NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 499/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňují nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 a (EU) č. 1306/2013 prostřednictvím změny prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011, pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 37 písm. c) bod iv) a písm. d) bod xiii), čl. 173 odst. 1 písm. b), c) a f), čl. 181 odst. 2 a čl. 231 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (2), a zejména na čl. 64 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (3) bylo přijato na základě nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (4), jež bylo zrušeno a nahrazeno nařízením (EU) č. 1308/2013.
(2)
Nařízení (EU) č. 1308/2013 obsahuje některá nová ustanovení týkající se odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny. Tato ustanovení je třeba doplnit, pokud jde o finanční příspěvky členů organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny (dále jen „organizace producentů“), uvádění celé produkce na trh prostřednictvím příslušné organizace producentů, externí zajišťování činností, demokratickou odpovědnost, stanovování stropů pro výdaje na řešení krizí a prevenci, podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření na předcházení krizím a jejich řešení, některé prvky postupu v případě, že nebyla dodržena kritéria uznávání, a uplatnění režimu vstupní ceny i podmínky pro skládání jistoty.
(3)
Článek 160 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů ukládají členům povinnost, aby celou svoji produkci uváděli na trh prostřednictvím své příslušné organizace producentů. S cílem umožnit flexibilitu v odvětví ovoce a zeleniny je vhodné za určitých podmínek producentům povolit, aby svoji produkci uváděli na trh i jinak než prostřednictvím organizace producentů.
(4)
Podle článku 26 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 se hlavní činnost organizace producentů má týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují její členové a pro které je uznána, na trh. Je třeba upřesnit, jakým způsobem je tato činnost prováděna, zejména v případě externího zajišťování činností. Aby členské státy mohly provádět nezbytné kontroly, měly by navíc organizace producentů vést záznamy, které umožní členskému státu ověřit, zda organizace producentů plní své úkoly.
(5)
Článek 27 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že organizace producentů musí zůstat odpovědné za činnosti zajišťované externě. Je vhodné přesněji stanovit, jak má být zajištěno, aby takové činnosti zůstaly pod kontrolou organizace producentů, která tyto činnosti zadala externě.
(6)
Článek 31 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že členské státy musí přijmout veškerá opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo několika členy některé organizace producentů. Organizace producentů by měly členským státům prokázat demokratickou odpovědnost, pokud jde o členy jejich organizace. Za tím účelem by mělo být omezeno maximální procento hlasovacích práv a podílů, které může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů.
(7)
V čl. 153 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů předepisují členské příspěvky nezbytné k jejímu financování. S cílem zajistit, aby členové organizace producentů platili požadované finanční příspěvky potřebné pro vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 uvedeného nařízení, je nezbytné stanovit, že tato povinnost musí být uvedena ve stanovách organizace producentů.
(8)
Aby se zabránilo situacím, kdy by opatření pro předcházení krizím a jejich řešení vedla k nerovnoměrnému financování v rámci sdružení organizací producentů, měly by být na úrovni jednotlivých organizací producentů vypočteny stropy pro výdaje na předcházení krizím a jejich řešení v rámci operačních programů sdružení organizací producentů. Kromě toho by měly být také stanoveny podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. Aby se zamezilo nerovnoměrnému financování operačních programů, měl by být stanoven maximální procentní podíl výdajů, který lze vyčlenit na opětovnou výsadbu sadů.
(9)
Článek 114 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví sankce, které mají být uplatněny v případě nedodržení kritérií uznání. Podle čl. 154 odst. 4 nařízení (EU) č. 1308/2013 musí členské státy provádět v pravidelných intervalech kontroly, aby se ujistily, že organizace producentů dodržují kritéria uznání, ukládat těmto organizacím sankce v případě nedodržování opatření nebo v případě nesrovnalostí a v případě nutnosti rozhodnout o odebrání uznání. Systém, který rozlišuje mezi závažným a méně závažným nedodržením kritérií uznání, by byl účinnější a nedocházelo by k rozdílným výkladům členskými státy. Je proto vhodné zavést zjednodušený postup a odstupňované ukládání sankcí podle článku 64 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby se zabránilo organizacím producentů, které nadále nesplňují kritéria uznání, neoprávněně využívat podpory Unie.
(10)
Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví použití celního kodexu pro odbavení zboží, na které se vztahuje režim vstupní ceny. Jelikož dotyčné zboží rychle podléhá zkáze a jeho hodnota v okamžiku celního odbavení není vždy stanovena, je nezbytné, aby Komise mohla přijmout pravidla pro účely kontroly věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení ve srovnání s paušální dovozní hodnotou v zájmu urychlení celního odbavení. Kromě toho zkušenosti získané při uplatňování režimu vstupní ceny ukázaly, že je vhodné požadovat složení jistoty, pokud celní hodnota určená podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (5) překročí o více než 8 % paušální dovozní hodnotu vypočítanou Komisí.
(11)
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12)
V zájmu zajištění hladkého přechodu operačních programů schválených podle nařízení (ES) č. 1234/2007 na nová pravidla podle nařízení (EU) č. 1308/2013 by měla být stanovena přechodná ustanovení.
(13)
Ustanovení o předcházení krizím a jejich řešení by se měla uplatňovat od 1. ledna 2014, tj. ode dne, od kterého se použijí příslušná nová ustanovení nařízení (EU) č. 1308/2013. Aby se organizace producentů mohly přizpůsobit novým pravidlům týkajícím se požadavků na externí zajišťování činností a demokratickou odpovědnost, měla by se příslušná ustanovení použít až ode dne 1. ledna 2015. Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije ode dne 1. října 2014, a proto by se měla příslušná nová ustanovení tohoto nařízení o kontrole věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení a o podmínkách skládání jistoty použít od téhož dne,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 se mění takto:
1)
V čl. 26 odst. 1 se doplňuje nový druhý a třetí pododstavec, které znějí:
„Uvádění na trh musí provádět organizace producentů nebo v případě externího zajišťování činností podle článku 27 musí probíhat pod kontrolou organizace producentů. Uvádění na trh zahrnuje rozhodnutí o prodeji produktu, výběr distribučního řetězce, a pokud k prodeji nedojde formou aukce, jednání o jeho množství a ceně.
Organizace producentů po dobu nejméně 5 let uchovává záznamy, včetně účetních dokladů, které prokazují, že organizace producentů koncentrovala nabídku a uváděla na trh produkty svých členů, pro které byla uznána.“
2)
Vkládá se nový článek 26a, který zní:
„Článek 26a
Uvádění produkce na trh mimo organizaci producentů
Pokud je k tomu organizace producentů oprávní a pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými organizací producentů, členové této organizace producentů mohou:
1.
prodat přímo ve svých podnicích nebo mimo ně spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše pevně stanovený procentní podíl své produkce nebo produktů, přičemž tento procentní podíl stanoví členské státy nejméně na 10 %;
2.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je nepatrný ve srovnání s objemem tržní produkce jejich organizace;
3.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou běžně nejsou pokryty obchodními činnostmi dotyčné organizace producentů.“
3)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Externí zajišťování činností
1. Činnosti, jejichž zajištění externími subjekty mohou členské státy povolit podle článku 155 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (6), se vztahují k cílům organizací producentů uvedeným v čl. 152 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení a mohou mimo jiné zahrnovat shromažďování, skladování, balení a uvádění produktu členů organizace producentů na trh.
2. Organizace producentů zajišťující nějakou činnost externě uzavře pro účely provádění příslušné činnosti s jiným subjektem, včetně jednoho nebo několika svých členů nebo dceřiného podniku, obchodní dohodu formou písemné smlouvy. Organizace producentů zůstává nadále odpovědná za provádění činnosti zajišťované externě i za celkovou kontrolu řízení a dohled nad obchodní dohodou o provádění uvedené činnosti.
3. Celková kontrola řízení a dohled uvedené v odstavci 2 musí být účinné a vyžadují, aby smlouva o externím zajišťování činnosti:
a)
umožnila organizaci producentů vydávat závazné pokyny a obsahovala ustanovení, která umožní organizaci producentů ukončit smlouvu, pokud poskytovatel služeb nesplňuje podmínky smlouvy o externím zajištění činnosti;
b)
stanovila podrobné podmínky, včetně povinnosti podávat zprávy a lhůt, které umožní organizaci producentů hodnotit činnosti zajišťované externě a vykonávat nad nimi skutečnou kontrolu.
Smlouvy o externím zajištění činnosti, jakož i zprávy uvedené v písmenu b) uchovává organizace producentů po dobu nejméně 5 let pro účely následných kontrol a musí být na požádání přístupné všem členům.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 671).“" 						
4)
Článek 31 se nahrazuje tímto:
„Článek 31
Demokratická odpovědnost organizací producentů
1. Členské státy stanoví maximální procentní část hlasovacích práv a podílů, kterou může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů. Maximální procentní část hlasovacích práv a podílů musí být nižší než 50 % celkových hlasovacích práv a nižší než 50 % podílů. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy stanovit vyšší maximální procentní část podílů, které může mít právnická osoba v organizaci producentů, za předpokladu, že se v každém případě zamezí zneužití pravomoci touto právnickou osobou.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě organizací producentů provádějících operační program dne 17. května 2014 maximální procentní část podílů stanovená členským státem při použití prvního pododstavce uplatní až po skončení operačního programu.
2. Orgány členských států provádějí kontroly hlasovacích práv a podílů, a to včetně kontrol totožnosti fyzických nebo právnických osob majících členské podíly v organizaci producentů, které jsou samy právnickou osobou.
3. Pokud je organizace producentů jasně vymezenou složkou právnické osoby, členské státy přijmou opatření a omezí či zruší pravomoci uvedené právnické osoby, pokud jde o změnu, schvalování nebo zamítání rozhodnutí organizace producentů.“
5)
V článku 53 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
„3. Stanovy organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny vyžadují od jejích členů, aby platili finanční příspěvky stanovené ve stanovách sdružení pro potřeby vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 nařízení (EU) č. 1308/2013.“
6)
V článku 62 se doplňuje nový odstavec 5, který zní:
„5. Strop pro výdaje na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čtvrtého pododstavce čl. 33 odst. 3 nařízení (EU) č. 1308/2013 se v rámci operačních programů sdružení organizací producentů vypočte na úrovni jednotlivých organizací producentů, které jsou jeho členy.“
7)
Vkládá se nový článek 89a, který zní:
„Článek 89a
Opětovná výsadba sadů po povinném vyklučení
Pokud členské státy zahrnou do svých vnitrostátních strategií opětovnou výsadbu sadů po povinném vyklučení ze zdravotních nebo fytosanitárních důvodů provedeném jako krizové opatření, musí stanovit vhodné druhy a případně odrůdy i podmínky týkající se uplatňování uvedeného opatření. V případě klučení z fytosanitárních důvodů musí opatření přijatá členskými státy ohledně opětovné výsadby sadů splňovat podmínky směrnice Rady 2000/29/ES (7).
Na opětovnou výsadbu sadů se nesmí použít více než 20 % celkových výdajů v rámci operačních programů. Členské státy mohou rozhodnout, že stanoví nižší procento.
(7) Směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (Úř. věst. L 169, 10.7.2000, s. 1).“" 						
8)
Článek 114 se nahrazuje tímto:
„Článek 114
Nedodržení kritérií uznání
1. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nesplňuje jedno z kritérií uznání v souvislosti s požadavky článků 21, 23, čl. 26 odst. 1 a 2 a článku 31, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce. Od okamžiku zjištění nedodržení členské státy pozastaví platby podpory až do okamžiku přijetí nápravných opatření k jejich spokojenosti.
2. Nedodržení kritérií uznání podle odstavce 1 ve lhůtě stanovené členským státem má za následek pozastavení uznání organizace producentů. Členský stát oznámí organizaci producentů dobu pozastavení, která nepřesáhne 12 měsíců od data přijetí dopisu s upozorněním organizací producentů. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v dané věci.
Během doby pozastavení uznání může organizace producentů pokračovat ve své činnosti, ale podpory se přestanou vyplácet až do okamžiku, kdy je pozastavení uznání zrušeno. Roční částka podpory se sníží o 2 % za každý započatý kalendářní měsíc, v němž bylo uznání pozastaveno.
Pozastavení končí dnem kontroly, která prokáže, že předmětná kritéria uznání byla dodržena.
3. Pokud nejsou kritéria dodržena do konce doby pozastavení stanovené příslušným orgánem členského státu, členský stát odejme uznání s účinností ode dne, od něhož přestaly být podmínky uznání dodržovány, nebo pokud není možné toto datum určit, ode dne, kdy bylo nedodržení zjištěno. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci. Neuhrazená podpora se nevyplatí a podpora vyplacená neoprávněně se vrátí.
4. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nedodržuje nějaké jiné kritérium uznání stanovené v článku 154 nařízení (EU) č. 1308/2013, než které je uvedeno v odstavci 1, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce.
5. Nejsou-li nápravná opatření přijata podle odstavce 4 ve lhůtě stanovené členským státem, dojde k pozastavení plateb a ke snížení roční výše podpory o 1 % za každý započatý kalendářní měsíc, který překračuje tuto lhůtu. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci.
6. Pokud však organizace producentů členskému státu prokáže, že není schopna dodržovat kritéria uznání stanovená v čl. 154 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o minimální objem nebo hodnotu tržní produkce, které stanoví členské státy, v důsledku přírodních katastrof, nepříznivých klimatických jevů nebo chorob či škůdců, přestože podnikla nezbytná opatření na prevenci rizik, může členský stát pro daný rok této organizaci producentů udělit výjimku ohledně minimálního objemu nebo hodnoty tržní produkce.
7. V případech použití odstavců 1, 2, 4 a 5 mohou členské státy provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li to pro uplatňování tohoto článku nezbytné. Tyto platby však musí být uskutečněny nejpozději 15. října druhého roku následujícího po roce provádění programu.“
9)
Článek 137 se nahrazuje tímto:
„Článek 137
Základ vstupní ceny
1. Ustanovení čl. 181 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije na produkty uvedené v příloze XVI.
2. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A určí podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92 a tato celní hodnota je vyšší o více než 8 % než paušální částka vypočtená Komisí jako paušální dovozní hodnota v době přijetí prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu, musí dovozce složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty uvedené v příloze XVI části A podléhat, rovná částce dlužného cla, pokud byl dotčený produkt zařazen na základě dotyčné paušální dovozní hodnoty.
První pododstavec se nepoužije, pokud je paušální dovozní hodnota vyšší než vstupní ceny uvedené v příloze I části III oddílu I příloze 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8) a pokud deklarant žádá o okamžité zaúčtování částky cla, která může být pro zboží nakonec vyměřena namísto složení jistoty.
3. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A vypočte podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92, odečte se clo podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V uvedeném případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě platné paušální dovozní hodnoty.
4. Celní hodnota zboží dováženého do komisního prodeje je určena přímo podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 a pro tento účel se použije paušální dovozní hodnota vypočítaná v souladu s článkem 136 během platných lhůt.
5. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotčených produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby prokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92, nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v čl. 30 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení. Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 6.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu. V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
Aby dovozce prokázal, že šarže byla prodána za podmínek stanovených v prvním pododstavci, předloží kromě faktury veškeré doklady nezbytné pro provádění příslušných celních kontrol v souvislosti s prodejem a odbytem jednotlivých produktů dotyčné šarže, včetně dokladů týkajících se dopravy, pojištění, manipulace a skladování šarže.
Pokud obchodní normy uvedené v článku 3 vyžadují, aby byla na obalu uvedena odrůda produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, je třeba uvést odrůdu produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, jež tvoří součást šarže, v dokladech o dopravě, na fakturách a ve vydacím listu.
6. Lhůtu čtyř měsíců uvedenou v odstavci 5 prvním pododstavci mohou příslušné orgány členského státu na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužit maximálně o tři měsíce.
Pokud příslušné orgány členských států při kontrole zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, vymáhají dlužné clo podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky vymahatelného cla nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se započítá také úrok ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne úhrady. Použije se úroková sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátního práva.
(8) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1).“" 						
Článek 2
Přechodná ustanovení
Pokud členský stát schválil operační program podle třetího pododstavce čl. 64 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 před 20. lednem 2014, daný operační program se považuje za schválený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Aniž jsou dotčeny články 65 a 66 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011, může na žádost organizace producentů operační program, který byl schválen podle nařízení (ES) č. 1234/2007:
a)
pokračovat až do konce;
b)
být upraven tak, aby splňoval požadavky nařízení (EU) č. 1308/2013; nebo
c)
být nahrazen novým operačním programem schváleným podle nařízení (EU) č. 1308/2013.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 6 a 7 a článku 2 se použijí ode dne 1. ledna 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 9 se použije od dne 1. října 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 a 4 se použijí ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
GEDELEGEERDE VERORDENING (EU) Nr. 499/2014 VAN DE COMMISSIE
van 11 maart 2014
tot aanvulling van Verordeningen (EU) nr. 1308/2013 en (EU) nr. 1306/2013 van het Europees Parlement en de Raad door wijziging van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 van de Commissie met betrekking tot de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EU) nr. 1308/2013 van het Europees Parlement en de Raad van 17 december 2013 tot vaststelling van een gemeenschappelijke ordening van de markten voor landbouwproducten en tot intrekking van de Verordeningen (EEG) nr. 922/72, (EEG) nr. 234/79, (EG) nr. 1037/2001 en (EG) nr. 1234/2007 van de Raad (1), en met name artikel 37, onder c), iv), en onder d), xiii), artikel 173, lid 1, onder b), c) en f), artikel 181, lid 2, en artikel 231, lid 1,
Gezien Verordening (EU) Nr. 1306/2013 van het Europees Parlement en de Raad van 17 december 2013 inzake de financiering, het beheer en de monitoring van het gemeenschappelijk landbouwbeleid en tot intrekking van Verordeningen (EEG) nr. 352/78, (EG) nr. 165/94, (EG) nr. 2799/98, (EG) nr. 814/2000, (EG) nr. 1290/2005 en (EG) nr. 485/2008 van de Raad (2), en met name artikel 64, lid 6,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 van de Commissie (3) werd vastgesteld op basis van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad (4), die is ingetrokken bij en vervangen door Verordening (EU) nr. 1308/2013.
(2)
Verordening (EU) nr. 1308/2013 bevat een aantal nieuwe bepalingen inzake de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit. Deze bepalingen dienen te worden aangevuld wat betreft de financiële bijdrage van de leden van de producentenorganisatie in de sector groenten en fruit (producentenorganisatie), de afzet van de gehele productie via de producentenorganisatie, de uitbesteding van de activiteiten, de democratische verantwoordingsplicht, de vaststelling van maxima voor de uitgaven inzake crisispreventie en -beheer, de voorwaarden voor herbeplanting van boomgaarden als crisispreventie- en crisisbeheersmaatregel, bepaalde elementen van de procedure in geval van niet-naleving van de erkenningscriteria en de toepassing van het invoerprijssysteem alsmede de voorwaarden voor het stellen van de zekerheid.
(3)
In artikel 160 van Verordening (EU) nr. 1308/2013 is vastgesteld dat de producenten die zijn aangesloten bij een producentenorganisatie op grond van de statuten van die organisatie verplicht zijn hun volledige productie via de organisatie af te zetten. Met het oog op de flexibiliteit in de sector groenten en fruit is het passend de producenten onder bepaalde voorwaarden de mogelijkheid te geven hun productie buiten de producentenorganisatie af te zetten.
(4)
Overeenkomstig artikel 26 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 betreft de hoofdactiviteit van een producentenorganisatie de concentratie van het aanbod en de afzet van de producten van haar leden waarvoor zij is erkend. Er moet worden verduidelijkt hoe deze activiteit wordt verricht, met name in het geval van uitbesteding. Om de lidstaten in staat te stellen de nodige controles te verrichten, dienen producentenorganisaties bovendien documenten te bewaren aan de hand waarvan de lidstaat kan nagaan of de producentenorganisatie haar taken heeft vervuld.
(5)
In artikel 27 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 is vastgesteld dat producentenorganisaties verantwoordelijk moeten blijven voor de uitbestede activiteiten. Het is dienstig nader te bepalen met welke middelen ervoor kan worden gezorgd dat uitbestede activiteiten onder de zeggenschap blijven van de producentenorganisatie die deze activiteiten heeft uitbesteed.
(6)
In artikel 31 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 is bepaald dat de lidstaten alle maatregelen moeten nemen die zij noodzakelijk achten om te voorkomen dat een of meer leden van een producentenorganisatie misbruik maken van hun macht of invloed. De producentenorganisaties moeten aan de lidstaten het bewijs leveren dat zij zich ten opzichte van hun leden van hun democratische verantwoordingsplicht kwijten.. Daartoe moet het maximumpercentage stemrechten en aandelen van elke natuurlijke persoon of rechtspersoon in het kader van een producentenorganisatie worden beperkt.
(7)
Overeenkomstig artikel 153, lid 2, onder b), van Verordening (EU) nr. 1308/2013 wordt in de statuten van een producentenorganisatie vastgesteld dat haar leden financiële bijdragen betalen voor de financiering van de organisatie. Om ervoor te zorgen dat de leden van de producentenorganisatie de financiële bijdragen betalen voor de oprichting en de financiering van het in artikel 32 van die verordening bedoelde actiefonds, is het noodzakelijk te voorzien in de opname van een dergelijke verplichting in de statuten van de producentenorganisatie.
(8)
Om situaties te voorkomen waarbij crisispreventie- en crisisbeheersmaatregelen aanleiding geven tot ongelijke financiering binnen een unie van producentenorganisaties, dienen maxima voor de uitgaven inzake crisispreventie en -beheer in het kader van de operationele programma's van unies van producentenorganisaties te worden berekend op het niveau van elke aangesloten producentenorganisatie. Bovendien dienen voorwaarden voor de herbeplanting van boomgaarden als crisispreventie- en crisisbeheersmaatregel te worden vastgesteld. Om ongelijke financiering van operationele programma's te vermijden, dient een maximumpercentage te worden vastgesteld voor de uitgaven die kunnen worden besteed voor de herbeplanting van boomgaarden.
(9)
In artikel 114 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 zijn de sancties vastgesteld die moeten worden toegepast in geval van niet-naleving van de erkenningscriteria. Op grond van artikel 154, lid 4, van Verordening (EU) nr. 1308/2013 moeten de lidstaten op gezette tijden controles verrichten om zich ervan te verzekeren dat de producentenorganisaties de erkenningscriteria naleven, moeten zij aan die organisaties sancties opleggen in geval van niet-naleving of onregelmatigheden, en zo nodig besluiten de erkenning in te trekken. Een systeem dat een onderscheid maakt tussen belangrijke en minder belangrijke tekortkomingen ten aanzien van de naleving van de erkenningscriteria zou doeltreffender zijn en zou uiteenlopende interpretaties door de lidstaten voorkomen. Het is daarom dienstig een vereenvoudigde procedure en progressieve sancties als bedoeld in artikel 64 van Verordening (EU) nr. 1306/2013 vast te stellen om te vermijden dat producentenorganisaties die niet meer aan de erkenningscriteria voldoen, ten onrechte bijstand van de Unie genieten.
(10)
Artikel 181 van Verordening (EU) nr. 1308/2013 voorziet in de toepassing van het douanewetboek voor de inklaring van goederen die onder het invoerprijssysteem vallen. Aangezien de goederen in kwestie bederfelijk zijn en hun waarde op het tijdstip van de douaneafhandeling niet altijd is vastgesteld, is het noodzakelijk dat de Commissie regels kan vaststellen voor de controle van de juistheid van de gedeclareerde invoerprijs van een zending aan de hand van een forfaitaire waarde bij invoer om meer vaart te zetten achter de douaneafhandeling. Voorts blijkt uit de ervaring die is opgedaan bij de toepassing van het invoerprijssysteem dat het dienstig is te verzoeken een zekerheid te stellen wanneer de douanewaarde die is bepaald aan de hand van de in artikel 29 van Verordening (EEG) nr. 2913/92 van de Raad (5) bedoelde transactiewaarde, meer dan 8 % hoger is dan de door de Commissie berekende forfaitaire invoerwaarde.
(11)
Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 moet bijgevolg dienovereenkomstig worden gewijzigd.
(12)
Voor een vlotte overgang voor de in het kader van Verordening (EG) nr. 1234/2007 goedgekeurde operationele programma's naar de nieuwe voorschriften op grond van Verordening (EU) nr. 1308/2013 dienen overgangsbepalingen te worden vastgesteld.
(13)
De bepalingen inzake crisispreventie en -beheer moeten van toepassing worden met ingang van 1 januari 2014, de datum waarop de daarmee samenhangende nieuwe bepalingen van Verordening (EU) nr. 1308/2013 van toepassing worden. Om producentenorganisaties in staat te stellen zich aan te passen aan de nieuwe bepalingen inzake de voorschriften voor het uitbesteden van werkzaamheden en de democratische verantwoordingsplicht moeten de betrokken bepalingen pas met ingang van 1 januari 2015 van toepassing worden. Artikel 181 van Verordening (EU) nr. 1308/2013 is van toepassing met ingang van 1 oktober 2014 en dus moeten ook de overeenkomstige nieuwe bepalingen van deze verordening inzake de controle van de juistheid van de gedeclareerde invoerprijs van een zending en inzake de voorwaarden voor het stellen van een zekerheid met ingang van diezelfde datum van toepassing zijn,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 wordt als volgt gewijzigd:
1)
In artikel 26, lid 1, worden de volgende tweede en derde alinea toegevoegd:
„De afzet gebeurt door de producentenorganisatie of onder toezicht van de producentenorganisatie in het geval van uitbesteding als bedoeld in artikel 27. Het betreft het besluit om het product te verkopen, de keuze van het distributiekanaal en, tenzij de verkoop via een veiling verloopt, de onderhandelingen over de hoeveelheden en de prijzen.
De producentenorganisaties bewaren gedurende ten minste vijf jaar documenten, met inbegrip van boekhoudkundige documenten, waaruit blijkt dat de producentenorganisatie het aanbod heeft geconcentreerd en de producten van haar leden waarvoor zij is erkend, heeft afgezet.”.
2)
Het volgende artikel 26 bis wordt ingevoegd:
„Artikel 26 bis
Afzet van de productie buiten de producentenorganisatie
Wanneer de producentenorganisatie hiertoe toestemming verleent en wanneer dit in overeenstemming is met de door de producentenorganisatie vastgestelde bepalingen en voorwaarden, mogen de aangesloten producenten:
1.
hun productie of producten rechtstreeks of buiten hun bedrijf aan consumenten verkopen voor persoonlijk gebruik, binnen de grenzen van een percentage dat door de lidstaten op ten minste 10 % wordt vastgesteld;
2.
zelf of via een andere, door hun eigen organisatie aan te wijzen producentenorganisatie, hoeveelheden producten verkopen die slechts een marginaal deel vertegenwoordigen van het volume van de verhandelbare productie van hun organisatie;
3.
zelf of via een andere, door hun eigen organisatie aan te wijzen producentenorganisatie, producten afzetten die, gezien de kenmerken ervan, normaliter niet onder de handelsactiviteiten van de eigen producentenorganisatie vallen.”.
3)
Artikel 27 wordt vervangen door:
„Artikel 27
Uitbesteding
1. De activiteiten die de lidstaten overeenkomstig artikel 155 van Verordening (EU) nr. 1308/2013 van het Europees Parlement en de Raad (6) voor uitbesteding mogen aanmerken, hebben betrekking op de doelstellingen van de producentenorganisaties zoals bepaald in artikel 152, lid 1, onder c), van die verordening en omvatten onder meer de verzameling, de opslag, de verpakking en de afzet van de producten van de bij een producentenorganisatie aangesloten leden.
2. Een producentenorganisatie die een activiteit uitbesteedt, treft voor de uitvoering van de betrokken activiteit. een commerciële regeling door middel van een schriftelijk contract met een andere entiteit, die onder meer uit één of meer van haar leden of een dochteronderneming kan bestaan. De producentenorganisatie blijft verantwoordelijk voor de uitvoering van de uitbestede activiteit en voor de algemene beheerscontrole en het toezicht op de voor de uitvoering van de activiteit getroffen commerciële regeling.
3. De algemene beheerscontrole en het toezicht als bedoeld in lid 2 zijn doeltreffend en vereisen dat het uitbestedingscontract:
a)
de producentenorganisatie in staat stelt bindende instructies te geven en bepalingen omvat die het voor de producentenorganisatie mogelijk maakt het contract te beëindigen indien de dienstverlener de bepalingen en de voorwaarden van het uitbestedingscontract niet naleeft;
b)
gedetailleerde bepalingen en voorwaarden vaststelt, inclusief de rapportageverplichtingen en termijnen die de producentenorganisatie in staat stellen de uitbestede activiteiten te evalueren en er daadwerkelijk controle op uit te oefenen.
Uitbestedingscontracten en de onder b) bedoelde verslagen worden door de producentenorganisatie gedurende ten minste 5 jaar bewaard met het oog op controles achteraf en zijn toegankelijk voor alle leden die daarom verzoeken.
(6) Verordening (EU) nr. 1308/2013 van het Europees Parlement en de Raad van 17 december 2013 tot vaststelling van een gemeenschappelijke ordening van de markten voor landbouwproducten en tot intrekking van de Verordeningen (EEG) nr. 922/72, (EEG) nr. 234/79, (EG) nr. 1037/2001 en (EG) nr. 1234/2007 van de Raad (PB L 347 van 20.12.2013, blz. 671).”." 						
4)
Artikel 31 wordt vervangen door:
„Artikel 31
Democratische verantwoordingsplicht van de producentenorganisaties
1. De lidstaten bepalen een maximumpercentage stemrechten en aandelen waarover elke natuurlijke persoon of rechtspersoon in het kader van een producentenorganisatie mag beschikken. Het maximumpercentage stemrechten en aandelen moet minder dan 50 % van de totale stemrechten en minder dan 50 % van de aandelen bedragen. In naar behoren gemotiveerde gevallen kunnen de lidstaten een hoger maximumpercentage aandelen waarover een rechtspersoon in het kader van een producentenorganisatie mag beschikken vaststellen op voorwaarde dat machtsmisbruik door deze rechtspersoon in ieder geval wordt vermeden.
In afwijking van de eerste alinea wordt het door de lidstaat vastgestelde maximumpercentage aandelen in het kader van de toepassing van het bepaalde in de eerste alinea, in het geval van producentenorganisaties die een operationeel programma ten uitvoer leggen op 17 mei 2014, slechts van toepassing na afloop van het operationele programma.
2. De autoriteiten van de lidstaten verrichten controles op de stemrechten en op het aandelenbezit, waaronder controles op de identiteit van de natuurlijke of rechtspersonen die de aandelen bezitten van de leden van de producentenorganisatie die zelf rechtspersonen zijn.
3. Wanneer een producentenorganisatie een duidelijk omschreven onderdeel van een rechtspersoon is, stellen de lidstaten maatregelen vast om de bevoegdheden op grond waarvan die rechtspersoon besluiten van de producentenorganisatie kan wijzigen, goedkeuren of afwijzen, te beperken of in te trekken.”.
5)
Aan artikel 53 wordt het volgende lid 3 toegevoegd:
„3. Ingevolge de statuten van een producentenorganisatie in de sector groenten en fruit zijn de aangesloten producenten verplicht de in de statuten vastgestelde financiële bijdragen te betalen voor de oprichting en de financiering van het in artikel 32 van Verordening (EU) nr. 1308/2013 bedoelde actiefonds.”.
6)
In artikel 62 wordt het volgende lid 5 toegevoegd:
„5. Het plafond voor de uitgaven voor crisispreventie en -beheer, als bedoeld in artikel 33, lid 3, vierde alinea, van Verordening (EU) nr. 1308/2013wordt, in het kader van de operationele programma's van unies van producentenorganisaties, berekend op het niveau van elke aangesloten producentenorganisatie.”.
7)
Het volgende artikel 89 bis wordt ingevoegd:
„Artikel 89 bis
Herbeplanting van boomgaarden na verplichte rooiing
Wanneer de lidstaten in hun nationale strategie de herbeplanting van boomgaarden na verplichte rooiing om sanitaire of fytosanitaire redenen als een crisismaatregel opnemen, bepalen zij de soorten en, in voorkomend geval, de rassen die in aanmerking komen voor en de voorwaarden voor de toepassing van die maatregel. In het geval van rooiing om fytosanitaire redenen zijn de door de lidstaten genomen maatregelen voor de herbeplanting van boomgaarden in overeenstemming met Richtlijn 2000/29/EG van de Raad (7).
De herbeplanting van boomgaarden bestrijkt niet meer dan 20 % van de totale uitgaven in het kader van operationele programma's. De lidstaten kunnen besluiten een lager percentage vast te stellen.
(7) Richtlijn 2000/29/EG van de Raad van 8 mei 2000 betreffende de beschermende maatregelen tegen het binnenbrengen en de verspreiding in de Gemeenschap van voor planten en voor plantaardige producten schadelijke organismen (PB L 169 van 10.7.2000, blz. 1).”." 						
8)
Artikel 114 wordt vervangen door:
„Artikel 114
Niet-naleving van de erkenningscriteria
1. Indien een lidstaat niet-naleving door een producentenorganisatie van één van de erkenningscriteria in verband met de voorschriften van de artikelen 21, 23, 26, leden 1 en 2, en van artikel 31 heeft vastgesteld, zendt hij de betrokken producentenorganisatie uiterlijk twee maanden na vaststelling van de niet-naleving bij aangetekend schrijven een schriftelijke aanmaning waarin de geconstateerde tekortkoming en de corrigerende maatregelen worden toegelicht, alsook de termijnen waarbinnen deze maatregelen dienen te worden genomen, met een maximum van vier maanden. Zodra een inbreuk is vastgesteld, schorten de lidstaten de steunbetalingen op totdat de corrigerende maatregelen ten genoegen van de lidstaten zijn genomen.
2. De niet-naleving van de erkenningscriteria als bedoeld in lid 1 binnen de door de lidstaat vastgestelde termijn, leidt tot de schorsing van de erkenning van de producentenorganisatie. De lidstaat stelt de producentenorganisatie in kennis van de termijn van de schorsing, die niet meer mag bedragen dan twaalf maanden te rekenen vanaf de datum van ontvangst van de schriftelijke aanmaning door de producentenorganisatie. Dit doet geen afbreuk aan de toepassing van horizontale nationale wetgeving die eventueel voorziet in de schorsing van de erkenning nadat een gerechtelijke procedure is ingeleid.
Tijdens de periode van schorsing van de erkenning mag de producentenorganisatie haar activiteiten voortzetten, maar de steunbetalingen worden ingehouden tot de schorsing van de erkenning wordt opgeheven. Het jaarlijkse steunbedrag wordt verlaagd met 2 % voor elke begonnen kalendermaand waarin de erkenning is opgeschort.
De schorsing eindigt op de dag van de controle die aantoont dat de betrokken erkenningscriteria weer worden nageleefd.
3. Als de criteria aan het eind van de door de bevoegde autoriteit van de lidstaat vastgestelde schorsingsperiode nog steeds niet worden nageleefd, trekt de lidstaat de erkenning in met ingang van de datum waarop de erkenningsvoorwaarden niet langer werden vervuld, of, indien het niet mogelijk is na te gaan wat deze datum was, na de datum waarop de niet-naleving werd vastgesteld. Dit doet geen afbreuk aan de toepassing van horizontale nationale wetgeving die eventueel voorziet in de schorsing van de erkenning nadat een gerechtelijke procedure is ingeleid. Nog verschuldigde steun wordt niet betaald en ten onrechte betaalde steun wordt teruggevorderd.
4. Indien een lidstaat heeft vastgesteld dat een producentenorganisatie een van de andere in artikel 154 van Verordening (EU) nr. 1308/2013 vastgestelde en niet in lid 1 vermelde erkenningscriteria niet naleeft, zendt hij de betrokken producentenorganisatie uiterlijk twee maanden na vaststelling van de niet-naleving bij aangetekend schrijven een schriftelijke aanmaning waarin de geconstateerde tekortkoming en de corrigerende maatregelen worden toegelicht, alsook de termijnen waarbinnen deze maatregelen worden genomen, met een maximum van vier maanden.
5. Indien de in lid 4 bedoelde corrigerende maatregelen niet binnen de door de lidstaat vastgestelde termijn zijn genomen, worden de steunbetalingen geschorst en wordt het jaarlijkse steunbedrag verlaagd met 1 % voor elke begonnen kalendermaand na het verstrijken die termijn. Dit doet geen afbreuk aan de toepassing van horizontale nationale wetgeving die eventueel voorziet in de schorsing van de erkenning nadat een gerechtelijke procedure is ingeleid.
6. Wanneer een producentenorganisatie aan de lidstaat echter bewijst dat zij ten gevolge van natuurrampen, ongunstige weersomstandigheden, ziekten of plagen, ondanks de genomen noodzakelijke maatregelen ter preventie van risico's, niet kan voldoen aan de erkenningscriteria die zijn vastgesteld in artikel 154, lid 1, onder b), van Verordening (EU) nr. 1308/2013 met betrekking tot de door de lidstaten vastgestelde minimumhoeveelheid of minimumwaarde van de afzetbare productie, kan de lidstaat voor het betrokken jaar afwijken van de minimumhoeveelheid of de minimumwaarde van de afzetbare productie van deze producentenorganisatie.
7. In gevallen waar de leden 1, 2, 4 en 5 van toepassing zijn, mogen de lidstaten betalingen verrichten na de in artikel 70 vastgestelde termijn indien dit noodzakelijk is voor de toepassing van dit artikel. Deze betalingen mogen echter niet plaatsvinden na 15 oktober van het tweede jaar volgende op het jaar van uitvoering van het programma.”.
9)
Artikel 137 wordt vervangen door:
„Artikel 137
Als basis te nemen invoerprijs
1. Artikel 181, lid 1, van Verordening (EU) nr. 1308/2013 is van toepassing op de producten die zijn vermeld in bijlage XVI.
2. Wanneer de douanewaarde van de in bijlage XVI, deel A, vermelde producten wordt bepaald aan de hand van de transactiewaarde als bedoeld in artikel 29 van Verordening (EEG) nr. 2913/92 en die douanewaarde meer dan 8 % hoger is dan de door de Commissie berekende forfaitaire invoerwaarde op het ogenblik waarop de aangifte voor het vrije verkeer voor die producten wordt ingediend, moet de importeur de in artikel 248, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 2454/93 bedoelde zekerheid stellen. Het uiteindelijk op de in bijlage XVI, deel A, vermelde producten toe te passen invoerrecht is hiertoe gelijk aan het bedrag van de rechten die de importeur zou hebben betaald wanneer de betrokken producten op basis van de forfaitaire invoerwaarde waren ingedeeld.
De eerste alinea is niet van toepassing wanneer de forfaitaire invoerwaarde hoger is dan de invoerprijzen die zijn opgenomen in bijlage I, derde deel, afdeling I, bijlage 2, bij Verordening (EEG) nr. 2658/87 van de Raad (8), en wanneer de aangever verzoekt om de onmiddellijke boeking van het bedrag aan rechten dat uiteindelijk op de goederen van toepassing kan zijn, in plaats van het stellen van de zekerheid.
3. Wanneer de douanewaarde van de in bijlage XVI, deel A, vermelde producten wordt berekend overeenkomstig artikel 30, lid 2, onder c), van Verordening (EEG) nr. 2913/92, worden de rechten in mindering gebracht overeenkomstig artikel 136, lid 1, van deze verordening. De importeur moet dan de in artikel 248, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 2454/93 bedoelde zekerheid stellen, die gelijk is aan het bedrag van de rechten die hij zou hebben betaald indien de producten waren ingedeeld op basis van de geldende forfaitaire invoerwaarde.
4. De douanewaarde van in consignatie ingevoerde goederen wordt rechtstreeks bepaald overeenkomstig artikel 30, lid 2, onder c), van Verordening (EEG) nr. 2913/92; daartoe is de overeenkomstig artikel 136 berekende forfaitaire invoerwaarde van toepassing gedurende de desbetreffende periode.
5. De importeur moet binnen een maand, te rekenen vanaf de datum waarop de betrokken producten zijn verkocht, en uiterlijk binnen vier maanden, te rekenen vanaf de datum waarop de aangifte voor het vrije verkeer is geaccepteerd, hetzij bewijzen dat de partij is afgezet tegen zodanige condities dat de prijzen als bedoeld in artikel 29 van Verordening (EEG) nr. 2913/92 juist zijn, hetzij de douanewaarde als bedoeld in artikel 30, lid 2, onder c), van die verordening bepalen. Onverminderd lid 6 wordt bij niet-inachtneming van een van bovengenoemde termijnen de zekerheid verbeurd.
De zekerheid wordt vrijgegeven voor zover de bewijzen met betrekking tot de afzetvoorwaarden ten genoegen van de douaneautoriteiten zijn geleverd. Is dat niet het geval, dan wordt de zekerheid verbeurd bij wijze van betaling van de invoerrechten.
Om te bewijzen dat de partij is afgezet tegen de in de eerste alinea vastgestelde condities, stelt de importeur naast de factuur alle documenten ter beschikking die nodig zijn voor de uitvoering van de relevante douanecontroles met betrekking tot de verkoop en de afzet van alle producten van de partij in kwestie, met inbegrip van documenten die verband houden met vervoer, verzekering, behandeling en opslag van de partij.
Wanneer de productvariëteit of het handelstype van de groenten en fruit krachtens de in artikel 3 bedoelde handelsnormen op de verpakking moeten worden vermeld, wordt de productvariëteit of het handelstype van de groenten en fruit die deel uitmaken van de partij vermeld op de documenten inzake vervoer, de facturen en de leveringsbon.
6. Op een naar behoren gemotiveerd verzoek van de importeur kan de in lid 5, eerste alinea, bedoelde termijn van vier maanden door de bevoegde autoriteiten van de lidstaat met ten hoogste drie maanden worden verlengd.
Indien de bevoegde autoriteiten van de lidstaten bij verificatie constateren dat niet aan de eisen van dit artikel is voldaan, vorderen zij het verschuldigde recht in overeenkomstig artikel 220 van Verordening (EEG) nr. 2913/92. Bij de vaststelling van het bedrag of het resterende bedrag aan rechten dat moet worden ingevorderd, wordt een rente toegepast voor de periode vanaf de datum waarop de goederen in het vrije verkeer zijn gebracht tot en met de datum van de invordering. De rentevoet is de rentevoet die volgens het nationale recht bij invorderingen van toepassing is.
(8) Verordening (EEG) nr. 2658/87 van 23 juli 1987 van de Raad met betrekking tot de tarief- en statistieknomenclatuur en het gemeenschappelijk douanetarief (PB L 256 van 7.9.1987, blz. 1).”." 						
Artikel 2
Overgangsbepalingen
Wanneer een lidstaat een operationeel programma op grond van artikel 64, lid 2, derde alinea, van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 heeft goedgekeurd vóór 20 januari 2014, wordt dat operationele programma geacht te zijn goedgekeurd uit hoofde van Verordening (EG) nr. 1234/2007.
Onverminderd de artikelen 65 en 66 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 kan een uit hoofde van Verordening (EG) nr. 1234/2007 goedgekeurd operationeel programma op verzoek van een producentenorganisatie:
a)
doorlopen tot het einde van zijn looptijd;
b)
worden aangepast aan de eisen van Verordening (EU) nr. 1308/2013, of
c)
worden vervangen door een nieuw krachtens Verordening (EU) nr. 1308/2013 goedgekeurd operationeel programma.
Artikel 3
Inwerkingtreding en toepassing
Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Artikel 1, leden 6 en 7, en artikel 2 zijn van toepassing met ingang van 1 januari 2014.
Artikel 1, lid 9, is van toepassing met ingang van 1 oktober 2014.
Artikel 1, leden 3 en 4, is van toepassing met ingang van 1 januari 2015.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 11 maart 2014.