NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1398/2014
ze dne 24. října 2014,
kterým se stanoví normy a postupy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 375/2014 o zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci („iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením (EU) č. 375/2014 by Komise měla vypracovat normy a postupy týkající se nezbytných podmínek, postupů a požadavků, jež mají uplatňovat vysílající a přijímající organizace při vyhledávání, výběru, přípravě, řízení a vysílání zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU na podporu humanitární pomoci ve třetích zemích. Nařízení (EU) č. 375/2014 stanoví, že normy mají být přijaty prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a postupy prostřednictvím prováděcích aktů.
(2)
U všech zúčastněných stran iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, včetně samotných dobrovolníků a vysílajících a přijímajících organizací, by mělo být podporováno ztotožnění se s iniciativou.
(3)
Kompetenční rámec, který se má použít v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, musí definovat průřezové kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti, a rovněž stanovit specifické kompetence, které jsou potřebné pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro práci na humanitární pomoci. Jeho součástí by měl být seznam příkladů technických kompetencí. To by mělo pomoci zajistit efektivní a potřebami odůvodněný výběr a přípravu zájemců o dobrovolnickou činnost na základě společného kompetenčního rámce.
(4)
Aby bylo možné jejich kompetence, vzdělávací potřeby a výsledky učení dokumentovat a hodnotit, měli by humanitární dobrovolníci EU po celou dobu své účasti na iniciativě postupovat podle snadno použitelného plánu učení a rozvoje. Při vytváření tohoto plánu se bude vycházet z poznatků získaných při iniciativách Youth Pass (pas mládeže) (2) a Europass (3).
(5)
Účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU si dobrovolníci mohou na základě znalostí, dovedností a kompetencí, které zde získají, zlepšit svou zaměstnatelnost. Účast je rovněž důkazem jejich solidarity s lidmi, kteří potřebují pomoc, a jejich odhodlání vyzdvihovat vědomí evropského občanství. Zvláštní ustanovení by proto měla v největší možné míře usnadnit uznávání neformálního a informálního učení humanitárních dobrovolníků EU v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení (4).
(6)
Normy, kterými se řídí partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizace, jsou důležité jak pro odvětví humanitární pomoci, tak pro dobrovolnické organizace. Podporují cíl, kterým je budování partnerství mezi provádějícími organizacemi, a jsou vyjádřením vzájemné odpovědnosti těchto organizací i jednotlivých humanitárních dobrovolníků za dosahování cílů iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Je třeba definovat zásady, na nichž je partnerství postaveno, a dohoda o partnerství by měla stanovovat minimální požadavky pro to, aby se partneři o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí mohli ucházet nebo tyto projekty spravovat.
(7)
Zásady týkající se rovných příležitostí a nediskriminace jsou zakotveny ve vnitrostátních právních předpisech a právních předpisech Unie a vysílající a přijímající organizace by je měly vždy dodržovat a podporovat. V případě potřeby jsou nicméně podle konkrétních okolností přijaty zvláštní výjimky týkající se definice úlohy a profilu humanitárních dobrovolníků EU.
(8)
Dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie, jakož i právních předpisů přijímající země je velmi důležité. Odpovědnost za něj nesou vysílající a přijímající organizace, jež jsou rovněž povinny informovat humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z daných předpisů a o jejich právu na pojistné krytí. Základním předpokladem pro vyslání dobrovolníků je jejich jasný právní status, který by tudíž měl být definován ve smlouvě o vyslání uzavírané mezi vysílající organizací a humanitárním dobrovolníkem EU. Zvláštní pozornost by rovněž měla být věnována ochraně osobních údajů, potřebě jednat v souladu se zásadami integrity a s etickým kodexem a ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání.
(9)
Aby se zajistilo včasné provádění iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost jako naléhavé, neboť obsahuje ustanovení, na jejichž základě provádějící organizace vysílají humanitární dobrovolníky EU do třetích zemí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví normy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU, pokud jde o tyto záležitosti uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 375/2014:
a)
kompetenční rámec pro vyhledávání, výběr a přípravu dobrovolníků jako začátečníků či zkušených odborníků;
b)
zajištění rovných příležitostí a zamezení diskriminaci při vyhledávání a výběru;
c)
zajištění dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie a práva přijímající země ze strany vysílajících a přijímajících organizací;
d)
normy upravující partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi a
e)
zajištění uznávání schopností a dovedností získaných humanitárními dobrovolníky EU v souladu s relevantními stávajícími iniciativami Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a definice uvedené v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„kompetencemi“ se podle definice uvedené v evropském referenčním rámci pro klíčové schopnosti pro celoživotní učení (5) rozumí kombinace znalostí, dovedností a postojů odpovídajících určitému kontextu, která humanitárním dobrovolníkům EU umožní přispět k poskytování humanitární pomoci založené na potřebách;
b)
„průřezovými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti a které nejsou specifické pro odvětví humanitární pomoci;
c)
„specifickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro humanitární pomoc v širším slova smyslu;
d)
„technickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou výsledkem odborných znalostí, jež jsou v kontextu humanitární pomoci opodstatněné;
e)
„výsledky učení“ se podle definice uvedené v evropském rámci kvalifikací (6) rozumí vyjádření toho, co dotyčná osoba zná, čemu rozumí a co je schopna vykonávat po ukončení vzdělávacího procesu. Jsou vymezeny na základě znalostí, dovedností a kompetencí.
KAPITOLA 2
KOMPETENČNÍ RÁMEC
Článek 3
Kompetenční rámec
1. Kompetenční rámec používaný pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU má tři dimenze:
a)
průřezové kompetence;
b)
specifické kompetence a
c)
technické kompetence.
2. Kompetenční rámec musí být přizpůsoben:
a)
začátečníkům, zejména čerstvým absolventům, kteří mají méně než pět let odborné praxe a méně než pět let zkušeností v oblasti humanitární činnosti a
b)
zkušeným odborníkům, kteří mají více než pět let odborné praxe v odpovědných funkcích nebo na odborné pozici.
3. Kompetenční rámec podporuje nepřetržitý proces osobního rozvoje, kterým humanitární dobrovolníci EU procházejí během různých fází své účasti na iniciativě, a zároveň slouží jako měřítku jejich posunu. Úroveň znalostí v jednotlivých kompetencích se posuzuje v souladu s přístupem podle evropského rámce kvalifikací a pomocí následujícího odstupňování:
a)
Úroveň 4: výborná znalost;
b)
Úroveň 3: ucelená znalost;
c)
Úroveň 2: znalost s potřebou dalšího rozvoje;
d)
Úroveň 1: nedostatečná znalost.
4. Definice hlavních používaných kompetencí jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Plán učení a rozvoje
1. Plán učení a rozvoje stanoví výsledky učení, které jsou u humanitárních dobrovolníků EU očekávány, a poskytuje informace o kompetencích, vzdělávacích potřebách a výsledcích, které mají humanitární dobrovolníci dosáhnout v jednotlivých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Plán učení a rozvoje obsahuje tyto informace:
a)
základní informace o humanitárním dobrovolníkovi EU;
b)
základní informace o působení dobrovolníka a popis úkolů, které má vykonávat;
c)
kompetence stanovené v kompetenčním rámci a hodnocení výkonů dobrovolníka a souvisejících výsledků učení;
d)
případně vzdělávací potřeby a činnosti plánované za účelem dalšího rozvoje;
e)
školení absolvovaná během odborné přípravy nebo působení a
f)
další důležité informace.
3. Používání jednotlivých prvků plánu učení a rozvoje závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárního dobrovolníka EU a je pravidelně aktualizováno, zejména v těchto fázích:
a)
výběr;
b)
odborná příprava, případně včetně stáže;
c)
vyslání a
d)
hodnocení po vyslání.
KAPITOLA 3
UZNÁNÍ SCHOPNOSTÍ A DOVEDNOSTÍ ZÍSKANÝCH HUMANITÁRNÍMI DOBROVOLNÍKY EU
Článek 5
Hodnocení kompetencí a postup jejich dokumentace
1. Hodnocení kompetencí, které humanitární dobrovolníci EU získali účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU, a jejich dokumentace napomáhá k:
a)
profesnímu uznání získaných kompetencí, které jsou případně využitelné v souvislosti s profesí a které mohou zlepšit zaměstnatelnost dobrovolníka a
b)
společenskému uznání přínosu dobrovolníka při vyjadřování hodnot Unie a jeho solidarity s lidmi v nouzi a při vyzdvihování vědomí evropského občanství.
2. Rozsah a proces hodnocení a dokumentace se upraví tak, aby se dal použít pro začátečníky i zkušené odborníky a závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárních dobrovolníků EU.
3. Hodnocení a dokumentace získaných zkušeností jsou odrazem dlouhodobého procesu rozvoje, kterým humanitární dobrovolník EU prochází, a tudíž vyjádřením uznání procesu učení a rozvoje v jednotlivých fázích účasti dobrovolníka na iniciativě a podpory tohoto procesu. Hodnocení a dokumentace se provádějí na základě plánu učení a rozvoje uvedeného v článku 4.
4. Vysílající a přijímající organizace dává najevo své odhodlání hodnotit a dokumentovat zkušenosti získané humanitárními dobrovolníky EU s cílem usnadnit profesní a společenské uznání.
5. Komise a členské státy EU poskytnou příslušným vnitrostátním orgánům odpovědným za uznávání neformálního a informálního učení důležité informace o iniciativě Humanitární dobrovolníci EU a o procesu hodnocení a dokumentace, aby případně usnadnily proces formálního uznání získaných zkušeností humanitárních dobrovolníků EU v jejich zemích.
Článek 6
Profesní uznání
1. Na základě své žádosti obdrží humanitární dobrovolník EU osvědčení o účasti na iniciativě. Toto osvědčení vydává Komise a jsou v něm uvedeny alespoň tyto informace:
a)
datum působení;
b)
názvy a podrobnosti o vysílající a přijímající organizaci;
c)
jméno a kontaktní údaje osoby, která dobrovolníka zaškolovala, a jeho přímého nadřízeného;
d)
jména a kontaktní údaje osob ve vysílající a přijímající organizaci, které jsou o dobrovolníkovi ochotny poskytnout reference;
e)
hlavní úkoly a povinnosti humanitárního dobrovolníka EU;
f)
popis hlavních výsledků, kterých humanitární dobrovolník EU během svého působení dosáhl;
g)
popis výsledků učení, kterých humanitární dobrovolník EU dosáhl v jednotlivých fázích své účasti na iniciativě, pomocí odstupňování v souladu s čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Na žádost humanitárního dobrovolníka EU může být k osvědčení připojena kopie plánu učení a rozvoje.
Článek 7
Společenské uznání
1. Společenské uznání je podporováno prostřednictvím činností uvedených v plánu komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014. Humanitární dobrovolník EU má možnost zapojit se do vnějších komunikačních činností s cílem šířit informace o iniciativě a o angažovanosti dobrovolníků.
2. Komise v případě potřeby organizuje mezinárodní akce za účelem osvěty a zviditelnění iniciativy.
3. Vysílající organizace šíří informace o Humanitární dobrovolníci EU a podporují zapojení do sítě dané iniciativy s důrazem na příležitosti, jež síť dobrovolníků nabízí, aby se problematice týkající se humanitární pomoci a aktivní evropského občanské věnovali i po návratu z mise.
4. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o příležitostech nadále se věnovat problematice týkající se humanitární pomoci a aktivního evropského občanství. Zejména humanitární pracovníky EU povzbuzují, aby se účastnili konferencí a workshopů organizovaných na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni a sdíleli své zkušenosti se zainteresovanými zúčastněnými stranami.
KAPITOLA 4
NORMY UPRAVUJÍCÍ PARTNERSTVÍ MEZI VYSÍLAJÍCÍMI A PŘIJÍMAJÍCÍMI ORGANIZACEMI
Článek 8
Cíl partnerství a jeho účastníci
1. Partnerství mezi vysílající a přijímající organizací obsahuje ujednání mezi partnery, kteří se ucházejí o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí, jejich součástí mohou být rovněž činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, a kteří tyto projekty spravují.
2. Účastníky partnerství jsou vysílající organizace v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a přijímající organizace v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 375/2014.
3. Při vytváření partnerství mohou vysílající a přijímající organizace jako partnery zahrnout jiné organizace, které se zaměřují na oblasti související s cíli nebo věnují projektům zahrnujícím aktivity uvedené v odstavci 1, aby přispěly se svými specifickými odbornými znalostmi.
4. Jsou-li součástí projektů činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, lze za způsobilé partnery považovat vysílající a přijímající organizace, které již podstoupily proces akreditace v souladu s prováděcím nařízením Komise, které má být přijato na základě čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014, ale dosud akreditaci neobdržely, pokud uplatňují strategii pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc odpovídající potřebám.
5. Pokud projekty slouží jako podpora opatření v reakci na mimořádné situace, mohou partnerství tvořit pouze vysílající organizace.
Článek 9
Zásady partnerství
Při činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je podporováno nadnárodní partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi založené na zásadách:
a)
rovnosti;
b)
společných hodnot a společné vize;
c)
transparentnosti;
d)
odpovědnosti a důvěryhodnosti;
e)
vzájemné důvěry a respektu;
f)
komplementarity, využívání rozmanitosti společenství zabývajících se humanitární pomocí a dobrovolnickou činností s důrazem na budování místních kapacit;
g)
flexibility a přizpůsobení a
h)
vzájemnosti při rozdělování prostředků a stanovování cílů.
Článek 10
Dohoda o partnerství a normy
1. Dříve než vysílající a přijímající organizace uzavřou partnerství, vypracují přijímající organizace případně ve spolupráci s vysílajícími organizacemi posouzení potřeb zohledňující posouzení potřeb v oblasti humanitární pomoci, jež vypracovala Komise.
2. V posouzení potřeb musí být uvedeny alespoň tyto body:
a)
posouzení zranitelnosti a rizik země vyslání, včetně posouzení rizik pro ochranu, cestování a zdraví, která se humanitárních dobrovolníků EU mohou týkat;
b)
zvážení stávající kapacity přijímající organizace přijmout humanitárního dobrovolníka EU;
c)
analýza kompetencí a kapacit, které se přijímající organizaci a místnímu společenství v současné době nedostávají, s uvedením potřeb a analýzy, jak lze dané nedostatky nejlépe řešit;
d)
analýza očekávaného přínosu humanitárního dobrovolníka EU, případně předpokládané pomoci přijímající organizaci a místnímu společenství v otázce budování kapacit.
3. Dohodu o partnerství podepisují všichni partneři, aby se zajistilo dodržování těchto minimálních norem partnerství:
a)
Partnerství jsou založena na dohodě o společných hodnotách a společné vizi, zejména v otázkách dobrovolnické činnosti a humanitární pomoci;
b)
Musí být jasně definován přínos jednotlivých partnerů a jejich úkoly;
c)
Všichni partneři souhlasí se společnými cíli partnerství a se způsobem, jakým je partnerství spravováno, zejména pokud jde o:
i)
rozhodovací a pracovní postupy;
ii)
finanční ujednání a správu;
iii)
způsoby komunikace mezi všemi zúčastněnými stranami; četnost schůzek a inspekcí na místě ze strany vysílajících organizací;
iv)
plán práce a činností včetně harmonogramu;
v)
přidělení úkolů v souladu s plánem komunikace iniciativy;
vi)
sledování a hodnocení partnerství;
vii)
vedení účetnictví a dokumentace;
viii)
konečné úpravy a finalizaci posouzení potřeb podle odstavce 1;
ix)
společné definování a hodnocení úkolů přidělených humanitárním dobrovolníkům EU;
x)
úkoly a povinnosti zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU v různých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU;
xi)
postupy pro řešení stížností (podaných v rámci partnerství nebo zvnějšku v souvislosti s činností partnerství) a řešení sporů mezi partnery;
xii)
politiky a postupy upravující ukončení partnerství ze strany partnera;
xiii)
finanční dopady a
xiv)
smluvní dopady (včetně dopadů týkajících se humanitárního dobrovolníka EU a dotčených společenství).
d)
V případě potřeby bude vypracována strategie pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc mezi partnery odpovídající potřebám a na danou strategii bude vyčleněn zvláštní rozpočet.
e)
Partneři se podílejí na vzdělávacích aktivitách a zavazují se provádět akce zaměřené na komunikaci a zviditelnění v souladu s plánem komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014.
KAPITOLA 5
ROVNÉ PŘÍLEŽITOSTI A ZAMEZENÍ DISKRIMINACI
Článek 11
Obecná zásada
1. Iniciativa je otevřena všem způsobilým zájemcům, bez ohledu na jejich státní příslušnost, pohlaví, rasu, etnický původ, věk, sociální zázemí, náboženské vyznání nebo víru, rodinný stav nebo sexuální orientaci a jakékoli případné zdravotní postižení.
2. Vysílající a přijímající organizace se zavazují dodržovat zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace. Tyto zásady jsou nedílnou součástí procesu vyhledávání, výběru a přijímání a přípravy dobrovolníků a politik a postupů řízení výkonnosti.
Článek 12
Rovné zacházení, rovné příležitosti a nediskriminace
1. Vysílající organizace má zakotvené zásady a uplatňuje politiku zajišťující v praxi na pracovišti zohledňování zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a organizační kultura podporující začlenění.
2. Politika rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace uvedená v odstavci 1 musí splňovat přinejmenším tyto podmínky:
a)
být v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními předpisy a snažit se bránit diskriminačnímu jednání a postupům, a to včetně jakýchkoli překážek zaměstnanosti pro všechny skupiny, které jsou uvedeny v daných právních předpisech a/nebo o kterých je známo, že se při hledání zaměstnání mohou potýkat s předsudky, a u kterých tudíž hrozí, že nebudou dostatečně zastoupeny, taková jednání a postupy řešit nebo je odstraňovat;
b)
zahrnovat mimo jiné všechny aspekty dobrovolnické praxe, včetně pravidel chování jednotlivců, zveřejňování volných míst, přijímání a výběru, odborné přípravy a rozvoje, řízení výkonnosti, pracovních podmínek včetně postupů odměňování a propouštění;
c)
jasně definovat úkoly a povinnosti všech zaměstnanců a dobrovolníků, týmů vedoucích a řídících pracovníků, oddělení lidských zdrojů a jakýchkoli jiných zúčastněných stran, které organizace určí;
d)
být pravidelně kontrolována a přezkoumávána s cílem, aby se zajistil její soulad s příslušnými právními předpisy a její správné a účinné provádění.
3. Přijímající organizace poskytne vysílající organizaci písemné srozumění se zásadami a politikou rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a poskytne vysílající organizaci poradenství ohledně jakýchkoli výjimek týkajících se definice úlohy a profilu humanitárního dobrovolníka EU, které jsou nezbytné na základě konkrétních souvislostí její práce.
4. Vysílající organizace je nápomocna přijímající organizaci při uplatňování politiky rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a výjimečně přijímajícím organizacím pomáhá s případnými úpravami těchto zásad podle konkrétních okolností.
5. Je-li to možné, poskytuje vysílající organizace všem zaměstnancům pravidelná odpovídající odborná školení a instruktáž ohledně politiky a jejích zásad, aby všechny zúčastněné strany politiku pochopily, podporovaly a uplatňovaly.
KAPITOLA 6
DODRŽOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ, PRÁVA UNIE A PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ PŘIJÍMAJÍCÍ ZEMĚ
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly dodržovány příslušné vnitrostátní právní předpisy, právo Unie a právní předpisy přijímající země, včetně:
a)
nařízení (EU) č. 375/2014, včetně obecných zásad uvedených v článku 5;
b)
právních předpisů upravujících právní status humanitárních dobrovolníků EU;
c)
použitelných právních předpisů týkajících se pracovních podmínek, zdraví, ochrany a bezpečnosti dobrovolníků;
d)
právních předpisů o rovném zacházení a nediskriminaci a
e)
právních předpisů o ochraně osobních údajů.
2. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z právních předpisů uvedených v odstavci 1 a o jejich právu na pojistné krytí stanoveném v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014.
Článek 14
Právní status humanitárního dobrovolníka EU
1. Vysílající organizace dodržuje právní předpisy upravující právní status humanitárního dobrovolníka EU. Připraví proto smlouvu o vyslání podle čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 375/2014, kterou musí podepsat vysílající organizace a humanitární dobrovolník EU. Ve smlouvě musí být uvedeny použitelné právní předpisy a právo příslušné pro smlouvu.
2. Vysílající organizace zajistí, aby přijímající organizace smlouvu dodržovala, a je odpovědná za porušení ustanovení smlouvy o vyslání ze strany přijímající organizace.
Článek 15
Povinnost informovat humanitárního dobrovolníka EU o daňových pravidlech
1. Před vysláním informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU o veškerých daňových pravidlech vztahujících se na příspěvky na pobyt v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, případně v zemi vyslání.
2. Není-li humanitární dobrovolník EU rezidentem v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU, že je povinen seznámit se s daňovými pravidly, která země, v níž pobývá, v dané konkrétní situaci uplatňuje.
Článek 16
Ochrana údajů
1. Při zpracování osobních údajů postupují vysílající a přijímající organizace v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7), případně nařízením (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001 (8).
2. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby při zpracování údajů o zájemcích o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolnících EU, včetně jejich shromažďování, užívání, zveřejňování, nebo při vymazávání těchto údajů nedocházelo ke zneužití nebo nesprávnému užívání. To se týká všech záležitostí v souvislosti se zájemci o dobrovolnickou činnost a humanitárními dobrovolníky EU, zejména:
a)
přijímání a výběru (včetně formulářů žádostí, zápisů z pohovorů a dotazníků k sebehodnocení) a
b)
přípravy a řízení humanitárních dobrovolníků EU (včetně plánů učení a rozvoje, přezkumů výkonnosti a záznamů o zaškolení, lékařských prohlídek nebo jakýchkoli disciplinárních záležitostí).
3. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly zpracovávány pouze relevantní údaje a aby veškeré osobní údaje, jako je jméno, věk, adresa a datum narození, včetně citlivých údajů, informace týkající se přijetí, vlastního zaměstnání a výkonnosti, byly:
a)
shromažďovány zákonným způsobem a způsobem odpovídajícím legitimnímu účelu;
b)
zpracovány korektně a zákonným způsobem;
c)
v případě potřeby opravovány nebo aktualizovány;
d)
přístupné pouze oprávněným zaměstnancům;
e)
dotčenému zájemci o dobrovolnickou činnost nebo humanitárnímu dobrovolníkovi EU na žádost zpřístupněny;
f)
bezpečně uchovávány a
g)
uchovávány po dobu ne delší než je nezbytné.
4. Ke zpracování údajů uvedených v odstavci 3 musí vysílající a přijímající organizace získat výslovný souhlas humanitárního dobrovolníka EU.
5. Vysílající a přijímající organizace informují zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitárního dobrovolníka EU, že mají právo na ochranu osobních údajů, právo podat stížnost a užívat své vlastní údaje a mít k nim přístup, právo znát totožnost subjektů, které budou mít přístup k jejich osobním údajům, a vědět k jakému typu údajů budou mít jednotlivé subjekty přístup.
Článek 17
Integrita a etický kodex
1. Vysílající a přijímající organizace se dohodne na politice integrity, jejímž cílem je předcházet korupci a úplatkářství, a na etickém kodexu založeném na vhodné politice řízení vysílající organizace, která se vztahuje na humanitární dobrovolníky EU a poskytuje jim pokyny ohledně očekávaného chování, slušnosti a integritě požadované během jejich účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Etický kodex je pro humanitární dobrovolníky EU závazný a zahrnuje přinejmenším tyto požadavky:
a)
závazek podporovat ztotožnění s iniciativou Humanitární dobrovolníci EU a přispívat k jejím cílům;
b)
respektování druhých, lidské důstojnosti a dodržování zásad nediskriminace;
c)
dodržování zásad humanitární pomoci uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014;
d)
závazek k ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání;
e)
nulová tolerance k užívaní drog nedovolených v zemi vyslání;
f)
dodržování místních zákonů;
g)
integrita, opatření proti podvodům a proti korupci;
h)
zachování vysoké úrovně osobního a profesního chování;
i)
dodržování postupů týkajících se ochrany, zdraví a bezpečnosti;
j)
povinnost oznámit případné porušení etického kodexu a opatření upravující takové oznamování;
k)
pravidla pro jednání s médii a pro správu informací a
l)
pravidla zakazující zneužívání zařízení organizace.
3. V případě jakéhokoli porušení etického kodexu ze strany humanitárního dobrovolníka EU se postupuje podle politiky řízení vysílající organizace.
4. Hrubé porušení etického kodexu má za následek předčasný návrat humanitárního dobrovolníka EU, případně je jeho chování oznámeno příslušným profesním nebo správním organizacím či orgánům.
Článek 18
Opatření na ochranu práv dětí a ohrožených dospělých osob, včetně nulové tolerance pohlavního zneužívání
1. Vysílající a přijímající organizace se zavazují k politice nulové tolerance zneužívání dětí a/nebo ohrožených dospělých osob, včetně pohlavního zneužívání. Musí být schopny hlásit případy zneužívání, neprodleně a řádně je řešit, poskytovat pomoc obětem, předcházet viktimizaci osob, které případ oznámily, a přivést pachatele k odpovědnosti.
2. Během procesu vybírání humanitárních dobrovolníků EU a jejich úvodních školení a odborné přípravy vysílající a přijímající organizace předcházejí zneužívání vytvořením kultury otevřenosti a informovanosti ohledně daného tématu a stanovením jasného řízení a povinností v oblasti dohledu.
3. Vysílající organizace provede všechny ze zákona nařízené kontroly, aby prověřila způsobilost zájemců o dobrovolnickou činnost k práci s těmito cílovými skupinami.
4. Ve snaze zajistit, aby k danému zneužívání nedocházelo, informují vysílající a přijímající organizace zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitární dobrovolníky EU o rizicích a doporučených preventivních opatřeních.
KAPITOLA 7
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. října 2014.
GEDELEGEERDE VERORDENING (EU) Nr. 1398/2014 VAN DE COMMISSIE
van 24 oktober 2014
tot vaststelling van normen inzake kandidaat-vrijwilligers en EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EU) nr. 375/2014 van het Europees Parlement en de Raad van 3 april 2014 tot oprichting van het Europese vrijwilligerskorps voor humanitaire hulpverlening (hierna „het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp” genoemd) (1), en met name artikel 9, lid 2,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Overeenkomstig Verordening (EU) nr. 375/2014 moet de Commissie normen en procedures vaststellen met betrekking tot de noodzakelijke voorwaarden, nadere regelingen en vereisten die uitzendende en ontvangende organisaties moeten hanteren bij de identificatie, selectie, opleiding, het beheer en de inzet van kandidaat-vrijwilligers en EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp ter ondersteuning van humanitaire hulpoperaties in derde landen. In Verordening (EU) nr. 375/2014 is vastgesteld dat deze normen moeten worden aangenomen door middel van gedelegeerde handelingen en de procedures door middel van uitvoeringshandelingen.
(2)
Alle betrokken partijen bij het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp, inclusief de vrijwilligers zelf en de uitzendende en ontvangende organisaties, moeten worden aangespoord om in het initiatief een gevoel van identiteit te delen.
(3)
In het competentiekader voor het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp moeten de transversale competenties worden vastgelegd die vereist zijn in talrijke sectoren van het vrijwilligerswerk en de arbeidsmarkt, alsook specifieke competenties worden afgebakend die noodzakelijk zijn voor het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp en het verstrekken van humanitaire hulp. Het kader moet ook voorzien in een niet-limitatieve lijst van de technische competenties. Hiermee moet worden gezorgd voor een doeltreffende en op behoeften gebaseerde selectie en voorbereiding van kandidaat-vrijwilligers, waarbij wordt uitgegaan van een gemeenschappelijk competentiekader.
(4)
Om de competenties, leerbehoeften en leerresultaten van EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp te kunnen documenteren en beoordelen, moet tijdens hun deelname aan het initiatief gebruik worden gemaakt van een gebruiksvriendelijk plan voor opleiding en ontwikkeling. Voor het opstellen van dit plan wordt gebruikgemaakt van de ervaring die is opgedaan bij de initiatieven Youthpass (2) en Europass (3).
(5)
Dank zij de kennis, vaardigheden en competenties die de vrijwilligers bij een deelname aan het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp verwerven, wordt hun inzetbaarheid bevorderd. Door hun deelname tonen zij ook hun solidariteit met mensen in nood en hun bereidheid om een gevoel van Europees burgerschap te bevorderen. Voor zover mogelijk moet derhalve met specifieke bepalingen de validatie van niet-formeel en informeel leren door EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp worden bevorderd, overeenkomstig de aanbeveling van de Raad van 20 december 2012 betreffende de validatie van niet-formeel en informeel leren (4).
(6)
De normen die van toepassing zijn op de partnerschappen tussen de uitzendende en ontvangende organisaties, zijn van belang voor zowel de humanitaire sector als de vrijwilligersorganisaties. Zij ondersteunen de doelstelling om partnerschappen op te bouwen tussen de uitvoerende organisaties en onderstrepen de wederzijdse verantwoordelijkheid van deze organisaties, zowel ten aanzien van de totstandkoming van de doelstellingen van het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp als van de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp als individuen. De beginselen waarop het partnerschap is gebaseerd, moeten worden vastgesteld en de partnerschapsovereenkomst moet beantwoorden aan minimumvereisten waaraan de partners moeten voldoen om in aanmerking te komen voor de uitvoering en het beheer van projecten waarbij EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp worden ingezet in derde landen.
(7)
De beginselen inzake gelijke kansen en non-discriminatie zijn verankerd in het nationale recht en het recht van de Unie en moeten in alle omstandigheden worden nageleefd en bevorderd door de uitzendende en ontvangende organisaties. In voorkomend geval wordt evenwel voorzien in contextgebonden uitzonderingen met betrekking tot de rol en het profiel van EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp.
(8)
Naleving van het desbetreffende nationale en Unierecht en het recht van het ontvangende land is essentieel. Dit valt onder de verantwoordelijkheid van de uitzendende en ontvangende organisaties, die ook verplicht zijn de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in kennis te stellen van hun rechten en wettelijke verplichtingen die voortvloeien uit deze wetgeving en hun recht op een verzekeringsdekking. Een duidelijke juridische status van de vrijwilligers is een absolute voorwaarde voor hun inzet en moet derhalve worden vastgelegd in een contract tussen de uitzendende organisaties en de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp waarin de voorwaarden voor de inzet worden vastgelegd. Bijzondere aandacht moet ook worden besteed aan de bescherming van persoonsgegevens, de noodzaak om - overeenkomstig een gedragscode - met integriteit te werk te gaan, de bescherming van kinderen en kwetsbare volwassenen, inclusief door de invoering van een beginsel van nultolerantie ten aanzien van seksueel misbruik.
(9)
Om de tijdige tenuitvoerlegging van het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp te garanderen, is een urgente inwerkingtreding van deze verordening vereist, aangezien hierin de bepalingen zijn opgenomen waarop de uitvoerende organisaties zich baseren om EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in te zetten in derde landen,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
HOOFDSTUK 1
ALGEMENE BEPALINGEN
Artikel 1
Algemene bepalingen
In deze verordening worden normen vastgesteld die gelden voor kandidaat-vrijwilligers en EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp, met inachtneming van de in artikel 9, lid 2, van Verordening (EU) nr. 375/2014 vermelde aangelegenheden:
a)
een competentiekader dat wordt gebruikt voor de identificatie, selectie en voorbereiding van vrijwilligers als junior of senior professionals;
b)
bepalingen ter waarborging van gelijke kansen en non-discriminatie bij het identificatie- en selectieproces;
c)
bepalingen ter waarborging van naleving van het betreffende nationale en Unierecht en het recht van het ontvangende land door uitzendende en ontvangende organisaties;
d)
normen van toepassing op de partnerschappen tussen uitzendende en ontvangende organisaties, en
e)
bepalingen met het oog op erkenning van de door de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp verworven vaardigheden en competenties overeenkomstig de bestaande relevante Unie-initiatieven.
Artikel 2
Definities
Voor de toepassing van deze verordening zijn de definities in artikel 3 van Verordening (EU) nr. 375/2014 en de definities in de uitvoeringsverordening van de Commissie die op grond van artikel 9, lid 3, van Verordening (EU) nr. 375/2014 moet worden vastgesteld, van toepassing. Daarnaast wordt verstaan onder:
a) „competenties”: volgens de definitie die is opgenomen in het Europees referentiekader voor sleutelcompetenties voor een leven lang leren (5), een combinatie van kennis, vaardigheden en attitudes die in een bepaalde context adequaat zijn en die EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in staat stellen bij te dragen tot het verstrekken van op behoeften gebaseerde humanitaire hulp;
b) „transversale competenties”: competenties die vereist zijn in talrijke sectoren van het vrijwilligerswerk en de arbeidsmarkt en die niet specifiek zijn voor humanitaire hulpverlening;
c) „specifieke competenties”: competenties die vereist zijn voor het EU-vrijwilligersinitiatief en voor humanitaire hulpverlening in bredere zin;
d) „technische competenties”: competenties op grond van gespecialiseerde kennis die van belang zijn op het gebied van humanitaire hulp;
e) „leerresultaten”: volgens de definitie die is opgenomen in het Europees kwalificatiekader (6), verklaringen over hetgeen een lerende weet, begrijpt en kan doen na de voltooiing van een leerproces. Leerresultaten worden uitgedrukt in termen van kennis, vaardigheden en competenties.
HOOFDSTUK 2
COMPETENTIEKADER
Artikel 3
Competentiekader
1. Het competentiekader voor het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp heeft drie dimensies:
a)
transversale competenties;
b)
specifieke competenties;
c)
technische competenties.
2. Het competentiekader is toegespitst op:
a)
junior professionals, in het bijzonder pas afgestudeerden met minder dan vijf jaar beroepservaring en minder dan vijf jaar ervaring op het vlak van humanitaire hulpverlening, en
b)
senior professionals met vijf of meer jaar beroepservaring in een positie als leidinggevende of deskundige.
3. Het competentiekader dient zowel ter bevordering van de permanente persoonlijke ontwikkeling van de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in de verschillende fasen van hun deelname aan het initiatief als ter beoordeling van hun vooruitgang. De vaardigheidsniveaus in elke competentie worden op een coherente wijze beoordeeld op grond van het Europees kwalificatiekader. Hierbij wordt volgende indeling in niveaus gebruikt:
a)
niveau 4: uitstekende beheersing;
b)
niveau 3: afdoende beheersing;
c)
niveau 2: beheersing met lacunes;
d)
niveau 1: zwakke beheersing.
4. De belangrijkste competenties zijn omschreven in de bijlage.
Artikel 4
Opleidings- en ontwikkelingsplan
1. In een opleidings- en ontwikkelingsplan worden de leerresultaten omschreven die de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp geacht worden te behalen en is informatie opgenomen over de verwachte competenties, leerbehoeften en -resultaten van deze vrijwilligers in de verschillende fasen van hun deelname aan het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp.
2. In het opleidings- en ontwikkelingsplan zijn de volgende gegevens opgenomen:
a)
basisinformatie over de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp;
b)
basisinformatie over het project waaraan de vrijwilliger deelneemt en een beschrijving van de uit te voeren taken;
c)
de in het competentiekader beschreven competenties en een beoordeling van de prestatie van de vrijwilliger en de desbetreffende leerresultaten;
d)
leerbehoeften en geplande ontwikkelingsactiviteiten, in voorkomend geval;
e)
tijdens de opleiding of in de loop van het project gevolgde cursussen, en
f)
overige relevante informatie.
3. Afhankelijk van de individuele behoeften en aspiraties van de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp zijn de verschillende onderdelen van het opleidings- en ontwikkelingsplan van toepassing. Deze onderdelen worden op gezette tijden bijgewerkt, onder meer in de volgende fasen:
a)
selectie;
b)
opleiding, waaronder in voorkomend geval stages;
c)
inzet, en
d)
nabespreking na afloop van de inzet, in voorkomend geval.
HOOFDSTUK 3
ERKENNING VAN DE VAARDIGHEDEN EN COMPETENTIES DIE ZIJN VERWORVEN DOOR DE EU-VRIJWILLIGERS VOOR HUMANITAIRE HULP
Artikel 5
Beoordeling en staving
1. De beoordeling en staving van de competenties die de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp hebben verworven tijdens hun deelname aan het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp dienen ter ondersteuning van:
a)
de professionele erkenning van de verworven competenties die beroepshalve kunnen worden gebruikt en die de inzetbaarheid van een vrijwilliger zouden kunnen verbeteren, en
b)
de sociale erkenning van de bijdrage van de vrijwilligers aan de waarden van de Unie op het gebied van solidariteit met mensen in nood, waarbij een gevoel van Europees burgerschap zichtbaar wordt bevorderd.
2. De reikwijdte en de procedure van beoordeling en staving worden zodanig aangepast dat zij zowel voor junior als voor senior professionals geschikt zijn en zijn afgestemd op de individuele noden en verwachtingen van de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp.
3. De beoordeling en staving van de leerervaringen geven de continue ontwikkeling van de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp weer, waarbij de opleiding en ontwikkeling in de verschillende fasen van de deelname van een vrijwilliger aan het initiatief naar waarde wordt geschat en ondersteund. Beoordeling en staving worden uitgevoerd op basis van het in artikel 4 bedoelde opleidings- en ontwikkelingsplan.
4. Uitzendende en ontvangende organisaties werken steeds actief mee aan de beoordeling en staving van de leerervaringen van de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp om de professionele en sociale erkenning te bevorderen.
5. De Commissie en de EU-lidstaten verstrekken de bevoegde nationale autoriteiten die verantwoordelijk zijn voor de validering van het niet-formeel en informeel leren relevante informatie over het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp en de beoordeling en staving om in voorkomend geval de formele validering van de leerervaringen van de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in hun land van herkomst te vergemakkelijken.
Artikel 6
Professionele erkenning
1. EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp ontvangen op hun verzoek een getuigschrift ter bevestiging van hun deelname aan het initiatief. Dit getuigschrift wordt verstrekt door de Commissie en bevat ten minste de volgende informatie:
a)
begin- en einddatum van de opdracht;
b)
naam en nadere gegevens van de uitzendende en ontvangende organisaties;
c)
naam en contactgegevens van de mentor en lijnmanager van de vrijwilliger;
d)
naam en nadere gegevens van de personen in de uitzendende en ontvangende organisaties die bereid zijn een referentie te verstrekken voor de vrijwilliger;
e)
de belangrijkste taken en verantwoordelijkheden van de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp;
f)
een beschrijving van de belangrijkste verwezenlijkingen van de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp tijdens de opdracht;
g)
een beschrijving van de leerresultaten van de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp tijdens de verschillende fasen van hun deelname aan het initiatief, die worden beoordeeld overeenkomstig artikel 3, lid 3, van deze verordening.
2. Op verzoek van de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp kan een kopie van het opleidings- en ontwikkelingsplan bij het getuigschrift worden gevoegd.
Artikel 7
Sociale erkenning
1. De sociale erkenning wordt bevorderd door de activiteiten die zijn opgenomen in het in artikel 17 van Verordening (EU) nr. 375/2014 bedoelde communicatieplan. De EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp krijgen de mogelijkheid mee te werken aan de externe communicatie die tot doel heeft het initiatief en de inzet van de vrijwilligers in de openbaarheid te brengen.
2. In voorkomend geval organiseert de Commissie bijeenkomsten op hoog niveau om het publiek voor te lichten en de zichtbaarheid van het initiatief te verbeteren.
3. De uitzendende organisaties verspreiden informatie over en bevorderen de deelname aan het netwerk voor het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp, waarbij zij de aandacht vestigen op de mogelijkheden die het netwerk biedt voor vrijwilligers om na hun uitzending betrokken te blijven bij de humanitaire hulpverlening en een actief Europees burgerschap.
4. De uitzendende en ontvangende organisaties stellen de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in kennis van de mogelijkheden om zich te blijven engageren voor aangelegenheden op het gebied van humanitaire hulp en actief Europees burgerschap. Zij sporen de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp aan om deel te nemen aan conferenties en workshops die op Europees en nationaal niveau worden georganiseerd, om hun ervaringen met de belanghebbende partijen te delen.
HOOFDSTUK 4
NORMEN VAN TOEPASSING OP DE PARTNERSCHAPPEN TUSSEN UITZENDENDE EN ONTVANGENDE ORGANISATIES
Artikel 8
Doelstelling en leden van een partnerschap
1. In het kader van het partnerschap tussen de uitzendende en ontvangende organisaties worden de regelingen vastgesteld tussen de partners die zich kandidaat stellen voor projecten waarbij EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp worden ingezet in derde landen en die deze projecten beheren. Deze regelingen kunnen ook betrekking hebben op activiteiten op het vlak van capaciteitsopbouw en/of technische bijstand.
2. De leden van het partnerschap zijn uitzendende organisaties die in overeenstemming zijn met artikel 10, lid 3, van Verordening (EU) nr. 375/2014 en ontvangende organisaties die in overeenstemming zijn met artikel 10, lid 4, van Verordening (EU) nr. 375/2014.
3. Wanneer uitzendende en ontvangende organisaties een partnerschap vormen, kunnen zij andere organisaties die gespecialiseerd zijn in werkterreinen die van belang zijn voor de in lid 1 bedoelde doelstellingen of projectmaatregelen, als partners opnemen om een beroep te doen op hun specifieke deskundigheid.
4. Wanneer projecten activiteiten omvatten die betrekking hebben op capaciteitsopbouw en/of technische bijstand, komen uitzendende en ontvangende organisaties die reeds zijn onderworpen aan een certificeringsprocedure overeenkomstig de op grond van artikel 10, lid 1, van Verordening (EU) nr. 375/2014 vast te stellen uitvoeringsverordening van de Commissie, maar waaraan geen certificering is toegekend, ook in aanmerking als partners op voorwaarde dat zij beschikken over een op behoeften gebaseerde strategie voor capaciteitsopbouw en/of technische bijstand.
5. In het geval van projecten ter ondersteuning van noodhulpoperaties, kan het partnerschap louter uit uitzendende organisaties zijn samengesteld.
Artikel 9
Beginselen van partnerschap
Met de activiteiten van het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp worden transnationale partnerschappen bevorderd tussen uitzendende en ontvangende organisaties, die op de volgende beginselen zijn gebaseerd:
a)
gelijkheid;
b)
gemeenschappelijke waarden en een gemeenschappelijke visie;
c)
transparantie;
d)
verantwoordelijkheid, verantwoordingsplicht en betrouwbaarheid;
e)
wederzijds vertrouwen en respect;
f)
complementariteit, die gebaseerd is op de diversiteit binnen de gemeenschap van humanitaire hulpverleners en het vrijwilligerswerk, met een sterke nadruk op de opbouw van lokale capaciteit;
g)
flexibiliteit en aanpassingsvermogen; en
h)
wederkerigheid bij de toekenning van middelen en de vaststelling van doelstellingen.
Artikel 10
Partnerschapsovereenkomst en normen
1. Voordat uitzendende en ontvangende organisaties een partnerschap opzetten, moet een behoeftenanalyse worden uitgevoerd door de ontvangende organisaties, in voorkomend geval in samenwerking met de uitzendende organisaties, waarbij rekening wordt gehouden met de beoordeling van de behoeften aan humanitaire hulp door de Commissie.
2. Deze behoeftenanalyse omvat ten minste volgende onderdelen:
a)
een beoordeling van de kwetsbaarheid en de risico's van het land waar de vrijwilligers worden ingezet, inclusief een beoordeling van de veiligheid en de reis- en gezondheidsrisico's die van belang zijn voor EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp;
b)
een evaluatie van de huidige capaciteit van de ontvangende organisatie om een EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp te ontvangen;
c)
een analyse van de competenties en capaciteiten die momenteel ontbreken binnen de ontvangende organisatie en de plaatselijke gemeenschap, waarbij de behoeften worden vastgesteld en wordt nagegaan hoe zij het best worden aangepakt;
d)
een analyse van de verwachte toegevoegde waarde van de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp en in voorkomend geval van de beoogde steun inzake capaciteitsopbouw aan de ontvangende organisatie en de lokale gemeenschap.
3. Een partnerschapsovereenkomst wordt door alle partners ondertekend om te garanderen dat de volgende minimale partnerschapsnormen in acht worden genomen:
a)
partnerschappen zijn gebaseerd op een overeenkomst over gemeenschappelijke waarden en een gemeenschappelijke visie, in het bijzonder met betrekking tot vrijwilligerswerk en humanitaire hulp;
b)
de toegevoegde waarde van elke partner en zijn respectieve taken wordt duidelijk afgebakend;
c)
alle partners stemmen in met de gemeenschappelijke doelstellingen van het partnerschap en de wijze waarop het partnerschap wordt beheerd, in het bijzonder met betrekking tot:
i)
besluitvormingsprocedures en werkmethoden;
ii)
financiële regelingen en beheer;
iii)
communicatiekanalen tussen alle betrokken partijen, frequentie van de vergaderingen en inspectiebezoeken door uitzendende organisaties;
iv)
werkprogramma en activiteiten, inclusief tijdschema;
v)
taakverdeling, overeenkomstig het communicatieplan van het initiatief;
vi)
toezicht op en evaluatie van het partnerschap;
vii)
boekhouding en documentatie;
viii)
een verfijning en afronding van de in lid 1 bedoelde behoeftenanalyse;
ix)
gezamenlijke formulering en evaluatie van de taken die aan de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp zijn opgedragen;
x)
taken en verantwoordelijkheden met betrekking tot kandidaat-vrijwilligers en EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in de verschillende fasen van hun deelname aan het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp;
xi)
procedures voor klachtenbehandeling (zowel klachten die binnen het partnerschap zijn geuit als die welke afkomstig zijn van externe partijen met betrekking tot het optreden van het partnerschap) en conflictoplossing tussen partners;
xii)
beleid en procedures voor het vertrek van een partner;
xiii)
financiële gevolgen, en
xiv)
contractuele gevolgen (inclusief ten aanzien van de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp en de betrokken gemeenschappen);
d)
in voorkomend geval wordt een op behoeften gebaseerde strategie voor capaciteitsopbouw en/of technische bijstand tussen partners opgesteld en worden voor deze strategie specifieke middelen uitgetrokken;
e)
partners dragen bij tot de leeractiviteiten en zijn bereid acties te ondernemen op het vlak van communicatie en zichtbaarheid overeenkomstig het in artikel 17 van Verordening (EU) nr. 375/2014 bedoelde communicatieplan.
HOOFDSTUK 5
GELIJKE KANSEN EN NON-DISCRIMINATIE
Artikel 11
Algemeen beginsel
1. Het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp staat open voor alle in aanmerking komende kandidaten, ongeacht hun nationaliteit, geslacht, ras, etnische afkomst, leeftijd, sociale achtergrond, godsdienst of levensovertuiging, burgerlijke staat of seksuele geaardheid en eventuele handicaps.
2. De uitzendende en ontvangende organisaties onderschrijven de beginselen van gelijke behandeling, gelijke kansen en non-discriminatie. Deze beginselen worden volledig opgenomen in de procedure voor de identificatie, selectie en aanwerving, en voorbereiding van de vrijwilligers en in het beleid en de werkmethoden op het vlak van prestatiebeheer.
Artikel 12
Gelijke behandeling, gelijke kansen en non-discriminatie
1. De uitzendende organisatie heeft een beginselverklaring en een beleid om ervoor te zorgen dat de beginselen van gelijke behandeling, gelijke kansen en non-discriminatie worden nageleefd op de werkvloer, waarbij wordt gestreefd naar een inclusieve organisatiecultuur.
2. Het in lid 1 bedoelde beleid op het vlak van gelijke behandeling, gelijke kansen en non-discriminatie voldoet ten minste aan de volgende voorwaarden:
a)
het is in overeenstemming met de desbetreffende EU- en nationale wetgeving, waarbij ernaar wordt gestreefd discriminerende beleidsbeginselen of praktijken te voorkomen, aan te pakken of uit de weg te ruimen, inclusief belemmeringen voor werkgelegenheid voor alle groepen op wie deze wetgeving betrekking heeft en/of van wie geweten is dat zij geconfronteerd kunnen worden met vooroordelen wanneer zij zoeken naar werk, en dus het risico lopen om ondervertegenwoordigd te zijn;
b)
het dekt - zonder hiertoe beperkt te zijn - alle aspecten van de vrijwilligersactiviteit, inclusief individuele gedragsregels, advertentieplaatsing, selectie en aanwerving, opleiding en ontwikkeling, prestatiebeheer, arbeidsvoorwaarden waaronder verlonings- en ontslagprocedures;
c)
het geeft een duidelijke afbakening van de taken en verantwoordelijkheden van alle personeelsleden en vrijwilligers, leidinggevenden en leiderschapsteams, personeelsdiensten en alle andere door de organisatie vermelde betrokken partijen;
d)
het wordt regelmatig gecontroleerd en geëvalueerd om ervoor te zorgen dat het beleid in overeenstemming blijft met de desbetreffende wetgeving en correct en doeltreffend ten uitvoer wordt gelegd.
3. De ontvangende organisatie bevestigt de uitzendende organisatie schriftelijk dat zij het beginsel en het beleid inzake gelijke behandeling, gelijke kansen en non-discriminatie onderschrijft en informeert de uitzendende organisatie indien door de specifieke context van de opdracht uitzonderingen moeten worden gemaakt bij het vastleggen van de opdracht en het profiel van de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp.
4. De uitzendende organisatie ondersteunt de ontvangende organisatie bij de tenuitvoerlegging van het beleid op het vlak van gelijke behandeling, gelijke kansen en non-discriminatie. Bij wijze van uitzondering wordt de ontvangende organisatie indien nodig ondersteund bij het maken van contextgebonden aanpassingen aan deze beginselen.
5. Indien mogelijk verstrekt de uitzendende organisatie op gezette tijden passende opleiding en voorlichting over haar beleid en haar beginselen aan al haar personeelsleden, om ervoor te zorgen dat het beleid door alle betrokken partijen wordt begrepen, ondersteund en uitgevoerd.
HOOFDSTUK 6
NALEVING VAN HET NATIONALE EN UNIERECHT EN HET RECHT VAN HET ONTVANGENDE LAND
Artikel 13
Algemene bepalingen
1. De uitzendende en ontvangende organisaties waarborgen de naleving van het desbetreffende nationale en Unierecht en het recht van het ontvangende land, met inbegrip van de volgende voorschriften:
a)
Verordening (EU) nr. 375/2014, inclusief de inachtneming van de in artikel 5 bedoelde algemene beginselen;
b)
wetgeving die van toepassing is op de juridische status van de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp;
c)
wetgeving die van toepassing is op de arbeidsomstandigheden, gezondheid, veiligheid en beveiliging van de vrijwilligers;
d)
wetgeving betreffende gelijke behandeling en non-discriminatie, en
e)
wetgeving betreffende de bescherming van persoonsgegevens.
2. De uitzendende en ontvangende organisaties stellen de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in kennis van hun rechten en wettelijke verplichtingen die voortvloeien uit de in lid 1 bedoelde wetgeving en hun rechten op een verzekeringsdekking zoals bepaald in de uitvoeringsverordening van de Commissie die op grond van artikel 9, lid 3, van Verordening (EU) nr. 375/2014 moet worden vastgesteld.
Artikel 14
Juridische status van een EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp
1. De uitzendende organisatie neemt de wetgeving in acht die van toepassing is op de juridische status van een EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp. Derhalve wordt door deze organisatie een contract voor de inzet van vrijwilligers opgesteld - zoals bedoeld in artikel 14, lid 5, van Verordening (EU) nr. 375/2014 - die door de organisatie zelf en de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp moet worden ondertekend. In het contract worden de op het contract toepasselijke wetgeving en de rechterlijke bevoegdheid over het contract vastgesteld.
2. De uitzendende organisatie garandeert de naleving van het contract door de ontvangende organisatie en is aansprakelijk voor inbreuken op de contractbepalingen door de ontvangende organisatie.
Artikel 15
Verplichting om EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in kennis te stellen van de fiscale bepalingen
1. Voorafgaand aan de inzet stelt de uitzendende organisatie de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp in kennis van de fiscale bepalingen inzake dagvergoedingen in het land van vestiging van de uitzendende organisatie en indien nodig, in het land van inzet.
2. Wanneer een EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp geen inwoner is van het land van vestiging van de uitzendende organisatie, stelt de uitzendende organisatie de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in kennis van de verplichting om zich vertrouwd te maken met de fiscale bepalingen van het land waarin zij zijn gevestigd en die van toepassing is op hun specifieke situatie.
Artikel 16
Gegevensbescherming
1. Indien van toepassing moet de verwerking van persoonsgegevens door de uitzendende en ontvangende organisaties in overeenstemming zijn met Richtlijn 95/46/EG van het Europees Parlement en de Raad (7) en Verordening (EG) nr. 45/2001 van het Europees Parlement en de Raad (8).
2. De uitzendende en ontvangende organisaties zorgen ervoor dat persoonsgegevens tijdens de verwerking ervan niet kunnen worden misbruikt of verkeerd gebruikt, inclusief bij het verzamelen, gebruiken, verstrekken en vernietigen van alle persoonsgegevens over kandidaat-vrijwilligers en EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp. Dit heeft betrekking op alle acties ten aanzien van kandidaat-vrijwilligers en EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp, en in het bijzonder:
a)
aanwerving en selectie (inclusief sollicitatieformulieren, aantekeningen bij het sollicitatiegesprek en vragenlijsten voor zelfbeoordeling), en
b)
voorbereiding en aansturing van EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp (inclusief opleidings- en ontwikkelingsplannen, prestatiebeoordelingen en verslagen over ondersteunende begeleiding, medische controles en tuchtrechtelijke kwesties).
3. De uitzendende en ontvangende organisaties zorgen ervoor dat alleen relevante gegevens worden verwerkt en dat persoonsgegevens zoals naam, leeftijd, adres, geboortedatum, met inbegrip van gevoelige gegevens, informatie inzake aanwerving, inzet en prestatie:
a)
op een rechtmatige en adequate wijze worden verzameld voor een legitiem doeleinde;
b)
op eerlijke en rechtmatige wijze worden verwerkt;
c)
indien nodig worden gecorrigeerd of bijgewerkt;
d)
alleen door bevoegd personeel kunnen worden geraadpleegd;
e)
op verzoek kunnen worden geraadpleegd door de desbetreffende kandidaat-vrijwilliger of EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp;
f)
veilig worden opgeslagen, en
g)
niet langer dan nodig worden opgeslagen.
4. Bij de verwerking van de in lid 3 bedoelde gegevens zullen de uitzendende en ontvangende organisaties verzoeken om de uitdrukkelijke toestemming van de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp.
5. De uitzendende en ontvangende organisaties stellen de kandidaat-vrijwilliger of de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp in kennis van hun recht op bescherming van persoonsgegevens, hun recht om een klacht in te dienen en hun recht om hun eigen gegevens te gebruiken en te raadplegen, alsmede hun recht om de identiteit te kennen van de entiteiten die hun persoonsgegevens kunnen raadplegen en om te weten welk soort gegevens door elke entiteit kan worden geraadpleegd.
Artikel 17
Integriteit en gedragscode
1. Uitzendende en ontvangende organisaties bereiken overeenstemming over een integriteitsbeleid dat tot doel heeft corruptie en omkoperij te voorkomen alsook over een op het beleid van de uitzendende organisatie gebaseerde gedragscode die afgestemd en van toepassing is op de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp, met richtsnoeren inzake verwachte gedragingen, fatsoen en integriteit die zijn vereist bij hun deelname aan het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp.
2. De gedragscode is bindend voor alle EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp en omvat ten minste de volgende vereisten:
a)
het engagement om zich met het EU-vrijwilligersinitiatief voor humanitaire hulp te identificeren en om bij te dragen tot de doelstellingen ervan;
b)
respect voor andere mensen en hun waardigheid en naleving van het beginsel van non-discriminatie;
c)
respect voor de in artikel 5, lid 1, van Verordening (EU) nr. 375/2014 bedoelde beginselen van humanitaire hulpverlening;
d)
engagement om kinderen en kwetsbare volwassenen te beschermen, onder meer door een nultolerantie ten aanzien van seksueel misbruik;
e)
nultolerantie ten aanzien van het gebruik van drugs die illegaal zijn in het land waar men als vrijwilliger wordt ingezet;
f)
inachtneming van de lokale wetten;
g)
integriteit, fraude- en corruptiebestrijding.
h)
handhaven van hoge normen van persoonlijk en professioneel gedrag;
i)
naleving van de procedures op het vlak van veiligheid, gezondheid en beveiliging;
j)
verplichting om melding te maken van inbreuken en bepalingen voor klokkenluiden;
k)
regels voor contacten met de media en informatiebeheer, en
l)
regels voor het voorkomen van misbruik van de uitrusting van de organisatie.
3. Elke inbreuk op de gedragscode door een EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp wordt behandeld overeenkomstig het door de uitzendende organisatie gevoerde beleid.
4. Indien de inbreuk wordt beschouwd als een zwaar vergrijp, kan dit resulteren in een vervroegde terugkeer van de EU-vrijwilliger voor humanitaire hulp en, indien nodig, kan dit gedrag worden gemeld aan de desbetreffende professionele of gerechtelijke organisaties of autoriteiten.
Artikel 18
Bescherming van kinderen en kwetsbare volwassenen, inclusief nultolerantie ten aanzien van seksueel misbruik
1. Uitzendende en ontvangende organisaties onderschrijven een nultolerantiebeleid ten aanzien van elk misbruik van kinderen en/of kwetsbare volwassenen, inclusief seksueel misbruik. Zij zijn in staat om misbruik te melden, incidenten onverwijld en naar behoren aan te pakken, slachtoffers te ondersteunen, represailles tegen klokkenluiders te voorkomen en de daders ter verantwoording te roepen.
2. Uitzendende en ontvangende organisaties voorkomen misbruik door de wijze waarop EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp worden geselecteerd, hun introductie en opleiding, waarbij zij een cultuur van openheid tot stand brengen, voorlichting verstrekken over dit vraagstuk en duidelijk afgebakende verantwoordelijkheden op het vlak van beheer en toezicht toewijzen.
3. De uitzendende organisatie voert alle wettelijk verplichte controles uit om toestemming te verkrijgen voor kandidaat-vrijwilligers om met deze doelgroepen te werken.
4. De uitzendende en ontvangende organisaties stellen de kandidaat-vrijwilligers of de EU-vrijwilligers voor humanitaire hulp in kennis van de risico's en de aanbevolen preventieve maatregelen om ervoor te zorgen dat er zich geen misbruiken voordoen.
HOOFDSTUK 7
SLOTBEPALINGEN
Artikel 19
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de derde dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 24 oktober 2014.