NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 183/2014
ze dne 20. prosince 2013,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky, pokud jde o regulační technické normy pro upřesnění výpočtu specifických a obecných úprav o úvěrové riziko
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 110 odst. 4 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 575/2013 vymezuje úpravy o úvěrové riziko coby objem specifických a obecných rezerv na krytí úvěrových ztrát pro úvěrová rizika, který byl vykázán v účetní závěrce v souladu s použitelným účetním rámcem, avšak nestanovuje podrobná pravidla pro vymezení specifických a obecných úprav o úvěrové riziko.
(2)
Měla by být stanovena pravidla pro upřesnění hodnot, jež mají být zahrnuty do výpočtu úprav o úvěrové riziko, které zohledňují ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem. Výpočet úprav o úvěrové riziko za účelem stanovení kapitálových požadavků by měl být omezen na hodnoty, o které se snížil kmenový kapitál tier 1 instituce.
(3)
Ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem a uznané podle použitelného účetního rámce v běžném účetním roce by měly být uznány jako úpravy o úvěrové riziko, pokud instituce vykáže účinek v kmenovém kapitálu tier 1. To je důležité v případě, vzniknou-li ztráty ze znehodnocení zaznamenané v průběhu účetního roku navzdory celkovému mezitímnímu zisku během roku nebo na konci roku, který nebyl schválen podle čl. 26 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, pokud by jejich uznání jako úprav o úvěrové riziko mělo dopad na hodnoty expozice nebo na kapitál tier 2 dříve než na kmenový kapitál tier 1. U prozatímních ztrát podle čl. 36 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 není takováto úprava nutná, jsou-li ztráty za běžný účetní rok podle uvedeného článku okamžitě odečteny od kmenového kapitálu tier 1.
(4)
Určitá ustanovení nařízení (EU) č. 575/2013 týkající se úprav o úvěrové riziko výslovně odkazují na podrozvahové položky. Pokud takovéto rozlišení neexistuje, vztahují se příslušná ustanovení na rozvahové i podrozvahové položky.
(5)
Je třeba stanovit pravidla vztahující se na ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem a uznané podle použitelného účetního rámce, o něž byl snížen kmenový kapitál tier 1 instituce. Tato pravidla by se měla týkat znehodnocení a úprav ocenění u finančních aktiv nebo rezerv na podrozvahové položky, pokud zohledňují ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem a pokud jsou vykázány ve výsledovce podle použitelného účetního rámce. Souvisejí-li takové ztráty s finančními nástroji oceněnými reálnou hodnotou, měla by se tato pravidla vztahovat rovněž na objemy uznané podle použitelných účetních rámců jako znehodnocení nebo na podobné provedené úpravy, pokud odrážejí ztráty související se zhoršením úvěrové kvality aktiva nebo portfolia aktiv. V této fázi není vhodné upravit jiné částky, které nepředstavují znehodnocení finančního nástroje podle použitelného účetního rámce nebo neodrážejí podobnou koncepci, ačkoli by takové změny mohly zahrnovat prvek úvěrového rizika.
(6)
K zajištění úplného pokrytí výpočtu je nezbytné, aby byly veškeré hodnoty, které jsou důležité pro účely uvedené v čl. 110 odst. 4 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, zahrnuty do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko (obecné úpravy o úvěrové riziko), nebo do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko (specifické úpravy o úvěrové riziko).
(7)
Co se týká určení hodnot, které mohou být zahrnuty do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko, jediným kritériem stanoveným v nařízení (EU) č. 575/2013 je to, že podle čl. 62 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 nejsou specifické úpravy o úvěrové riziko způsobilé pro zahrnutí do kapitálu tier 2 na základě standardizovaného přístupu. Rozlišení hodnot, které mají být zahrnuty do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko, nebo obecných úprav o úvěrové riziko, musí být proto provedeno v souladu s kritérii pro určení položek, které lze zahrnout do kapitálu tier 2.
(8)
Nařízení (EU) č. 575/2013 provádí mezinárodně schválené standardy třetího mezinárodního regulačního rámce pro banky (2) Basilejského výboru pro bankovní dohled (dále jen „Basilej III“). Příslušná pravidla pro úpravy o úvěrové riziko by tudíž měla být rovněž v souladu s basilejským rámcem, který stanoví, že jedním z kritérií pro rozlišování mezi obecnými úpravami o úvěrové riziko a specifickými úpravami o úvěrové riziko musí být to, že obecné rezervy nebo obecné rezervy na úvěrové ztráty jsou „volně dostupné ke krytí následně realizovaných ztrát“. Podle pravidel Basilej III jsou rezervy nebo rezervy na úvěrové ztráty, které jsou drženy s ohledem na budoucí, v současnosti neurčené ztráty, volně dostupné ke krytí následně realizovaných ztrát z úvěrového rizika, a splňují proto podmínky pro zahrnutí do kapitálu tier 2. Hodnoty zahrnuté do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko by měly být plně dostupné, pokud jde o časové rozvržení a výši, k pokrytí těchto ztrát přinejmenším v běžných situacích, v nichž může kapitál absorbovat ztráty v případě platební neschopnosti před tím, než by vznikly ztráty vkladatelům.
(9)
V této oblasti by měla být tato pravidla uplatněna bez ohledu na použitelný účetní rámec. Aby však mohly instituce jednotně rozlišovat specifické a obecné úpravy o úvěrové riziko, měla by být pro každý typ úprav o úvěrové riziko podle použitelných účetních rámců stanovena kritéria pro ošetření ztrát z úvěrového rizika. Jelikož zacházení se ztrátami, které souvisí výhradně s úvěrovým rizikem a které jsou uznané podle použitelných účetních rámců, závisí na splnění takových kritérií, velká většina takových hodnot by měla být vzhledem k omezující povaze kritérií pro obecné úpravy o úvěrové riziko obvykle považována za specifické úpravy o úvěrové riziko.
(10)
Mezinárodní účetní standardy však podléhají revizím, které si mohou vyžádat změny kritérií pro rozlišování mezi specifickými a obecnými úpravami o úvěrové riziko. Vzhledem k probíhajícím jednáním, zejména pokud jde o modely znehodnocení, by bylo předčasné předjímat takový model v rámci kritérií úprav úvěrového rizika.
(11)
Nařízení (EU) č. 575/2013 vyžaduje, aby byly úpravy specifického úvěrového rizika identifikovány pro jednotlivé expozice. Je proto nezbytné rozhodnout o tom, jak zacházet se specifickými úpravami o úvěrové riziko, které zohledňují ztráty související s úvěrovým rizikem celé skupiny expozic. Je rovněž nutné rozhodnout, pro jakou expozici nebo expozice ve skupině a v jaké míře by měly být specifické úpravy o úvěrové riziko uznány. Přidělení částí této hodnoty vyplývající ze specifických úprav o úvěrové riziko expozicím ve skupině je nutno provést úměrně objemu rizikově vážených expozic. Za tímto účelem by měly být hodnoty expozice stanoveny bez ohledu na případné specifické úpravy o úvěrové riziko.
(12)
Za účelem určení selhání podle čl. 178 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 575/2013 je nutné zahrnout pouze specifické úpravy o úvěrové riziko, které jsou provedeny individuálně pro jednu expozici nebo pro jednoho dlužníka, a nezahrnovat specifické úpravy o úvěrové riziko provedené pro celé skupiny expozic. Specifické úpravy o úvěrové riziko provedené pro celé skupiny expozic neurčují u expozic náležejících do těchto skupin dlužníky, u nichž se má za to, že došlo k selhání. Existence specifických úprav o úvěrové riziko pro skupinu expozic nepředstavuje dostatečný důvod pro vyvození závěru, že u každého dlužníka nebo expozice náležející do této skupiny došlo k selhání.
(13)
Je nezbytné, aby mohly instituce prokázat, jak jsou kritéria pro rozlišování mezi specifickými a obecnými úpravami o úvěrové riziko uplatňována na základě použitelného účetního rámce. Proto by měly instituce takový postup zdokumentovat.
(14)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(15)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy podle článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3) a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Určení obecných a specifických úprav o úvěrové riziko pro účely článků 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 a 266 nařízení (EU) č. 575/2013
1. Pro účely tohoto nařízení se hodnoty, které musí být zahrnuty institucí do výpočtu obecných a specifických úprav o úvěrové riziko, rovnají veškerým hodnotám, o něž byl snížen kmenový kapitál tier 1 instituce, aby se zohlednily ztráty, které podle použitelného účetního rámce souvisejí výhradně s úvěrovým rizikem a které jsou jako takové vykázány ve výsledovce, bez ohledu na to, zda vyplývají ze znehodnocení, úprav ocenění nebo rezerv na podrozvahové položky.
Hodnoty zjištěné podle prvního pododstavce, které byly vykázány během účetního roku, mohou být zahrnuty do výpočtu obecných a specifických úprav o úvěrové riziko pouze tehdy, pokud byly příslušné hodnoty odečteny od kmenového kapitálu tier 1 instituce, a to buď v souladu s čl. 36 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo v případě mezitímního zisku či zisku na konci roku, který nebyl schválen v souladu s čl. 26 odst. 2 uvedeného nařízení, odpovídajícím okamžitým snížením kmenového kapitálu tier 1 za účelem stanovení kapitálu.
2. Hodnoty uvedené v odstavci 1 jsou institucí zahrnuty do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko (obecné úpravy o úvěrové riziko), pokud splňují obě tato kritéria:
a)
jsou volně a plně dostupné, pokud jde o časové rozvržení a výši, k pokrytí ztrát z úvěrového rizika, které nebyly dosud realizovány;
b)
zohledňují ztráty z úvěrového rizika pro skupinu expozic, s ohledem na niž nemá instituce v současnosti žádné důkazy o tom, že došlo ke ztrátě.
3. Všechny ostatní hodnoty uvedené v odstavci 1 jsou zahrnuty do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko (specifické úpravy o úvěrové riziko).
4. S výhradou splnění kritérií uvedených v odstavci 2 zahrne instituce do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko tyto ztráty:
a)
ztráty uznané za účelem pokrytí vyšších průměrných ztrát z portfolia v posledních letech, ačkoli v současnosti nejsou k dispozici žádné důkazy o ztrátách, které by dokládaly výši ztrát zaznamenanou v minulosti;
b)
ztráty, s ohledem na něž si instituce není vědoma zhoršení úvěrové kvality skupiny expozic, u níž je však na základě minulých zkušeností statisticky pravděpodobná určitá míra neplnění.
5. Níže uvedené ztráty zahrne instituce vždy do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko podle odstavce 3:
a)
ztráty vykázané ve výsledovce u nástrojů oceněných reálnou hodnotou, které podle použitelného účetního rámce představují znehodnocení v důsledku úvěrového rizika;
b)
ztráty v důsledku současných nebo minulých událostí ovlivňujících významnou individuální expozici nebo expozice, které nejsou individuálně významné a které jsou posuzovány individuálně nebo společně;
c)
ztráty, s ohledem na něž minulé zkušenosti upravené podle stávajících zjistitelných údajů ukazují, že vznikla ztráta, instituce si však dosud není vědoma toho, která individuální expozice ztrátu zaznamenala.
Článek 2
Přidělení specifických úprav o úvěrové riziko pro skupinu expozic expozicím v rámci skupiny
1. Pokud specifická úprava o úvěrové riziko zohledňuje ztráty související s úvěrovým rizikem skupiny expozic, přidělí instituce takovou specifickou úpravu o úvěrové riziko všem jednotlivým expozicím v takové skupině úměrně objemu rizikově vážených expozic. Za takovým účelem by měly být hodnoty expozice stanoveny bez ohledu na případné specifické úpravy o úvěrové riziko.
2. Při zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013 u skupiny expozic, které nejsou ve stavu selhání, nemusí instituce přidělit specifickou úpravu o úvěrové riziko jednotlivým expozicím ve skupině.
3. Pokud specifická úprava o úvěrové riziko souvisí se skupinou expozic, u nichž jsou kapitálové požadavky k úvěrovému riziku vypočítány částečně podle standardizovaného přístupu a částečně podle přístupu založeného na interním ratingu, přidělí instituce takovou specifickou úpravu o úvěrové riziko skupině expozic, na niž se vztahují oba přístupy, úměrně objemu rizikově vážených expozic skupiny před provedením kroků uvedených v odstavcích 1 a 2. Za takovým účelem se hodnoty expozic stanoví bez přihlédnutí k případným specifickým úpravám o úvěrové riziko.
4. Při přidělování specifických úprav o úvěrové riziko expozicím instituce zajistí, aby nebyla stejná část přidělena dvakrát různým expozicím.
Článek 3
Výpočet úprav o úvěrové riziko za účelem určení hodnoty expozice podle článků 111, 166, 167, 168, 246 a 266 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely určení hodnoty expozice podle článků 111, 166 až 168, 246 a 266 nařízení (EU) č. 575/2013 instituce vypočítají specifické úpravy o úvěrové riziko související s expozicí jako hodnoty specifických úprav o úvěrové riziko pro takovou jednu expozici, nebo jako hodnoty specifických úprav o úvěrové riziko, které instituce přidělila takové expozici podle článku 2.
Článek 4
Výpočet specifických a obecných úprav o úvěrové riziko pro účely zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013
1. Pro účely zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013 instituce vypočítá celkové obecné úpravy o úvěrové riziko související s expozicemi zahrnutými do zacházení s výší očekávané ztráty coby součet těchto výší, jež jsou vymezeny coby obecné úpravy o úvěrová rizika podle článku 1 tohoto nařízení, jež instituce přidělily podle čl. 110 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Pro účely zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013 se výpočet celkových specifických úprav o úvěrové riziko souvisejících s expozicemi zahrnutými do zacházení s výší očekávané ztráty rovná součtu hodnot písmen a) a b) s vyloučením expozic, které jsou ve stavu selhání:
a)
hodnoty určené jako specifické úpravy o úvěrové riziko podle článku 1, které souvisejí s úvěrovým rizikem jednotlivé expozice,
b)
hodnoty určené jako specifické úpravy o úvěrové riziko podle článku 1, které souvisejí s úvěrovým rizikem určité skupiny expozic a které byly přiděleny podle článku 2.
3. Celkové specifické úpravy o úvěrové riziko související s expozicí, která je ve stavu selhání, se vypočítají jako součet všech hodnot specifických úprav o úvěrové riziko pro takovou jednu expozici, nebo hodnot specifických úprav o úvěrové riziko, které instituce přidělila takové expozici podle článku 2
Článek 5
Výpočet specifických úprav o úvěrové riziko pro kapitálové požadavky za účelem určení selhání podle článku 178 nařízení (EU) č. 575/2013
Za účelem určení selhání podle článku 178 nařízení (EU) č. 575/2013 se specifické úpravy o úvěrové riziko vypočítají jako hodnoty specifických úprav o úvěrové riziko souvisejících s úvěrovým rizikem jedné expozice nebo jednoho dlužníka.
Článek 6
Dokumentace
Určení a výpočet obecných a specifických úprav o úvěrové riziko instituce zdokumentují.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. prosince 2013.
GEDELEGEERDE VERORDENING (EU) Nr. 183/2014 VAN DE COMMISSIE
van 20 december 2013
tot aanvulling van Verordening (EU) nr. 575/2013 van het Europees Parlement en de Raad betreffende prudentiële vereisten voor kredietinstellingen en beleggingsondernemingen ten aanzien van technische reguleringsnormen voor het specificeren van de berekening van specifieke en algemene kredietrisicoaanpassingen
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EU) nr. 575/2013 van het Europees Parlement en de Raad van 26 juni 2013 betreffende prudentiële vereisten voor kredietinstellingen en beleggingsondernemingen en tot wijziging van Verordening (EU) nr. 648/2012 (1), en met name artikel 110, lid 4, derde alinea,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Verordening (EU) nr. 575/2013 definieert kredietrisicoaanpassingen als het bedrag van de voorziening voor specifieke en algemene verliezen op leningen voor kredietrisico’s die overeenkomstig het toepasselijke kader voor financiële verslaggeving in de financiële overzichten van de instelling worden opgevoerd, maar omvat geen specifieke regels voor het bepalen wat specifieke en algemene kredietrisicoaanpassingen zijn.
(2)
Er moet in regels worden voorzien met betrekking tot de specificatie van de bedragen die moeten worden meegeteld in de berekening van kredietrisicoaanpassingen die verliezen weerspiegelen welke uitsluitend op kredietrisico betrekking hebben. De berekening van kredietrisicoaanpassingen voor het bepalen van de eigenvermogensvereisten moet beperkt zijn tot bedragen die het tier 1-kernkapitaal (CET1) van de instelling hebben verminderd.
(3)
Uitsluitend op kredietrisico betrekking hebbende verliezen die in het lopende boekjaar ingevolge het toepasselijk kader voor financiële verslaggeving zijn opgevoerd, moeten als kredietrisicoaanpassingen worden opgevoerd op voorwaarde dat de instelling het effect in het CET1 opvoert. Dit is relevant voor situaties waarin, ondanks niet in overeenstemming met artikel 26, lid 2, van Verordening (EU) nr. 575/2013 goedgekeurde totale tussentijdse winsten gedurende het jaar of aan het einde van het jaar, dergelijke in de loop van een boekjaar vastgelegde bijzondere waardeverminderingsverliezen optreden, en waarin opvoering ervan als kredietrisicoaanpassingen in een vroegere impact op blootstellingswaarden of op tier 2 dan op CET1 zou resulteren. Voor tussentijdse verliezen overeenkomstig artikel 36, lid 1, van Verordening (EU) nr. 575/2013 is een dergelijke aanpassing niet noodzakelijk voor zover de verliezen voor het lopende boekjaar ingevolge dat artikel onmiddellijk van het CET1 worden afgetrokken.
(4)
Sommige bepalingen van Verordening (EU) nr. 575/2013 betreffende kredietrisicoaanpassingen hebben expliciet betrekking op posten buiten de balanstelling. Indien geen dergelijk onderscheid wordt gemaakt, gelden de relevante bepalingen zowel voor posten binnen als buiten de balanstelling.
(5)
Er moeten regels worden vastgesteld die gelden voor overeenkomstig het toepasselijke kader voor financiële verslaggeving opgevoerde, uitsluitend op kredietrisico betrekking hebbende verliezen waarmee het tier 1-kernkapitaal van een instelling is verminderd. Die regels moeten gelden voor bijzondere waardeverminderingen en waardeaanpassingen voor financiële activa of voorzieningen voor posten buiten de balanstelling, voor zover deze verliezen weerspiegelen die uitsluitend betrekking hebben op kredietrisico en mits zij ingevolge het toepasselijke kader voor financiële verslaggeving in de resultatenrekening zijn opgevoerd. Voor zover die verliezen op tegen reële waarde gewaardeerde financiële instrumenten betrekking hebben, moeten die regels eveneens voor bedragen die ingevolge de toepasselijke kaders voor financiële verslaggeving als bijzondere waardeverminderingen zijn opgevoerd of soortgelijke aangebrachte aanpassingen gelden mits zij verliezen weerspiegelen met betrekking tot een achteruitgang of een verslechtering van de kredietkwaliteit van een activum of een portefeuille van activa. Het is in dit stadium niet passend regelgeving vast te stellen voor andere bedragen die ingevolge het toepasselijke kader voor financiële verslaggeving geen bijzondere waardevermindering van een financieel instrument vormen of geen gelijkaardig concept weerspiegelen, ook al kunnen die wijzigingen een kredietrisicocomponent omvatten.
(6)
Om een volledige regeling voor de berekening vast te stellen, is het noodzakelijk dat elk bedrag dat relevant is voor de toepassing van artikel 110, lid 4, eerste alinea, van Verordening (EU) nr. 575/2013 aan algemene kredietrisicoaanpassingen of aan specifieke kredietrisicoaanpassingen wordt toegerekend.
(7)
Met betrekking tot de identificatie van de bedragen die in de berekening van specifieke kredietrisicoaanpassingen kunnen worden meegeteld, is het enige criterium van Verordening (EU) nr. 575/2013 dat specifieke kredietrisicoaanpassingen overeenkomstig artikel 62, onder c), van Verordening (EU) nr. 575/2013 ingevolge de standaardbenadering voor kredietrisico niet in aanmerking komen voor opneming in tier 2-kapitaal. Bijgevolg moet het onderscheiden van bedragen die in de berekening van specifieke kredietrisicoaanpassingen of algemene kredietrisicoaanpassingen moeten worden meegeteld, gebeuren in overeenstemming met de criteria voor het identificeren van het hetgeen in het tier 2-kapitaal kan worden opgenomen.
(8)
Verordening (EU) nr. 575/2013 geeft uitvoering aan de internationaal overeengekomen normen van het derde internationale regelgevingskader voor banken van het Bazels Comité voor bankentoezicht (2) (hierna „Bazel III” genoemd). De passende regels betreffende kredietrisicoaanpassingen moeten bijgevolg eveneens consistent zijn met het Bazelse kader volgens hetwelk een van de criteria voor het onderscheid tussen algemene kredietrisicoaanpassingen en specifieke kredietrisicoaanpassingen moet zijn dat algemene voorzieningen of algemene reserves voor verliezen op leningen vrij beschikbaar zijn om verliezen te dekken die later ontstaan. Overeenkomstig Bazel III zijn voorzieningen of reserves voor verliezen op leningen die voor toekomstige, momenteel niet-geïdentificeerde verliezen, worden aangehouden vrij beschikbaar om later ontstaande die voortvloeien uit kredietrisico verliezen te dekken en komen zij dan ook in aanmerking voor opneming in tier 2-kapitaal. Bovendien moeten in de berekening van algemene kredietrisicoaanpassingen meegetelde bedragen tijd- en bedragsmatig volledig beschikbaar zijn om, ten minste op gone concern-basis, dergelijke verliezen te dekken indien bij insolventie door middel van kapitaal verliezen kunnen worden geabsorbeerd alvorens de depositohouders geld verliezen.
(9)
Het moet mogelijk zijn de regels op dit gebied toe te passen ongeacht het toepasselijke kader voor financiële verslaggeving. Om echter de instellingen in staat te stellen op algemene wijze een onderscheid te maken tussen specifieke kredietrisicoaanpassingen en algemene kredietrisicoaanpassingen, moet voor elk type kredietrisicoaanpassing in criteria worden voorzien voor de behandeling van kredietrisicoverliezen binnen een toepasselijke kader voor financiële verslaggeving. Aangezien de behandeling van ingevolge de toepasselijke kaders voor financiële verslaggeving opgevoerde verliezen die uitsluitend op kredietrisico betrekking hebben van de vervulling van die criteria afhangt, moeten, gezien de restrictieve aard van de criteria voor algemene kredietrisicoaanpassingen, verreweg de meeste van deze bedragen normaal als specifieke kredietrisicoaanpassingen worden ingedeeld.
(10)
Internationale standaarden voor jaarrekeningen zijn aan herzieningen onderhevig, hetgeen wijzigingen van de criteria voor het maken van onderscheid tussen specifieke kredietrisicoaanpassingen en algemene kredietrisicoaanpassingen kan vereisen. In het licht van de aan de gang zijnde besprekingen, in het bijzonder met betrekking tot bijzonderewaardeverminderingsmodellen, lijkt het voorbarig om in verband met kredietrisicoaanpassingscriteria op dat model te anticiperen.
(11)
Verordening (EU) nr. 575/2013 vereist de identificatie van de specifieke kredietrisicoaanpassingen voor een afzonderlijke blootstelling. Het is bijgevolg noodzakelijk te bepalen op welke wijze specifieke kredietrisicoaanpassingen moeten worden behandeld die verliezen in verband met het kredietrisico van een hele groep van blootstellingen weerspiegelen. Voorts is het noodzakelijk te bepalen voor welke blootstellingen in de groep en in welke mate de specifieke kredietrisicoaanpassingen moeten worden opgevoerd. De toewijzing aan de blootstellingen in de groep van gedeelten van dit uit dergelijke specifieke kredietrisicoaanpassingen resulterend bedrag moet gebeuren evenredig aan de risicogewogen posten. Hiertoe moeten blootstellingswaarden worden bepaald zonder rekening te houden met enige specifieke kredietrisicoaanpassing.
(12)
Om wanbetaling ingevolge artikel 178, lid 3, onder b), van Verordening (EU) nr. 575/2013 vast te stellen, is het noodzakelijk daarbij alleen specifieke kredietrisicoaanpassingen te betrekken die individueel voor een afzonderlijke blootstelling of een afzonderlijke debiteur worden aangebracht, en daarbij geen specifieke kredietrisicoaanpassingen te betrekken die voor hele groepen van blootstellingen worden aangebracht. Bij specifieke kredietrisicoaanpassingen die voor hele groepen van blootstellingen worden aangebracht, worden geen debiteuren geïdentificeerd van tot dergelijke groepen behorende blootstellingen waarvoor geacht wordt een wanbetalingsgebeurtenis te hebben plaatsgevonden. Meer bepaald is het bestaan van een specifieke kredietrisicoaanpassing voor een groep van blootstellingen geen voldoende reden om te concluderen dat voor elke debiteur of elke blootstelling die tot deze groep behoort wanbetalingsgebeurtenissen hebben plaatsgevonden.
(13)
Het is noodzakelijk dat de instellingen kunnen aantonen op welke wijze de criteria voor het maken van een onderscheid tussen specifieke kredietrisicoaanpassingen en algemene kredietrisicoaanpassingen in de context van het toepasselijke kader voor financiële verslaggeving worden gebruikt. Daarom moeten de instellingen dit proces documenteren.
(14)
Deze verordening is gebaseerd op de ontwerpen van technische reguleringsnormen die de Europese Bankautoriteit aan de Commissie heeft voorgelegd.
(15)
De Europese Bankautoriteit heeft openbare publieksraadplegingen gehouden over de ontwerpen van technische reguleringsnormen waarop deze verordening gebaseerd is, de potentiële desbetreffende kosten en baten geanalyseerd overeenkomstig artikel 10 van Verordening (EU) nr. 1093/2010 van het Europees Parlement en de Raad (3) en het advies van de overeenkomstig artikel 37 van Verordening (EU) nr. 1093/2010 opgerichte Stakeholdergroep Bankwezen ingewonnen,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Identificatie van algemene en specifieke kredietrisicoaanpassingen voor de toepassing van de artikelen 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 en 266 van Verordening (EU) nr. 575/2013
1. Voor de toepassing van deze verordening zijn de bedragen die door een instelling moeten worden meegeteld in de berekening van algemene en specifieke kredietrisicoaanpassingen gelijk aan alle bedragen waarmee het tier 1-kernkapitaal van een instelling is verminderd om overeenkomstig het toepasselijke kader voor financiële verslaggeving verliezen te weerspiegelen die uitsluitend betrekking hebben op kredietrisico en als zodanig in de resultatenrekening zijn opgevoerd, ongeacht of zij het gevolg zijn van bijzondere waardeverminderingen, waardeaanpassingen of voorzieningen voor posten buiten de balanstelling.
Alle resulterende bedragen ingevolge de eerste alinea die tijdens het boekjaar zijn opgevoerd mogen in de berekening van algemene en specifieke kredietrisicoaanpassingen alleen worden meegeteld als de betrokken bedragen van het tier 1-kernkapitaal van een instelling zijn afgetrokken, hetzij overeenkomstig artikel 36, lid 1, van Verordening (EU) nr. 575/2013 hetzij, in geval van tussentijdse of eindejaarsresultaten die niet zijn goedgekeurd, overeenkomstig artikel 26, lid 2, van die verordening, middels een overeenkomstige onmiddellijke vermindering van het tier 1-kernkapitaal voor de bepaling van het eigen vermogen.
2. De in lid 1 bedoelde bedragen worden meegeteld in de berekening van de algemene kredietrisicoaanpassingen door de instelling als zij aan beide volgende criteria voldoen:
a)
zij zijn tijd- en bedragsmatig vrij en volledig beschikbaar om kredietrisicoverliezen te dekken die nog niet zijn ontstaan;
b)
zij weerspiegelen kredietrisicoverliezen voor een groep van blootstellingen waarvoor de instelling momenteel niet over evidentie beschikt dat een verliesgebeurtenis is opgetreden.
3. Alle andere in lid 1 bedoelde bedragen worden meegeteld in de berekening van specifieke kredietrisicoaanpassingen.
4. Behoudens vervulling van de criteria van lid 2, telt de instelling de volgende verliezen mee in de berekening van algemene kredietrisicoaanpassingen:
a)
verliezen opgevoerd ter dekking van gedurende de laatste jaren ervaren hoger gemiddeld portefeuilleverlies, hoewel er momenteel geen evidentie van verliesgebeurtenissen is die dit in het verleden waargenomen verliesniveau confirmeert;
b)
verliezen waarvoor de instelling niet op de hoogte is van een verslechtering van de kredietkwaliteit voor een groep van blootstellingen, maar waarbij op basis van ervaring uit het verleden een zekere mate van niet-betaling statistisch waarschijnlijk is.
5. De instelling telt altijd de volgende verliezen mee in de berekening van specifieke kredietrisicoaanpassingen als bedoeld in lid 3:
a)
in de resultatenrekening opgevoerde verliezen voor tegen reële waarde gewaardeerde instrumenten die ingevolge het toepasselijke kader voor financiële verslaggeving een bijzondere waardevermindering voor kredietrisico vormen;
b)
verliezen als gevolg van actuele of vroegere gebeurtenissen die van invloed zijn op een significante individuele blootstelling of blootstellingen die niet individueel significant zijn en individueel of collectief worden beoordeeld;
c)
verliezen waarvoor uit historische ervaring, aangepast op basis van actuele waarneembare gegevens, blijkt dat het verlies heeft plaatsgevonden, maar met betrekking waartoe de instelling er nog niet van op de hoogte is welke individuele blootstelling deze verliezen heeft geleden.
Artikel 2
Toewijzing van specifieke kredietrisicoaanpassingen voor een groep van blootstellingen aan de blootstellingen binnen de groep
1. Indien een specifieke kredietrisicoaanpassing verliezen met betrekking tot het kredietrisico van een groep van blootstellingen weerspiegelt, wijzen de instellingen die specifieke kredietrisicoaanpassing evenredig aan de risicogewogen posten aan alle afzonderlijke blootstellingen van die groep toe. Hiertoe worden de blootstellingswaarden bepaald zonder rekening te houden met enige specifieke kredietrisicoaanpassing.
2. Voor de behandeling van verwachte verliesposten waarvan sprake in artikel 159 van Verordening (EU) nr. 575/2013 voor een groep van niet-noodlijdende blootstellingen, hoeven de instellingen geen specifieke kredietrisicoaanpassing aan de afzonderlijke blootstellingen van de groep toe te wijzen.
3. Indien een specifieke kredietrisicoaanpassing verband houdt met een groep van blootstellingen met betrekking waartoe de eigenvermogensvereisten voor kredietrisico deels ingevolge de standaardbenadering en deels ingevolge de interneratingbenadering worden berekend, wijst de instelling alvorens te handelen als bedoeld in de leden 1 en 2 die specifieke kredietrisicoaanpassing evenredig aan de risicogewogen posten van de groep toe aan de groep van blootstellingen die het voorwerp zijn van elk van de benaderingen. Hiertoe worden de blootstellingswaarden bepaald zonder rekening te houden met enige specifieke kredietrisicoaanpassing.
4. Bij het toewijzen van de specifieke kredietrisicoaanpassingen aan blootstellingen, zorgen de instellingen ervoor dat hetzelfde gedeelte niet een tweede maal aan een andere blootstelling wordt toegewezen.
Artikel 3
Berekening van kredietrisicoaanpassingen voor de bepaling van de blootstellingswaarde overeenkomstig de artikelen 111, 166, 167, 168, 246 en 266 van Verordening (EU) nr. 575/2013
Voor het bepalen van de blootstellingswaarde overeenkomstig de artikelen 111, 166 tot en met 168, 246 en 266 van Verordening (EU) nr. 575/2013 worden door de instellingen specifieke kredietrisicoaanpassingen met betrekking tot een blootstelling berekend als de bedragen van de specifieke kredietrisicoaanpassingen voor die afzonderlijke blootstelling, of als de bedragen van de specifieke kredietrisicoaanpassingen die de instelling overeenkomstig artikel 2 aan die blootstelling heeft toegewezen.
Artikel 4
Berekening van algemene en specifieke kredietrisicoaanpassingen voor de behandeling van verwachte verliesposten overeenkomstig artikel 159 van Verordening (EU) nr. 575/2013
1. Voor de behandeling van verwachte verliesposten overeenkomstig artikel 159 van Verordening (EU) nr. 575/2013 berekent de instelling de totale algemene kredietrisicoaanpassingen in verband met de blootstellingen die betrokken zijn bij de behandeling van verwachte verliesposten als de som van die bedragen, geïdentificeerd als algemene kredietrisicoaanpassingen overeenkomstig artikel 1 van deze verordening, die de instelling heeft toegewezen ingevolge artikel 110, lid 3, van Verordening (EU) nr. 575/2013.
2. Voor de behandeling van verwachte verliesposten overeenkomstig artikel 159 van Verordening (EU) nr. 575/2013 worden de totale specifieke kredietrisicoaanpassingen in verband met de blootstellingen die betrokken zijn bij de behandeling van verwachte verliesposten berekend als de som van de bedragen van de punten a) en b), met uitsluiting van noodlijdende blootstellingen:
a)
de overeenkomstig artikel 1 als specifieke kredietrisicoaanpassingen geïdentificeerde bedragen die betrekking hebben op het kredietrisico van een afzonderlijke blootstelling;
b)
de overeenkomstig artikel 1 als specifieke kredietrisicoaanpassingen geïdentificeerde bedragen die betrekking hebben op het kredietrisico van een groep van blootstellingen en die overeenkomstig artikel 2 zijn toegewezen.
3. De totale specifieke kredietrisicoaanpassingen met betrekking tot een noodlijdende blootstelling worden berekend als de som van alle bedragen van de specifieke kredietrisicoaanpassingen voor die afzonderlijke blootstelling, of als de bedragen van de specifieke kredietrisicoaanpassingen die de instelling aan die blootstelling heeft toegewezen overeenkomstig artikel 2.
Artikel 5
Berekening van specifieke kredietrisicoaanpassingen voor eigenvermogensvereisten ten behoeve van de vaststelling van wanbetaling overeenkomstig artikel 178 van Verordening (EU) nr. 575/2013
Voor de vaststelling van wanbetaling overeenkomstig artikel 178 van Verordening (EU) nr. 575/2013 worden specifieke kredietrisicoaanpassingen berekend als de bedragen van de specifieke kredietrisicoaanpassingen met betrekking tot het kredietrisico van een afzonderlijke blootstelling of een afzonderlijke debiteur.
Artikel 6
Documenten
De instellingen documenteren de identificatie en berekening van algemene kredietrisicoaanpassingen en specifieke kredietrisicoaanpassingen.
Artikel 7
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 20 december 2013.