NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1123/2013
ze dne 8. listopadu 2013
o stanovení nároků na mezinárodní kredity podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 11a odst. 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Protokol k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu (Kjótský protokol) zavádí dva mechanismy pro vytvoření mezinárodních kreditů, které mohou smluvní strany použít ke kompenzaci emisí. Mechanismus společného provádění stanoví tvorbu jednotek snížení emisí (ERU), zatímco mechanismus čistého rozvoje stanoví tvorbu jednotek ověřeného snížení emisí (CER).
(2)
Národní alokační plány členských států přijaté podle článku 9 směrnice 2003/87/ES stanoví, že za období 2008-2012 mohou provozovatelé využít určitý počet jednotek CER a ERU, aby splnili své závazky ohledně vyřazení povolenek, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 2003/87/ES.
(3)
Článek 11a směrnice 2003/87/ES stanoví další používání CER a ERU vydaných podle Kjótského protokolu v rámci systému pro obchodování s emisemi podle směrnice 2003/87/ES v období od roku 2013 do roku 2020 a obsahuje ustanovení týkající se povolené výše použití, která provozovatelům a provozovatelům letadel umožňuje, aby splnili své povinnosti vyřadit povolenky podle článku 12 směrnice 2003/87/ES. Ustanovení čl. 11a odst. 8 uvádí konkrétní minimální nároky, vyjádřené v procentech využívání mezinárodních kreditů provozovateli a provozovateli letadel v období 2008-2020, a předpokládá opatření ke stanovení přesných procentních limitů.
(4)
Směrnice 2003/87/ES stanoví propojení mechanismů na bázi projektů obsažených v Kjótském protokolu se systémem obchodování s emisemi za účelem zvýšení nákladové efektivnosti při dosahování snížení celosvětových emisí skleníkových plynů. S ohledem na počet povolenek na období 2013-2020 vydaných podle čl. 13 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2003/87/ES by nároky na použití mezinárodních kreditů měly být stanoveny v minimálních výších uvedených v čl. 11a odst. 8 prvním a třetím pododstavci. V důsledku toho bude celkové omezení pro využití mezinárodních kreditů stanovené v čl. 11a odst. 8 pátém pododstavci směrnice 2003/87/ES dodrženo a druhý pododstavec a druhá věta čl. 11a odst. 8 čtvrtého pododstavce směrnice 2003/87/ES se zde nepoužijí. Veškeré zbývající nároky provozovatelů letadel z roku 2012 zůstanou zachovány v souladu s čl. 11a odst. 2, 3 a 4 směrnice 2003/87/ES.
(5)
Provozovatelé stacionárních zařízení po rozsáhlém rozšíření kapacity podle článku 20 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (2), by měli mít nárok, aby se s nimi zacházelo buď jako se stávajícími provozovateli, nebo novými účastníky.
(6)
Ustanovení článků 58 až 61 nařízení Komise (EU) č. 389/2013 ze dne 2. května 2013 o vytvoření registru Unie podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES a č. 406/2009/ES a o zrušení nařízení Komise (EU) č. 920/2010 a č. 1193/2011 (3) uvádějí podrobnosti praktického provedení omezení nároků zde uvedených.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každý provozovatel stacionárního zařízení, který obdržel bezplatné povolenky nebo nárok na použití mezinárodních kreditů na období 2008-2012, je v období 2008-2020 oprávněn použít mezinárodní kredity až do výše, která mu byla povolena v období 2008-2012, nebo do maximální výše 11 % svého přídělu v období 2008-2012, podle toho, která hodnota je vyšší.
2. Každý provozovatel stacionárního zařízení, který neobdržel bezplatné povolenky ani právo na použití mezinárodních kreditů v období 2008-2012, a odchylně od odstavce 1, každý provozovatel stacionárního zařízení ve smyslu čl. 3 písm. h) prvních dvou odrážek směrnice 2003/87/ES je v období 2008-2020 oprávněn použít mezinárodní kredity až do maximální výše 4,5 % svých ověřených emisí v období 2013-2020.
3. Každý provozovatel stacionárního zařízení po rozsáhlém rozšíření kapacity podle článku 20 rozhodnutí 2011/278/EU je v období 2008-2020 oprávněn použít mezinárodní kredity až do výše, která mu byla povolena na období 2008-2012, nebo do výše, která odpovídá maximálně 11 % jeho přídělu v období 2008-2012, nebo až do maximální výše 4,5 % jeho ověřených emisí v období 2013-2020, podle toho, která hodnota je vyšší.
4. Každý provozovatel stacionárního zařízení, který obdržel bezplatné povolenky v období 2008-2012 a který vykonává činnosti neuvedené v příloze I směrnice 2003/87/ES ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 219/2009 (4), ale uvedené v příloze I směrnice 2003/87/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES (5), je oprávněn použít mezinárodní kredity až do výše, která mu byla povolena na období 2008-2012, nebo do výše, která odpovídá maximálně 11 % jeho přídělu v období 2008-2012, nebo až do maximální výše 4,5 % jeho ověřených emisí v období 2013-2020, podle toho, která hodnota je vyšší.
5. Každý provozovatel letadel je oprávněn použít mezinárodní kredity až do maximální výše 1,5 % svých ověřených emisí v období 2013-2020, aniž jsou dotčeny veškeré zbývající nároky z roku 2012.
Článek 2
1. Členské státy vypočítají a zveřejní nároky na mezinárodní kredity pro všechny své provozovatele v souladu s čl. 1 odst. 1 a uvědomí Komisi v souladu s článkem 59 nařízení (EU) č. 389/2013 jeden měsíc po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Pro všechny provozovatele uvedené v čl. 1 odst. 2 a provozovatele letadel uvedené v čl. 1 odst. 5 se nárok na mezinárodní kredity vypočítá na základě ověřených emisí, jež se každoročně aktualizují. Pro provozovatele uvedené v čl. 1 odst. 3 a 4 se aktualizovaný nárok na mezinárodní kredity vypočítá podle vyšší hodnoty nároku vypočteného v čl. 1 odst. 1 nebo ve výši 4,5 % ověřených emisí na období 2013-2020. Jakmile jsou ověřené emise schváleny, členské státy uvědomí Komisi o změnách nároků na mezinárodní kredity v souladu s článkem 59 nařízení EU č. 389/2013.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2013.
VERORDENING (EU) Nr. 1123/2013 VAN DE COMMISSIE
van 8 november 2013
tot vaststelling van rechten op het gebruik van internationale kredieten overeenkomstig Richtlijn 2003/87/EG van het Europees Parlement en de Raad
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Richtlijn 2003/87/EG van het Europees Parlement en de Raad van 13 oktober 2003 tot vaststelling van een regeling voor de handel in broeikasgasemissierechten binnen de Gemeenschap en tot wijziging van Richtlijn 96/61/EG van de Raad (1), en met name artikel 11 bis, lid 8,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Het protocol bij het Raamverdrag van de Verenigde Naties inzake klimaatverandering (het Protocol van Kyoto) stelt twee mechanismen vast voor de totstandbrenging van internationale kredieten waarvan partijen gebruik kunnen maken om de eigen emissies te compenseren. Gezamenlijke uitvoering (Joint Implementation - JI) levert emissiereductie-eenheden (Emission Reduction Units - ERU’s) op, terwijl het mechanisme voor schone ontwikkeling (Clean Development Mechanism - CDM) resulteert in gecertificeerde emissiereducties (Certified Emission Reductions - CER’s).
(2)
De nationale toewijzingsplannen van de lidstaten, goedgekeurd op grond van artikel 9 van Richtlijn 2003/87/EG, voorzien in het gebruik door de exploitanten van bepaalde hoeveelheden CER’s en ERU’s om te voldoen aan hun verplichtingen om emissierechten in te leveren in de zin van artikel 12 van Richtlijn 2003/87/EG voor de periode 2008 tot en met 2012.
(3)
Artikel 11 bis van Richtlijn 2003/87/EG voorziet in de voortzetting van het gebruik van CER’s en ERU’s die in het kader van het Protocol van Kyoto in de bij Richtlijn 2003/87/EG ingevoerde regeling voor de handel in emissierechten zijn verleend in de periode van 2013 tot en met 2020 en in de bepalingen over de toegestane mate van gebruik per categorie exploitant en vliegtuigexploitant om te voldoen aan hun verplichtingen om emissierechten in te leveren overeenkomstig artikel 12 van Richtlijn 2003/87/EG. Artikel 11 bis, lid 8, stelt een aantal minimumrechten vast, uitgedrukt in percentages, van het gebruik van internationale kredieten door de exploitanten en vliegtuigexploitanten in de periode van 2008 tot en met 2020, en voorziet in maatregelen om de precieze maximumpercentages vast te stellen.
(4)
Richtlijn 2003/87/EG voorziet in de koppeling tussen de mechanismen die zijn gebaseerd op het Protocol van Kyoto en de regeling voor de handel in emissierechten met het oog op de verhoging van de kosteneffectiviteit van het realiseren van een vermindering van de wereldwijde emissie van broeikasgassen. Gezien het aantal emissierechten voor de periode van 2013 tot en met 2020 die zijn afgegeven overeenkomstig artikel 13, lid 2, tweede alinea, van Richtlijn 2003/87/EG, moeten de rechten voor het gebruik van internationale kredieten worden vastgesteld op de minimumpercentages die zijn vastgesteld in artikel 11 bis, lid 8, eerste en derde alinea. Daarom wordt de in artikel 11 bis, lid 8, vijfde alinea, van Richtlijn 2003/87/EG vastgestelde algemene grenswaarde voor het gebruik van internationale kredieten gerespecteerd en zijn de tweede alinea en de tweede zin van de vierde alinea van artikel 11 bis, lid 8, van Richtlijn 2003/87/EG niet van toepassing. Elk resterend recht voor 2012 van vliegtuigexploitanten wordt gehandhaafd overeenkomstig artikel 11 bis, leden 2, 3, en 4, van Richtlijn 2003/87/EG.
(5)
Exploitanten van vaste installaties met een aanzienlijke capaciteitsuitbreiding overeenkomstig artikel 20 van Besluit 2011/278/EU van de Commissie van 27 april 2011 tot vaststelling van een voor de hele Unie geldende overgangsregeling voor de geharmoniseerde kosteloze toewijzing van emissierechten overeenkomstig artikel 10 bis van Richtlijn 2003/87/EG van het Europees Parlement en de Raad (2), moeten het recht hebben om hetzij als bestaande exploitanten, hetzij als nieuwkomers te worden behandeld.
(6)
De artikelen 58 tot en met 61 van Verordening (EU) nr. 389/2013 van de Commissie van 2 mei 2013 tot instelling van een EU-register overeenkomstig Richtlijn 2003/87/EG van het Europees Parlement en de Raad, en de Besluiten nr. 280/2004/EG en nr. 406/2009/EG van het Europees Parlement en de Raad en tot intrekking van de Verordeningen (EU) nr. 920/2010 en nr. 1193/2011 van de Commissie (3) geven nadere bepalingen voor de praktische uitvoering van de grenswaarden van de rechten die hierin zijn vastgesteld.
(7)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Comité klimaatverandering,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Elke exploitant van een vaste installatie waarvoor een kosteloze toewijzing of een recht op het gebruik van internationale kredieten in de periode van 2008 tot en met 2012 is verleend, is gerechtigd om in de periode van 2008 tot en met 2020 internationale kredieten te gebruiken tot de hoeveelheid die hem voor de periode van 2008 tot en met 2012 voor die installatie is toegekend, of tot een hoeveelheid die overeenkomt met maximaal 11 % van zijn toewijzing in de periode van 2008 tot en met 2012, naargelang welke hoeveelheid het grootst is.
2. Elke exploitant van een vaste installatie waarvoor noch een kosteloze toewijzing, noch een recht op het gebruik van internationale kredieten in de periode van 2008 tot en met 2012 is verleend en, in afwijking van lid 1, elke exploitant van een vaste installatie in de zin van de eerste twee streepjes van artikel 3, onder h), van Richtlijn 2003/87/EG wordt het recht toegewezen op het gebruik van internationale kredieten in de periode van 2008 tot en met 2020 tot een maximum van 4,5 % van hun geverifieerde emissies in de periode van 2013 tot en met 2020.
3. Elke exploitant van een vaste installatie met een aanzienlijke capaciteitsuitbreiding overeenkomstig artikel 20 van Besluit 2011/278/EU, is gerechtigd om in de periode van 2008 tot en met 2020 internationale kredieten te gebruiken tot de hoeveelheid die hem voor de periode van 2008 tot en met 2012 is toegekend, of tot een hoeveelheid die overeenkomt met maximaal 11 % van hun toewijzing in de periode van 2008 tot en met 2012, of tot een maximum van 4,5 % van hun geverifieerde emissies in de periode van 2013 tot en met 2020, naargelang welke hoeveelheid het hoogst is.
4. Elke exploitant van een vaste installatie waarvoor een kosteloze toewijzing voor de periode van 2008 tot en met 2012 is verleend en die activiteiten uitoefent die niet voorkomen op de lijst van bijlage I bij Richtlijn 2003/87/EG, zoals gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 219/2009 van het Europees Parlement en de Raad (4), maar wel voorkomen op de lijst van bijlage I bij Richtlijn 2003/87/EG, zoals gewijzigd bij Richtlijn 2009/29/EG van het Europees Parlement en de Raad (5), is gerechtigd om in de periode van 2008 tot en met 2020 internationale kredieten te gebruiken tot de hoeveelheid die hem voor de periode van 2008 tot en met 2012 voor die installatie is toegekend, of tot een hoeveelheid die overeenkomt met maximaal 11 % van zijn toewijzing in de periode van 2008 tot en met 2012, of tot een maximum van 4,5 % van hun geverifieerde emissies in de periode van 2013 tot en met 2020, naargelang welke hoeveelheid het hoogst is.
5. Elke vliegtuigexploitant is gerechtigd om internationale kredieten te gebruiken tot een maximum van 1,5 % van zijn geverifieerde emissies in de periode van 2013 tot en met 2020, onverminderd elk resterend recht vanaf 2012.
Artikel 2
1. De lidstaten berekenen en publiceren de rechten op het gebruik van internationale kredieten voor al hun exploitanten overeenkomstig artikel 1, lid 1, en brengen de Commissie overeenkomstig artikel 59 van Verordening (EU) nr. 389/2013 één maand na de datum van de inwerkingtreding van deze verordening op de hoogte.
2. Voor elke van de in artikel 1, lid 2, genoemde exploitanten en de in artikel 1, lid 5, genoemde vliegtuigexploitanten wordt het recht op het gebruik van internationale kredieten op basis van geverifieerde emissies berekend en jaarlijks geactualiseerd. Voor de in artikel 1, leden 3 en 4, genoemde exploitanten wordt een geactualiseerd recht op het gebruik van internationale kredieten berekend overeenkomstig het in artikel 1, lid 1, berekende recht of vastgesteld op 4,5 % van de geverifieerde emissies voor de periode van 2013 tot en met 2020 als dit hoger is. Zodra de geverifieerde emissies goedgekeurd zijn, brengen de lidstaten de Commissie op de hoogte van de wijzigingen in het recht op het gebruik van internationale kredieten overeenkomstig artikel 59 van Verordening (EU) nr. 389/2013.
Artikel 3
Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 8 november 2013.