimpactanalyse en de scenarioanalyse worden actueel gehouden en worden ten minste eenmaal per jaar en na een incident of na significante organisatorische wijzigingen getoetst. De analyses houden rekening met alle relevante ontwikkelingen, met inbegrip van markt- en technologische ontwikkelingen.
Artikel 19
Noodherstel
1. Een CTP heeft regelingen ingevoerd om op basis van rampenscenario’s de continuïteit van haar kritieke functies te garanderen. Deze regelingen hebben ten minste betrekking op de beschikbaarheid van toereikende personele middelen, de maximumstoringstijd voor kritieke functies en automatische omschakeling naar en herstel op een secundaire locatie.
2. Een CTP onderhoudt een secundaire verwerkingslocatie die in staat is de continuïteit van alle kritieke functies van de CTP op identieke wijze als op de primaire locatie te garanderen. De secundaire locatie heeft een geografisch risicoprofiel dat verschilt van dat van de primaire locatie.
3. Een CTP onderhoudt of heeft onmiddellijke toegang tot ten minste een secundaire bedrijfslocatie, zodat het personeel de continuïteit van de dienstverlening kan garanderen als de primaire bedrijfslocatie niet beschikbaar is.
4. De CTP overweegt de noodzaak van aanvullende verwerkingslocaties, in het bijzonder als de diversiteit van de risicoprofielen van de primaire en secundaire locatie onvoldoende zekerheid biedt dat de doelstellingen van de CTP op het punt van bedrijfscontinuïteit in alle scenario’s worden gehaald.
Artikel 20
Tests en bewaking
1. Een CTP test en bewaakt haar bedrijfscontinuïteitsbeleid en noodherstelplan op regelmatige basis en na significante aanpassingen van of wijzigingen van de systemen of gerelateerde functies om te garanderen dat het bedrijfscontinuïteitsbeleid de doelstellingen haalt, met inbegrip van de doelstelling van een maximumhersteltijd van twee uur. Tests worden gepland en gedocumenteerd.
2. De tests van het bedrijfscontinuïteitsbeleid en noodherstelplan voldoen aan de volgende voorwaarden:
a)
er worden eveneens scenario’s getest voor grootschalige calamiteiten en omschakelingen tussen de primaire en secundaire locatie;
b)
clearingleden, externe dienstverleners en betrokken instellingen in de financiële infrastructuur waarmee in het bedrijfscontinuïteitsbeleid onderlinge afhankelijkheden zijn geïdentificeerd worden bij de tests betrokken.
Artikel 21
Onderhoud
1. Een CTP toetst en actualiseert regelmatig haar bedrijfscontinuïteitsbeleid, zodat het alle kritieke functies omvat en de meest geschikte herstelstrategie voor deze functies.
2. Een CTP toetst en actualiseert regelmatig haar noodherstelplan, zodat het de meest geschikte herstelstrategie voor alle kritieke functies omvat.
3. Voor bijwerkingen van het bedrijfscontinuïteitsbeleid en noodherstelplan wordt rekening gehouden met de uitkomst van de tests en de aanbevelingen van onafhankelijke toetsingen en andere toetsingen en van bevoegde autoriteiten. CTP’s toetsen hun bedrijfscontinuïteitsbeleid en noodherstelplan na elke significante storing, om de oorzaken en eventueel vereiste verbeteringen in de handelingen, het bedrijfscontinuïteitsbeleid en noodherstelplan van de CTP te identificeren.
Artikel 22
Crisisbeheer
1. Een CTP heeft een crisisbeheerfunctie om in een noodsituatie op te treden. De crisisbeheerprocedure is duidelijk en is op schrift gesteld. De raad houdt toezicht op de crisisbeheerfunctie en ontvangt en evalueert regelmatig rapporten over deze functie.
2. De crisisbeheerfunctie omvat goed gestructureerde en duidelijke procedures voor het beheer van de interne en externe crisiscommunicatie in een crisissituatie.
3. Na een crisissituatie voert de CTP een toetsing van haar behandeling van de crisissituatie uit. De toetsing omvat, voor zover toepasselijk, de bijdragen van clearingleden en andere externe belanghebbenden.
Artikel 23
Communicatie
1. Een CTP heeft een communicatieplan waarin wordt gedocumenteerd hoe de directie, de raad en de betrokken externe belanghebbenden, inclusief bevoegde autoriteiten, clearingleden, cliënten, afwikkelende instanties, effectenafwikkelings- en betalingssystemen en handelsplatforms, in een crisissituatie op toereikende wijze op de hoogte worden gehouden.
2. De scenarioanalyse, risicoanalyse, toetsingen en resultaten van de bewaking en tests worden gerapporteerd aan de raad.
HOOFDSTUK VI
MARGINS
(Artikel 41 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 24
Percentage
1. Een CTP berekent voor de in artikel 25 vastgestelde periode en onder aanname van een tijdhorizon voor de liquidatie van de positie als vastgesteld in artikel 26 op productbasis de initiële margins om de blootstellingen voortvloeiend uit marktbewegingen te dekken voor elk financieel instrument dat door zekerheid is gedekt. Bij de berekening van de initiële margins neemt de CTP ten minste de volgende betrouwbaarheidsintervallen in acht:
a)
99,5 % voor otc-derivaten;
b)
99 % voor andere financiële instrumenten dan otc-derivaten.
2. Bij de vaststelling van het toereikende betrouwbaarheidsinterval voor elke klasse financiële instrumenten die de CTP cleart, houdt de CTP ten minste rekening met de volgende factoren:
a)
de complexiteit en het niveau van de prijsstellingsonzekerheden van de klasse financiële instrumenten die de validatie van de berekening van de initiële margin en variatiemargin kunnen beperken;
b)
de risicokenmerken van de klasse financiële instrumenten, zoals onder andere, maar niet uitsluitend, de volatiliteit, de duration, de liquiditeit, de niet-lineaire prijskenmerken, het jump-to-default-risico en het wrong-way risk;
c)
de mate waarin andere risicobeheersingsmechanismen de kredietblootstellingen niet op toereikende wijze beperken;
d)
de inherente hefboomwerking van de klasse financiële instrumenten, waaronder de vraag of de klasse van het financieel instrument significant volatiel is, zeer geconcentreerd is bij enkele marktdeelnemers, of mogelijk moeilijk te sluiten is.
3. De CTP informeert haar bevoegde autoriteit en haar clearingleden over de criteria die in aanmerking worden genomen bij het bepalen van het percentage dat wordt toegepast op de berekening van de margins voor elke klasse financiële instrumenten.
4. Indien een CTP otc-derivaten cleart die, volgens een beoordeling van de in lid 2 aangegeven risicofactoren, dezelfde risicokenmerken hebben als derivatentransacties die worden uitgevoerd op gereglementeerde markten of een gelijkwaardige markt van een derde land, mag de CTP voor deze contracten van een ander betrouwbaarheidsinterval van ten minste 99 % gebruikmaken als de risico’s van de otc-derivatencontracten die zij cleart bij gebruik van een dergelijke betrouwbaarheidsinterval op passende wijze worden beperkt en de voorwaarden in lid 2 worden nageleefd.
Artikel 25
Tijdhorizon voor de berekening van de historische volatiliteit
1. Een CTP zorgt ervoor dat initiële margins, volgens haar modelmethodologie en haar validatieproces die conform hoofdstuk XII zijn vastgesteld, ten minste met het in artikel 24 vastgelegde betrouwbaarheidsinterval en voor de in artikel 26 vastgelegde liquidatieperiode de blootstellingen dekken die het gevolg zijn van de historische volatiliteit welke is berekend op basis van gegevens die ten minste de voorafgaande twaalf maanden bestrijken.
Een CTP garandeert dat de gegevens die zijn gebruikt voor de berekening van de historische volatiliteit, een volledig scala van marktvoorwaarden weerspiegelen, met inbegrip van perioden van stress.
2. Een CTP mag voor de berekening van de historische volatiliteit een andere tijdhorizon gebruiken, mits het gebruik van deze andere tijdhorizon leidt tot marginvereisten die ten minste even hoog zijn als de marginvereisten die worden verkregen met de in lid 1 genoemde termijn.
3. De marginparameters voor financiële instrumenten zonder historische waarnemingsperiode zijn gebaseerd op conservatieve aannames. Een CTP past de berekening van de vereiste margins onmiddellijk aan op basis van de analyse van de prijsgeschiedenis van de nieuwe financiële instrumenten.
Artikel 26
Tijdhorizons voor de liquidatieperiode
1. Een CTP stelt de tijdhorizons voor de liquidatieperiode vast, rekening houdend met de kenmerken van het geclearde financieel instrument, de markt waarop dit wordt verhandeld, en de periode voor de berekening en inning van de margins. Deze liquidatieperioden zijn ten minste:
a)
vijf werkdagen voor otc-derivaten;
b)
twee werkdagen voor andere financiële instrumenten dan otc-derivaten.
2. Voor de vaststelling van de toereikende liquidatieperiode schat de CTP in alle gevallen ten minste de volgende perioden en telt deze bij elkaar op:
a)
de langst mogelijke periode die zou kunnen verstrijken vanaf de laatste inning van margins totdat de CTP de wanbetalingsprocedure inroept of inleidt;
b)
de periode die nodig is om de strategie voor het beheer van de wanbetaling van een clearinglid op te zetten en uit te voeren overeenkomstig de bijzonderheden van elke klasse van financieel instrumenten, met inbegrip van het liquiditeitsniveau en de omvang en concentratie van de posities, en de markten die de CTP zal gebruiken om de positie van een clearinglid volledig te sluiten of te dekken;
c)
in voorkomend geval, de periode die nodig is om het tegenpartijrisico waaraan de CTP blootstaat, te dekken.
3. Bij het schatten van de in lid 2 bedoelde perioden houdt de CTP ten minste rekening met de in artikel 24, lid 2, genoemde factoren en met de termijn voor de berekening van de historische volatiliteit als bepaald in artikel 25.
4. Indien een CTP otc-derivaten cleart die dezelfde risicokenmerken hebben als derivaten die worden uitgevoerd op gereglementeerde markten of een gelijkwaardige markt van een derde land, kan de CTP gebruikmaken van een termijn voor de liquidatieperiode die afwijkt van de in lid 1 bepaalde termijn, mits zij tegenover de bevoegde autoriteit kan aantonen dat:
a)
die tijdhorizon geschikter is dan de in lid 1 bepaalde tijdhorizon, gelet op de specifieke kenmerken van de desbetreffende otc-derivaten;
b)
deze tijdhorizon ten minste twee werkdagen bedraagt.
Artikel 27
Portefeuillemargining
1. Een CTP mag verrekeningen of verlagingen van de vereiste margin over de financiële instrumenten die zij cleart, toestaan, indien het prijsrisico van één financieel instrument of een geheel van financiële instrumenten significant en betrouwbaar samenhangt met het prijsrisico van andere financiële instrumenten, of op basis van een equivalente statistische afhankelijkheidsparameter.
2. De CTP documenteert haar aanpak van portefeuillemargining en zij voorziet er ten minste in dat de correlatie, of een gelijkwaardige statistische afhankelijkheidsparameter, tussen twee of meer geclearde financiële instrumenten aantoonbaar betrouwbaar is over de overeenkomstig artikel 25 berekende terugkijkperiode en veerkracht vertoont onder historische of hypothetische stressscenario’s. De CTP toont het bestaan van een economische basis voor de prijsrelatie aan.
3. Alle financiële instrumenten waarop portefeuillemargining wordt toegepast, worden door hetzelfde wanbetalingsfonds gedekt. In afwijking daarvan mag portefeuillemargining op financiële instrumenten die onder verschillende wanbetalingsfondsen vallen, worden toegepast als de CTP vooraf tegenover haar bevoegde autoriteit en haar clearingleden kan aantonen hoe mogelijke verliezen over verschillende wanbetalingsfondsen zullen worden verdeeld en de noodzakelijke bepalingen in haar regels heeft opgenomen.
4. Indien de portefeuillemargining meerdere instrumenten bestrijkt, is het bedrag van marginverlagingen niet groter dan 80 % van het verschil tussen de som van de berekende margins voor elk product afzonderlijk en de berekende margin op basis van een gecombineerde schatting van de blootstelling voor de gecombineerde portefeuille. Indien de CTP geen potentieel risico loopt als gevolg van de marginverlaging, mag zij een verlaging toepassen van maximaal 100 % van dat verschil.
5. De marginverlagingen in verband met portefeuillemargining zijn voorwerp van een solide stresstestprogramma overeenkomstig hoofdstuk XII.
Artikel 28
Procycliciteit
1. Een CTP garandeert dat haar beleid voor het selecteren en herzien van het betrouwbaarheidsinterval, de liquidatieperiode en de terugkijkperiode prospectieve, stabiele en prudente marginvereisten oplevert die de procycliciteit in die mate beperken dat de gezondheid en financiële zekerheid van de CTP niet negatief worden beïnvloed. Daartoe moeten onder meer zoveel mogelijk verstorende of plotselinge grote wijzigingen van de marginvereisten worden vermeden en transparante en voorspelbare procedures voor het aanpassen van de marginvereisten aan veranderende marktomstandigheden worden vastgesteld. De CTP maakt daarbij gebruik van ten minste de volgende opties:
a)
toepassen van een marginbuffer van ten minste 25 % van de berekende margins die tijdelijk mogen worden opgebruikt in perioden waarin de berekende marginvereisten significant verstrengen;
b)
toekennen van een gewicht van ten minste 25 % aan stresswaarnemingen in de overeenkomstig artikel 26 berekende terugkijkperiode;
c)
garanderen dat haar marginvereisten niet lager zijn dan de marginvereisten die zouden worden berekend wanneer gebruik wordt gemaakt van volatiliteit die over een historische terugkijkperiode van tien jaar wordt geschat.
2. Wanneer een CTP de parameters van het marginmodel herziet om actuele marktomstandigheden beter mee te nemen, houdt zij rekening met de mogelijke procyclische effecten van die herziening.
HOOFDSTUK VII
WANBETALINGSFONDS
(Artikel 42 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 29
Kader en governance
1. Om de minimumomvang van het wanbetalingsfonds en het bedrag aan overige financiële middelen te bepalen dat nodig is om, rekening houdend met groepsafhankelijkheden, te voldoen aan de eisen van de artikelen 42 en 43 van Verordening (EU) nr. 648/2012 legt een CTP een intern beleidskader ten uitvoer voor het vaststellen van de typen extreme, maar plausibele marktomstandigheden die de CTP zouden kunnen blootstellen aan de grootste risico’s.
2. Het kader omvat een verklaring waarin de wijze beschreven wordt waarop de CTP extreme, maar plausibele marktomstandigheden definieert. Het kader wordt volledig gedocumenteerd en bewaard overeenkomstig artikel 12.
3. Het kader wordt besproken door het risicocomité en goedgekeurd door de raad. De robuustheid van het kader en zijn vermogen om marktbewegingen weer te geven zijn ten minste eenmaal per jaar voorwerp van toetsing. Deze toetsing wordt besproken door het risicocomité en gerapporteerd aan de raad.
Artikel 30
Identificatie van extreme, maar plausibele marktomstandigheden
1. Het in artikel 29 beschreven kader weerspiegelt het risicoprofiel van de CTP, rekening houdend met grensoverschrijdende blootstellingen en blootstellingen in meerdere valuta, voor zover van toepassing. In het kader worden alle marktrisico’s geïdentificeerd waaraan een CTP blootstaat na het in gebreke blijven van een of meer clearingleden, met inbegrip van ongunstige bewegingen in de markprijzen van geclearde instrumenten, lagere marktliquiditeit voor deze instrumenten en dalingen van de liquidatiewaarde van zekerheden. Het kader weerspiegelt ook aanvullende risico’s voor de CTP als gevolg van gelijktijdige fouten van entiteiten in de groep van het wanbetalende clearinglid.
2. In het kader worden individueel alle markten geïdentificeerd waaraan een CTP blootstaat in een scenario waarin een clearinglid in gebreke blijft. Voor elke geïdentificeerde markt bepaalt de CTP extreme maar plausibele omstandigheden ten minste op basis van:
a)
een reeks historische scenario’s, met inbegrip van perioden van extreme marktbewegingen die in de afgelopen dertig jaar zijn waargenomen, of perioden zo lang als er betrouwbare gegevens beschikbaar zijn, die de CTP zouden hebben blootgesteld aan de grootste financiële risico’s. Als een CTP besluit dat een herhaling van een historisch geval van grote prijsbewegingen niet aannemelijk is, verantwoordt zij tegenover de bevoegde autoriteit de weglating van dit geval uit het kader;
b)
een reeks potentiële toekomstige scenario’s, gebaseerd op consistente aannames met betrekking tot de volatiliteit van de markt en de prijscorrelatie tussen markten en financiële instrumenten, waarbij gebruik wordt gemaakt van zowel kwantitatieve als kwalitatieve beoordelingen van mogelijke marktomstandigheden.
3. In het kader wordt, kwantitatief en kwalitatief, ook rekening gehouden met de mate waarin extreme prijsbewegingen zich gelijktijdig in meerdere geïdentificeerde markten kunnen voordoen. In het kader wordt er rekening mee gehouden dat historische prijscorrelaties mogelijk niet gelden in extreme, maar plausibele marktomstandigheden.
Artikel 31
Toetsing van extreme, maar plausibele scenario’s
De in artikel 30 beschreven procedures worden op regelmatige basis door de CTP getoetst, waarbij de CTP rekening houdt met alle relevante marktontwikkelingen en de schaal en concentratie van de blootstellingen van de clearingleden. Het geheel van historische en hypothetische scenario’s die een CTP gebruikt om extreme, maar plausibele marktomstandigheden te identificeren, wordt door de CTP, in overleg met het risicocomité, ten minste eenmaal per jaar getoetst, en het wordt vaker getoetst wanneer marktontwikkelingen of materiële wijzigingen van het geheel van door de CTP geclearde contracten van invloed zijn op de aannames die ten grondslag liggen aan de scenario’s en een aanpassing van de scenario’s dus vereist is. Materiële wijzigingen van het kader worden aan de raad gerapporteerd.
HOOFDSTUK VIII
BEHEER VAN LIQUIDITEITSRISICO’S
(Artikel 44 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 32
Beoordeling van liquiditeitsrisico’s
1. Een CTP zet een robuust kader op voor het beheer van liquiditeitsrisico dat effectieve operationele en analytische instrumenten omvat om haar afwikkelings- en financieringsstromen, met inbegrip van haar gebruik van liquiditeit binnen het verloop van één dag, doorlopend en tijdig te identificeren, te meten en te bewaken. CTP’s beoordelen regelmatig de opzet en de werking van hun kader voor liquiditeitsrisicobeheer en houden daarbij rekening met de resultaten van de stresstests.
2. Het kader voor liquiditeitsrisicobeheer van een CTP is voldoende robuust om te garanderen dat de CTP in staat is om, in voorkomend geval ook binnen het verloop van één dag, betalings- en afwikkelingsverplichtingen in alle betrokken valuta’s na te komen wanneer deze vervallen. Het kader voor liquiditeitsrisicobeheer van een CTP omvat ook de beoordeling van haar mogelijke toekomstige liquiditeitsbehoeften in een grote verscheidenheid van mogelijke stressscenario’s. Tot deze stressscenario’s behoort de wanbetaling van clearingleden overeenkomstig artikel 44 van Verordening (EU) nr. 648/2012 vanaf de datum van in gebreke blijven tot het einde van een liquidatieperiode, alsook het liquiditeitsrisico als gevolg van het beleggingsbeleid en de procedures in extreme, maar plausibele marktomstandigheden van de CTP.
3. Het kader voor liquiditeitsrisicobeheer omvat een liquiditeitsplan dat is gedocumenteerd en wordt bewaard overeenkomstig artikel 12. Het liquiditeitsplan bevat minimaal de procedures van de CTP voor:
a)
het ten minste op dagelijkse basis beheren en bewaken van haar liquiditeitsbehoeften in verschillende marktscenario’s;
b)
het aanhouden van voldoende liquide financiële middelen om haar liquiditeitsbehoeften te dekken, en het maken van een onderscheid tussen het gebruik van de verschillende typen liquide middelen;
c)
de dagelijkse beoordeling en waardering van de liquide activa waarover de CTP kan beschikken, en haar liquiditeitsbehoeften;
d)
het identificeren van oorzaken van liquiditeitsrisico;
e)
het beoordelen van tijdschalen waarop de liquide financiële middelen van de CTP beschikbaar moeten zijn;
f)
het afwegen van potentiële liquiditeitsbehoeften als gevolg van het vermogen van clearingleden om contante zekerheden te ruilen voor niet-contante zekerheden;
g)
de processen in geval van liquiditeitstekorten;
h)
de aanvulling van liquide financiële middelen die de CTP mag gebruiken bij een stressgebeurtenis.
De raad van de CTP keurt het plan goed, na overleg met het risicocomité.
4. Een CTP beoordeelt het liquiditeitsrisico dat zij loopt, met inbegrip van de mogelijkheid dat de CTP of haar clearingleden niet aan hun betalingsverplichtingen kunnen voldoen op het moment dat deze als onderdeel van het clearing- of het afwikkelingsproces vervallen, waarbij ook rekening wordt gehouden met de beleggingsactiviteit van de CTP. In het kader voor risicobeheer wordt aandacht besteed aan de liquiditeitsbehoeften die voortvloeien uit de relaties van de CTP met een entiteit waaraan de CTP een liquiditeitsblootstelling heeft, waaronder:
a)
afwikkelingsbanken;
b)
betalingssystemen;
c)
effectenafwikkelingssystemen;
d)
nostro agenten;
e)
bewaarnemingsbanken;
f)
liquiditeitsverschaffers;
g)
interoperabele CTP’s;
h)
dienstverleners.
5. Een CTP houdt in haar kader voor liquiditeitsrisicobeheer rekening met de onderlinge afhankelijkheden tussen de in lid 4 genoemde entiteiten en met de verschillende relaties die een in lid 4 genoemde entiteit met een CTP kan hebben.
6. Een CTP stelt een dagelijks rapport op over de behoeften en middelen overeenkomstig lid 3, punten a), b) en c), en zij stelt een kwartaalrapport op over haar liquiditeitsplan overeenkomstig lid 3, punten d) tot en met h). De rapporten worden gedocumenteerd en bewaard overeenkomstig hoofdstuk IV.
Artikel 33
Toegang tot liquiditeit
1. Een CTP houdt in elke betrokken valuta liquide middelen aan gelijk aan haar liquiditeitsvereisten, zoals bepaald conform artikel 44 van Verordening (EU) nr. 648/2012 en artikel 32 van deze verordening. Deze liquide middelen zijn beperkt tot:
a)
contanten gedeponeerd bij een valuta-uitgevende centrale bank;
b)
contanten gedeponeerd bij vergunninghoudende kredietinstellingen overeenkomstig artikel 47;
c)
gecommitteerde kredietlijnen of gelijkwaardige regelingen met niet in gebreke blijvende clearingleden;
d)
gecommitteerde retrocessieovereenkomsten;
e)
zeer verhandelbare financiële instrumenten die voldoen aan de eisen van artikel 45 en artikel 46 en waarvan de CTP kan aantonen dat zij gemakkelijk beschikbaar zijn en op dezelfde dag in contanten kunnen worden omgezet met behulp van vooraf vastgestelde, zeer betrouwbare financieringsregelingen, ook onder stressomstandigheden op de markten.
2. Een CTP besteedt aandacht aan de valuta’s waarin haar passiva luiden en houdt rekening met het mogelijke effect van stressomstandigheden op haar vermogen om toegang te krijgen tot valutamarkten op een wijze die consistent is met de effectenafwikkelingscycli van wisselkoers- en effectenafwikkelingssystemen.
3. Gecommitteerde kredietlijnen op basis van door clearingleden gestelde zekerheden mogen niet tevens als liquide middelen worden geteld. Een CTP zet stappen om de concentratie van liquiditeitsrisicoblootstellingen aan individuele liquiditeitsverschaffers te bewaken en te beheersen.
4. Een CTP verricht strenge due diligence om na te gaan of haar liquiditeitsverschaffers voldoende capaciteit hebben om conform de liquiditeitsregelingen te presteren.
5. Een CTP test periodiek haar procedures om toegang te krijgen tot vooraf overeengekomen financieringsregelingen. Daartoe kunnen testbedragen van de commerciële kredietlijnen worden opgenomen om de snelheid van de toegang tot de middelen en de betrouwbaarheid van de procedures te controleren.
6. Een CTP heeft binnen haar liquiditeitsplan gedetailleerde procedures voor de aanwending van haar liquide financiële middelen om bij een liquiditeitstekort aan haar betalingsverplichtingen te voldoen. De liquiditeitsprocedures geven duidelijk aan wanneer bepaalde middelen moeten worden gebruikt. In de procedures wordt ook beschreven ook hoe toegang kan worden verkregen tot deposito’s in contanten of voor één dag belegde deposito’s in contanten, hoe op dezelfde dag af te wikkelen markttransacties moeten worden uitgevoerd, of hoe gebruik kan worden gemaakt van vooraf vastgestelde liquiditeitslijnen. Deze procedures worden regelmatig getoetst. Een CTP stelt ook een toereikend plan op voor de verlenging van financieringsregelingen, voordat deze aflopen.
Artikel 34
Concentratierisico
1. Een CTP bewaakt en beheerst nauwlettend de concentratie van haar liquiditeitsrisicoblootstelling, met inbegrip van haar blootstellingen aan de in artikel 32, lid 4, genoemde entiteiten en aan entiteiten in dezelfde groep.
2. Het kader voor liquiditeitsrisicobeheer van een CTP omvat de toepassing van blootstellings- en concentratiegrenzen.
3. Een CTP stelt processen en procedures vast voor overtredingen van de concentratiegrenzen.
HOOFDSTUK IX
TRAPSGEWIJZE DEKKING VAN VERLIEZEN BIJ WANBETALING
(Artikel 45 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 35
Berekening van het niveau van de eigen middelen van de CTP die moeten worden aangewend bij de trapsgewijze dekking van verliezen bij wanbetaling
1. Een CTP houdt op haar balans een bedrag aan specifieke eigen middelen aan voor het in artikel 45, lid 4, van Verordening (EU) nr. 648/2012 aangegeven doel en zij vermeldt dit bedrag daar apart.
2. Een CTP berekent het minimumbedrag als bedoeld in lid 1 door het minimumkapitaal, inclusief ingehouden winst en reserves, dat wordt aangehouden overeenkomstig artikel 16 van Verordening (EU) nr. 648/2012 en Uitvoeringsverordening (EU) nr. Uitvoeringsverordening (EU) nr. 152/2013 van de Commissie (8) met 25 % te vermenigvuldigen.
De CTP herziet dit minimumbedrag elk jaar.
3. Indien de CTP meer dan één wanbetalingsfonds heeft opgericht voor de verschillende klassen financiële instrumenten die zij cleart, wordt het conform lid 1 berekende totale bedrag aan specifieke eigen middelen aan elk van de wanbetalingsfondsen toegewezen naar gelang van de omvang van elk wanbetalingsfonds, moet het apart op de balans worden vermeld en worden aangewend voor wanbetalingen die zich voordoen in de verschillende marktsegmenten waarop de wanbetalingsfondsen betrekking hebben.
4. Er worden geen andere middelen dan het kapitaal, inclusief ingehouden winst en reserves, als bedoeld in artikel 16 van Verordening (EU) nr. 648/2012 aangewend om aan de in lid 1 gestelde vereiste te voldoen.
Artikel 36
Instandhouding van het niveau van de eigen middelen van de CTP die moeten worden aangewend bij de trapsgewijze dekking van verliezen bij wanbetaling
1. Een CTP informeert terstond de bevoegde autoriteit als het bedrag van de aangehouden specifieke eigen middelen daalt tot onder het in artikel 35 vereiste niveau, en zij doet daarbij opgaaf van de redenen voor de schending en geeft een uitvoerige schriftelijke beschrijving van de maatregelen en het tijdschema voor de aanvulling van het bedrag.
2. Indien zich een wanbetaling van een of meer clearingleden voordoet alvorens de CTP haar specifieke eigen middelen heeft aangevuld, mag uitsluitend het resterende bedrag van de toegewezen specifieke eigen middelen worden aangewend voor de toepassing van artikel 45 van Verordening (EU) nr. 648/2012.
3. Een CTP herstelt de specifieke eigen middelen uiterlijk binnen één maand, gerekend vanaf de datum van de kennisgeving overeenkomstig lid 1.
HOOFDSTUK X
ZEKERHEDEN
(Artikel 46 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 37
Algemene vereisten
Een CTP belast zich met het vaststellen en uitvoeren van transparante en voorspelbare gedragslijnen en procedures om de liquiditeit van als zekerheid geaccepteerde activa te beoordelen en voortdurend te bewaken en zij neemt, indien nodig, corrigerende maatregelen.
Een CTP toetst ten minste eenmaal per jaar haar gedragslijnen en procedures inzake in aanmerking komende activa. Een dergelijke toetsing vindt ook plaats telkens wanneer zich een materiële wijziging voordoet die van invloed is op de risicoblootstelling van de CTP.
Artikel 38
Zekerheden in de vorm van contanten
Voor de toepassing van artikel 46, lid 1, van Verordening (EU) nr. 648/2012 worden zeer liquide zekerheden in de vorm van contanten gesteld in een van de volgende valuta’s:
a)
een valuta waarvoor de CTP tegenover de bevoegde autoriteiten kan aantonen dat zij het risico op toereikende wijze kan beheren;
b)
een valuta waarin de CTP transacties cleart, voor zover blootstellingen van de CTP in die valuta worden gedekt.
Artikel 39
Financiële instrumenten
Voor de toepassing van artikel 46, lid 1, van Verordening (EU) nr. 648/2012 worden financiële instrumenten, bankgaranties en goud die aan de in bijlage I aangegeven voorwaarden voldoen als zeer liquide zekerheid beschouwd.
Artikel 40
Zekerheden waarderen
1. Een CTP stelt ten behoeve van de waardering van zeer liquide zekerheden als gedefinieerd in artikel 37 gedragslijnen en procedures vast, en legt deze ten uitvoer voor het bijna realtime bewaken van de kredietkwaliteit, marktliquiditeit en prijsvolatiliteit van alle afzonderlijke als zekerheid geaccepteerde activa. Een CTP bewaakt op regelmatige basis en ten minste eenmaal per jaar de toereikendheid van haar gedragslijnen en procedures inzake waardering. Die toetsing wordt ook uitgevoerd telkens wanneer zich een materiële wijziging voordoet die van invloed is op de risicoblootstelling van de CTP.
2. Een CTP waardeert haar zekerheden bijna realtime tegen marktwaarde en kan, indien dit niet mogelijk is, tegenover de bevoegde autoriteiten aantonen dat zij de risico’s kan beheren.
Artikel 41
Haircuts
1. Een CTP belast zich met het vaststellen en uitvoeren van gedragslijnen en procedures voor het bepalen van prudente haircuts die op de waarde van zekerheden moeten worden toegepast.
2. Bij de haircuts wordt er rekening mee gehouden dat zekerheden mogelijk in stressomstandigheden op de markten moeten worden geliquideerd en wordt rekening gehouden met de voor deze liquidatie vereiste tijd. De CTP toont tegenover de bevoegde autoriteit aan dat haircuts op conservatieve wijze worden berekend om mogelijke procyclische effecten zo veel mogelijk te beperken. Voor elk activum dat als zekerheid dient, wordt bij de vaststelling van de haircut rekening gehouden met de betrokken criteria, waaronder:
a)
het type activum en het niveau van het kredietrisico verbonden aan het financieel instrument, volgens een interne beoordeling door de CTP. Bij de uitvoering van die beoordeling maakt de CTP gebruik van een vastgestelde, objectieve methodologie waarbij niet volledig vertrouwd wordt op extern advies en waarbij rekening wordt gehouden met het risico voortvloeiend uit de vestiging van de emittent in een bepaald land;
b)
de looptijd van het activum;
c)
de historische en hypothetische toekomstige prijsvolatiliteit van het activum in stressomstandigheden op de markten;
d)
de liquiditeit van de onderliggende markt, met inbegrip van bied-laatmarges;
e)
het eventuele wisselkoersrisico;
f)
wrong-way risk.
3. Een CTP bewaakt op regelmatige basis de toereikendheid van de haircuts. Een CTP toetst de gedragslijnen en procedures inzake haircuts ten minste eenmaal per jaar en telkens wanneer zich een materiële wijziging voordoet die van invloed is op de risicoblootstelling van de CTP, maar zij vermijdt, voor zover mogelijk, verstorende of plotselinge grote wijzigingen van de haircuts die tot procycliciteit zouden kunnen leiden. De gedragslijnen en procedures inzake haircuts worden ten minste eenmaal per jaar op onafhankelijke wijze gevalideerd.
Artikel 42
Concentratiegrenzen
1. Een CTP belast zich met het vaststellen en uitvoeren van gedragslijnen en procedures om te garanderen dat de zekerheden voldoende gediversifieerd blijven om hun liquidatie binnen een bepaalde periode van aanhouden mogelijk te maken zonder significant effect op de markt. De gedragslijnen en procedures omvatten de risicobeperkende maatregelen die moeten worden toegepast wanneer de in lid 2 bepaalde concentratiegrenzen worden overschreden.
2. Een CTP bepaalt concentratiegrenzen op het niveau van:
a)
de individuele emittenten;
b)
het type emittent;
c)
het type activum;
d)
elk clearinglid;
e)
alle clearingleden.
3. Concentratiegrenzen worden op conservatieve wijze vastgesteld, rekening houdend met alle betrokken criteria, met inbegrip van:
a)
door emittenten uitgegeven financiële instrumenten die op het punt van economische sector, activiteit of geografisch gebied van hetzelfde type zijn;
b)
het niveau van het kredietrisico van het financieel instrument of van de emittent, gebaseerd op een interne beoordeling door de CTP. Bij de uitvoering van die beoordeling maakt de CTP gebruik van een vastgestelde, objectieve methodologie waarbij niet volledig vertrouwd wordt op extern advies en waarbij rekening wordt gehouden met het risico voortvloeiend uit de vestiging van de emittent in een bepaald land;
c)
de liquiditeit en de prijsvolatiliteit van de financiële instrumenten.
4. Een CTP zorgt ervoor dat één enkele kredietinstelling, of een gelijkwaardige in een derde land gevestigde financiële instelling, of een entiteit die deel uitmaakt van dezelfde groep als de kredietinstelling of de in een derde land gevestigde financiële instelling, niet meer dan 10 % van haar zekerheden garandeert. Indien de door de CTP ontvangen zekerheden in de vorm van garanties van commerciële banken meer dan 50 % van de totale zekerheid uitmaken, mag deze grens worden verhoogd tot 25 %.
5. Bij de berekening van de in lid 2 bepaalde grenzen rekent een CTP haar totale blootstelling aan een emittent mee, met inbegrip van het bedrag van de cumulatieve kredietlijnen, depositocertificaten, termijndeposito’s, spaarrekeningen, depositorekeningen, lopende rekeningen, geldmarktinstrumenten en omgekeerde retrocessiefaciliteiten die door de CTP worden gebruikt. Deze beperkingen zijn niet van toepassing op zekerheden die door de CTP worden aangehouden boven de minimumvereisten voor margins, het wanbetalingsfonds of andere financiële middelen.
6. Bij de vaststelling van de concentratiegrens voor de blootstelling van een CTP aan een individuele emittent, telt een CTP haar blootstelling aan alle financiële instrumenten die door de emittent of door een groepsentiteit zijn uitgegeven, of expliciet door de emittent of door een groepsentiteit worden gegarandeerd, en aan financiële instrumenten die zijn uitgegeven door ondernemingen die uitsluitend ten doel hebben productiemiddelen te bezitten die essentieel zijn voor het bedrijf van de emittent, bij elkaar op en behandelt deze als één enkel risico.
7. Een CTP bewaakt op regelmatige basis de toereikendheid van haar gedragslijnen en procedures inzake concentratiegrens. Een CTP toetst haar gedragslijnen en procedures inzake concentratiegrens ten minste eenmaal per jaar en telkens wanneer zich een materiële wijziging voordoet die van invloed is op de risicoblootstelling van de CTP.
8. Een CTP informeert de bevoegde autoriteit en de clearingleden over de toepasselijke concentratiegrenzen en van elke wijziging van deze beperkingen.
9. Als de CTP een materiële inbreuk maakt op een in haar gedragslijnen en procedures vastgestelde concentratiebeperking, informeert zij onmiddellijk de bevoegde autoriteit. De CTP zet de inbreuk zo spoedig mogelijk recht.
HOOFDSTUK XI
BELEGGINGSBELEID
(Artikel 47 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
Artikel 43
Zeer liquide financiële instrumenten
Voor de toepassing van artikel 47, lid 1, van Verordening (EU) nr. 648/2012 kunnen schuldinstrumenten geacht worden zeer liquide te zijn en een minimaal krediet- en marktrisico in te houden als het schuldinstrumenten zijn die voldoen aan elk van de in bijlage II aangegeven voorwaarden.
Artikel 44
Bijzonder veilige regelingen voor de deponering van financiële instrumenten
1. Als een CTP niet in staat is de in artikel 45 bedoelde financiële instrumenten of de bij haar als margin gestelde financiële instrumenten, bijdragen in het wanbetalingsfonds of bijdragen in andere financiële middelen, zowel met het oog op overdracht van eigendomstitel als met het oog op zekerstelling, te deponeren bij de exploitant van een effectenafwikkelingssysteem dat volledige bescherming van deze instrumenten garandeert, worden deze financiële instrumenten gedeponeerd bij een van de volgende instellingen:
a)
een centrale bank die volledige bescherming van deze instrumenten garandeert en die de CTP, indien nodig, onmiddellijke toegang tot de financiële instrumenten biedt;
b)
een vergunninghoudende kredietinstelling als gedefinieerd in het kader van Richtlijn 2006/48/EG van het Europees Parlement en de Raad (9) die volledige scheiding en bescherming van deze instrumenten garandeert, de CTP, indien nodig, onmiddellijk toegang tot de financiële instrumenten biedt, en waarvoor de CTP kan aantonen dat deze een laag kredietrisico heeft volgens een interne beoordeling door de CTP. Bij de uitvoering van die beoordeling maakt de CTP gebruik van een vastgestelde, objectieve methodologie waarbij niet volledig vertrouwd wordt op extern advies en waarbij rekening wordt gehouden met het risico voortvloeiend uit de vestiging van de emittent in een bepaald land;
c)
een in een derde land gevestigde financiële instelling die onderworpen is en voldoet aan prudentiële regels die door de betrokken bevoegde autoriteiten worden beschouwd als ten minste even streng als de regels die zijn neergelegd in Richtlijn 2006/48/EG en die beschikt over robuuste boekhoudpraktijken, bewaringsprocedures en interne controles, de volledige scheiding en bescherming van deze instrumenten garandeert, de CTP, indien nodig, onmiddellijk toegang tot de financiële instrumenten biedt, en waarvoor de CTP kan aantonen dat de instelling een laag kredietrisico heeft volgens een interne beoordeling door de CTP. Bij de uitvoering van die beoordeling maakt de CTP gebruik van een vastgestelde, objectieve methodologie waarbij niet volledig vertrouwd wordt op extern advies en waarbij rekening wordt gehouden met het risico voortvloeiend uit de vestiging van de emittent in een bepaald land.
2. Indien financiële instrumenten worden gedeponeerd overeenkomstig punt b) of punt c) van lid 1, worden zij aangehouden onder regelingen die verliezen voor de CTP als gevolg van de wanbetaling of de insolventie van de vergunninghoudende financiële instelling voorkomen.
3. Bijzonder veilige regelingen voor de deponering van financiële instrumenten die als margins, bijdragen in het wanbetalingsfonds of bijdragen in andere financiële middelen zijn gesteld, staan de CTP uitsluitend toe deze financiële instrumenten opnieuw te gebruiken indien is voldaan aan de voorwaarden in artikel 39, lid 8, van Verordening (EU) nr. 648/2012 en indien het hergebruik is bedoeld voor het verrichten van betalingen, het beheer van de wanbetaling van een clearinglid of als onderdeel van de uitvoering van een interoperabele regeling.
Artikel 45
Bijzonder veilige regelingen voor het aanhouden van contanten
1. Voor de toepassing van artikel 47, lid 4, van Verordening (EU) nr. 648/2012 moeten deposito’s van contanten aan elk van de volgende voorwaarden voldoen, indien de contanten worden gedeponeerd bij een andere entiteit dan bij een centrale bank:
a)
de deponering geschiedt in een van de volgende valuta’s:
i)
een valuta waarvan de CTP met een hoge mate van betrouwbaarheid kan aantonen dat zij het risico ervan kan dragen;
ii)
een valuta waarin de CTP transacties cleart, voor zover de zekerheid in die valuta is ontvangen;
b)
de deponering geschiedt bij een van de volgende entiteiten:
i)
een vergunninghoudende kredietinstelling als gedefinieerd in Richtlijn 2006/48/EG waarvoor de CTP kan aantonen dat de instelling op basis van een interne beoordeling door de CTP een laag kredietrisico heeft. Bij de uitvoering van die beoordeling maakt de CTP gebruik van een vastgestelde, objectieve methodologie waarbij niet volledig vertrouwd wordt op extern advies en waarbij rekening wordt gehouden met het risico voortvloeiend uit de vestiging van de emittent in een bepaald land;
ii)
een in een derde land gevestigde financiële instelling die onderworpen is en voldoet aan prudentiële regels die door de bevoegde autoriteiten worden beschouwd als ten minste even streng als de regels die zijn neergelegd in Richtlijn 2006/48/EG en die beschikt over robuuste boekhoudpraktijken, bewaringsprocedures en interne controles, en waarvoor de CTP kan aantonen dat de instelling een laag kredietrisico heeft volgens een interne beoordeling door de CTP. Bij de uitvoering van die beoordeling maakt de CTP gebruik van een vastgestelde, objectieve methodologie waarbij niet volledig vertrouwd wordt op extern advies en waarbij rekening wordt gehouden met het risico voortvloeiend uit de vestiging van de emittent in een bepaald land;
2. Indien contanten voor één dag worden aangehouden overeenkomstig lid 1, mag niet minder dan 95 % van deze contanten, berekend over een gemiddelde periode van één kalendermaand, worden gedeponeerd via regelingen die garanderen dat de contanten door zekerheid worden gedekt in de vorm van zeer liquide financiële instrumenten die voldoen aan de eisen vervat in artikel 45, uitgezonderd de eis in lid 1, onder c), van dat artikel.
Artikel 45
Concentratiegrenzen
1. Een CTP belast zich met het vaststellen en uitvoeren van gedragslijnen en procedures om te garanderen dat de financiële instrumenten waarin haar financiële middelen worden belegd, voldoende gediversifieerd blijven.
2. Een CTP bepaalt concentratiegrenzen en bewaakt de concentratie van haar financiële middelen op het niveau van:
a)
de individuele financiële instrumenten;
b)
de typen financiële instrumenten;
c)
de individuele emittenten;
d)
de typen emittenten;
e)
de tegenpartijen waarmee regelingen als bedoeld in artikel 44, lid 1, punten b) en c), of in artikel 45, lid 2, zijn vastgesteld.
3. Wanneer een CTP typen emittenten in overweging neemt, houdt zij rekening met het volgende:
a)
de geografische spreiding;
b)
de onderlinge afhankelijkheden en talrijke relaties die een entiteit kan hebben met een CTP;
c)
het niveau van het kredietrisico;
d)
de blootstellingen die de CTP aan de emittent heeft via producten die door de CTP worden gecleard.
4. In het kader van de gedragslijnen en de procedures worden de risicoverlichtende maatregelen bepaald die moeten worden toegepast wanneer de concentratiegrenzen worden overschreden.
5. Bij het bepalen van de concentratiegrens voor de blootstelling van een CTP aan een individuele emittent of bewaarnemer telt een CTP haar blootstelling aan alle financiële instrumenten die door de emittent zijn uitgegeven of expliciet door hem worden gegarandeerd, en aan alle bij de bewaarnemer gedeponeerde financiële middelen bij elkaar op en behandelt deze als één enkel risico.
6. Een CTP bewaakt op regelmatige basis de toereikendheid van haar gedragslijnen en procedures inzake concentratiegrens. Een CTP toetst haar gedragslijnen en procedures inzake concentratiegrens bovendien ten minste eenmaal per jaar en telkens wanneer zich een materiële verandering voordoet die van invloed is op de risicoblootstelling van de CTP.
7. Als de CTP inbreuk maakt op een in haar gedragslijnen en procedures vastgestelde concentratiegrens, informeert zij onmiddellijk de bevoegde autoriteit. De CTP zet de inbreuk zo spoedig mogelijk recht.
Artikel 46
Zekerheden niet in de vorm van contanten
Indien een zekerheid wordt ontvangen in de vorm van financiële instrumenten overeenkomstig de bepalingen van hoofdstuk X, zijn uitsluitend de artikelen 44 en 45 van toepassing.
HOOFDSTUK XII
TOETSING VAN MODELLEN, STRESSTESTS EN BACKTESTS
(Artikel 49 van Verordening (EU) nr. 648/2012)
AFDELING 1
Modellen en programma’s
Artikel 47
Modelvalidatie
1. Een CTP voert een integrale validatie uit van haar modellen, de betrokken methodologieën en het kader voor liquiditeitsrisicobeheer die worden gebruikt om haar risico’s te kwantificeren, te aggregeren en te beheren. Alle materiële herzieningen of aanpassingen van haar modellen, de betrokken methodologieën en het kader voor liquiditeitsrisicobeheer zijn onderworpen aan passende governance, met inbegrip van het inwinnen van het advies van het risicocomité, en worden door een gekwalificeerde en onafhankelijke partij gevalideerd voordat zij worden toegepast.
2. Het validatieproces van een CTP wordt gedocumenteerd en bepaalt ten minste de gedragslijnen die worden gebruikt voor het testen van de margin, het wanbetalingsfonds en andere financiële middelen van de CTP en haar methodologieën en kader voor de berekening van liquide financiële middelen. Alle materiële herzieningen of aanpassingen van deze gedragslijnen worden onderworpen aan passende governance, met inbegrip van het inwinnen van het advies van het risicocomité, en worden door een gekwalificeerde en onafhankelijke partij gevalideerd voordat zij worden toegepast.
3. Een uitgebreide validatie omvat ten minste:
a)
een evaluatie van de conceptuele soliditeit van de modellen en het kader, met inbegrip van ontwikkelingsbewijsstukken;
b)
een toetsing van de lopende monitoringprocedures, met inbegrip van de verificatie van processen en benchmarking;
c)
een toetsing van de parameters en de aannames die bij de ontwikkeling van haar modellen, methodologieën en het kader zijn gebruikt;
d)
een toetsing van de toereikendheid en geschiktheid van de modellen, de betrokken methodologieën en het kader die zijn gekozen voor het type contracten waarop zij van toepassing zijn;
e)
een toetsing van de geschiktheid van haar stresstestscenario’s overeenkomstig hoofdstuk VII en artikel 52;
f)
een analyse van de uitkomsten van de testresultaten.
4. Een CTP stelt de criteria vast aan de hand waarvan zij beoordeelt of haar modellen, de betrokken methodologieën en kader voor liquiditeitsrisicobeheer succesvol kunnen worden gevalideerd. De criteria omvatten goede testresultaten.
5. Indien prijsgegevens niet gemakkelijk beschikbaar zijn of niet betrouwbaar zijn, pakt een CTP zulke prijsbeperkingen aan en gaat zij ten minste van conservatieve aannames uit die zijn gebaseerd op waargenomen gecorreleerde of gerelateerde markten en de huidige gedragingen van de markt.
6. Indien prijsgegevens niet gemakkelijk beschikbaar zijn of niet betrouwbaar zijn, worden de voor dit doel gebruikte systemen en waarderingsmodellen onderworpen aan passende governance, met inbegrip van het inwinnen van het advies van het risicocomité, en validatie en tests. Een CTP laat haar waarderingsmodellen door een gekwalificeerde en onafhankelijke partij onder een verscheidenheid van marktscenario’s valideren om te garanderen dat haar modellen nauwkeurig juiste prijzen opleveren, en zij past, in voorkomend geval, haar berekening van de initiële margins aan om de geïdentificeerde modelrisico’s mee te nemen.
7. Een CTP voert regelmatig voor alle financiële instrumenten die zij cleart, een beoordeling uit van de theoretische en empirische eigenschappen van haar marginmodel.
Artikel 48
Testprogramma’s
1. Een CTP beschikt over gedragslijnen en procedures die in detail de stresstest- en backtestprogramma’s beschrijven die de CTP uitvoert om de geschiktheid, nauwkeurigheid, betrouwbaarheid en veerkracht te beoordelen van de modellen en de betrokken methodologieën die zijn gebruikt om haar risicobeheersingsmechanismen, met inbegrip van margins, bijdragen in het wanbetalingsfonds en andere financiële middelen, onder een breed scala van marktomstandigheden te berekenen.
2. De gedragslijnen en procedures van een CTP beschrijven ook in detail het stresstestprogramma dat de CTP uitvoert om de geschiktheid, nauwkeurigheid, betrouwbaarheid en veerkracht van het kader voor liquiditeitsrisicobeheer te beoordelen.
3. De gedragslijnen en procedures bevatten ten minste methodologieën voor de selectie en ontwikkeling van passende tests, met inbegrip van de selectie van portefeuille- en marktgegevens, de regelmatigheid van de tests, de specifieke risicokenmerken van de geclearde financiële instrumenten, de analyse van testresultaten en testanomalieën en de benodigde relevante corrigerende maatregelen.
4. Een CTP neemt bij de uitvoering van alle tests alle cliëntenposities in aanmerking.
AFDELING 2
Backtests
Artikel 49
Procedure voor backtests
1. Een CTP beoordeelt haar margindekking door achteraf de waargenomen uitkomsten te vergelijken met de uitkomsten die op basis van marginmodellen werden verwacht. Deze backtestanalyse wordt elke dag uitgevoerd om te evalueren of er testanomalieën in verband met de margindekking zijn. De dekking wordt geëvalueerd voor de huidige posities voor financiële instrumenten en clearingleden en houdt rekening met mogelijke effecten van portefeuillemargining en, in voorkomend geval, interoperabele CTP’s.
2. Een CTP houdt in haar backtestprogramma rekening met passende historische tijdhorizons om te garanderen dat het gebruikte waarnemingsvenster groot genoeg is om een eventueel schadelijk effect op de statistische significantie te beperken.
3. Een CTP neemt in haar backtestprogramma ten minste duidelijke statistische toetsen in aanmerking, alsook door CTP’s vast te stellen prestatiecriteria voor de beoordeling van de resultaten van backtests.
4. Een CTP brengt periodiek verslag uit aan het risicocomité over de resultaten en analyse van haar backtests in een vorm die geen inbreuk maakt op de geheimhoudingsplicht, teneinde bij de toetsing van haar marginmodel het advies van het risicocomité in te winnen.
5. De resultaten en analyse van backtests worden beschikbaar gesteld voor alle clearingleden en cliënten, voor zover bekend bij de CTP. Voor alle overige cliënten worden de resultaten en analyse van backtests op verzoek beschikbaar gesteld door de betrokken clearingleden. Deze informatie is bijeengevoegd in een vorm die geen inbreuk maakt op de geheimhoudingsplicht, en clearingleden en cliënten hebben uitsluitend toegang tot de gedetailleerde resultaten en analyse van backtests voor hun eigen portefeuilles.
6. Een CTP stelt de procedures vast voor het in detail beschrijven van de maatregelen die zij, gezien de resultaten van de analyse van de stresstests, zou kunnen nemen.
AFDELING 3
Gevoeligheidstests en gevoeligheidsanalyse
Artikel 50
Procedure voor gevoeligheidstests en gevoeligheidsanalyse
1. Een CTP voert gevoeligheidstests en gevoeligheidsanalyses uit om de dekking van haar marginmodel onder verschillende marktomstandigheden te beoordelen met behulp van historische gegevens van ingetreden stressomstandigheden op de markten en hypothetische gegevens voor nog niet ingetreden stressomstandigheden op de markten.
2. Een CTP gebruikt een breed scala van parameters en aannames om een verscheidenheid van historische en hypothetische situaties mee te nemen, met inbegrip van de meest volatiele perioden die de markten die de CTP bedient, hebben meegemaakt, alsook extreme veranderingen in de correlaties tussen de prijzen van door de CTP geclearde contracten, om te begrijpen hoe het niveau van de margindekking door marktomstandigheden van hoge stress en veranderingen in belangrijke modelparameters zou kunnen worden beïnvloed.
3. Voor een aantal werkelijke en representatieve portefeuilles van clearingleden wordt een gevoeligheidsanalyse uitgevoerd. De representatieve portefeuilles worden gekozen op basis van hun gevoeligheid voor de materiële risicofactoren en correlaties waaraan de CTP blootstaat. Deze gevoeligheidstests en -analyse worden opgezet met het doel de belangrijkste parameters en aannames van het model voor de initiële margin bij een aantal betrouwbaarheidsintervallen te testen, teneinde de gevoeligheid van het systeem voor fouten in de ijking van deze parameters en aannames vast te stellen. Er wordt passende aandacht geschonken aan de termijnstructuur van de risicofactoren en aan de veronderstelde correlatie tussen risicofactoren.
4. Een CTP evalueert de mogelijke verliezen op de posities van clearingleden.
5. Een CTP houdt, voor zover van toepassing, rekening met parameters die de situatie weerspiegelen waarin clearingleden die door de CTP geclearde financiële instrumenten of de onderliggende waarde van door de CTP geclearde derivaten uitgeven, gelijktijdig in gebreke blijven. In voorkomend geval wordt ook rekening gehouden met de effecten van de wanbetaling van een cliënt die door de CTP geclearde financiële instrumenten of de onderliggende waarde van door de CTP geclearde derivaten uitgeeft.
6. Een CTP brengt periodiek verslag uit aan het risicocomité over de resultaten en analyse van haar gevoeligheidstests in een vorm die geen inbreuk maakt op de geheimhoudingsplicht, teneinde bij de toetsing van haar marginmodel het advies van het risicocomité in te winnen.
7. Een CTP stelt de procedures vast voor het in detail beschrijven van de maatregelen die zij zou kunnen nemen, gezien de resultaten van de analyse van de gevoeligheidstests.
AFDELING 4
Stresstests
Artikel 51
Procedure voor stresstests
1. Een CTP past bij haar stresstests stressparameters, -aannames en -scenario’s toe op de modellen die worden gebruikt voor het schatten van de risicoblootstellingen, om ervoor te zorgen dat haar financiële middelen voldoende zijn om deze blootstellingen onder extreme, maar plausibele marktomstandigheden te dekken.
2. Het stresstestprogramma van een CTP verplicht de CTP om op regelmatige basis een reeks van stresstests uit te voeren waarbij wordt gekeken naar de productmix van de CTP en alle elementen van haar modellen, de betrokken methodologieën en haar kader voor liquiditeitsrisicobeheer.
3. Het stresstestprogramma van een CTP schrijft voor dat de CTP bij de uitvoering van stresstests vast omschreven stresstestscenario’s gebruikt, die op eerdere zowel als hypothetische extreme, maar plausibele marktomstandigheden gebaseerd zijn conform hoofdstuk VII. De te gebruiken eerdere omstandigheden worden getoetst en, in voorkomend geval, aangepast. Een CTP kijkt ook naar andere vormen van geschikte stresstestscenario’s, zoals, maar niet uitsluitend, het technische of financiële fouten van haar afwikkelingsbanken, nostro agenten, bewaarnemingsbanken, liquiditeitsverschaffers of interoperabele CTP’s.
4. Een CTP heeft de capaciteit om haar stresstests snel aan te passen aan nieuwe of tevoorschijn komende risico’s.
5. Een CTP houdt rekening met mogelijke verliezen als gevolg van de wanbetaling van een cliënt, voor zover bekend, die via meerdere clearingleden cleart.
6. Een CTP brengt periodiek verslag uit aan het risicocomité over de resultaten en analyse van haar stresstests, in een vorm die geen inbreuk maakt op de geheimhoudingsplicht, teneinde bij de toetsing van haar modellen, methodologieën en kader voor liquiditeitsrisicobeheer het advies van het risicocomité in te winnen.
7. De resultaten en analyse van stresstests worden beschikbaar gesteld voor alle clearingleden en cliënten, voor zover bekend bij de CTP. Voor alle andere cliënten worden de resultaten en analyse van de stresstests op verzoek beschikbaar gesteld door de betrokken clearingleden. Deze informatie is bijeengevoegd in een vorm die geen inbreuk maakt op de geheimhoudingsplicht, en clearingleden en cliënten hebben uitsluitend toegang tot de gedetailleerde resultaten en analyse van stresstests voor hun eigen portefeuilles.
8. Een CTP stelt de procedures vast voor het in detail beschrijven van de maatregelen die zij, gezien de resultaten van de analyse van de stresstests, zou kunnen nemen.
Artikel 52
Aan de stresstests te onderwerpen risicofactoren
1. Een CTP identificeert en beschikt over een passende methode voor het meten van relevante risicofactoren die specifiek zijn voor de contracten die zij cleart, en die van invloed zouden kunnen zijn op haar verliezen. De stresstests van een CTP houden ten minste rekening met de volgende voor de verschillende typen financiële instrumenten bepaalde risicofactoren, voor zover van toepassing:
a)
rentegerelateerde contracten: risicofactoren die corresponderen met rentevoeten in elk van de valuta’s waarin de CTP financiële instrumenten cleart. De modellering van de rendementscurve wordt in meerdere looptijdsegmenten verdeeld, om variatie in de volatiliteit van de rentes langs de rendementscurve te weerspiegelen. Het aantal gerelateerde risicofactoren hangt af van de complexiteit van de door de CTP geclearde rentecontracten. Het basisrisico, dat voortvloeit uit niet perfect gecorreleerde bewegingen tussen overheidsrentes en andere rentes van vastrentende waarden, wordt apart weergegeven;
b)
wisselkoersgerelateerde contracten: risicofactoren die corresponderen met elk van de valuta’s waarin de CTP financiële instrumenten cleart en met de wisselkoers tussen de valuta’s waarin verzoeken om bijstorting van margin worden gedaan en de valuta’s waarin de CTP financiële instrumenten cleart;
c)
aandelengerelateerde contracten: risicofactoren die corresponderen met de volatiliteit van individuele aandelenuitgiften voor elk van de markten die door de CTP worden gecleard en met de volatiliteit van verschillende sectoren van de totale aandelenmarkt. De verfijning en aard van de modelleringstechniek voor een gegeven markt komt overeen met de blootstelling van de CTP aan de totale markt en met haar concentratie in individuele aandelenuitgiften in die markt;
d)
grondstoffencontracten: risicofactoren waarbij rekening wordt gehouden met verschillende categorieën en subcategorieën grondstoffencontracten en gerelateerde derivaten die door de CTP worden gecleard, met inbegrip van, in voorkomend geval, variaties in de convenience yield tussen derivatenposities en contante posities in de grondstof;
e)
kredietgerelateerde contracten: risicofactoren waarbij rekening wordt gehouden met het jump-to-default-risico, met inbegrip van het cumulatieve risico als gevolg van meerdere wanbetalingen, basisrisico en de volatiliteit van het herstelpercentage.
2. Een CTP houdt bij haar stresstests ook ten minste passend rekening met:
a)
correlaties, met inbegrip van die tussen geïdentificeerde risicofactoren en vergelijkbare door de CTP geclearde contracten;
b)
factoren die corresponderen met de impliciete en historische volatiliteit van het contract dat wordt gecleard;
c)
specifieke kenmerken van eventuele nieuwe, door de CTP te clearen contracten;
d)
concentratierisico, ook voor een clearinglid en groepsentiteiten van clearingleden;
e)
onderlinge afhankelijkheden en meerdere relaties;
f)
relevante risico’s met inbegrip van wisselkoersrisico;
g)
vastgestelde blootstellingslimieten;
h)
wrong-way risk.
Artikel 53
Het aan stresstests onderwerpen van de totale financiële middelen
1. Het stresstestprogramma van een CTP garandeert dat haar combinatie van margin, bijdragen in het wanbetalingsfonds en overige financiële middelen voldoende is om de wanbetaling te dekken van ten minste de twee clearingleden waaraan de CTP onder extreme, maar plausibele marktomstandigheden de grootste blootstelling heeft. Bij het stresstestprogramma worden ook mogelijke verliezen onderzocht die het gevolg zijn van de wanbetaling van entiteiten in dezelfde groep als de twee clearingleden waaraan de CTP onder extreme, maar plausibele marktomstandigheden de grootste blootstelling heeft.
2. Het stresstestprogramma van een CTP garandeert dat haar margins en wanbetalingsfonds voldoende zijn om ten minste de wanbetaling te dekken van het clearinglid waaraan de blootstelling van de CTP het grootst is, of het tweede en het derde grootste clearinglid, indien de som van hun blootstellingen groter is, conform artikel 42 van Verordening (EU) nr. 648/2012.
3. De CTP voert een gedegen analyse uit van de mogelijke verliezen die zij zou kunnen lijden, en evalueert de mogelijke verliezen op posities van clearingleden, met inbegrip van het risico dat de liquidatie van zulke posities van invloed zou kunnen zijn op de markt en op het niveau van de margindekking van de CTP.
4. Een CTP houdt in haar stresstests, voor zover van toepassing, rekening met de effecten van de wanbetaling van een clearinglid dat door de CTP geclearde financiële instrumenten of de onderliggende waarde van door de CTP geclearde derivaten uitgeeft. In voorkomend geval wordt ook rekening gehouden met de effecten van de wanbetaling van een cliënt die door de CTP geclearde financiële instrumenten of de onderliggende waarde van door de CTP geclearde derivaten uitgeeft.
5. De stresstests van een CTP houden rekening met de liquidatieperiode als bepaald in artikel 26.
Artikel 54
Het aan stresstests onderwerpen van de liquide financiële middelen
1. Het stresstestprogramma van een CTP voor haar liquide financiële middelen garandeert dat deze middelen voldoende zijn volgens de in hoofdstuk VIII neergelegde eisen.
2. Een CTP beschikt over duidelijke en transparante regels en procedures om onvoldoende liquide financiële middelen waarop bij haar stresstests de aandacht wordt gevestigd, aan te pakken teneinde de afwikkeling van betaalverplichtingen te garanderen.
Een CTP beschikt tevens over duidelijke procedures voor het gebruik van de resultaten en de analyse van haar stresstests om de toereikendheid van haar kader voor liquiditeitsrisicobeheer en liquiditeitsverschaffers te evalueren en aan te passen.
3. De stresstestscenario’s die bij de stresstests van liquide financiële middelen worden gebruikt, houden rekening met de opzet en de werking van de CTP en omvatten alle entiteiten die een materieel liquiditeitsrisico voor de CTP kunnen vormen. Bij deze stresstests wordt tevens rekening gehouden met alle sterke verbanden of vergelijkbare blootstellingen tussen haar clearingleden, met inbegrip van andere entiteiten die deel uitmaken van dezelfde groep, en worden de waarschijnlijkheid van meerdere wanbetalingen en het effect van besmetting van haar clearingleden dat zulke wanbetalingen kunnen veroorzaken beoordeeld.
AFDELING 5
Dekking en gebruik van testresultaten
Artikel 55
Het aanhouden van voldoende dekking
1. Een CTP stelt procedures vast en onderhoudt procedures om veranderingen in de marktomstandigheden te herkennen, met inbegrip van toenames van de volatiliteit of afnames van de liquiditeit van de financiële instrumenten die zij cleart, zodat zij de berekening van haar marginvereisten snel kan aanpassen om naar behoren rekening te houden met nieuwe marktomstandigheden.
2. Een CTP voert tests op haar haircuts uit om te garanderen dat zekerheden onder waargenomen extreme, maar plausibele marktomstandigheden kunnen worden geliquideerd voor ten minste de waarde die zij na toepassing van de haircut hebben.
3. Als een CTP margin invordert op portefeuilleniveau, in plaats van op productniveau, toetst en test zij voortdurend de verrekeningen tussen producten. Een CTP baseert deze verrekeningen op een prudente en economisch zinvolle methodologie die de mate van prijsafhankelijkheid tussen de producten weerspiegelt. In het bijzonder test een CTP hoe correlaties presteren in perioden van werkelijke en hypothetische, ernstige marktomstandigheden.
Artikel 56
Toetsing van modellen met behulp van testresultaten
1. Een CTP beschikt over duidelijke procedures voor het bepalen van het bedrag aan aanvullende margin dat zij mogelijk moet innen, ook binnen het verloop van één dag, en voor het opnieuw ijken van haar marginmodel indien uit backtests blijkt dat het model niet heeft gepresteerd als verwacht en daardoor niet het juiste bedrag aan initiële margin aangeeft dat noodzakelijk is om het beoogde betrouwbaarheidniveau te bereiken. Indien een CTP heeft vastgesteld dat het noodzakelijk is te verzoeken om margin bij te storten, doet zij dit bij het eerstvolgende verzoek om bijstorting van margin.
2. Een CTP evalueert de oorzaken van anomalieën waarop bij haar backtests de aandacht wordt gevestigd. Afhankelijk van de oorzaak van de anomalieën bepaalt de CTP of een fundamentele wijziging van het marginmodel, of van de modellen die invoer voor het marginmodel leveren, vereist is en of herijking van de huidige parameters noodzakelijk is.
3. Een CTP evalueert de oorzaken van anomalieën waarop bij haar backtests de aandacht wordt gevestigd. Afhankelijk van de oorzaken van de anomalieën bepaalt de CTP of een fundamentele wijziging van haar modellen, de betrokken methodologieën of het kader voor liquiditeitsrisicobeheer vereist is en of herijking van de huidige parameters of aannames nodig is.
4. Indien uit de tests blijkt dat er onvoldoende dekking is voor de margin, het wanbetalingsfonds of andere financiële middelen, verhoogt de CTP de algemene dekking van haar financiële middelen bij het volgende verzoek om bijstorting van margin tot een aanvaardbaar niveau. Indien uit de tests blijkt dat de CTP over onvoldoende liquide financiële middelen beschikt, verhoogt de CTP haar liquide financiële middelen zo spoedig mogelijk tot een aanvaardbaar niveau.
5. Een CTP bewaakt bij het toetsen van haar modellen, de betrokken methodologieën en het kader voor liquiditeitsrisicobeheer de frequentie van terugkerende anomalieën bij de tests om problemen juist en zonder onnodige vertraging te identificeren en op te lossen.
AFDELING 6
Omgekeerde stresstests
Artikel 57
Omgekeerde stresstests
1. Een CTP voert omgekeerde stresstests uit om vast te stellen onder welke marktomstandigheden de combinatie van haar margin, wanbetalingsfonds en overige financiële middelen onvoldoende dekking van kredietblootstellingen zou kunnen bieden en haar liquide financiële middelen ontoereikend zouden kunnen zijn. Bij het uitvoeren van deze tests modelleert de CTP extreme marktomstandigheden die verder gaan dan wat als plausibele marktomstandigheden wordt beschouwd, om de beperkingen van haar modellen, het kader voor liquiditeitsrisicobeheer, haar financiële middelen en haar liquide financiële middelen te helpen vaststellen.
2. Een CTP ontwikkelt omgekeerde stresstests die zijn afgestemd op de specifieke risico’s van de markten en van de contracten waarvoor zij clearingdiensten verricht.
3. Een CTP gebruikt de in lid 1 geïdentificeerde omstandigheden en de resultaten en analyse van haar omgekeerde stresstests om extreme, maar plausibele scenario’s te helpen identificeren overeenkomstig hoofdstuk VII.
4. Een CTP brengt periodiek verslag uit aan het risicocomité over de resultaten en analyse van haar omgekeerde stresstests in een vorm die geen inbreuk maakt op de geheimhoudingsplicht, teneinde bij haar toetsing het advies van het risicocomité in te winnen.
AFDELING 7
Procedures in geval van wanbetaling
Artikel 58
Het testen van procedures in geval van wanbetaling
1. Een CTP test en toetst haar procedures in geval van wanbetaling om te garanderen dat deze zowel uitvoerbaar als effectief zijn. Een CTP voert als onderdeel van het testen van haar procedures in geval van wanbetaling simulatieoefeningen uit.
2. Na haar procedures in geval van wanbetaling te hebben getest, identificeert een CTP alle onzekerheden en past zij haar procedures op gepaste wijze aan om deze onzekerheden te beperken.
3. Een CTP gaat door middel van simulatieoefeningen na dat alle clearingleden, in voorkomend geval, cliënten en overige betrokken partijen, met inbegrip van interoperabele CTP’s en alle gerelateerde dienstverleners, naar behoren worden geïnformeerd en bekend zijn met de procedures die een wanbetalingsscenario met zich meebrengt.
AFDELING 8
Validerings- en testfrequentie
Artikel 59
Frequentie
1. Een CTP voert ten minste eenmaal per jaar een integrale validatie van haar modellen en de betrokken methodologieën uit.
2. Een CTP voert ten minste eenmaal per jaar een integrale validatie van haar kader voor liquiditeitsrisicobeheer uit.
3. Een CTP voert ten minste eenmaal per jaar een volledige validatie van haar waarderingsmodellen uit.
4. Een CTP toetst ten minste eenmaal per jaar de geschiktheid van de in artikel 51 bepaalde gedragslijnen.
5. Een CTP analyseert en bewaakt haar modelprestaties en de dekking van haar financiële middelen in geval van wanbetalingen door ten minste dagelijks backtests voor de margindekking uit te voeren en ten minste dagelijks stresstests uit te voeren met behulp van standaard- en vooraf vastgestelde parameters en aannames.
6. Een CTP analyseert en bewaakt haar kader voor liquiditeitsrisicobeheer door ten minste eenmaal per dag stresstests voor haar liquide financiële middelen uit te voeren.
7. Een CTP voert ten minste op maandelijkse basis een gedetailleerde en gedegen analyse uit van de testresultaten om te garanderen dat haar stresstestscenario’s, modellen en kader voor liquiditeitsrisicobeheer en de onderliggende parameters en aannames juist zijn. Deze analyse wordt vaker uitgevoerd onder stressomstandigheden op de markten, onder andere wanneer de geclearde financiële instrumenten of bediende markten in het algemeen een hoge volatiliteit vertonen, wanneer zij minder liquide worden, wanneer de omvang of concentratie van door haar clearingleden aangehouden posities significant toeneemt of wanneer wordt verwacht dat een CTP te maken zal krijgen met stressomstandigheden op de markten.
8. Ten minste eenmaal per maand wordt een gevoeligheidsanalyse uitgevoerd op basis van de resultaten van gevoeligheidstests. Deze analyse wordt vaker uitgevoerd wanneer markten ongewoon volatiel zijn of minder liquide zijn of wanneer de omvang of concentratie van door haar clearingleden aangehouden posities significant toeneemt.
9. Een CTP test ten minste eenmaal per jaar de verrekeningen tussen financiële instrumenten en de wijze waarop correlaties presteren in perioden van werkelijke en hypothetische moeilijke marktomstandigheden.
10. De haircuts van een CTP worden ten minste eenmaal per maand getest.
11. Een CTP voert ten minste eenmaal per kwartaal omgekeerde stresstests uit.
12. Een CTP test en toetst ten minste eenmaal per kwartaal haar procedures in geval van wanbetaling en zij voert ten minste eenmaal per jaar simulatieoefeningen uit, overeenkomstig artikel 61. Een CTP voert ook simulatieoefeningen uit na elke materiële wijziging van haar procedures in geval van wanbetaling.
AFDELING 9
Bij tests gebruikte tijdhorizons
Artikel 60
De tijdhorizons
1. De tijdhorizons die worden gebruikt bij stresstests, worden vastgesteld in overeenstemming met hoofdstuk VII en omvatten extreme, maar plausibele marktomstandigheden in de toekomst.
2. De historische tijdhorizons die worden gebruikt voor backtests, omvatten gegevens die betrekking hebben op ten minste het voorgaande jaar, of op een periode zo lang als een CTP het betreffende financieel instrument cleart, als dat minder dan een jaar is.
AFDELING 10
Openbaarmaking
Artikel 61
Openbaar te maken informatie
1. Een CTP maakt de algemene beginselen die ten grondslag liggen aan haar modellen en de betrokken methodologieën, alsmede de aard van de uitgevoerde tests openbaar, met een samenvatting van hoog niveau van de testresultaten en alle ondernomen corrigerende maatregelen.
2. Een CTP maakt de belangrijkste aspecten van haar procedures in geval van wanbetaling openbaar, met inbegrip van:
a)
de omstandigheden waarin actie kan worden ondernomen;
b)
degene die deze actie mag ondernemen;
c)
de reikwijdte van de actie die kan worden ondernomen, met inbegrip van de behandeling van zowel haar eigen posities, fondsen en activa als die van cliënten;
d)
de mechanismen om verplichtingen van een CTP tegenover niet in gebreke blijvende clearingleden aan te pakken;
e)
de mechanismen om verplichtingen van het in gebreke blijvende clearinglid tegenover zijn cliënten aan te pakken.
Artikel 62
Inwerkingtreding en toepassing
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Punt h), afdeling 2, van bijlage I is van toepassing vanaf drie jaar na de datum van inwerkingtreding van deze verordening ten aanzien van derivatentransacties als bedoeld in de punten b) en d) van artikel 2, lid 4, van Verordening (EU) nr. 1227/2011, van het Europees Parlement en de Raad (10).
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 19 december 2012.