PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 470/2014
ze dne 13. května 2014
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 28. listopadu 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 1205/2013 (dále jen „prozatímní nařízení“) (2) prozatímní antidumpingové clo na dovoz solárního skla z Čínské lidové republiky.
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 28. února 2013 na základě stížnosti podané jménem výrobců solárního skla, kteří představují více než 25 % celkové výroby v Unii (3).
(3)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik účastníků řízení k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byla zvážena ústní a písemná stanoviska účastníků řízení a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR)“ a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem účastníkům řízení byla poskytnuta lhůta, během níž mohli k uvedeným konečným informacím předložit svá stanoviska.
(7)
Stanoviska předložená účastníky řízení byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorku
(8)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v 7., 11. a 75. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyl jasně uveden celkový počet výrobců v Unii. Komise proto potvrzuje, že se přihlásilo osm výrobců v Unii, kteří byli také aktivní během období šetření. Nebyla zveřejněna totožnost žádného výrobce v Unii, s výjimkou jediného. V odpovědi na obecný informační dokument žadatel uvedl, že tři výrobci v Unii (Guardian, AGC a Centrosolar Glass) ukončili činnost a že čtvrtý podnik (Saint Gobain) podstatně omezil výrobu.
(9)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se metody výběru vzorku vyvážejících výrobců v ČLR a výrobců v Unii, potvrzují se prozatímní zjištění v 7. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě
(10)
Po přijetí prozatímního nařízení byla provedena inspekce v prostorách druhého spolupracujícího uživatele, konkrétně francouzské společnosti Viessmann Faulquemont SAS.
5. Procesní práva
(11)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že mu nebyly poskytnuty dostatečné prozatímní informace, zejména ohledně dumpingu, cenového podbízení a výpočtu rozpětí újmy. Vzhledem k tomu bylo údajně porušeno jeho základní právo na obhajobu, jež je zaručeno základním nařízením (ES) č. 1225/2009, antidumpingovou dohodou WTO a Listinou základních práv Evropské unie.
(12)
K výpočtu dumpingového rozpětí vyvážející výrobce prohlásil, že při poskytnutí prozatímních informací nebyly uvedeny podrobnosti o výši úpravy uplatňované na náklady na povrchovou úpravu a na výrobu plavením (viz 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení) ani o procentu prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
(13)
Toto tvrzení bylo akceptováno a Komise poskytla doplňující informace. Pokud nebylo možno poskytnout přesné údaje z důvodu jejich důvěrnosti, poskytla příslušná rozmezí.
(14)
Po poskytnutí konečných informací vyvážející výrobce uvedl, že poskytnuté údaje stále nejsou dostatečné a zejména že není jasné, zda byly při úpravě nákladů na povrchovou úpravu vzaty v úvahu náklady na jednostrannou povrchovou úpravu, oboustrannou povrchovou úpravu či obojí.
(15)
Jak je vysvětleno v 68. bodě odůvodnění, účastníci řízení nijak neprokázali, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Při výpočtu výše úpravy proto Komise mezi solárním sklem s jednostranným povlakem a solárním sklem s oboustranným povlakem nerozlišovala.
(16)
Ohledně újmy tentýž vyvážející výrobce namítl, že v jemu určeném dokumentu specifikujícím újmu byly z důvodu důvěrnosti prodejní i cílové ceny stanovené výrobci v Unii u dvou z celkem pěti typů výrobků označeny stupněm utajení „limited“ nebo bylo uvedeno pouze jejich rozmezí.
(17)
Společnost také tvrdila, že v tomto případě existuje vysoká úroveň důvěrnosti, takže je znám pouze název jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku. Společnost proto uvedla, že i když se u některých typů výrobku týkaly informace pouze jednoho či dvou výrobců v Unii, nebylo by nijak možné identifikovat tyto společnosti, a poskytnout v důsledku toho vyvážejícímu výrobci významnou konkurenční výhodu vůči jeho konkurentům v Unii, ať už samostatně nebo kolektivně.
(18)
Podle článku 20 základního nařízení je Komise povinna sdělit po zavedení prozatímních opatření podrobné údaje týkající se zásadních skutečností a úvah, na jejichž základě byla opatření uložena. Komise je však rovněž povinna podle článku 19 základního nařízení považovat za důvěrnou jakoukoli informaci, která je ze své povahy důvěrná nebo která byla důvěrně poskytnuta.
(19)
V tomto konkrétním případě byly skutečné prodejní a cílové ceny stanovené výrobci v Unii pro oba typy výrobků buď odstraněny, nebo nahrazeny rozmezím, jelikož informace o jednom typu výrobku pochází pouze od jednoho nebo dvou výrobců v Unii. Navíc je v tomto odvětví obecně známo, že tento konkrétní typ výrobku nevyrábí žádný jiný výrobce v Unii. Komise proto považuje tyto informace za informace důvěrné povahy, neboť jejich prozrazení by znamenalo významnou soutěžní výhodu pro konkurenty a/nebo by nepříznivě ovlivnilo poskytovatele těchto informací. Stejné informace byly navíc odstraněny i u druhého typu výrobku, aby se zabránilo odvození údajů o prvním typu výrobku z celkových údajů, které jsou k dispozici.
(20)
Po poskytnutí konečných informací společnost zopakovala svou námitku, že informace o výpočtu rozpětí újmy byly poskytnuty v nedostatečném a nesprávném rozsahu. Konkrétně si stěžovala, že není jasné, jak byl vybrán druhý typ výrobku, o němž byly odstraněny údaje. Komise proto upřesňuje, že výběr byl proveden čistě náhodně.
(21)
Společnost navrhla vyřešit údajně nedostatečné poskytnutí informací tak, že by se její právníci setkali s útvary Komise a podrobně s nimi projednali dumping a výpočet rozpětí újmy, aniž by si pořídili kopii jakýchkoli důvěrných dokumentů, nebo že by jim byl udělen přístup do datové místnosti v prostorách Komise, kde by si mohli dělat poznámky.
(22)
Komise nemohla této žádosti vyhovět. Aby mohli právní zástupci společnosti ověřit výpočty, musely by být poskytnuty přesné údaje z jedné nebo dvou společností. To nebylo možné, jelikož Komise je povinna zachovat důvěrnost těchto údajů podle článku 19 základního nařízení.
(23)
Komise navíc v konečných informacích výslovně uvedla, že společnost se může v souvislosti s jakýmikoli otázkami týkajícími se práva na obhajobu - jako je přístup ke spisu - obrátit na úředníka pro slyšení v rámci jeho mandátu (4). Ve lhůtě pro předložení stanovisek k poskytnutí konečných informací však společnost žádost o intervenci úředníka pro slyšení nepodala.
(24)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení, že mohla být porušena procesní práva dotyčného vyvážejícího výrobce.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(25)
Podle 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je dotčeným výrobkem solární sklo složené z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) (dále jen „dotčený výrobek“, obecně označovaný jako „solární sklo“). Dotčený výrobek v současnosti spadá pod kód KN ex 7007 19 80.
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
(26)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, by z definice výrobku mělo být vyloučeno zahradnické sklo, které má stejné technické vlastnosti jako solární sklo popsané v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Za prvé, podle vývozce jsou fyzické vlastnosti zahradnického skla zcela odlišné od vlastností solárního skla: i) zahradnické sklo má různou velikost podle požadavků zákazníků, zatímco solární sklo se vyrábí v určitých pevně daných velikostech; ii) zahradnické sklo může mít oboustranný povlak, ale solární sklo pro fotovoltaické moduly oboustranný povlak nemá. Za druhé, zahradnické sklo má údajně jiné využití, neboť jej nelze použít pro výrobu fotovoltaických modulů ani fototermických kolektorů.
(27)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Zaprvé, skutečnost, že solární sklo používané při výrobě skleníků má jinou velikost než solární sklo používané pro fotovoltaické moduly nebo fototermické kolektory, je irelevantní, protože požadavky na velikost se mohou lišit jak u fotovoltaických modulů, tak v případě skleníků. Jakékoli vyloučení výrobku na tomto základě by navíc mohlo vyvolat obcházení antidumpingových opatření. Za druhé, na trhu se jako zahradnické sklo prodává nejen solární sklo s oboustranným povlakem, ale i sklo bez povlaku nebo sklo s jednostranným povlakem. Kromě toho, jak je objasněno v 68. bodě odůvodnění, sklo s oboustranným povlakem se používá jak pro fotovoltaické moduly, tak pro fototermické kolektory. Tato fyzická vlastnost proto nemůže odlišovat solární sklo používané pro zahradnické účely od jiného použití. Dále nelze vyloučit, že solární sklo určené pro výrobu skleníků bude použito k výrobě fotovoltaických modulů a/nebo fototermických kolektorů.
(28)
Po poskytnutí informací jeden dovozce tvrdil, že skutečnost, že z působnosti šetření nebylo vyňato solární sklo, které lze použít jako nábytkářské sklo, způsobuje společnostem administrativní zátěž a průtahy. Důvodem je fakt, že společnosti musí zasílat protokoly o zkouškách celním orgánům v Unii pokaždé, když tyto orgány rozhodují, zda se na dovážené zboží vztahují určitá opatření.
(29)
Komise se domnívá, že tyto typy skla by neměly být z působnosti šetření vyloučeny, protože solární sklo může mít zahradnické a nábytkářské využití. K zajištění náležité ochrany výrobního odvětví Unie proti škodlivému účinku dumpingového dovozu je třeba zamezit mezerám, které by umožňovaly obcházení opatření. Pozitivní účinek odpovídající ochrany převažuje nad negativním účinkem dodatečné administrativní zátěže, která byla dotčenému dovozci zřejmě způsobena.
(30)
Další vyvážející výrobce tvrdil, že z definice dotčeného výrobku by mělo být vyloučeno plavené sklo, protože jím vyráběné sklo se používá ve stavebnictví a při výrobě skleníků. Dále uvedl, že plavené sklo se nepoužívá k výrobě fotovoltaických modulů. Na základě argumentů, které předložila v 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, však Komise potvrzuje, že plavené sklo vykazuje stejné technické vlastnosti jako solární sklo, jak jsou uvedeny v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Dále platí, že plavené sklo vyrábí jak výrobní odvětví Unie, tak vyvážející výrobci. Tuto skutečnost potvrzují informace veřejně dostupné na internetu. (5) Tvrzení se proto zamítá.
3. Závěry
(31)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se závěry učiněné v 26. až 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(32)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce uvedl, že Komise pochybila zamítnutím jeho žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství. Stejná žádost týkající se zacházení jako v tržním hospodářství byla vznesena již v prozatímní fázi, ale Komise ji zamítla ve 43. a 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(33)
Vyvážející výrobce tvrdil, že výhody preferenčních daňových režimů a grantů nepředstavují významnou část jeho obratu. V této souvislosti je třeba připomenout, že na tyto a další námitky již Komise reagovala v dopise vývozci ze dne 13. září 2013, v němž k zacházení jako v tržním hospodářství oznámila své stanovisko. Zdůraznila zejména, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení se proto zamítá.
(34)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzuje zjištění, že všechny žádosti o přiznání zacházení jako v tržním hospodářství je nutno zamítnout, jak je stanoveno v 34. až 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
2.1 Volba srovnatelné země
(35)
V prozatímním nařízení bylo v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení jako vhodná srovnatelná země zvoleno Turecko. Jeden vyvážející výrobce namítal, že Turecko není pro účely stanovení běžné hodnoty vhodnou srovnatelnou zemi, protože v této zemi existuje pouze jeden výrobce solárního skla a na turecký trh se prakticky žádné solární sklo nedováží. Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že ziskové rozpětí na tureckém domácím trhu solárního skla je obzvlášť vysoké, čímž dochází k umělému zvýšení běžné hodnoty. Stejný vyvážející výrobce navíc podotkl, že se na solární sklo vyráběné v Turecku nepoužívá žádná technologie povrchové úpravy a že se v Turecku nevyrábí žádné solární sklo plavením. V důsledku toho nemohou být z tureckého domácího trhu s obdobným výrobkem získány klíčové prvky nutné pro stanovení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce proto namítal, že jako základ pro určení běžné hodnoty by se namísto toho měly použít ceny v Unii.
(36)
Za prvé, Komise připomíná, že v Turecku neexistují žádné významné překážky obchodu s obdobným výrobkem. Nelze tudíž vyvozovat závěr, že je turecký trh solárního skla uzavřen mezinárodnímu obchodu. Trh je naopak otevřený a cena obdobného výrobku na domácím trhu je stanovována volnou interakcí nabídky a poptávky.
(37)
Za druhé, pokud jde o tvrzení o zvláště vysokých ziscích na domácím tureckém trhu, Komise zdůrazňuje, že v období šetření nezaznamenala na tureckém trhu s obdobným výrobkem, že by se ve srovnání se ziskovým rozpětím dosahovaným výrobci v Unii objevovalo během posuzovaného období nadměrné ziskové rozpětí.
(38)
Za třetí, z nedostatku určitých typů výrobku v třetí zemi nelze vyvozovat, že tato země není vhodnou srovnatelnou zemí. Naopak, čl. 2 odst. 3 základního nařízení stanoví, že pokud se na domácím trhu určité druhy výrobku vůbec neprodávají, určí Komise běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky pro prodejní, správní a režijní náklady a pro zisk. Podíl povrchové úpravy a výroby plavením na celkových nákladech vycházel z ověřených údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie.
(39)
S ohledem na výše uvedené se tvrzení, že Turecko není vhodnou srovnatelnou zemí, zamítá.
(40)
Komise rovněž nemůže akceptovat tvrzení, že běžná hodnota měla být stanovena na základě cen skutečně zaplacených v Unii. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení může Komise pro určení běžné hodnoty použít ceny v Unii, pouze není-li možné určit tuto hodnotu na základě údajů z vhodné srovnatelné země. Jelikož bylo zjištěno, že vhodná srovnatelná země s dostatečnou spoluprací výrobce existuje, musela Komise určit běžnou hodnotu na základě údajů z této srovnatelné země a nemohla použít ceny v Unii (6).
(41)
Komise potvrzuje výběr Turecka jako srovnatelné země ve smyslu čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
2.2 Běžná hodnota
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise pochybila při stanovení běžné hodnoty, protože vycházela pouze ze ziskového prodeje ve srovnatelné zemi a připočetla hypotetické ziskové rozpětí k neziskovému prodeji.
(43)
Komise potvrzuje, že ke stanovení běžné hodnoty, jak je vysvětlena v 61. a 62. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a jak požaduje čl. 2 odst. 4 základního nařízení, ověřila, že nejméně 80 % prodeje všech typů obdobného výrobku na tureckém domácím trhu bylo ziskových. Z tohoto důvodu byl pro stanovení běžné hodnoty vzat v úvahu veškerý prodej na tureckém domácím trhu, tzn. ziskový i neziskový. Toto tvrzení je tudíž neopodstatněné a jako takové bylo zamítnuto.
(44)
Jelikož ke stanovení běžné hodnoty nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se zjištění uvedená v 58. až 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Vývozní cena
(45)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska ohledně vývozních cen, potvrzuje se 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Srovnání
(46)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise chybně upravila jeho vývozní cenu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Argumentoval tím, že výrobce a s ním spojený obchodník tvoří jeden hospodářský subjekt a že je taková úprava tedy vyloučena. V každém případě považuje výši úpravy za příliš vysokou, neboť Komise vycházela ze skutečné přirážky, která byla namísto za obvyklých podmínek stanovena na základě dohody o převodních cenách. Namísto toho měla Komise provést případné úpravy na základě odhadu přirážky stanovené za obvyklých podmínek mezi výrobcem a dovozcem, který s ním není ve spojení.
(47)
Šetřením bylo zjištěno, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení, které sjednávalo prodejní podmínky s odběrateli v Unii, zadávalo objednávky na výrobu, organizovalo a uskutečňovalo dopravu konečného výrobku zákazníkům v Unii, včetně dodacích dokladů, provádělo celní odbavení vyváženého zboží a připravovalo prodejní doklady. Skutečně tedy nedošlo k duplikaci úkolů vyvážejícího výrobce a obchodníka ve spojení, které souvisejí s vývozem. Vyvážející výrobce však vydával prodejní faktury obchodníkovi, který následně vydal prodejní fakturu odběrateli v Unii za smluvní cenu. Obchodník ve spojení inkasoval platbu, odečetl přirážku a zbývající částku vyplatil vyvážejícímu výrobci.
(48)
Komise je proto toho názoru, že obchodníka ve spojení nelze považovat za interní prodejní oddělení ani v případě, že by tyto dvě společnosti byly považovány za jeden hospodářský subjekt, a že je tudíž úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) plně odůvodněná. Navíc vzhledem k tomu, že provedená úprava odráží přirážku skutečně naúčtovanou mezi společnostmi ve spojení, není důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Tvrzení se proto zamítá.
(49)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že má mnohem vyšší výrobní kapacitu než výrobní odvětví Unie, a že má tedy výhodu v podobě nižších nákladů při výrobě dotčeného výrobku. Podle výrobce by proto Komise měla přihlédnout k této výhodě plynoucí z jeho nižších výrobních nákladů a provést nezbytnou úpravu.
(50)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné právní ustanovení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Za druhé, nebylo prokázáno, že nižší náklady v důsledku vyšších výrobních kapacit by ovlivnily ceny nebo srovnatelnost cen ve smyslu čl. 2 odst. 10 základního nařízení. I kdyby rozdíl v nákladech mohl být prokázán, není zřejmé, jak se to odráží v konečné ceně, ani zda tento rozdíl není kompenzován rozdílem v jiných nákladech.
(51)
Kromě toho se výhoda uváděná vyvážejícím výrobcem týká toho, že jeho výrobní náklady mají být nižší než náklady výrobního odvětví Unie. V této souvislosti je třeba připomenout, že vyvážejícímu výrobci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství a jeho náklady tudíž nebyly ověřeny. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení stanovila Komise běžnou hodnotu na základě skutečných cen a/nebo nákladů výrobce ve srovnatelné zemi, protože ceny a náklady v zemích bez tržního hospodářství nejsou výsledkem tržních sil, a proto je nelze považovat za spolehlivý ukazatel tržních cen či nákladů.
(52)
Jeden vyvážející výrobce v ČLR uvedl, že by Komise měla upravit vývozní cenu ze závodu u jednoho z jeho konkurentů tak, že z ní odečte poplatek za služby a licenční poplatek, které měl tento konkurent zaplatit třetí straně.
(53)
Tuto námitku Komise zamítá. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné ustanovení základního nařízení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Zadruhé, i kdyby se toto tvrzení dalo považovat za spadající do působnosti čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení, které stanoví úpravy týkající se nákladů na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejších nákladů, uvedené ustanovení nesouvisí s poplatky za služby nebo náklady v souvislosti s licenční dohodou. Tyto náklady představují obchodní náklady, které běžně vznikají výrobci zboží používajícímu licenci na technologie získanou od třetí strany bez ohledu na to, zda se zboží vyváží či prodává na domácím trhu. Náklady by proto měly být promítnuty do konečné ceny jak při vývozu, tak v případě tuzemského prodeje. Náklady tedy nemohou ovlivnit srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty. Úprava podle čl. 2 odst. 10 proto není odůvodněná a tvrzení se zamítá.
(54)
Jak je stanoveno v 67. a 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen.
(55)
Na tomto základě byly u jednotlivých společností provedeny úpravy o náklady na dopravu, námořní dopravu a pojištění, náklady na manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, vývozní cla a provize ve všech případech, které prokazatelně ovlivňují srovnatelnost cen. Po uložení prozatímních opatření však Komise zaznamenala administrativní opomenutí týkající se úpravy DPH. Toto opomenutí bylo odpovídajícím způsobem opraveno za účelem výpočtu dumpingu uvedeného v tabulce ve 169. bodě odůvodnění.
(56)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty nebylo u jednoho typu výrobku správně provedeno. Tato námitka je řešena v 67. a 68. bodě odůvodnění.
2.5 Dumpingová rozpětí
(57)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje se metoda použitá pro výpočet dumpingového rozpětí uvedená v 69. až 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v antidumpingovém dotazníku chybně vyplnil nesprávné hodnoty CIF (náklady, pojištění a přepravné) v mnoha případech prodeje dotčeného výrobku na vývoz do EU. Nahlášené hodnoty CIF byly příliš nízké, čímž došlo ke zvýšení dumpingového rozpětí společnosti i jejího rozpětí újmy.
(59)
Komise žádost důkladně posoudila. Platnost tvrzení ověřila tím, že zkontrolovala a na místě ověřila ceny CIF v příslušných transakcích s dovozcem z EU. Tvrzení bylo proto uznáno.
(60)
S ohledem na úpravy provedené v běžné hodnotě a vývozní ceně, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Ostatní spolupracující společnosti
84,7 %
Všechny ostatní společnosti
90,1 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(61)
Nebyla předložena žádná stanoviska k definici výrobního odvětví Unie a výrobě v Unii. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 75. až 79. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(62)
Po poskytnutí prozatímních informací byly údaje o objemu prodeje uskutečněném výrobci v Unii zařazenými do vzorku, které předložil žadatel, aktualizovány s použitím údajů od těchto výrobců. Tabulka 1 byla náležitě opravena (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Vzhledem ke skutečnosti, že ke spotřebě v Unii nebyla předložena žádná stanoviska, se tudíž potvrzuje trend spotřeby v Unii stanovený v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 1
Spotřeba v Unii (1 000 m2)
2009
2010
2011
OŠ
Celková spotřeba v Unii
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
3. Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčené země na trhu
(63)
Kvůli opravě objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) bylo nutno opravit i podíl dovozu z dotčené země na trhu (viz tabulka 2). Opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení.
(64)
Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 83. až 87 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 2
Objem prodeje (1 000 m2) a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
4. Cenové podbízení
(65)
Způsob, jakým bylo určeno cenové podbízení v období šetření, je uveden v 88. a 89. bodě prozatímního nařízení. Vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravené na úroveň cen ze závodu, byly porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jednalo se o dovozní ceny účtované prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, zjištěné na základě cen CIF s příslušnou úpravou směrem nahoru, tj. o náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Tyto úpravy zvýšily cenu o 7 % až 15 % v závislosti na kontrolním čísle výrobku.
(66)
Porovnání cen bylo provedeno podle čísla typu výrobku u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti s náležitou úpravou, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, a po odečtení rabatů a slev. Výsledkem porovnání vyjádřeného v procentech obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení mezi 10,6 % a 26,7 % cen výrobců v Unii zařazených do vzorku z dumpingového dovozu.
(67)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že u jednoho typu výrobku nebylo porovnání cen správně provedeno. Namítali zejména, že solární sklo s oboustranným povlakem mělo být porovnáváno odděleně od solárního skla s jednostranným povlakem. Náklady na výrobu solárního skla s oboustranným povlakem a jeho cena jsou údajně mnohem vyšší než u solárního skla. Dále uvedli, že solární sklo s oboustranným povlakem má „obvykle“ mnohem vyšší koeficient solární propustnosti než solární sklo s jednostranným povlakem. A konečně, podle jednoho výrobce se ve fotovoltaických modulech solární sklo s oboustranným povlakem vůbec nepoužívá, protože je mnohem dražší než solární sklo s jednostranným povlakem, ale přitom má stejný koeficient solární propustnosti jako solární sklo s jednostranným povlakem používané pro výrobu těchto modulů. U solárních termických zařízení má být vyšší propustnost dosahovaná solárním sklem s oboustranným povlakem naopak důležitá, protože značně zvyšuje účinnost těchto zařízení.
(68)
Komise zamítá námitky předložené vyvážejícími výrobci z těchto důvodů: Za prvé, kromě obecných argumentů vyvážející výrobce nijak neprokázal, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Výrobní odvětví Unie naopak tvrdilo, že se výrobní náklady liší v závislosti na použité technologii povrchové úpravy a že sklo s oboustranným povlakem není nutně dražší než sklo s jednostranným povlakem, což platí i naopak. Za druhé, sklo s oboustranným povlakem může skutečně dosahovat vyšší solární propustnost než solární sklo s jednostranným povlakem (sklo s oboustranným povlakem má maximální solární propustnost 98 %, zatímco sklo s jednostranným povlakem až 95 %) a tato technická vlastnost je důležitá pouze pro solární termická zařízení, ale pro fotovoltaické moduly je irelevantní. Nicméně v rozporu s tím, co tvrdí vyvážející výrobce, se solární sklo s oboustranným povlakem prodává i výrobcům fotovoltaických modulů, které dokonce představují jeho hlavní trh. V období šetření prodalo výrobní odvětví Unie sklo s oboustranným povlakem do fototermických kolektorů v zanedbatelném množství (méně než 1 % veškerého prodeje skla s oboustranným povlakem; všechno ostatní sklo se prodalo do fotovoltaických modulů).
(69)
Co se týče nákladů po dovozu, po poskytnutí prozatímních informací byla obdržena dvě stanoviska. V prvním stanovisku žadatel tvrdil, že úpravy nákladů o náklady na celní odbavení, daně, manipulaci a nakládku by měly být v mnohem nižší sazbě, tj. 0,26 EUR/m2 pro náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku s připočtením 3% daně, namísto použité sazby 0,40 EUR/m2 s připočtením 3% daně.
(70)
Druhé stanovisko předložil vyvážející výrobce, podle nějž nebyly poskytnuty podrobněji rozdělené informace kromě celkové částky 0,40 EUR/m2 pokrývající náklady na manipulaci, poplatky za celní odbavení a náklady na dočasné uskladnění dovážených výrobků v místě dovozu. Rovněž namítal, že nebyla vysvětlena kritéria pro určení toho, zda je úprava považována za přiměřenou, či nikoli.
(71)
Dotčené úpravy uplatněné Komisí vycházejí z ověřených údajů obdržených od dovozců solárního skla vyráběného v ČLR a odrážejí skutečné vážené průměrné náklady vzniklé při dovozu dotčeného výrobku během období šetření. Žadatel ale předložil prohlášení o pravidelných standardních poplatcích účtovaných nezávislým zasílatelem za dovoz z Číny ve standardních námořních kontejnerech. Toto prohlášení není platným důkazem o skutečných poplatcích, které účtovali zasílatelé za dovoz dotčeného výrobku v období šetření. V důsledku toho se námitka předložená žadatelem zamítá.
(72)
Pokud jde o námitku vyvážejícího výrobce, částka 0,40 EUR/m2 nemohla být podrobněji rozdělena, neboť se jedná o vážený průměr vypočtený na základě četných skutečných faktur vystavených v období šetření dovozu čínského solárního skla v různých přístavech EU. Skutečné náklady po dovozu se tedy liší podle vstupního přístavu v EU, typu výrobku, použití dočasného uskladnění v místě dovozu atd.
(73)
A dále, úprava nákladů po dovozu provedená Komisí v prozatímním nařízení se považuje za přiměřenou, neboť vychází z ověřených skutečných faktur za dovoz čínského solárního skla, které platili nezávislí dovozci.
(74)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k metodice použité pro výpočet cenového podbízení, metoda porovnání cen vysvětlená v 89. a 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
5. Makroekonomické ukazatele
(75)
Jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pro účely analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele za posuzované období byly analyzovány na základě údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie a vztahujících se na všechny výrobce v Unii, kteří se přihlásili během šetření.
(76)
Podle jednoho vyvážejícího výrobce Komise neprovedla analýzu újmy v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení, protože újmu analyzovala na základě dvou samostatných a údajně nekonzistentních souborů údajů, a sice makroekonomických a mikroekonomických ukazatelů újmy. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že nekonzistentnost analýzy založené na dvou souborech údajů vyvolává vážné pochybnosti o vhodnosti, spravedlnosti a objektivitě celkové představy o újmě.
(77)
Po poskytnutí konečných informací tato společnost své tvrzení zopakovala. Dále uvedla řadu předchozích šetření, kdy měly orgány Unie nejednotně zařadit různé soubory údajů buď do makroekonomických, nebo naopak do mikroekonomických údajů.
(78)
Komise nemůže tuto námitku uznat. Tato metodika se používá v případech výběru vzorku, aby se analyzovala situace výrobního odvětví Unie a vyhodnotil nejen vývoj zobrazovaný vzorkem, ale i vývoj výrobního odvětví Unie jako celku. Všechny činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení byly při analýze vzaty v úvahu. Závěr ohledně újmy je rovněž vypracován na základě všech těchto činitelů. Analýza újmy byla proto provedena v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
(79)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné v 90. až 94. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(80)
Pokud jde o makroekonomické ukazatele analyzované Komisí v 95. až 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, z důvodu opravy prodeje uskutečněného výrobním odvětvím Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně pozměnil podíl výrobců v Unii na trhu (viz tabulka 5). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 95. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 5
Objem prodeje a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Objem prodeje (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Podíl na trhu
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
6. Mikroekonomické ukazatele
(81)
Po poskytnutí prozatímních informací byly aktualizovány jednotkové výrobní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku. Tabulka 7 byla tedy částečně změněna (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 106. až 123. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 7
Průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
OŠ
Jednotkové výrobní náklady (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazník.
7. Závěr ohledně újmy
(82)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 124. až 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Účinek dumpingového dovozu
(83)
Ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení dospěla Komise k závěru, že existuje příčinná souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem z ČLR. Tento závěr napadlo několik účastníků řízení, kteří tvrdili, že neexistuje žádná rozumná a ucelená časová souvislost mezi újmou a zvýšeným dovozem z dotčené země. Důvodem má být skutečnost, že dovoz z ČLR se mezi rokem 2009 a 2011 výrazně zvýšil. Průměrná cena čínského dovozu v roce 2011 navíc činila 4,96 EUR/m2, což je částka blízká stavu z roku 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
Podle názoru těchto účastníků je závěr, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie by měla být přičtena čínskému dovozu v roce 2012, v rozporu se zjištěními tohoto odvětví, že čínský dovoz neměl žádný negativní dopad v předchozím roce, zejména pokud jde o ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie, přestože průměrná dovozní cena byla velmi podobná.
(85)
Od počátku posuzovaného období do konce období šetření vzrostl dovoz o 596 % a jeho podíl na trhu vzrostl o 321 %. Dovozní ceny poklesly v posuzovaném období o 27,2 %.
(86)
Je pravdou, že ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie v roce 2011 bylo pouze mírně nižší než v roce 2010, a to navzdory vysokému nárůstu dovozu z ČLR již v roce 2011. V roce 2011 však výrazně vzrostla spotřeba solárního skla v Unii, konkrétně o 20,4 % mezi roky 2010 a 2011, zatímco dovoz z ČLR se během stejného období zvýšil o 150 %. V období šetření se sice spotřeba snížila o něco více než 19 %, ale objem čínského dovozu se oproti roku 2011 dále zvýšil o více než 35 %. To jasně prokazuje časovou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie v období šetření a silným nárůstem dumpingového čínského dovozu. Logicky trvá nějakou dobu, než výrobci v Unii pocítí některé negativní účinky nárůstu dumpingového dovozu (například ztrátu klientů, finanční ztráty, snížení návratnosti investic a peněžních toků atd.). Tvrzení se proto zamítá.
(87)
Po poskytnutí konečných informací titíž účastníci tvrdili, že časovou souvislost mezi způsobenou podstatnou újmou a dumpingovým čínským dovozem nelze posuzovat na základě celého posuzovaného období, tj. od roku 2009 do konce období šetření, aniž by se zohlednil vývoj zaznamenaný v tomto období.
(88)
Komise také analyzovala vývoj v průběhu posuzovaného období. Skutečnost, že v roce 2011 bylo výrobní odvětví Unie i přes silný nárůst dovozu z ČLR ještě ziskové, nijak neovlivňuje závěr, že v období šetření existovala časová souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a čínským dumpingovým dovozem.
(89)
V období šetření se spotřeba snížila o něco více než o 19 %, zatímco čínští vyvážející výrobci:
-
zvýšili svůj podíl na trhu o 12,4 procentního bodu oproti roku 2011, zatímco podíl výrobního odvětví Unie na trhu klesl o 12,3 procentního bodu,
-
zvýšili objem čínského dovozu o více než 35 % v porovnání s 32 % poklesem prodeje výrobního odvětví Unie a
-
dále snížili své již tak velmi nízké vývozní ceny o více než 10 % a jejich ceny se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie až o 26,7 %, čímž přispěly ke ztrátám způsobeným výrobnímu odvětví Unie v období šetření.
(90)
Na základě výše uvedené analýzy dospěla Komise k závěru, že dumpingový dovoz a značný nárůst jeho podílu na trhu za ceny, které se trvale podbízejí vůči cenám výrobního odvětví Unie, způsobily výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
(91)
Jelikož ohledně účinku dumpingového dovozu nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z třetích zemí
(92)
Kvůli opravě údajů o objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně změnil podíl dovozu z třetích zemí na trhu (viz opravená tabulka 11 níže). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení.
(93)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 134. až 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 11
Dovoz z třetích zemí (1 000 m2)
Třetí země
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Zdroj: Glass for Europe, odpovědi žadatele a výrobců v Unii na dotazník.
2.2 Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(94)
Jeden účastník řízení zpochybnil zjištění Komise uvedené ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření byl s největší pravděpodobností způsoben velmi nízkými cenami čínského vývozu do zemí, kam především mířil vývoz výrobního odvětví Unie (tj. USA, Kanada). Podle názoru účastníka řízení je takovýto závěr neodůvodněný, protože k čínskému vývozu docházelo i v roce 2011, a tedy neexistuje důvod, proč by měl mít dopad pouze v roce 2012. Dále se účastník řízení domnívá, že skutečným důvodem nízkého prodeje na vývoz je skutečnost, že výrobní odvětví Unie nebylo konkurenceschopné a v okamžiku poklesu cen na světovém trhu si nedokázalo udržet konkurenceschopnost. V důsledku toho účastník řízení tvrdil, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii v období šetření prohloubil způsobenou újmu.
(95)
Prodej na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku tvořil 20 % objemu jejich celkového prodeje v roce 2009 (v zahajovací fázi), v roce 2010 to bylo 11 % a v nejlepším roce 2011 jen 14 %. V 2012 došlo k dalšímu poklesu, a to na 5 %.
(96)
Komise tato tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Trh Unie je stále jedním z největších na světě a zůstává na rozdíl od třetích zemí hlavním trhem pro výrobní odvětví Unie. Solární sklo je navíc poměrně těžké a křehké, což se promítá do vícenákladů na dálkovou přepravu (kvůli rozbití a korozi). Z informací, které Komise získala z odpovědí vyvážejících výrobců zařazených do vzorku na dotazník, vyplývá, že ceny čínského vývozu do hlavních exportních destinací výrobního odvětví Unie byly skutečně velmi nízké a v období šetření v porovnání s rokem 2011 ještě klesly. To ukazuje, že snížená vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie je způsobena zejména neustále zlevňovaným čínským vývozem, a to i na trzích třetích zemí, jak se potvrdilo během šetření.
(97)
Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení tvrdil, že se šetření týkalo pouze trhu Unie a neposuzovalo žádné nekalé cenové praktiky na trzích třetích zemí.
(98)
I za předpokladu, že by zjištění ze strany orgánů EU byla správná, kromě toho údajně přičítala dumpingovému dovozu do Unie újmu způsobenou jinými činiteli. Levný nebo subvencovaný čínský vývoz do třetích zemí proto nebyl dumpingovým dovozem do EU a jako takový měl být kvalifikován jako jiný činitel, jehož škodlivé účinky se neměly připsat dumpingovému dovozu.
(99)
Tuto námitku Komise zamítá. Neprověřovala totiž, zda jsou ceny dovozu z ČLR do třetích zemí dumpingové a/nebo subvencované. Na základě vývozních cen do třetích zemí předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku pouze stanovila, že se tyto ceny v posledních letech neustále snižují.
(100)
Ve stejném duchu Komise analyzovala pokles cen dovozu z ČLR do třetích zemí jako samostatný činitel a nepřičítala jej dumpingovému dovozu do Unie. Tento fakt byl pouze použit jako možné vysvětlení snižujícího se vývozu výrobního odvětví Unie do hlavních vývozních trhů v třetích zemích v souvislosti se skutečností, že tyto trhy nikdy nebyly hlavní trhy pro výrobní odvětví Unie. Dokonce i v nejlepších letech 2010 a 2011 se více než 85 % prodeje výrobního odvětví Unie uskutečnilo na trhu Unie.
(101)
Proto se potvrzuje závěr uvedený ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, totiž že horší vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku nemůže narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.3 Vývoj spotřeby, kapacita a využití kapacity
(102)
Jeden účastník řízení tvrdil, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl pokles spotřeby v Unii. To je údajně jediný činitel, který zjevně poprvé poklesl v roce 2012 a s nímž lze přiměřeně spojit újmu, zatímco čínský dovoz byl zahájen již v roce 2011 za ceny srovnatelné s cenami v roce 2012. Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení své tvrzení zopakoval.
(103)
V roce 2012 se spotřeba ve srovnání s předchozími roky skutečně snížila. Komise však provedla analýzu od počátku posuzovaného období v roce 2009 do konce období šetření a v uvedeném období vzrostla spotřeba Unie celkem o 65 %. Během posuzovaného období podíl výrobního odvětví Unie na trhu neustále a značně klesal, tj. celkem o 25,7 %, naproti tomu podíl čínského dovozu na trhu se zvýšil o 321 %. Během posuzovaného období došlo k 596 % nárůstu čínského dovozu.
(104)
Kromě toho se v období šetření spotřeba v Unii stále pohybovala na úrovni srovnatelné s rokem 2010, ale v roce 2010 dosáhlo výrobní odvětví Unie přiměřeného zisku (jak je uvedeno v tabulce 10 prozatímního nařízení). Pokles spotřeby v Unii v období šetření tudíž sám o sobě nemohl vyvolat ztráty způsobené výrobnímu odvětví Unie v tomto období. Podíl výrobního odvětví Unie na trhu se mimoto mezi roky 2010 až 2012 snížil o 26,6 %, zatímco podíl čínského dovozu na trhu vzrostl během téhož období o 318 %. Konečně, pokud by pokles spotřeby v období šetření způsobil újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, měl by zasáhnout i čínský dovoz. To se zjevně nestalo. V období šetření čínský dovoz naopak významně vzrostl, jak z hlediska objemu, tak i podílu na trhu.
(105)
Komise proto toto tvrzení zamítá a potvrzuje závěry učiněné ve 141. a 142. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(106)
Pokud jde o výrobní kapacitu výrobního odvětví Unie uvedenou v tabulce 4 prozatímního nařízení, Komise zastává názor, že její zvyšování jasně vykazovalo stejnou tendenci jako zvyšování spotřeby v Unii do roku 2011.
(107)
Komise rovněž stanovila, že hlavním důvodem zvýšení výrobní kapacity o 12,5 % mezi rokem 2011 a koncem období šetření byl vstup jedné společnosti na trh solárního skla, ačkoli se výrobní kapacita všech ostatních společností na trhu během stejného období mírně snížila.
(108)
Komise proto zastává názor, že vývoj kapacity výrobního odvětví Unie celkově vykazoval stejný trend jako vývoj spotřeby v Unii. Podle Komise tedy vysoká výrobní kapacita výrobního odvětví Unie, která byla vysoká již na počátku posuzovaného období a udržela se vysoko i během období šetření, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(109)
Po poskytnutí konečných informací několik účastníků tvrdilo, že Komise nezohlednila nadměrnou kapacitu jako důležitou příčinu újmy. Během posuzovaného období nebylo podle jejich názoru zvýšení kapacity odůvodněno zvýšením spotřeby, jelikož výrobní odvětví Unie zaznamenávalo neustálý obrovský rozdíl mezi výrobní kapacitou a spotřebou, jež bránil ekonomické životaschopnosti. Podle jednoho účastníka řízení přispěla ke způsobené újmě také skutečnost, že na trh vstoupil mezi rokem 2011 a koncem období šetření nový subjekt, který zvýšil konkurenci na domácím trhu.
(110)
Účastník řízení rovněž tvrdil, že klesající spotřeba v Unii a zvýšení výrobní kapacity ve spojení s poklesem prodeje na vývoz vedly k nízké míře využití kapacity. Tato nízká míra využití způsobila vysoké fixní náklady, které podle účastníka řízení vážně zasáhly odvětví solárního skla odvětví v Unii.
(111)
Komise podotýká, že úroveň kapacity celého odvětví v Unii převyšovala celkovou spotřebu v Unii během celého posuzovaného období. To však nezabránilo výrobcům Unie zařazeným do vzorku dosahovat zisku během dvou let před obdobím šetření, zatímco jen v období šetření jim vznikla významná ztráta ve výši 14,5 %.
(112)
Kromě toho kapacita výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostla pouze o 4 % mezi lety 2010 a 2011 a o 2,6 % mezi rokem 2011 a obdobím šetření, což vedlo k mírnému celkovému zvýšení o 6,7 % mezi rokem 2010 a obdobím šetření.
(113)
Rozdíl mezi spotřebou a kapacitou tedy existoval během celého posuzovaného období, a přestože byl mírně vyšší v období šetření, nelze jím vysvětlit obrovské ztráty vzniklé během období šetření společnostem zařazeným do vzorku. V důsledku toho Komise odmítá tvrzení, že úroveň kapacity výrobního odvětví Unie není ekonomicky životaschopná.
(114)
K tvrzení, že nový účastník na trhu v roce 2012 přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, Komise poznamenává, že tento nový subjekt sice měl instalovanou vysokou kapacitu, ale v období šetření vykazoval velmi malou výrobu a prodej, v rozmezí 2 % celkového prodeje v EU. Jeho vstup tedy neměl téměř žádný dopad na výkonnost výrobního odvětví Unie jako celku, pouze výrazně navýšil údaje o kapacitě a využití kapacity v tomto odvětví. Bez údajů této společnosti totiž kapacita všech ostatních výrobců v Unii mezi lety 2011 a 2012 poklesla.
(115)
Kromě toho šetření neprokázalo, že by fixní náklady měly na odvětví solárního skla silný vliv. Ve skutečnosti se v období šetření pohybovaly průměrné fixní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku v rozmezí 25 % až 35 % celkových výrobních nákladů. V předchozích letech 2010 a 2011 byl procentní podíl fixních nákladů mírně nižší, avšak stále ve stejném rozmezí. To jasně ukazuje, že vysoká kapacita v období šetření měla na výrobní náklady samozřejmě dopad, který však nebyl významný a nevysvětluje vysoké ztráty v období šetření, zejména ve srovnání se ziskem dosaženým v předchozích letech. A dále, míra využití kapacity výrobců v Unii zařazených do vzorku v porovnání s předchozími roky klesla, ale v období šetření stále dosahovala úrovně 65 %.
(116)
V neposlední řadě Komise se ve své analýze rovněž zohlednila, že instalovaná kapacita může být upravena pro výrobu jiných typů skla, na které se toto šetření nevztahuje. I vzhledem k tomuto faktoru Komise proto nesouhlasí s názorem účastníka řízení, že vysoká instalovaná kapacita není ekonomicky životaschopná.
(117)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení předložená tímto účastníkem řízení a opakuje, že vývoj spotřeby, výrobní kapacity a využití kapacity během posuzovaného období, ať byl analyzován jednotlivě nebo souhrnně, nenarušoval zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.4 Vývoj v oblasti solárních modulů
(118)
Dva účastníci namítli, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl kromě vývoje spotřeby dotčeného výrobku také pokles spotřeby solárních modulů a ztráty, které utrpělo toto výrobní odvětví na konci roku 2011 a začátkem roku 2012. Finanční potíže výrobců solárních panelů měly zasáhnout trh solárního skla na přelomu let 2011 a 2012, protože mezi těmito dvěma událostmi byla nutně časová prodleva.
(119)
Stejná tvrzení zopakoval jeden účastník řízení po poskytnutí konečných informací.
(120)
Ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise skutečně zjistila, že trendy pozorované v odvětví solárních modulů mají významný dopad na spotřebu solárního skla, protože kolem 80-85 % solárního skla se prodává výrobcům solárních modulů (krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a fotovoltaické moduly s tenkým filmem). Nicméně podle 143. a 144. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se spotřeba solárních modulů v posuzovaném období, tj. 2009-2012, neustále zvyšovala, a ačkoli v roce 2012 došlo k poklesu, úroveň spotřeby zůstala o 221 % vyšší než v roce 2009 a o 44 % vyšší než v roce 2010. (7) Kromě toho bylo zjištěno, že škrty v zaručených výkupních cenách na konci roku 2011 a na počátku roku 2012 nenarušily příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy solárních modulů a zjištěnou podstatnou újmou (8), protože poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 relativně vysoká.
(121)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že úroveň spotřeby solárních modulů nemůže být sama o sobě považována za tak silný faktor, aby narušila zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(122)
Podobně platí, že jelikož poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 poměrně vysoká a poptávka po solárním skle se ve stejném období zvýšila o 65 %, stejně tak nemůže být dopad zhoršení finanční situace výrobců solárních modulů, k němuž došlo koncem roku 2011 a počátkem roku 2012, na spotřebu solárního skla sám o sobě považován za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(123)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, závěr učiněný ve 144. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2.5 Závěr ohledně příčinné souvislosti
(124)
Vzhledem k výše uvedenému Komise potvrzuje svá zjištění uvedená ve 130. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že v období šetření docházelo k dumpingovému dovozu dotčeného výrobku z dotčené země za ceny, které se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie. Dále platí, že mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Další možné příčiny újmy byly analyzovány výše, ale u žádné z nich, ať byla analyzována jednotlivě nebo souhrnně, nebylo shledáno, že by narušovala zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(125)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit tento závěr, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k závěru ohledně příčinné souvislosti, potvrzuje Komise 145. a 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 148. až 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(127)
Jelikož ohledně dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 152., 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dodavatelů surovin
(128)
Jelikož ohledně zájmu dodavatelů surovin nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(129)
Přihlásil se jeden uživatel, který uvedl, že antidumpingová opatření se ho nedotknou, jelikož nepoužívá solární sklo vyráběné v ČLR ani nemá v úmyslu tak učinit.
(130)
Jeden vyvážející výrobce namítl, že uložení antidumpingového cla na dovoz čínského solárního skla sice může mírně prospět unijnímu odvětví solárního skla, ale značně poškodí unijní odvětví fotovoltaických modulů a solárních termických zařízení, která budou muset platit za dotčený výrobek vyšší ceny. Navíc by patrně bylo v rozporu s cílem Unie chránit životní prostředí, jelikož by vedlo ke zvýšení cen pro fotovoltaické moduly a solární termická zařízení a pomohlo by odvětví solárního skla, které vyvážející výrobce považuje za energeticky náročné.
(131)
Jak je uvedeno ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na celkové náklady solárních modulů bude mít uložení antidumpingových cel jen velmi omezený dopad (nižší než 1 %). Nebyly předloženy žádné důkazy zpochybňující správnost této analýzy. Tvrzení se proto zamítá.
(132)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska ohledně zájmu Unie, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. až 159. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Aspekty hospodářské soutěže
(133)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska k aspektům hospodářské soutěže vymezeným ve 160. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje Komise tyto body.
6. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Nebyla předložena žádná stanoviska, která by vedla ke změně analýzy zájmu Unie provedené v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné ve 164. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(135)
Několik účastníků řízení zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 8,3 % stanoveného ve 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a uvedlo, že takový zisk je nereálně vysoký. Tvrdily, že ziskové rozpětí ve výši 8,3 % dosažené v roce 2010 bylo během posuzovaného období nejvyšší, protože rok 2010 představoval nejlepší rok pro odvětví fotovoltaických modulů na celém světě. Namítaly rovněž, že ani za neexistence dumpingu by odvětví solárního skla v Unii nemohlo v roce 2012 dosáhnout stejného ziskového rozpětí, protože tehdy zasáhla odvětví fotovoltaických modulů na světě včetně tohoto odvětví v Unii velká recese.
(136)
Tuto námitku Komise zamítá. Komise použila jako cílový zisk průměrný zisk dosažený výrobci v Unii zařazenými do vzorku v roce 2010, kdy dovoz dotčeného výrobku byl ještě malý, a proto zatím nemohl narušit běžné podmínky hospodářské soutěže. Ziskové rozpětí použité pro určení úrovně pro odstranění újmy proto odpovídá období, kdy výrobní odvětví Unie mohlo rozumně očekávat zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže, které dosud nebyly ovlivněny dumpingovým dovozem (9).
(137)
A konečně, odvětví solárního skla nedosáhlo svého vrcholu v roce 2010, jak tvrdí účastníci, ale v roce 2011, kdy Unie vykazovala nejsilnější spotřebu a výrobní odvětví Unie zaznamenalo nejvyšší objem prodeje.
(138)
Po poskytnutí konečných informací jeden účastník řízení znovu zpochybnil ziskové rozpětí, jež bylo použito jako cílový zisk. Argumentoval tím, že Komise měla zohlednit všechny ostatní činitele, které ovlivnily ziskovost v období šetření. Podle účastníka řízení nemohl přiměřený cílový zisk převýšit 5 %.
(139)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Použitý cílový zisk nebyl odhadnut, ale vychází ze skutečného zisku, jehož dosáhlo výrobní odvětví Unie před narušením hospodářské soutěže čínským dumpingovým dovozem. Komise považuje tento zisk za přiměřený a zohlednila, že bez dopadu čínského dumpingového dovozu se situace na trhu ve srovnání s obdobím šetření výrazně nelišila. Prohlášení účastníka řízení, že spotřeba v roce 2010 značně přesahovala spotřebu v roce 2012, je věcně nesprávné. Jak je uvedeno v oddíle E.2.3, spotřeba v roce 2010 dosáhla podobné úrovně jako v roce 2012. A dále, vzhledem k předpokládanému silnému nárůstu poptávky zvyšovalo výrobní odvětví Unie v roce 2010 kapacitu, což negativně ovlivnilo jeho zisk v daném roce. Navrhovaný cílový zisk ve výši 5 % byl stanoven arbitrárně, jelikož se nezakládá na údajích či skutečných výpočtech, a proto se zamítá.
(140)
Žadatel naopak tvrdil, že ziskové rozpětí je příliš nízké a Komise by je měla zvýšit na 15 %, protože jeho zisk za rok 2010 přesáhl 10 %. Nižší zisková rozpětí, kterých v roce 2010 dosáhli ostatní výrobci v EU zařazení do vzorku, nepředstavují zisky, které lze rozumně očekávat při neexistenci nekalých praktik v dovozech. Důvody, proč tito výrobci dosáhli v uvedeném roce pouze nižších rozpětí a byli jako jedni z prvních poškozeni dumpingovým dovozem, souvisejí s největší pravděpodobností se strategickým řízením těchto společností nebo jinými souvisejícími otázkami, jako může být politika stanovování krátkodobých cen.
(141)
Komise tuto námitku neakceptuje. Jak se vysvětluje v tomto oddíle výše, podle názoru Komise průměrný zisk celého výrobního odvětví Unie v roce 2010 správně odráží průměrný zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže. Tento závěr není v rozporu se skutečností, že někteří výrobci v Unii přijali manažerská rozhodnutí, jež vedla k ziskovým rozpětím nižším nebo vyšším u ostatních výrobců ve stejném odvětví. Existence těchto rozdílů je totiž základním rysem chování společností v tržním hospodářství.
(142)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise metodiku popsanou ve 166. až 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(143)
Vzhledem k závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(144)
Po poskytnutí prozatímních informací žadatel tvrdil, že prozatímní valorická cla nebyla účinná. Proto požádal Komisi o uložení konečných opatření v podobě minimální dovozní ceny. Žadatel tvrdil, že touto minimální dovozní cenou by se opatření zefektivnila, zejména pokud by byly uloženy dvě různé minimální dovozní ceny, jedna pro solární sklo s povlakem a jedna pro solární sklo bez povlaku. Důvody předložené žadatelem byly následující:
(145)
Za prvé, žadatel tvrdil, že po období šetření prodávají vyvážející výrobci solární sklo s povlakem na trh EU za stejnou cenu, za jakou prodávali solární sklo bez povlaku v období šetření. Rovněž tvrdil, že sklo s povlakem má vyšší výrobní náklady než sklo bez povlaku, a proto se obvykle prodává za ceny o 20 % až 25 % vyšší než ceny skla bez povlaku.
(146)
Za druhé, podle žadatele se po období šetření poptávka v Unii přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Uživatelé při nákupu stále více upřednostňují sklo s povlakem před sklem bez povlaku. V důsledku toho se v druhé polovině roku 2013 dováželo z ČLR do EU téměř výlučně solární sklo s povlakem, zatímco během období šetření byla situace opačná.
(147)
Antidumpingová opatření mohou skutečně mít různou podobu. I když má Komise při volbě podoby opatření širokou diskreční pravomoc, zůstává účelem odstranění účinků dumpingu způsobujícího újmu.
(148)
Šetření potvrdilo, že mezi solárním sklem bez povlaku a solárním sklem s povlakem existuje v důsledku rozdílných technických vlastností těchto dvou výrobků významný rozdíl jak v nákladech, tak v cenách. Solární sklo s povlakem, které může mít v závislosti na použité technologii jednostranný nebo oboustranný povlak, zvyšuje ve srovnání se solárním sklem bez povlaku propustnost a může mít přidané samočisticí nebo protišpinivé vlastnosti nebo vyšší tvrdost. Vysoce kvalitní solární sklo bez povlaku může dosahovat až 92 % solární propustnost. Povrchová úprava může snížit odrážení přibližně o 3 % (na každé straně), a zvýšit tak propustnost solárního skla s jednostranným povlakem až na 95 % a solárního skla s oboustranným povlakem až na 98 %.
(149)
Solární sklo dovezené z ČLR, které se v období šetření prodalo v EU, bylo z 81 % bez povlaku a pouze z 19 % s povlakem. Rozdíl v cenách a nákladech zjištěný v období šetření mezi solárním sklem bez povlaku a s povlakem činil asi 30 %.
(150)
Komise se však domnívá, že důkazy předložené žadatelem nebyly dostatečně odůvodněny. Komise navíc nemá k dispozici dostatečné důkazy ani údaje z jiných zdrojů, které by jí umožňovaly dojít k závěru, že vzhledem k uložení prozatímních antidumpingových opatření se poptávka přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem a že výrazně klesly zejména ceny skla s povlakem, jak tvrdí žadatel.
(151)
Komise proto nemůže tuto námitku přijmout a považuje za vhodné uložit valorická cla namísto minimálních dovozních cen. V zájmu vyřešení výše popsaných výhrad však budou vytvořeny dva zvláštní kódy integrovaného sazebníku Společenství (kódy TARIC) - jeden pro solární sklo s povlakem a jeden pro solární sklo bez povlaku. Ty umožní Komisi pozorně sledovat vývoj trhu a včas rozhodnout, zda jsou třeba další opatření.
(152)
Komise rovněž připomíná, že v minulosti použila minimální dovozní ceny pouze za zvláštních okolností, zejména v těchto situacích:
-
Obzvlášť vysoká vývozní cena jednoho typu výrobku, která u něj vylučovala existenci dumpingu (10).
-
Ohledy na tržní sílu a podíl výrobců v Unii na trhu, kvůli nimž bylo nezbytné zajistit z důvodů zájmu Unie, aby ceny dovozu nepřekročily určitou úroveň (11).
(153)
Minimální dovozní ceny byly navíc použity hlavně u homogenních výrobků, a nikoli u výrobků jako dotčený výrobek, který se vyskytuje v různých typech.
(154)
I z těchto důvodů zastává Komise názor, že minimální dovozní ceny nejsou v tomto případě vhodné.
(155)
Po poskytnutí konečných informací žadatel zopakoval žádost o uložení minimální dovozní ceny a ke 152. až 156. bodu odůvodnění se vyjádřil takto:
(156)
Za prvé namítal, že se uvedené body odůvodnění nezabývají účinností formy opatření na odstranění škodlivých účinků dumpingu a subvencování, což je také pádným důvodem k použití minimálních dovozních cen.
(157)
Za druhé, Komise nevysvětlila, proč jsou v daném případě uvedené úvahy relevantní a jak převažují nad zájmem výrobního odvětví Unie.
(158)
Za třetí tvrdil, že dotčený výrobek je dostatečně homogenní, aby umožnil správu minimální dovozní ceny v praxi, neboť oba hlavní typy výrobků mají jasně odlišné znaky dovolující řádné rozlišení cen a snadnou správu a sledování, zejména s ohledem na skutečnost, že v současnosti tvoří téměř veškerý dovoz solární sklo s povlakem.
(159)
Pokud jde o první tvrzení, je zřejmé, že se poptávka skutečně mohla přesunout od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Jelikož však nebyly poskytnuty žádné další důkazy, nemůže Komise učinit závěr, že by se zejména ceny solárního skla s povlakem výrazně snížily. V důsledku toho nemá žádný důvod měnit svůj předchozí závěr, že valorická cla jsou pro odstranění účinků dumpingu a subvencování působících újmu vhodnější.
(160)
Pokud jde o druhé stanovisko, účelem dotčených bodů odůvodnění bylo doložit, že podle názoru Komise není uložení minimální dovozní ceny v tomto případě vhodné, ledaže by žadatel svá tvrzení důkladněji zdůvodnil. Jelikož tak neučinil, Komise nepovažuje za nutné dále analyzovat přínos případné minimální dovozní ceny pro zájem výrobního odvětví Unie.
(161)
Co se týče třetího stanoviska, žadatel nezpochybnil různé typy výrobku definované Komisí v rámci šetření ani neprokázal, že by neexistoval cenový rozdíl. Nabídka závazku ze strany vyvážejících výrobců navrhujících různé minimální dovozní ceny také potvrzuje, že tyto rozdíly jsou skutečné. Tvrzení se proto zamítá. V každém případě, i kdyby Komise akceptovala, že dotčený výrobek je spíše homogenní, považuje tuto otázku za nerelevantní, neboť žádost o zavedení minimální dovozní ceny zamítá i z dvou dalších výše uvedených důvodů. Komise rovněž připomíná, že k informacím týkajícím se období následujícího po období šetření může přihlížet pouze ve výjimečných případech (viz čl. 6 odst. 1 základního nařízení). Žadatelé neprokázali, že se jedná o výjimečnou situaci a že by k odstranění újmy nepostačovala jiná dostupná opatření, jako je sledování pomocí vytvoření doplňkového kódu TARIC.
(162)
Komise proto tato tvrzení zamítá.
(163)
Po poskytnutí konečných informací několik výrobců solárních modulů také požadovalo zavedení minimální dovozní ceny. V této souvislosti vyslovili tyto hlavní obavy:
-
Po období šetření se výrobní kapacita odvětví solárního skla značně snížila a mnoho výrobců v Unii muselo odejít z trhu. Jediní tři výrobci, kteří se v Unii udrželi na trhu, nyní dokážou pokrýt nejvýše 50 % evropské poptávky. Výrobci solárních modulů musí tedy své potřeby pokrývat dodávkami z ČLR. Jeden uživatel tvrdil, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii, kteří by jako jediní dokázali splnit požadované technické specifikace výrobku.
-
Cla v podobě, v jaké jsou nyní navrhována, by podstatně zvýšila náklady na výrobu solárních modulů přibližně o 3 centy za watt, což je pět procent minimální dovozní ceny stanovené v případu solárních panelů.
-
Minimální dovozní cena by měla být navržena tak, aby nezpůsobovala vyšší náklady na solární moduly v EU.
(164)
Pokud jde o první tvrzení, Komise nemá žádné důvody se domnívat, že výrobci v Unii, kteří snížili či dočasně ukončili výrobu, neobnoví své podnikání v plné kapacitě, jakmile se bude opět dovážet za spravedlivé ceny. Jak je uvedeno ve 106. až 112. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie disponuje dostatečnou kapacitou pro uspokojení celkové spotřeby v Unii. Toto tvrzení se proto zamítá. Komise zamítá i tvrzení jednoho uživatele, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii. Čínští vyvážející výrobci by totiž stále mohli dodávat na trh Unie. Antidumpingová opatření by bez ohledu na svou formu měla zajistit, že se bude dovážet za spravedlivé ceny; jejich účelem není úplně pozastavit dovoz z ČLR.
(165)
Co se týká druhého tvrzení, uživatelé neposkytli žádné důkazy prokazující toto tvrzení. Naproti tomu Komise ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stanovila, že dopad opatření na celkové náklady u solárních modulů vyráběných společnostmi, které při šetření spolupracovaly, by byl nižší než 1 %. Toto tvrzení se proto zamítá.
(166)
Není tudíž nutné vyjádřit se k třetímu bodu vznesenému výrobci solárních modulů.
(167)
Souběžně s antidumpingovým šetřením probíhalo antisubvenční šetření. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, by Komise měla uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingové rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovnávací clo
Antidumpingové clo
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Ostatní spolupracující společnosti
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, jejíž název není výslovně uveden v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, by se neměly tyto sazby vztahovat a takový výrobek podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“. Vzhledem k tomu, že ze strany vyvážejících výrobců byla zaznamenána vysoká úroveň spolupráce (více než 80 %, viz 15. bod odůvodnění prozatímního nařízení), je tato celní sazba založena na nejvyšším individuálním rozpětí újmy stanoveným pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Sazba cla, která se vztahuje na „ostatní spolupracující společnosti“, je založena na váženém průměru vývozců zařazených do vzorku a použije se na všechny spolupracující společnosti nezařazené do vzorku (s výjimkou společnosti Henan Yuhua, která podléhá individuálnímu clu na základě své žádosti o individuální zjišťování (viz 48. bod odůvodnění prozatímního nařízení)).
(169)
S případnými žádostmi o použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se obrátit na Komisi (12) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
3. Závazky
(170)
Po poskytnutí konečných informací tři vyvážející výrobci zařazení do vzorku a společnost Henan Yuhua nabídli cenové závazky podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Navrhují různé minimální dovozní ceny, které by odpovídaly různým skupinám typů výrobku.
(171)
Komise poznamenává, že minimální dovozní ceny navrhované všemi společnostmi jsou mnohem nižší než ceny nepůsobící újmu, jež stanovila v rámci šetření. Proto je nepovažuje za stanovené na úrovni pro odstranění újmy v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(172)
I v případě, že by byly na úrovni pro odstranění újmy stanoveny, společnosti zařazené do vzorku navrhují pouze čtvrtletní úpravu ceny solárního skla s povlakem na bázi změny cen na trhu solárních modulů. Komise nemůže přijmout uvedený způsob indexace z těchto důvodů:
(173)
Za prvé, ceny všechny typů výrobku by měly být pravidelně upravovány, jinak se brzy může vytvořit umělý rozdíl mezi úrovní cen solárního skla s povlakem a bez povlaku. Za druhé, Komise nepovažuje za vhodné upravovat ceny solárního skla na základě cen konečných uživatelů (tj. cen solárních modulů). To by mohlo vést k neoprávněnému zmenšování ziskových rozpětí odvětví solárního skla, pokud by se například snížily ceny solárních modulů kvůli poklesu cen jiných komponentů těchto modulů.
(174)
Obecně Komise považuje za vhodné, aby se minimální dovozní ceny indexovaly cenami surovin. V tomto případě však nemá žádná surovina výrazně velký podíl na celkových výrobních nákladech.
(175)
Komise rovněž zjistila, že v období šetření vykazovaly ceny solárního skla v ČLR a v Turecku značnou nestabilitu.
(176)
Mimoto existuje vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož některé šetřené společnosti prodávají dotčený výrobek i další výrobky stejným odběratelům. V neposlední řadě se zdá, že se minimální dovozní ceny navrhované společnostmi zařazenými do vzorku nevztahují na všechny typy výrobku vyráběné příslušnými vyvážejícími výrobci. Tyto faktory prakticky znemožňují účinné plnění závazků a ztěžují jejich sledování.
(177)
Z výše uvedených důvodů proto Komise nabídky závazků odmítá.
4. Konečný výběr prozatímních cel
(178)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány. Částky zajištěné nad rámec kombinované konečné sazby antidumpingového a vyrovnávacího cla by měly být uvolněny.
5. Vymahatelnost opatření
(179)
Pokud by se po uložení konečných opatření podstatně změnily podmínky na trhu, může Komise ze své iniciativy formu opatření podrobit přezkumu s cílem posoudit, zda mají opatření předpokládaný účinek a odstraňují újmu a zda by změna formy opatření byla opodstatněná.
(180)
Kvůli co nejlepší ochraně proti případnému tlumení účinků opatření hodlá Komise neprodleně zahájit přezkum podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení a v případě předložení důkazu o takovém chování může zavést celní evidenci dovozu podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Podle čl. 12 odst. 3 základního nařízení může být výše uloženého cla zvýšena až na dvojnásobek původně uložené výše cla.
(181)
Komise se bude opírat mimo jiné o informace z dozoru nad dovozem poskytované vnitrostátními celními orgány i o informace poskytované členskými státy podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení.
(182)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení nevydal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla složeného z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) v současnosti kódu KN ex 7007 19 80 pocházejícího z Čínské lidové republiky. Solární sklo s povlakem (jednostranným či oboustranným) spadá pod kód TARIC 7007198019 a solární sklo bez povlaku spadá pod kód TARIC 7007198011.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
25,0 %
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle nařízení Komise (EU) č. 1205/2013 (13) se vyberou s konečnou platností. Částky zajištěné nad rámec kombinované sazby antidumpingových cel uvedených v čl. 1 odst. 2 výše a vyrovnávacích cel přijatých prováděcím nařízením Komise (EU) č. 471/2014 (14) se uvolňují.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Čínské lidové republice poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období šetření (tj. od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012) nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1,
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Čínské lidové republice, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
ustanovení čl. 1 odst. 2 mohou být změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 24,1 %.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. května 2014.
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 470/2014 VAN DE COMMISSIE
van 13 mei 2014
tot instelling van een definitief antidumpingrecht en tot definitieve inning van het voorlopige antidumpingrecht op zonneglas van oorsprong uit de Volksrepubliek China
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 1225/2009 van de Raad van 30 november 2009 betreffende beschermende maatregelen tegen invoer met dumping uit landen die geen lid zijn van de Europese Gemeenschap (1), en met name artikel 9, lid 4, en artikel 14, lid 1,
Overwegende hetgeen volgt:
A. DE PROCEDURE
1. Voorlopige maatregelen
(1)
Op 28 november 2013 heeft de Europese Commissie („de Commissie”) een voorlopig antidumpingrecht op zonneglas van oorsprong uit de Volksrepubliek China ingesteld bij Verordening (EU) nr. 1205/2013 („de voorlopige verordening”) (2).
(2)
De procedure werd op 28 februari 2013 ingeleid naar aanleiding van een klacht die was ingediend namens producenten die meer dan 25 % van de totale productie van zonneglas in de Unie vertegenwoordigen (3).
(3)
Het onderzoek naar de dumping en schade had betrekking op de periode van 1 januari 2012 tot en met 31 december 2012 („het onderzoektijdvak” of „OT”). Het onderzoek naar ontwikkelingen die relevant zijn voor de schadebeoordeling had betrekking op de periode van 1 januari 2009 tot het eind van het onderzoektijdvak („de beoordelingsperiode”).
2. Vervolg van de procedure
(4)
Na de mededeling van de belangrijkste feiten en overwegingen op grond waarvan werd besloten een voorlopig antidumpingrecht in te stellen („mededeling van de voorlopige bevindingen”), maakten meerdere belanghebbenden schriftelijke opmerkingen waarin zij hun standpunten ten aanzien van de voorlopige bevindingen kenbaar maakten. De partijen die daartoe een verzoek indienden, werden gehoord.
(5)
De Commissie is voortgegaan met het verzamelen en controleren van alle informatie die zij voor haar definitieve bevindingen noodzakelijk achtte. Met de mondelinge en schriftelijke opmerkingen van de belanghebbenden werd waar nodig rekening gehouden en in voorkomend geval werden de voorlopige bevindingen dienovereenkomstig gewijzigd.
(6)
Vervolgens heeft de Commissie alle betrokken partijen in kennis gesteld van de belangrijkste feiten en overwegingen op basis waarvan zij voornemens was een definitief antidumpingrecht op zonneglas van oorsprong uit de Volksrepubliek China („de VRC”) in te stellen en de bedragen die uit hoofde van het voorlopige recht als zekerheid waren gesteld, definitief te innen („mededeling van de definitieve bevindingen”). Alle belanghebbenden konden hierover binnen een bepaalde termijn na deze mededeling opmerkingen maken.
(7)
De opmerkingen van de belanghebbenden zijn bestudeerd en er is, waar nodig, rekening mee gehouden.
3. Steekproef
(8)
Een producent-exporteur stelde dat het totale aantal producenten in de Unie niet duidelijk was aangegeven in de overwegingen 7, 11 en 75 van de voorlopige verordening. De Commissie bevestigt hierbij dat acht producenten in de Unie die tijdens het OT actief waren, zich kenbaar hebben gemaakt. De identiteit van de producenten in de Unie was, op één na, niet bekendgemaakt. In zijn antwoord op het algemene informatiedocument noemde de klager drie producenten in de Unie die niet langer actief zijn (Guardian, AGC en Centrosolar Glass) en een vierde onderneming, die haar productie aanzienlijk had teruggeschroefd (Saint Gobain).
(9)
Aangezien er geen andere opmerkingen werden ontvangen over de methode voor het nemen van de steekproeven van producenten-exporteurs in de VRC en producenten in de Unie, worden de voorlopige bevindingen van de overwegingen 7 tot en met 24 van de voorlopige verordening bevestigd.
4. Antwoorden op de vragenlijst en controlebezoeken
(10)
Na vaststelling van de voorlopige werd ter plaatse een controle uitgevoerd bij een tweede medewerkende gebruiker, namelijk bij Viessmann Faulquemont SAS in Frankrijk.
5. Procedurele rechten
(11)
Een producent-exporteur voerde aan dat de mededeling van de voorlopige bevindingen die hij had ontvangen, ontoereikend was, met name wat betreft de berekening van de dumping-, de prijsonderbiedings- en de schademarge. Doordat hij geen toereikende mededeling had ontvangen, werd hem het fundamentele recht van verdediging ontnomen, dat wordt gegarandeerd door Verordening (EG) nr. 1225/2009 („de basisverordening”), de Antidumpingovereenkomst van de WTO en het Handvest van de grondrechten van de Europese Unie.
(12)
Wat de berekening van de dumpingmarge betreft, stelde de producent-exporteur dat er in de mededeling van de voorlopige bevindingen geen nadere gegevens werden verschaft over de hoogte van de correctie voor de kosten van coating en de kosten van het floatglasprocedé (zie overweging 64 van de voorlopige verordening) en over het percentage verkoopkosten, algemene kosten en administratiekosten en het winstpercentage.
(13)
Dit argument werd aanvaard en de Commissie heeft aanvullende informatie verstrekt. Voor zover om redenen van vertrouwelijkheid geen exacte gegevens bekend konden worden gemaakt, werden alleen orden van grootte aangegeven.
(14)
Na de mededeling van de definitieve bevindingen voerde de producent-exporteur aan dat de meegedeelde gegevens nog steeds niet toereikend waren. In het bijzonder stelde hij dat onduidelijk was of bij de op de kosten van coating toegepaste correctie rekening was gehouden met de kosten van eenzijdige coating of dubbelzijdige coating of met de kosten van beide procedés.
(15)
Zoals hieronder in overweging 68 wordt toegelicht, werden door de belanghebbenden geen bewijzen ingediend die aantonen dat er sprake is van structurele verschillen in de productiekosten van eenzijdig en dubbelzijdig gecoat zonneglas. De Commissie heeft derhalve geen onderscheid gemaakt tussen eenzijdig en dubbelzijdig gecoat zonneglas bij de berekening van de hoogte van de correctie.
(16)
Met betrekking tot de schade deed dezelfde producent-exporteur zijn beklag over het feit dat in het specifieke, door hem ontvangen document van de mededeling de verkoopprijzen en richtprijzen van de producenten in de Unie voor twee van de in totaal vijf productsoorten om redenen van vertrouwelijkheid als „niet openbaar” waren gekenmerkt of als orde van grootte waren vermeld.
(17)
De onderneming voerde tevens aan dat er in deze zaak sprake is van een hoog vertrouwelijkheidsniveau, waardoor van slechts één in de steekproef opgenomen producent in de Unie de naam bekend is. Bijgevolg meende de onderneming dat de informatie voor bepaalde productsoorten weliswaar betrekking heeft op slechts één of twee producenten in de Unie, maar dat het daardoor in geen geval mogelijk is de identiteit van die ondernemingen te achterhalen en zo de producent-exporteur een mededingingsvoordeel te verschaffen ten opzichte van individuele concurrenten in de Unie of alle concurrenten tezamen.
(18)
Op grond van artikel 20 van de basisverordening is de Commissie inderdaad gehouden om na de vaststelling van voorlopige maatregelen mededeling te doen van bijzonderheden betreffende de voornaamste feiten en overwegingen op grond waarvan voorlopige maatregelen zijn ingesteld. De Commissie is krachtens artikel 19 van de basisverordening echter ook verplicht om informatie die vertrouwelijk van aard is of op basis van vertrouwelijkheid is verstrekt, dienovereenkomstig te behandelen.
(19)
In dit specifieke geval werden de werkelijke verkoopprijzen en de richtprijzen van de producenten in de Unie voor twee productsoorten ofwel weggelaten of door indicaties van de orde van grootte vervangen, omdat de gegevens voor een van de productsoorten afkomstig is van slechts één of twee producenten in de Unie. Bovendien is het in deze bedrijfstak algemeen bekend dat deze specifieke productsoort niet door andere producenten in de Unie wordt vervaardigd. Bijgevolg beschouwt de Commissie deze informatie als vertrouwelijk, aangezien de bekendmaking ervan een aanmerkelijk mededingingsvoordeel aan concurrenten zou verschaffen en/of de onderneming(en) die de informatie heeft (hebben) verstrekt ernstig zou benadelen. Daarnaast is soortgelijke informatie met betrekking tot een tweede productsoort weggelaten om te voorkomen dat de cijfers voor de eerste productsoort kunnen worden afgeleid uit de beschikbare gegevens.
(20)
Na de mededeling van de definitieve bevindingen voerde de onderneming nogmaals aan dat onvoldoende en onjuiste informatie was verstrekt over de berekening van de schademarges. Specifiek maakte zij bezwaar tegen het feit dat niet duidelijk was op welke wijze de tweede productsoort, waarvoor geen cijfers werden vermeld, was geselecteerd. De Commissie verduidelijkt dat deze productsoort op willekeurige wijze is geselecteerd.
(21)
Als oplossing voor het vermeende informatietekort stelde de onderneming voor dat haar advocaten een bijeenkomst met medewerkers van de Commissie zouden kunnen beleggen om de berekening van de dumping- en schademarges uitvoerig te bespreken, waarbij geen kopieën zouden worden gemaakt van vertrouwelijke documenten. Als alternatief stelde zij voor dat de advocaten inzage in de desbetreffende informatie wordt verleend in de gebouwen van de Commissie, waar zij notities zouden kunnen maken.
(22)
De Commissie kan niet tegemoet komen aan dit verzoek. Om de advocaten van de onderneming in staat te stellen de berekeningen te controleren, zouden zij inzage moeten krijgen in de exacte cijfers van één van de twee betrokken bedrijven. Dit is niet mogelijk, aangezien de Commissie deze gegevens krachtens artikel 19 van de basisverordening geheim moet houden.
(23)
Bovendien heeft de Commissie in de mededeling van de definitieve bevindingen uitdrukkelijk vermeld dat de onderneming zich in aangelegenheden die de rechten van verdediging van de onderneming betreffen - zoals de toegang tot het dossier - tot de raadadviseur-auditeur kan wenden overeenkomstig de voorwaarden die zijn uiteengezet in het mandaat van de raadadviseur-auditeur (4). De onderneming heeft echter niet om tussenkomst van de raadadviseur-auditeur verzocht binnen de termijn voor het indienen van opmerkingen over de mededeling van de definitieve bevindingen.
(24)
Op grond van het bovenstaande verwerpt de Commissie de argumenten met betrekking tot een mogelijke schending van de procedurele rechten van de betrokken producent-exporteur.
B. BETROKKEN PRODUCT EN SOORTGELIJK PRODUCT
1. Betrokken product
(25)
Zoals in overweging 26 van de voorlopige verordening is uiteengezet, gaat het bij het betrokken product om zonneglas dat bestaat uit gehard natronkalkvlakglas, met een ijzergehalte van minder dan 300 ppm, een doorlaatbaarheid van zonlicht van meer dan 88 % (gemeten volgens AM1,5 300-2 500 nm), een warmtebestendigheid tot 250 °C (gemeten volgens EN 12150), een temperatuurwisselbestendigheid van Δ 150 K (gemeten volgens EN 12150) en een mechanische sterkte van 90 N/mm of meer (gemeten volgens EN 1288-3) („het betrokken product”, gewoonlijk aangeduid als „zonneglas”). Het betrokken product is momenteel ingedeeld onder de GN-code ex 7007 19 80.
2. Argumenten betreffende de productomschrijving
(26)
Een producent-exporteur voerde na ontvangst van de mededeling van de voorlopige bevindingen aan dat tuinbouwglas dat voldoet aan de technische kenmerken van zonneglas als gedefinieerd in overweging 26 van de voorlopige verordening, in tegenstelling tot hetgeen in overweging 32 wordt gesteld dient te worden uitgesloten van de productomschrijving. Ten eerste verschillen de fysieke kenmerken van tuinbouwglas volgens de exporteur sterk van die van zonneglas: i) tuinbouwglas heeft uiteenlopende afmetingen, al naargelang de behoeften van de afnemers, terwijl zonneglas in bepaalde vaste afmetingen wordt geleverd; ii) tuinbouwglas kan van een dubbelzijdige coating zijn voorzien, terwijl zonneglas voor fotovoltaïsche modules („PV-modules”) niet dubbelzijdig is gecoat. Ten tweede heeft tuinbouwglas volgens die exporteur een ander gebruiksdoeleinde: het kan noch voor de productie van PV-modules noch voor zonnecollectoren worden gebruikt.
(27)
De Commissie verwerpt het argument om de volgende redenen. Ten eerste is het niet van belang dat zonneglas dat voor de fabricage van broeikassen wordt gebruikt andere afmetingen heeft dan zonneglas dat voor PV-modules of zonnecollectoren wordt gebruikt, aangezien de vereisten met betrekking tot de afmetingen zowel voor PV-modules als voor broeikassen kunnen verschillen. Tevens kan de uitsluiting van een product op dergelijke gronden de omzeiling van de antidumpingmaatregelen in de hand werken. Ten tweede is niet al het op de markt verkrijgbare tuinbouwglas dubbelzijdig gecoat zonneglas; het kan ook om niet-gecoat of eenzijdig gecoat glas gaan. Zoals hieronder in overweging 68 wordt toegelicht, wordt dubbelzijdig gecoat glas bovendien zowel voor PV-modules als voor zonnecollectoren gebruikt. Derhalve is dit fysieke kenmerk niet geëigend om in de tuinbouw gebruikt zonneglas te onderscheiden van glas dat voor andere doeleinden wordt gebruikt. Tot slot kan niet worden uitgesloten dat voor de fabricage van broeikassen bestemd zonneglas wordt gebruik voor de vervaardiging van PV-modules en/of zonnecollectoren.
(28)
Na de mededeling van feiten en overwegingen voerde een importeur aan dat zonneglas dat ook geschikt is voor gebruik als meubelglas, niet van de productomschrijving is uitgesloten en dat dit administratieve lasten en vertragingen voor ondernemingen tot gevolg heeft. Dit omdat de ondernemingen elke keer testberichten aan de douaneautoriteiten in de Unie zouden moeten sturen als de douaneautoriteiten eraan twijfelen of de ingestelde maatregelen van toepassing zijn op geïmporteerde goederen.
(29)
De Commissie is van oordeel dat die soorten glas niet van het onderzoek dienen te worden uitgesloten omdat zonneglas potentieel in de tuinbouw en voor meubels kan worden gebruikt. Om een behoorlijke bescherming van de bedrijfstak van de Unie tegen schadelijke gevolgen van invoer met dumping te verzekeren, moet worden voorkomen dat de maatregelen vanwege leemten in de regelgeving kunnen worden omzeild. Het positieve effect van een behoorlijke bescherming weegt op tegen het negatieve effect van bijkomende administratieve lasten waarmee de betrokken importeur meent te worden geconfronteerd.
(30)
Een andere producent-exporteur voerde aan dat floatglas dient te worden uitgesloten van de productomschrijving aangezien het door hem geproduceerde floatglas in de bouw- en in de kasbouwsector wordt gebruikt. Tevens beweerde de producent-exporteur dat floatglas niet voor de fabricage van PV-modules wordt gebruikt. Op grond van de argumenten die de Commissie in overweging 33 van de voorlopige verordening heeft aangedragen, stelt de Commissie nogmaals vast dat floatglas duidelijk voldoet aan de technische kenmerken van zonneglas als vermeld in overweging 26 van de voorlopige verordening. Bovendien wordt floatglas zowel door de bedrijfstak van de Unie als door de producenten-exporteurs vervaardigd. Dit wordt door publiekelijk beschikbare informatie op het internet bevestigd (5). Bijgevolg wordt dit argument verworpen.
3. Conclusie
(31)
Aangezien geen andere opmerkingen over het betrokken product en het soortgelijke product werden ontvangen, worden de in de overwegingen 26 tot en met 33 van de voorlopige verordening getrokken conclusies bevestigd.
C. DUMPING
1. Behandeling als marktgerichte onderneming (BMO)
(32)
Na de mededeling van de voorlopige bevindingen en vervolgens na de mededeling van de definitieve bevindingen stelde een producent-exporteur dat de Commissie zijn verzoek om BMO ten onrechte had afgewezen. Dit argument betreffende het besluit over een BMO-aanvraag was in de voorlopige fase al aangevoerd en werd door de Commissie in de overwegingen 43 en 47 van de voorlopige verordening afgewezen.
(33)
De producent-exporteur stelde dat de door preferentiële fiscale behandeling(en) en subsidies genoten voordelen geen significant deel van zijn omzet vertegenwoordigen. Er zij hier aan herinnerd dat dit argument, naast andere argumenten, reeds werd behandeld in de brief van de Commissie aan de exporteur van 13 september 2013, waarin de Commissie deze op de hoogte stelde van haar besluit over de BMO-aanvraag. In het bijzonder werd daarin beklemtoond dat het absolute steunbedrag gedurende het OT met name vanwege de aard van dit voordeel niet relevant is voor de beoordeling of de verstoring „van betekenis” is. Dit argument wordt derhalve afgewezen.
(34)
In het licht van het bovenstaande wordt de bevinding van de overwegingen 34 tot en met 47 van de voorlopige verordening, namelijk dat alle BMO-aanvragen dienen te worden afgewezen, bevestigd.
2. Normale waarde
2.1. Keuze van het referentieland
(35)
In de voorlopige verordening werd Turkije in overeenstemming met artikel 2, lid 7, onder a), aangewezen als geschikt referentieland. Een producent-exporteur voerde aan dat Turkije geen geschikt referentieland is voor de bepaling van de normale waarde, omdat er in Turkije slechts één producent van zonneglas is, terwijl er in dat land vrijwel geen zonneglas wordt geïmporteerd. De producent-exporteur stelde ook dat de winstmarge op de binnenlandse markt voor zonneglas in Turkije bijzonder hoog was, waardoor de normale waarde kunstmatig werd opgedreven. Tevens herinnerde de producent-exporteur eraan dat er bij de productie van zonneglas in Turkije in het OT geen coatingtechnologie werd toegepast en dat het Turkse zonneglas niet volgens het floatglasprocedé werd vervaardigd. Dientengevolge kunnen bepaalde prijselementen die noodzakelijk zijn voor de vaststelling van de normale waarde niet worden ontleend aan binnenlandse markt voor het soortgelijke product in Turkije. De producent-exporteur stelde derhalve dat de normale waarde in plaats daarvan aan de hand van de prijzen in de Unie had moeten worden bepaald.
(36)
Ten eerste herinnert de Commissie aan het feit dat er in Turkije geen significante handelsbelemmeringen bestaan met betrekking tot het soortgelijke product. Daarom kan niet worden geconcludeerd dat de markt voor zonneglas in Turkije niet is geopend voor de internationale handel. Integendeel, de markt is open en de prijs van het soortgelijke product op de binnenlandse markt wordt bepaald door de vrije wisselwerking van vraag en aanbod.
(37)
Wat betreft de bewering dat op de binnenlandse markt in Turkije bijzonder hoge winsten worden behaald, onderstreept de Commissie ten tweede dat zij in het OT geen buitensporig hoge winstmarge voor het soortgelijke product op de markt in Turkije heeft vastgesteld in vergelijking met de winstmarges die gedurende de beoordelingsperiode door producenten in de Unie zijn gerealiseerd.
(38)
Ten derde kan uit het feit dat een bepaalde productsoort in een derde land niet wordt vervaardigd, niet worden opgemaakt dat dit land ongeschikt is als referentieland. Integendeel is in artikel 2, lid 3, van de basisverordening bepaald dat wanneer een bepaalde productsoort niet op de binnenlandse markt is verkocht, de normale waarde van het soortgelijke product wordt berekend aan de hand van de productiekosten in het land van oorsprong, vermeerderd met een redelijk bedrag voor verkoopkosten, algemene kosten, administratiekosten en winst. Het aandeel in de kosten van de coating- en floatglasprocedés werd gebaseerd op geverifieerde gegevens die door de bedrijfstak van de Unie zijn verstrekt.
(39)
Op grond van het bovenstaande wordt het argument dat Turkije geen geschikt referentieland zou zijn, afgewezen.
(40)
De Commissie kan evenmin akkoord gaan met het argument dat de normale waarde had moeten worden vastgesteld aan de hand van de prijzen die in de Unie daadwerkelijk zijn betaald. Overeenkomstig artikel 2, lid 7, onder a), van de basisverordening kan de Commissie zich bij de bepaling van de normale waarde alleen op de prijzen in de Unie baseren indien het niet mogelijk is die waarde te bepalen aan de hand van gegevens uit een geschikt referentieland. Aangezien er een geschikt referentieland bleek te zijn en een daar gevestigde producent voldoende medewerking verleende, was de Commissie verplicht de normale waarde vast te stellen op basis van de gegevens uit dit referentieland in plaats van de prijzen in de Unie (6).
(41)
De Commissie bevestigt de selectie van Turkije als referentieland in de zin van artikel 2, lid 7, van de basisverordening.
2.2. Normale waarde
(42)
Een producent-exporteur voerde aan dat de Commissie een fout heeft gemaakt bij de bepaling van de normale waarde doordat zij deze alleen op de winstgevende verkoop in het referentieland heeft gebaseerd, terwijl zij een hypothetische winstmarge heeft opgeteld bij de niet-winstgevende verkoop.
(43)
De Commissie bevestigt dat zij zich, zoals toegelicht in de overwegingen 61 en 62 van de voorlopige verordening en overeenkomstig artikel 2, lid 4, van de basisverordening, er met het oog op de vaststelling van de normale waarde van heeft verzekerd dat ten minste 80 % van de verkoop van alle productsoorten van het soortgelijk product op de binnenlandse markt in Turkije winstgevend was. Dienovereenkomstig werd de gehele, zowel de winstgevende als de niet-winstgevende verkoop op de binnenlandse markt in Turkije in aanmerking genomen bij de bepaling van de normale waarde. Dit argument is dus ongegrond en wordt daarom verworpen.
(44)
Aangezien geen verdere opmerkingen over de bepaling de normale waarde zijn gemaakt, worden de overwegingen 58 tot en met 64 van de voorlopige verordening bevestigd.
2.3. Uitvoerprijs
(45)
Aangezien geen opmerkingen over uitvoerprijzen werden ontvangen, wordt overweging 65 van de voorlopige verordening bevestigd.
2.4. Vergelijking
(46)
Na de mededeling van de voorlopige bevindingen en vervolgens na de mededeling van de definitieve bevindingen stelde een producent-exporteur dat de Commissie zijn uitvoerprijs ten onrechte had gecorrigeerd overeenkomstig artikel 2, lid 10, onder i), van de basisverordening. Hij voerde aan dat de producent en de verbonden handelaar één economische entiteit vormen, zodat een dergelijke correctie niet is toegestaan. In elk geval acht hij de correctie te hoog, aangezien de Commissie deze op de werkelijke marge heeft gebaseerd, die niet „at arm’s length” werd vastgesteld, maar het resultaat was van een overeenkomst inzake verrekenprijzen. In plaats daarvan had de Commissie de correctie, indien nodig, moeten baseren op een raming van de marge die zou zijn gevraagd in het geval van een transactie „at arm’s length” tussen een producent en een niet-verbonden importeur.
(47)
Uit het onderzoek bleek dat de producent-exporteur zelf over een volledig functionele exportafdeling beschikte die over verkoopvoorwaarden onderhandelde met afnemers in de Unie, de productieorders plaatste, het vervoer van het eindproduct naar de afnemers in de Unie plande en uitvoerde, met inbegrip van de vervoerdocumenten, voor de douane-inklaring zorgde en de verkoopdocumenten opstelde. Inderdaad is er geen sprake van een overlapping van uitvoertaken tussen de exportafdeling en de verbonden handelaar. De producent-exporteur reikte echter verkoopfacturen uit aan de handelaar, die weer facturen opstelde voor de afnemer in de Unie tegen de bij overeenkomst bepaalde prijs. De verbonden handelaar inde het gefactureerde bedrag, trok daarvan een marge af en betaalde het resterende bedrag uit aan de producent-exporteur.
(48)
De Commissie is derhalve van oordeel dat de verbonden handelaar niet als interne verkoopafdeling kan worden beschouwd, ook al worden de beide ondernemingen als één economische entiteit beschouwd, zodat een correctie overeenkomstig artikel 2, lid 10, onder i), volledig gerechtvaardigd is. Aangezien de toegepaste correctie gelijk is aan de daadwerkelijk tussen de verbonden ondernemingen in rekening gebrachte marge, is er bovendien is er geen reden om die marge door een theoretisch bedrag te vervangen. Dit argument wordt derhalve afgewezen.
(49)
Een producent-exporteur voerde aan dat zijn productiecapaciteit veel groter was dan die van de bedrijfstak van de Unie en dat hij daarom het voordeel had van lagere productiekosten voor het betrokken product. De Commissie zou derhalve rekening moeten houden met dit voordeel van lagere productiekosten en een overeenkomstige correctie moeten toepassen.
(50)
De Commissie kan dit argument niet aanvaarden. Ten eerste geeft de producent-exporteur niet aan op grond van welke toepasselijke wettelijke bepaling een dergelijke correctie kan worden toegepast. Ten tweede is niet bewezen dat lagere kosten als gevolg van een grotere productiecapaciteit van invloed is op de prijzen of de vergelijkbaarheid van de prijzen als bedoeld in artikel 2, lid 10, van de basisverordening. Ook al kan een kostenverschil worden aangetoond, is niet duidelijk hoe dit verschil tot uitdrukking komt in de eindprijs en of het niet wordt uitgevlakt door verschillen in andere kostenposten.
(51)
Daarenboven bestaat het beweerde voordeel van de producent-exporteur in de vermeende lagere productiekosten in vergelijking met de kosten die door de bedrijfstak van de Unie worden gemaakt. In dit verband zij eraan herinnerd dat de producent-exporteur niet in aanmerking kwam voor BMO en dat de door hem gemaakte kosten derhalve niet zijn gecontroleerd. Overeenkomstig artikel 2, lid 7, onder a), van de basisverordening heeft de Commissie de normale waarde bepaald aan de hand van de werkelijke prijzen en/of kosten van de producent in het referentieland, aangezien de prijzen en kosten in landen zonder markteconomie niet het resultaat van marktwerking zijn en dus geen betrouwbaar beeld geven van onder marktvoorwaarden behaalde prijzen en gemaakte kosten.
(52)
Een producent-exporteur in de VRC voerde aan dat de Commissie een correctie dient toe te passen op de uitvoerprijs af fabriek van een van zijn concurrenten door hiervan een service- en een licentievergoeding af te trekken die deze concurrent aan een derde zou betalen.
(53)
De Commissie verwerpt dit argument. Ten eerste geeft de producent-exporteur niet aan op grond van welke toepasselijke wettelijke bepaling een dergelijke correctie zou kunnen worden toegepast. Ten tweede, ook als dit argument onder artikel 2, lid 10, onder e), van de basisverordening zou vallen, dat voorziet in correcties voor de kosten van vervoer, verzekering, lading, overlading, lossing en aanverwante kosten, moet worden geconstateerd dat die bepaling geen betrekking heeft op servicevergoedingen of kosten die uit een licentieovereenkomst voortvloeien. Voor producenten die goederen produceren met behulp van technologie waarvoor zij van derden een licentie hebben verworven, zijn dergelijke kosten normale bedrijfskosten, ongeacht of die goederen worden uitgevoerd of worden verkocht op de binnenlandse markt. Daarom moeten dergelijke kosten zowel in de eindprijs voor de uitvoer als in die voor de verkoop op de binnenlandse markt worden doorberekend. Deze kosten kunnen daarom niet van invloed zijn op de vergelijkbaarheid van de uitvoerprijs en de normale waarde. Derhalve is een correctie op grond van artikel 2, lid 10, niet gerechtvaardigd en wordt dit argument afgewezen.
(54)
Zoals uiteengezet in de overwegingen 67 en 68 van de voorlopige verordening, werden ten behoeve van een billijke vergelijking tussen de normale waarde en de uitvoerprijs overeenkomstig artikel 2, lid 10, van de basisverordening correcties toegepast om rekening te houden met verschillen die van invloed zijn op de prijzen en de vergelijkbaarheid van de prijzen.
(55)
Op basis hiervan werden in alle gevallen waarin deze de vergelijkbaarheid van de prijzen aantoonbaar beïnvloedden correcties toegepast voor de kosten van vervoer, zeevracht, verzekering, lading, overlading, lossing en aanverwante kosten alsmede uitvoerrechten en commissies. Na de instelling van de voorlopige maatregelen heeft de Commissie echter een administratieve fout geconstateerd met betrekking tot de btw-correctie. Deze fout is rechtgezet voor de berekening van de dumping die hieronder in overweging 169 in de desbetreffende tabel is weergegeven.
(56)
Twee producenten-exporteurs voerden aan dat de vergelijking van de uitvoerprijs en de normale waarde voor één productsoort niet correct is uitgevoerd. Dit argument wordt hieronder in de overwegingen 67 en 68 behandeld.
2.5. Dumpingmarges
(57)
Aangezien geen opmerkingen werden ontvangen, wordt de methode die wordt gebruikt voor het berekenen van de dumpingmarges, zoals beschreven in de overwegingen 69 tot en met 73 van de voorlopige verordening, bevestigd.
(58)
Een producent-exporteur voerde aan dat hij in het antidumpingformulier abusievelijk onjuiste waarden voor de kosten inclusief verzekeringen en vervoer („cif-waarden”) had ingevuld voor een aantal transacties waarbij het betrokken product werd uitgevoerd naar de EU. De meegedeelde cif-waarden waren te laag, waardoor de dumpingmarge en de schademarge voor deze onderneming te hoog zijn uitgevallen.
(59)
De Commissie heeft het desbetreffende verzoek van de onderneming zorgvuldig onderzocht. Na de cif-waarden voor de betreffende transacties te hebben getoetst en ter plaatse bij de importeur in de EU te hebben gecontroleerd, heeft de Commissie de bewering van de producent-exporteur kunnen bevestigen. Dit argument werd derhalve aanvaard.
(60)
Rekening houdend met de toegepaste correcties op de normale waarde en de uitvoerprijs en aangezien geen verdere opmerkingen werden ontvangen, zijn de definitieve dumpingmarges, uitgedrukt in procenten van de cif-prijs, grens Unie, vóór inklaring, als volgt:
Onderneming
Dumpingmarge
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co. Ltd
41,6 %
Andere medewerkende ondernemingen
84,7 %
Alle andere ondernemingen
90,1 %
D. SCHADE
1. Definitie van de bedrijfstak van de Unie en de productie in de Unie
(61)
Er werden geen opmerkingen ontvangen over de definitie van de bedrijfstak van de Unie en de productie in de Unie. Derhalve worden de overwegingen 75 tot en met 79 van de voorlopige verordening bevestigd.
2. Verbruik in de EU
(62)
Na de mededeling van de voorlopige bevindingen zijn de door de klager ingediende cijfers betreffende de verkoopvolumes van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie bijgesteld aan de hand van gegevens die door die producenten zijn verstrekt. Tabel 1 werd dienovereenkomstig gecorrigeerd (zie hieronder). Deze bijstelling verandert niets en doet niets af aan de ontwikkeling die aan de hand van de gegevens werd geconstateerd of aan de conclusies die daaruit zijn getrokken in de voorlopige verordening. Tegen deze achtergrond en aangezien geen andere opmerkingen over het verbruik in de Unie zijn ingediend, wordt de in de overwegingen 80 tot en met 82 van de voorlopige verordening vastgestelde ontwikkeling van het verbruik in de Unie bevestigd.
Tabel 1
Verbruik in de Unie (in 1 000 m2)
2009
2010
2011
OT
Totaal verbruik in de Unie
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Bron: Glass for Europe, klager en antwoorden van de producenten van de Unie op de vragenlijst.
3. Volume, prijs en marktaandeel van de invoer met dumping uit het betrokken land
(63)
Op grond van de correctie van de verkoopcijfers van de bedrijfstak van de Unie (zie hierboven overweging 62) moest ook het aandeel van de invoer uit het betrokken land worden bijgesteld (zie tabel 2). Deze bijstelling verandert niets aan de ontwikkeling die aan de hand van de gegevens werd geconstateerd of aan de conclusies die daaruit zijn getrokken in de voorlopige verordening.
(64)
Derhalve worden de overwegingen 83 tot en met 87 van de voorlopige verordening bevestigd.
Tabel 2
Omvang van de invoer (in 1 000 m2) en marktaandeel
2009
2010
2011
OT
Marktaandeel
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Bron: Glass for Europe, klager en antwoorden van de producenten van de Unie op de vragenlijst.
4. Prijsonderbieding
(65)
In de overwegingen 88 en 89 van de voorlopige verordening werd beschreven hoe het niveau van de prijsonderbieding tijdens het OT is bepaald. De gewogen gemiddelde verkoopprijzen die de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie in rekening brachten aan niet-verbonden afnemers op de markt van de Unie, af fabriek, werden per productsoort vergeleken met de overeenkomstige gewogen gemiddelde prijzen van de invoer van de in de steekproef opgenomen medewerkende Chinese producenten-exporteurs. Hierbij gaat het om de invoer door de eerste onafhankelijke afnemer op de markt van de Unie, op cif-niveau, naar boven gecorrigeerd voor kosten na invoer, dat wil zeggen inklaringskosten en de kosten voor laden, lossen, op- en overslag. Door die correctie werd de prijs al naargelang het productcontrolenummer met 7 tot 15 % verhoogd.
(66)
De prijzen werden per productsoortnummer vergeleken voor transacties in hetzelfde handelsstadium, zo nodig na correctie als omschreven in de vorige overweging, en met aftrek van kortingen en rabatten. De vergelijking, uitgedrukt als percentage van de omzet van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie gedurende het OT, gaf voor de invoer met dumping van het betrokken product een gewogen gemiddelde onderbieding van de prijzen van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie met een marge van tussen de 10,6 en 26,7 % te zien.
(67)
Twee producenten-exporteurs voerden aan dat de prijsvergelijking voor één productsoort niet correct is uitgevoerd. Met name stelden zij dat voor dubbelzijdig gecoat zonneglas en eenzijdig gecoat zonneglas aparte vergelijkingen hadden moeten worden gemaakt. Volgens de exporteur zijn de kosten voor en prijzen van dubbelzijdig gecoat zonneglas veel hoger dan die voor eenzijdig gecoat zonneglas. Tevens voerde hij aan dat dubbelzijdig gecoat zonneglas een lichtdoorlatingscoëfficiënt heeft die „doorgaans” veel hoger is dan die van eenzijdig gecoat glas. Tot slot verklaarde een exporteur dat voor PV-modules nooit gebruik wordt gemaakt van dubbelzijdig gecoat zonneglas omdat dit veel duurder is dan eenzijdig gecoat glas, maar dat de lichtdoorlatingscoëfficiënt van dubbelzijdig gecoat zonneglas gelijk is aan die van eenzijdig gecoat zonneglas dat voor de productie van PV-modules wordt gebruikt. Daarentegen zou de hogere doorlatendheid van dubbelzijdig gecoat glas voor de toepassing in zonnecollectoren wel belangrijk zijn, omdat de efficiëntie van zonnecollectoren er sterk door zou worden verhoogd.
(68)
De Commissie verwerpt de argumenten van de producenten-exporteurs om de hieronder vermelde redenen. Ten eerste heeft de producent-exporteur zijn algemene beweringen niet gestaafd met bewijzen dat er sprake is van structurele verschillen in de productiekosten van eenzijdig en dubbelzijdig gecoat zonneglas. De bedrijfstak van de Unie beweerde het tegendeel en voerde aan dat de productiekosten afhankelijk zijn van de toegepaste coatingtechnologie en dat dubbelzijdig gecoat zonneglas niet per se duurder is dan eenzijdig gecoat glas en omgekeerd. Ten tweede kan dubbelzijdig gecoat glas inderdaad gekenmerkt zijn door een hoger lichtdoorlatendheid dan eenzijdig gecoat glas (de maximale lichtdoorlatendheid van de eerstgenoemde glassoort bedraagt 98 %, die van de laatstgenoemde 95 %) en inderdaad is dit technische kenmerk alleen van belang voor zonnecollectoren, maar niet voor PV-modules. In tegenstelling tot hetgeen de producent-exporteur beweert, wordt dubbelzijdig gecoat zonneglas echter ook verkocht aan producenten van PV-modules en heeft dit glas juist het grootste aandeel in de desbetreffende markt. In het OT was de voor de fabricage van zonnecollectoren bestemde verkoop van dubbelzijdig gecoat zonneglas door de bedrijfstak van de Unie zelfs verwaarloosbaar (minder dan 1 % van de totale verkoop van dubbelzijdig gecoat zonneglas; de overige verkoop was volledig bestemd voor de vervaardiging van PV-modules).
(69)
Met betrekking tot de kosten na invoer werden na de mededeling van de voorlopige bevindingen twee opmerkingen ontvangen. In de eerste opmerking stelde de klager dat de correcties voor de inklaringskosten, de invoerrechten en de kosten voor laden, lossen, op- en overslag veel lager hadden moeten zijn, te weten 0,26 EUR/m2 voor inklaringskosten en de kosten voor laden, lossen, op- en overslag, plus 3 % invoerrechten, in plaats van het toegepaste bedrag van 0,40 EUR/m2 plus 3 % invoerrechten.
(70)
De tweede opmerking werd ingediend door een producent-exporteur die stelde dat de Commissie alleen een totaal bedrag van 0,40 EUR/m2 had aangegeven voor de kosten van lading en overlading, inklaring en de tijdelijke opslag van de ingevoerde producten op de plaats van invoer, maar dit bedrag niet nader heeft uitgesplitst. Tevens voerde hij aan dat de Commissie het had verzuimd de criteria toe te lichten op grond waarvan wordt bepaald of een correctie al dan niet redelijk geacht wordt.
(71)
De bedoelde, door de Commissie toegepaste correcties berusten op gecontroleerde gegevens die zijn ontvangen van importeurs van in de VRC geproduceerd zonneglas en geven de reële gewogen gemiddelde kosten weer die gedurende het OT zijn gemaakt voor de invoer van het betrokken product. Daarentegen overlegde de klager een opgave van de reguliere vergoedingen die door een onafhankelijke expediteur in rekening worden gebracht voor de invoer vanuit de VRC in standaard zeecontainers. Deze opgave vormt geen geldig bewijs voor de werkelijke vergoedingen die door expediteurs in het OT in rekening werden gebracht voor de invoer van het betrokken product. Het door de klager aangevoerde argument wordt daarom verworpen.
(72)
Met betrekking tot het argument van de producent-exporteur zij vermeld dat het bedrag van 0,40 EUR/m2 niet nader kon worden uitgesplitst, aangezien dit bedrag een gewogen gemiddelde is dat is berekend op basis van een groot aantal facturen die in het OT in verschillende havens van de EU zijn opgesteld in verband met de invoer van Chinees zonneglas. De reële kosten na invoer verschillen derhalve naargelang de aankomsthaven in de EU, de productsoort, het gebruik van tijdelijke opslagruimte op de plaats van invoer enz.
(73)
Bovendien wordt de door de Commissie in de voorlopige verordening toegepaste correctie voor de kosten na invoer redelijk geacht, aangezien zij is gebaseerd op gecontroleerde facturen voor de invoer van Chinees zonneglas die aan importeurs zijn uitgereikt.
(74)
Aangezien er geen andere opmerkingen over de methode voor de berekening van de prijsonderbieding zijn ontvangen, wordt de in de overwegingen 89 en 90 van de voorlopige verordening beschreven prijsvergelijkingsmethode bevestigd
5. Macro-economische indicatoren
(75)
Zoals in overweging 92 van de voorlopige verordening werd uiteengezet, heeft de Commissie voor de schadeanalyse onderscheid gemaakt tussen macro-economische en micro-economische schade-indicatoren. De Commissie heeft de macro-economische indicatoren voor de beoordelingsperiode geanalyseerd op basis van door de bedrijfstak van de Unie geleverde gegevens over alle producenten in de Unie die zich in het kader van het onderzoek kenbaar hebben gemaakt.
(76)
Een producent-exporteur stelde dat de Commissie de schadeanalyse niet in overeenstemming met artikel 3, leden 2 en 5, van de basisverordening heeft uitgevoerd, aangezien zij deze analyse heeft verricht op basis van twee aparte en volgens de exporteur tegenstrijdige soorten gegevens, namelijk de macro- en de micro-economische schade-indicatoren. Voorts betoogt hij dat de inconsistentie van de op twee soorten gegevens gebaseerde analyse ernstige twijfels doet rijzen over de juistheid, billijkheid en objectiviteit van het schadebeeld als geheel.
(77)
Na de mededeling van de definitieve bevindingen herhaalde deze onderneming haar argument. Ook haalde zij een aantal eerdere onderzoeken aan waarin de instellingen van de Unie volgens haar verschillende soorten gegevens op inconsistente wijze hebben ingedeeld als macro- dan wel micro-economische gegevens.
(78)
De Commissie kan dit argument niet aanvaarden. De gebruikte methode wordt toegepast wanneer een steekproef wordt genomen, opdat de situatie van de bedrijfstak van de Unie kan worden geanalyseerd en niet alleen rekening kan worden gehouden met de ontwikkeling die kan worden afgelezen aan de steekproef, maar ook met die van de bedrijfstak van de Unie als geheel. Bij de analyse is rekening gehouden met alle factoren die krachtens artikel 3, lid 5, van de verordening in aanmerking moeten worden genomen. De conclusie met betrekking tot de schade is tevens op basis van al deze factoren getrokken. De schadeanalyse werd derhalve in overeenstemming met artikel 3, leden 2 en 5, van de basisverordening uitgevoerd.
(79)
Aangezien er geen verdere opmerkingen zijn ontvangen, worden de overwegingen 90 tot en met 94 van de voorlopige verordening bevestigd.
(80)
Wat betreft de macro-economische indicatoren die door de Commissie zijn geanalyseerd in de overwegingen 95 tot en met 103 van de voorlopige verordening, moet worden opgemerkt dat het marktaandeel van de producenten in de Unie als gevolg van de correctie van het verkoopvolume van de bedrijfstak van de Unie (zie hierboven overweging 62 enigszins is bijgesteld (zie tabel 5).Deze bijstelling verandert echter niets aan de ontwikkeling die aan de hand van de gegevens werd geconstateerd of aan de conclusies die daaruit zijn getrokken in de voorlopige verordening. Derhalve worden de overwegingen 95 tot en met 105 van de voorlopige verordening bevestigd.
Tabel 5
Omvang van de verkoop en marktaandeel
2009
2010
2011
OT
Verkochte hoeveelheid (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Marktaandeel
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Bron: Glass for Europe, klager en antwoorden van de producenten van de Unie op de vragenlijst.
6. Micro-economische indicatoren
(81)
Na de mededeling van de voorlopige bevindingen werden de door de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie gemaakte productiekosten per eenheid bijgewerkt. Tabel 7 werd dienovereenkomstig licht gewijzigd (zie hieronder). Deze bijstelling verandert niets en doet niets af aan de ontwikkeling die aan de hand van de gegevens werd geconstateerd of aan de conclusies die daaruit zijn getrokken in de voorlopige verordening. Aangezien er geen verdere opmerkingen zijn ontvangen, worden de overwegingen 106 tot en met 123 van de voorlopige verordening daarom bevestigd.
Tabel 7
Gemiddelde verkoopprijzen in de Unie
2009
2010
2011
OT
Productiekosten per eenheid (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Bron: Antwoorden van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie op de vragenlijst.
7. Conclusie over schade
(82)
Aangezien geen verdere opmerkingen zijn ontvangen, wordt de conclusie van de overwegingen 124 tot en met 129 van de voorlopige verordening, te weten dat de bedrijfstak van de Unie aanmerkelijke schade heeft geleden in de zin van artikel 3, lid 5, van de basisverordening, bevestigd.
E. OORZAKELIJK VERBAND
1. Gevolgen van de invoer met dumping
(83)
In de overwegingen 131, 132 en 133 van de voorlopige verordening kwam de Commissie tot de conclusie dat er een oorzakelijk verband bestaat tussen de door de bedrijfstak van de Unie geleden aanmerkelijke schade en de invoer met dumping uit de VRC. Deze conclusie werd door verschillende belanghebbenden betwist, die stelden dat redelijkerwijs niet kan worden aangenomen dat de schade en de toename van de invoer uit het betrokken land duidelijk in de tijd samenvielen. Dit gezien het feit dat de invoer uit de VRC tussen 2009 en 2011 aanzienlijk toenam. Tevens bedroeg de gemiddelde invoerprijs voor Chinees zonneglas in 2011 4,96 EUR/m2, ongeveer evenveel als in 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
Dezelfde belanghebbenden betoogden dat de conclusie dat de door de bedrijfstak van de Unie geleden schade te wijten is aan de invoer uit de VRC in 2012, niet strookt met de constatering van de Commissie dat de invoer uit de VRC het jaar daarvoor naar haar mening geen negatief effect had gehad, met name wat betreft de winstmarge van de bedrijfstak van de Unie, hoewel de gemiddelde invoerprijs vrijwel op hetzelfde niveau lag.
(85)
Van het begin van de beoordelingsperiode tot het einde van het OT is de invoer met 596 % toegenomen, terwijl het marktaandeel van de invoer met 321 % is gegroeid. De invoerprijs daalde in de beoordelingsperiode met 27,2 %.
(86)
Het is juist dat de winstmarge van de bedrijfstak van de Unie in 2011 slechts iets lager was dan in 2010, ondanks de grote toename van de invoer uit de VRC waarvan reeds in 2011 sprake was. In 2011 nam echter het verbruik van zonneglas in de Unie aanmerkelijk toe, te weten met 20,4 % tussen 2010 en 2011, terwijl de invoer uit de VRC in dezelfde periode met 150 % groeide. In het OT daalde het verbruik weliswaar met iets meer dan 19 %, maar nam de invoer uit de VRC ten opzichte van 2011 met meer dan 35 % toe. Hieruit blijkt duidelijk dat de door de bedrijfstak van de Unie in het OT geleden aanmerkelijke schade samenviel met de sterke toename van de invoer met dumping uit de VRC. Bovendien is het logisch dat de negatieve gevolgen van de toenemende invoer met dumping zich gedeeltelijk pas na enige tijd doen gevoelen bij de producenten in de Unie (bijvoorbeeld in de vorm van klantenverlies, geboekte verliezen, dalend rendement, afnemende kasstroom enz.). Daarom wordt het argument verworpen.
(87)
Na de mededeling van de definitieve bevindingen betoogden dezelfde partijen dat de beoordeling of de geleden aanmerkelijke schade in de tijd samenviel met de invoer met dumping uit de VRC, niet kan worden gebaseerd op de van 2009 tot aan het einde van het OT lopende beoordelingsperiode als geheel, maar dat daarbij ook rekening moet worden gehouden met de tussentijdse ontwikkelingen die in deze periode zijn geconstateerd.
(88)
De Commissie heeft ook de tussentijdse ontwikkelingen geanalyseerd die zich in de beoordelingsperiode hebben voorgedaan. Het feit dat de bedrijfstak van de Unie in 2011 inderdaad nog steeds winstgevend was ondanks dat de invoer uit de VRC in dat jaar reeds sterk toenam, doet geen afbreuk aan de conclusie dat de door de bedrijfstak van de Unie geleden schade en de invoer met dumping uit de VRC in de tijd samenvielen.
(89)
In het OT nam het verbruik weliswaar met iets meer dan 19 % af, maar tegelijkertijd:
-
verhoogden de Chinese producenten-exporteurs hun marktaandeel met 12,4 procentpunten ten opzichte van 2011, terwijl het marktaandeel van de bedrijfstak van de Unie met 12,3 procentpunten daalde;
-
vertoonde de invoer vanuit de VRC een toename met meer dan 35 %, bij een daling van de verkoop van de bedrijfstak van de Unie met 32 %, en
-
verlaagden de Chinese producenten-exporteurs hun reeds zeer lage uitvoerprijzen met meer dan 10 %, waardoor de prijzen van de bedrijfstak van de Unie met 26,7 % werden onderboden, wat heeft bijgedragen tot de door de bedrijfstak van de Unie in het OT geleden verliezen.
(90)
Op grond van de bovenstaande analyse komt de Commissie tot de conclusie dat de invoer met dumping en de aanzienlijke uitbreiding van het marktaandeel van deze invoer tegen prijzen waarmee die van de bedrijfstak van de Unie voortdurend werden onderboden, de oorzaak waren voor de door de bedrijfstak van de Unie geleden aanmerkelijke schade.
(91)
Aangezien er geen verdere opmerkingen over de gevolgen van de invoer met dumping zijn ontvangen, worden de overwegingen 131, 132 en 133 van de voorlopige verordening bevestigd.
2. Gevolgen van andere factoren
2.1. Invoer uit derde landen
(92)
Op grond van de correctie van de verkoopcijfers van de bedrijfstak van de Unie (zie hierboven overweging 62) moest ook het marktaandeel van de invoer uit derde landen enigszins worden bijgesteld (zie de gecorrigeerde tabel 11). Deze bijstelling verandert echter niets aan de ontwikkeling die aan de hand van de gegevens werd geconstateerd of aan de conclusies die daaruit zijn getrokken in de voorlopige verordening.
(93)
Aangezien er geen verdere opmerkingen zijn ontvangen, worden de overwegingen 134 tot en met 137 van de voorlopige verordening bevestigd.
Tabel 11
Invoer uit derde landen (1 000 m2)
Derde landen
2009
2010
2011
OT
Marktaandeel
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Bron: Glass for Europe, klager en antwoorden van de producenten van de Unie op de vragenlijst.
2.2. Uitvoerprestaties van de bedrijfstak van de Unie
(94)
Eén belanghebbende betwistte de vaststelling van de Commissie in overweging 139 van de voorlopige verordening dat de daling van de uitvoer van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie tijdens het OT hoogstwaarschijnlijk te wijten was aan de zeer lage prijzen van de uitvoer uit de VRC naar de belangrijkste exportmarkten van de bedrijfstak van de Unie (de VS en Canada). Deze belanghebbende was van mening dat deze conclusie niet gerechtvaardigd is omdat er ook in 2011 sprake was van uitvoer van het betrokken product vanuit de VRC, zodat de vraag is waarom de gevolgen daarvan zich alleen in 2012 zouden hebben doen gevoelen. Bovendien stelt de belanghebbende dat de werkelijke reden voor de gedaalde uitvoer gelegen is in het feit dat de bedrijfstak van de Unie niet concurrerend was en daarom marktaandelen hebben verloren toen de prijzen op de wereldmarkt zijn gedaald. Deze belanghebbende is derhalve van mening dat de daling van de uitvoer door de bedrijfstak van de Unie in het OT verder heeft bijgedragen tot de geleden schade.
(95)
De uitvoer van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie vormde in 2009 (in de opstartfase) 20 % van de totale door hen verkochte hoeveelheid, in 2010 11 % en in het piekjaar 2011 slechts 14 %. In 2012 daalde dit cijfer verder tot 5 %.
(96)
De Commissie verwerpt deze argumenten om de hieronder vermelde redenen. De markt van de Unie is een van de grootste ter wereld en is en blijft de voornaamste markt voor de bedrijfstak van de Unie, vóór elke andere markt in derde landen. Tevens is zonneglas verhoudingsgewijs zwaar en kwetsbaar, wat bij vervoer over lange afstanden hogere kosten (als gevolg van breuk en corrosie) met zich meebrengt. Uit de informatie die de Commissie uit de antwoorden van de in de steekproef opgenomen producenten-exporteurs op de vragenlijst heeft verkregen, kan worden opgemaakt dat de prijzen van de uitvoer uit de VRC naar de belangrijkste exportmarkten van de bedrijfstak van de Unie inderdaad zeer laag waren en in het OT vergeleken met 2011 nog verder afnamen. Hieruit blijkt dat de zwakkere uitvoerprestaties van de bedrijfstak van de Unie voornamelijk het gevolg waren van het feit dat de prijzen van het uit de VRC uitgevoerde betrokken product steeds verder afnamen, wat, zoals in het kader van het onderzoek werd bevestigd, ook op de markten van derde landen het geval was.
(97)
Na de mededeling van de definitieve bevindingen voerde dezelfde belanghebbende aan dat het onderzoek betrekking had op de markt van de Unie en dat daarbij geen beoordeling werd gemaakt van vermeende oneerlijke prijspraktijken op de markten van derde landen.
(98)
Tevens stelde hij dat de EU-instellingen, zelfs al zijn hun bevindingen correct, schade die door andere factoren wordt veroorzaakt, toeschrijven aan de invoer met dumping in de Unie. De vermeende laaggeprijsde of gesubsidieerde uitvoer uit de VRC naar derde landen is volgens hem geen invoer met dumping in de EU, maar moet als andere factor worden beschouwd, waarvan de schadelijke gevolgen niet aan de invoer met dumping kunnen worden toegeschreven.
(99)
De Commissie verwerpt dit argument. Zij heeft niet onderzocht of de prijzen bij uitvoer uit de VRC naar derde landen dumpingprijzen of gesubsidieerde prijzen waren. Zij heeft slechts op basis van de prijzen bij uitvoer naar derde landen die door de in de steekproef opgenomen producenten-exporteurs zijn gemeld, vastgesteld dat die prijzen in de afgelopen jaren voortdurend zijn gedaald.
(100)
Ook heeft de Commissie de daling van de prijzen bij uitvoer uit de VRC naar derde landen als aparte factor geanalyseerd, die zij niet heeft toegeschreven aan de invoer met dumping in de Unie. Dit feit diende slechts als mogelijke verklaring voor de afname van de uitvoer door de bedrijfstak van de Unie naar zijn voornaamste exportmarkten in derde landen, evenwel tegen de achtergrond dat deze markten nog nooit de belangrijkste markten voor de bedrijfstak van de Unie waren. Zelfs in de piekjaren 2010 en 2011 zette de bedrijfstak van de Unie meer dan 85 % van zijn verkochte producten af op de markt van de Unie.
(101)
Derhalve wordt de conclusie van overweging 140 van de voorlopige verordening bevestigd dat de verslechterde uitvoerprestaties van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie het oorzakelijk verband tussen de invoer met dumping en de door de bedrijfstak van de Unie geleden schade niet hebben kunnen verbreken.
2.3. Ontwikkeling van het verbruik, de productiecapaciteit en de bezettingsgraad
(102)
Een belanghebbende voerde aan dat de door de bedrijfstak in de Unie geleden schade het gevolg was van een daling van het verbruik in de Unie. Volgens hem is dit de enige factor die voor het eerst in 2012 een daling vertoonde en waarmee de schade redelijkerwijs in verband kan worden gebracht, terwijl de invoer uit de VRC reeds in 2011 begon tegen prijzen die vergelijkbaar waren met die in 2012.Na de mededeling van de definitieve bevindingen herhaalde dezelfde belanghebbende zijn argument.
(103)
Inderdaad is het verbruik in 2012 ten opzichte van het jaar daarvoor gedaald. De analyse van de Commissie bestrijkt echter het tijdvak van het begin van de beoordelingsperiode in 2009 tot aan het einde van het OT en in dit tijdvak is het verbruik in totaal met 65 % toegenomen. Gedurende de beoordelingsperiode nam het marktaandeel van de Unie voortdurend en in aanzienlijke mate af, namelijk met in totaal 25,7 %, terwijl het marktaandeel van de invoer vanuit de VRC met 321 % toenam. De invoer uit de VRC vertoonde gedurende de beoordelingsperiode een stijging met 596 %.
(104)
Daarnaast was het verbruik in de Unie tijdens het OT nog steeds vergelijkbaar met dat in 2010, terwijl de bedrijfstak van de Unie, zoals aangegeven in tabel 10 van de voorlopige verordening, in 2010 voor het eerst een redelijke winst wist te behalen. Daarom kan de daling van het verbruik in de Unie gedurende het OT op zichzelf niet tot de verliezen hebben geleid die de bedrijfstak van de Unie in het OT heeft geleden. Bovendien nam het marktaandeel van de bedrijfstak van de Unie tussen 2010 en 2012 met 26,6 % af, terwijl het marktaandeel van de Chinese invoer in dezelfde periode met 318 % groeide. Indien de daling van het verbruik in het OT de oorzaak was van de door de bedrijfstak van de Unie geleden schade, zou die daling ten slotte ook van invloed zijn geweest op de invoer uit de VRC. Dit was echter duidelijk niet het geval. Integendeel, tijdens het OT nam de invoer vanuit de VRC zowel qua omvang als qua marktaandeel aanmerkelijk toe.
(105)
Daarom verwerpt de Commissie dit argument en bevestigt zij de conclusies van de overwegingen 141 en 142 van de voorlopige verordening.
(106)
Wat betreft de productiecapaciteit van de bedrijfstak van de Unie, die is weergegeven in tabel 4 van de voorlopige verordening, is de Commissie van oordeel dat de toename ervan duidelijk overeenkwam met de ontwikkeling van het verbruik in de Unie tot 2011.
(107)
Tevens heeft de Commissie geconstateerd dat de toename van de productiecapaciteit met 12,5 % tussen 2011 en het einde van het OT voornamelijk te danken was aan de toetreding van één onderneming tot de markt voor zonneglas, terwijl de productiecapaciteit van alle andere ondernemingen op de markt in dezelfde periode licht daalde.
(108)
Bijgevolg is de Commissie van mening dat de ontwikkeling van de capaciteit van de bedrijfstak van de Unie over het geheel genomen overeenkwam met die van het verbruik in de Unie. De Commissie is derhalve van oordeel dat de hoge productiecapaciteit van de bedrijfstak van de Unie, die reeds aan het begin van de beoordelingsperiode hoog was en gedurende het OT hoog bleef, het oorzakelijk verband tussen de gesubsidieerde uitvoer uit de VRC en de door de bedrijfstak van de Unie geleden schade niet kan verbreken.
(109)
Na de mededeling van de definitieve bevindingen hebben verschillende belanghebbenden aangevoerd dat de Commissie geen rekening heeft gehouden met vermeende overcapaciteit, die een belangrijke schadeoorzaak zou vormen. De uitbreiding van de capaciteit tijdens de beoordelingsperiode is volgens hen niet gerechtvaardigd door een toename van de verbruik, aangezien de bedrijfstak van de Unie zich met een blijvende kloof tussen de productiecapaciteit en het verbruik geconfronteerd zag, die naar mening van die belanghebbenden economisch niet verantwoord is. Eén belanghebbende voerde voorts aan dat tussen 2011 en het einde van het OT een nieuwe marktdeelnemer zijn intrede had gedaan, wat vanwege de grotere binnenlandse concurrentie tot de door de bedrijfstak geleden schade zou hebben bijgedragen.
(110)
Tevens stelde hij dat het dalende verbruik in de Unie en de toenemende productiecapaciteit, in combinatie met een dalende uitvoer, een lage bezettingsgraad tot gevolg hadden. Deze lage bezettingsgraad veroorzaakte zou tot hoge vaste kosten hebben geleid, die volgens de belanghebbende een groot effect hadden op de zonneglassector in de Unie.
(111)
De Commissie merkt op dat het capaciteitsniveau van de bedrijfstak van de Unie als geheel gedurende de gehele beoordelingsperiode hoger was dan het totale verbruik in de Unie. Desondanks hebben de in de steekproef opgenomen ondernemingen van de bedrijfstak van de Unie in de twee jaar voorafgaand aan het OT winst geboekt, terwijl zij alleen in het OT aanzienlijke verliezen van14,5 % hebben geleden.
(112)
Bovendien is de capaciteit van die ondernemingen in de steekproef tussen 2010 en 2011 slechts met 4 % en tussen 2011 en het OT met 2,6 % toegenomen, wat een bescheiden totale toename met 6,7 % tussen 2010 en het OT betekent.
(113)
Tijdens de gehele beoordelingsperiode was er dus sprake van een verschil tussen het verbruik en de capaciteit. En ook al was dit verschil iets groter in het OT, kan het niet als verklaring dienen voor de enorme verliezen die de in de steekproef opgenomen ondernemingen tijdens het OT hebben geleden. Bijgevolg verwerpt de Commissie het argument dat het capaciteitsniveau van de bedrijfstak van de Unie niet economisch verantwoord is.
(114)
Met betrekking tot het argument dat de nieuwe marktdeelnemer in 2012 heeft bijgedragen tot de door de bedrijfstak van de Unie geleden schade, merkt de Commissie op dat deze nieuwe marktdeelnemer weliswaar over een grote productiecapaciteit beschikte, maar dat de omvang van zijn productie tijdens het OT zeer laag was, net als zijn verkoopvolume, dat in de orde van grootte van 2 % van de totale verkoop in de EU lag. Bijgevolg kan de intrede van deze marktdeelnemer nauwelijks een effect hebben gehad op de prestaties van de bedrijfstak van de Unie als geheel. Wel was die intrede van aanzienlijke invloed op de cijfers voor de productiecapaciteit en de bezettingsgraad van de bedrijfstak. Zonder deze onderneming gerekend nam de capaciteit van de bedrijfstak van de Unie tussen 2011 en 2012 zelfs af.
(115)
Bovendien is uit het onderzoek niet gebleken dat de vaste kosten in de zonneglassector een bijzonder groot effect hebben. De gemiddelde vaste kosten van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie bedroegen in het OT tussen de 25 % en 35 % van de totale productiekosten. In de daaraan voorafgaande jaren 2010 en 2011 lag het percentage vaste kosten iets lager, maar wel in dezelfde orde van grootte. Hieruit blijkt duidelijk dat de hoge capaciteit in het OT weliswaar een effect op de productiekosten had, maar dat dit effect niet significant was en geen verklaring vormt voor de hoge verliezen in het OT, met name gezien de winsten die in de daaraan voorafgaande jaren zijn geboekt. De bezettingsgraad van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie vertoonde daarnaast in het OT een daling in vergelijking met de jaren daarvoor, maar bereikte nog een niveau van 65 %.
(116)
Tot slot heeft de Commissie in haar analyse ook rekening gehouden met het feit dat de geïnstalleerde capaciteit kan worden aangepast voor de productie van andere soorten glas die buiten het kader van dit onderzoek vallen. Daarom is de Commissie het, ook in het licht van dit aspect, niet eens met de belanghebbende dat de omvangrijke geïnstalleerde capaciteit economisch niet verantwoord is.
(117)
Op grond van het bovenstaande verwerpt de Commissie de door de belanghebbende aangevoerde argumenten en herhaalt zij dat de ontwikkelingen betreffende het verbruik, de productiecapaciteit en de bezettingsgraad tijdens de beoordelingsperiode, zij het afzonderlijk of cumulatief, het oorzakelijke verband dat tussen de invoer met dumping uit de VRC en de door de bedrijfstak van de Unie geleden aanmerkelijke schade is vastgesteld, niet kunnen verbreken.
2.4. Ontwikkelingen op het gebied van zonnemodules
(118)
Twee belanghebbenden voerden aan dat de door de bedrijfstak van de Unie geleden schade naast de ontwikkeling van het verbruik van het betrokken product te wijten was aan de daling van het verbruik van zonnemodules en de verliezen die eind 2011/begin 2012 door de desbetreffende sector werden geleden. De impact van de financiële moeilijkheden van de producenten van zonnepanelen voor de markt voor zonneglas begon volgens hen vanwege de tijd die noodzakelijkerwijs tussen oorzaak en gevolg verstrijkt, pas tegen het einde van 2011 en in de loop van 2012 merkbaar te worden.
(119)
Deze argumenten werden door een belanghebbende na de mededeling van de definitieve bevindingen herhaald.
(120)
In overweging 143 van de voorlopige verordening heeft de Commissie inderdaad vastgesteld dat de ontwikkelingen op het gebied van zonnemodules een aanzienlijk effect op het verbruik van zonneglas hebben, aangezien 80 à 85 % van het gefabriceerde zonneglas wordt verkocht aan de producenten van zonnemodules (PV-modules van kristallijn silicium en met dunnelaagtechnologie vervaardigde PV-modules). Zoals in de overwegingen 143 en 144 van de voorlopige verordening is vermeld, nam het verbruik van zonnemodules in de beoordelingsperiode, dat wil zeggen tussen 2009 en 2012, gestaag toe, en ondanks een daling in 2012 bleef het verbruik 221 % hoger dan in 2009 en 44 % hoger dan in 2010 (7). Daarnaast werd vastgesteld dat verlagingen van de feed-in-tarieven („FIT’s”) eind 2011/begin 2012 het oorzakelijk verband tussen de invoer met dumping van zonnemodules en de geconstateerde aanmerkelijke schade (8) niet hebben verbroken, aangezien de vraag naar zonnemodules gedurende de periode 2009-2012 relatief hoog bleef.
(121)
Op grond van het bovenstaande komt de Commissie tot de conclusie dat de daling van het verbruik van zonnemodules in 2012 op zichzelf niet als een factor kan worden beschouwd die het geconstateerde oorzakelijk verband tussen de invoer met dumping van zonneglas uit de VRC en de door de bedrijfstak van de Unie geleden aanmerkelijke schade heeft verbroken.
(122)
Daar de vraag naar zonnemodules gedurende de periode 2009-2012 relatief hoog bleef en de vraag naar zonneglas in dezelfde periode met 65 % steeg, kan de impact van de verslechtering van de financiële situatie van de producenten van zonnemodules eind 2011/begin 2012 op het verbruik van zonneglas op zichzelf genomen evenmin als factor worden beschouwd die het geconstateerde oorzakelijk verband tussen de invoer met dumping van zonneglas uit de VRC en de door de bedrijfstak van de Unie geleden aanmerkelijke schade heeft verbroken.
(123)
Aangezien geen andere opmerkingen zijn ontvangen, wordt de conclusie van overweging 144 van de voorlopige verordening bevestigd.
2.5. Conclusie inzake het oorzakelijke verband
(124)
In het licht van het bovenstaande bevestigt de Commissie haar in de overwegingen 130 tot en met 133 van de voorlopige verordening gedane vaststelling dat het betrokken product in het OT met dumping uit het betrokken land werd ingevoerd en dat door deze invoer de prijzen van de bedrijfstak van de Unie tijdens het OT werden onderboden. Het tijdstip van de toename van de invoer met dumping valt bovendien duidelijk samen met dat van de verslechtering van de situatie in de bedrijfstak van de Unie. De invoer met dumping stond in rechtstreekse concurrentie met de productie van de bedrijfstak van de Unie, waardoor de winstgevendheid en het marktaandeel van de bedrijfstak tijdens de beoordelingsperiode daalden. Uit de hierboven verrichte analyse van mogelijke andere schadeoorzaken is gebleken dat geen van deze mogelijke oorzaken, zij het afzonderlijk of cumulatief, het oorzakelijke verband dat tussen de invoer met dumping uit de VRC en de door de bedrijfstak van de Unie geleden aanmerkelijke schade is vastgesteld, heeft kunnen verbreken.
(125)
Er werd geen nieuw bewijsmateriaal aangeleverd dat tot een wijziging van die conclusie noopt en aangezien er geen andere opmerkingen over de conclusie inzake het oorzakelijk verband zijn ontvangen, bevestigt de Commissie de overwegingen 145 en 146 van de voorlopige verordening.
F. BELANG VAN DE UNIE
1. Belang van de bedrijfstak van de Unie
(126)
Aangezien er geen opmerkingen over het belang van de bedrijfstak van de Unie zijn ontvangen, worden de overwegingen 148 tot en met 151 van de voorlopige verordening bevestigd.
2. Belang van de niet-verbonden importeurs en handelaars
(127)
Aangezien er geen opmerkingen over het belang van de niet-verbonden importeurs en handelaars zijn ontvangen, worden de overwegingen 152, 153 en 154 van de voorlopige verordening bevestigd.
3. Belang van de grondstoffenleveranciers
(128)
Aangezien er geen opmerkingen over het belang van de grondstoffenleveranciers zijn ontvangen, wordt overweging 155 van de voorlopige verordening bevestigd.
4. Belang van gebruikers
(129)
Eén gebruiker was bereid aan het onderzoek mee te werken en gaf te kennen geen gevolgen te zullen ondervinden van de antidumpingregeling aangezien hij tot dusver geen zonneglas uit de VRC heeft gebruikt en niet voornemens is dit te doen.
(130)
Een producent-exporteur voerde aan dat de instelling van een antidumpingrecht op Chinees zonneglas mogelijk een licht voordeel zal opleveren voor de zonneglassector in de Unie, maar aanzienlijke schade kan berokkenen aan de sector PV-modules en zonnecollectoren, aangezien de desbetreffende ondernemingen meer voor het betrokken product zullen moeten betalen. Bovendien is het denkbaar dat een dergelijke maatregel afbreuk doet aan de milieudoelstellingen van de Unie, aangezien de prijzen van PV-modules en zonnecollectoren erdoor zouden stijgen en de energie-intensieve zonneglassector erdoor zou worden begunstigd.
(131)
Zoals in overweging 157 van de voorlopige verordening is uiteengezet, zal de instelling van antidumpingrechten slechts een zeer beperkte impact (van minder dan 1 %) hebben op de totale kosten van zonnemodules. Er is geen bewijs aangeleverd op grond waarvan deze analyse wordt getrokken. Dit argument wordt derhalve afgewezen.
(132)
Aangezien er geen andere opmerkingen over het belang van de gebruikers zijn ontvangen, worden de overwegingen 155 tot en met 159 van de voorlopige verordening bevestigd.
5. Mededingingsaspecten
(133)
Aangezien er geen opmerkingen over de in de overwegingen 160 tot en met 163 van de voorlopige verordening genoemde mededingingsaspecten zijn ontvangen, worden deze overwegingen bevestigd.
6. Conclusie inzake het belang van de Unie
(134)
Er zijn geen opmerkingen ontvangen op grond waarvan de in de voorlopige verordening uiteengezette analyse van het belang van de Unie dient te worden gewijzigd. Derhalve wordt overweging 164 van de voorlopige verordening bevestigd.
G. DEFINITIEVE ANTIDUMPINGMAATREGELEN
1. Schademarge
(135)
Verschillende belanghebbenden maakten bezwaar tegen de in overweging 167 van de voorlopige verordening bedoelde toepassing van een streefwinst van 8,3 % en stelden dat een dergelijke winst onrealistisch hoog is. Zij voerden aan dat in 2010 met 8,3 % de hoogste winstmarge in de beoordelingsperiode werd behaald, omdat 2010 het beste jaar was voor de wereldwijde PV-sector. Ook voerden zij aan dat de zonneglassector van de Unie in 2012 bij afwezigheid van dumping onmogelijk een soortgelijke winstmarge hadden kunnen bereiken, aangezien de wereldwijde PV-sector, met inbegrip van de sector PV-modules in de Unie, volgens hen in dat jaar in een diepe recessie is beland.
(136)
De Commissie verwerpt dit argument. De door de Commissie toegepaste streefwinst is de gemiddelde winst die door de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie in 2010 is behaald, toen de omvang van de invoer van het betrokken product nog klein was en de normale concurrentie nog niet kon hebben verstoord. De winstmarge die is gebruikt ter bepaling van de schademarge heeft dus betrekking op een periode waarin de bedrijfstak van de Unie in redelijkheid een winstmarge onder normale concurrentievoorwaarden, zonder invoer met dumping, kon verwachten (9).
(137)
Hieraan zij toegevoegd dat het piekjaar van de zonneglassector niet 2010 was, zoals de belanghebbenden beweren, maar 2011, toen het verbruik in de Unie het hoogst was en de bedrijfstak van de Unie de hoogste verkoopcijfers bereikte.
(138)
Na de mededeling van de definitieve bevindingen herhaalde één belanghebbende zijn argument waarmee hij bezwaar maakte tegen de winstmarge die als streefwinst was gebruikt. Hij voerde aan dat de Commissie rekening moest houden met alle factoren die van invloed waren op de winstgevendheid in het OT. Hij stelde dat de redelijke streefwinst niet hoger kon uitvallen dan 5 %.
(139)
De Commissie verwerpt dit argument om de hieronder uiteengezette redenen. De gebruikte streefwinst was niet op een raming gebaseerd, maar op de feitelijke winst die door de bedrijfstak in de Unie is behaald voordat de mededinging door de invoer met dumping uit de VRC werd verstoord. De Commissie is van oordeel dat dit een redelijke winst is en heeft rekening gehouden met het feit dat de situatie op de markt niet significant verschilde van die in het OT, afgezien van het effect van de invoer met dumping uit de VRC. De in dit verband door de belanghebbende gedane bewering dat het verbruik in 2010 duidelijk hoger was dan in 2012, is feitelijk onjuist. Zoals hierboven in sectie E.2.3 is vermeld, lag het verbruik in 2010 op een vergelijkbaar als in 2012. Tevens breidde de bedrijfstak van de Unie in 2010 zijn productiecapaciteiten gezien de verwachte sterke stijging van de vraag, wat negatieve gevolgen had voor de winst in de bedrijfstak in dat jaar. Ten slotte is het voorgestelde streefwinstcijfer van 5 % willekeurig gekozen, aangezien het noch op feitelijke gegevens noch op berekeningen op basis daarvan stoelt. De Commissie wijst dit cijfer derhalve van de hand.
(140)
Daarentegen stelde de klager dat de winstmarge te laag was en dat de Commissie deze tot 15 % diende te verhogen, aangezien de klager in 2010 een winst boekte van meer dan 10 %. De lagere winstmarges die blijkbaar door andere in de steekproef opgenomen producenten in de Unie werden behaald, zijn volgens de klager niet representatief voor de winst redelijkerwijs kan worden verwacht indien er geen sprake is van oneerlijke invoertransacties. Hoogstwaarschijnlijk kan volgens hem door het managementbeleid of managementproblemen van die ondernemingen, waaronder mogelijkerwijs een op de uitbreiding van het marktaandeel gericht prijsbeleid voor de korte termijn, worden verklaard waarom zij in dat jaar een lagere winstmarge hebben bereikt en waarom zij als eersten schade hebben geleden door de invoer met dumping.
(141)
De Commissie kan dit argument niet aanvaarden. Zoals hierboven is uiteengezet, geeft de gemiddelde winst voor de gehele bedrijfstak van de Unie in 2010 volgens de Commissie een correct beeld van de situatie van de bedrijfstak onder normale concurrentievoorwaarden. Deze conclusie wordt niet weerlegd door het feit dat sommige tot de bedrijfstak van de Unie behorende ondernemingen managementbesluiten hebben genomen die tot lagere of hogere winstmarges hebben geleid dan die van andere ondernemingen die deel uitmaken van dezelfde bedrijfstak. Het bestaan van dergelijke verschillen is juist kenmerken voor het gedrag van ondernemingen in een markteconomie.
(142)
Aangezien er geen andere opmerkingen zijn ontvangen, wordt de in de overwegingen 166 tot en met 169 van de voorlopige verordening beschreven methode bevestigd.
2. Definitieve maatregelen
(143)
Gelet op de conclusies inzake dumping, schade, het oorzakelijk verband en het belang van de Unie, en overeenkomstig artikel 9, lid 4, van de basisverordening, moeten definitieve antidumpingmaatregelen worden ingesteld op de invoer van het betrokken product. Deze maatregelen moeten, in overeenstemming met de regel van het laagste recht, overeenkomen met de dumpingmarge of met de schademarge, indien deze lager is. In dit geval moet het recht bijgevolg worden vastgesteld op het niveau van de vastgestelde schademarges.
(144)
Na de mededeling van de voorlopige bevindingen voerde de klager aan dat de voorlopige ad-valoremrechten niet doeltreffend zijn. Hij verzocht de Commissie derhalve om definitieve maatregelen in te stellen in de vorm van een minimuminvoerprijs. De klager stelde dat de maatregel door middel van een dergelijke minimuminvoerprijs doeltreffender zou worden, met name indien twee verschillende minimuminvoerprijzen voor gecoat en ongecoat zonneglas zouden worden ingesteld. De klager droeg hiervoor de volgende redenen aan:
(145)
Ten eerste stelde de klager dat de producenten-exporteurs na het OT gecoat glas naar de EU hebben uitgevoerd tegen dezelfde prijs waartegen zij tijdens het OT ongecoat glas hadden uitgevoerd. Tevens beweerde de klager dat de productiekosten van gecoat glas hoger zijn dan die van ongecoat glas, zodat de prijzen van gecoat glas 20 % tot 25 % hoger liggen dan die van ongecoat glas.
(146)
Ten tweede stelde de klager dat de vraag in de Unie naar gecoat zonneglas na het OT toenam ten koste van die naar ongecoat zonneglas. De gebruikers kopen steeds meer gecoat in plaats van ongecoat zonneglas. Bijgevolg omvat de totale invoer van het betrokken product uit de VRC naar de EU in de tweede helft van 2013 bijna alleen gecoat zonneglas, terwijl in het OT het omgekeerde het geval was.
(147)
De antidumpingmaatregelen kunnen inderdaad verschillende vormen aannemen. Hoewel de Commissie over veel vrijheid beschikt wat de keuze van de vorm van de maatregelen betreft, bestaat het doel er steeds in de gevolgen van schade veroorzakende dumping te neutraliseren.
(148)
Door het onderzoek werd bevestigd dat de kosten en de prijzen van ongecoat en gecoat zonneglas aanmerkelijk verschillen als gevolg van de technische kenmerken van de beide producten. Gecoat zonneglas, waarbij het al naargelang de toegepaste technologie om een eenzijdige of dubbelzijdige coating kan gaan, is gekenmerkt door een hogere lichtdoorlatendheid dan ongecoat glas en kan daarnaast zelfreinigend, vuilafstotend of bijzonder hard zijn. Ongecoat zonneglas van hoge kwaliteit beschikt over een lichtdoorlatendheid van maximaal 92 %. Door coating kan de lichtreflectie met ongeveer 3 % (per zijde) worden verminderd, waardoor de lichtdoorlatendheid van eenzijdig gecoat zonneglas tot maximaal 95 % en die van dubbelzijdig gecoat zonneglas tot maximaal 98 % kan worden verhoogd.
(149)
In het OT was 81 % van het uit de VRC ingevoerde en in de EU verkochte zonneglas ongecoat, terwijl slechts 19 % gecoat was. Het prijsverschil alsook het verschil in kosten tussen ongecoat en gecoat zonneglas bedroeg in het OT rond de 30 %.
(150)
Evenwel is de Commissie van oordeel dat de door de klager aangedragen gegevens niet met voldoende bewijzen zijn onderbouwd. Bovendien beschikt de Commissie niet over toereikende bewijzen of gegevens uit andere bronnen die de conclusie toelaten dat de vraag naar gecoat zonneglas sinds de instelling van de antidumpingmaatregelen is toegenomen ten koste van die naar ongecoat glas en dat de prijzen van met name gecoat glas aanmerkelijk zijn gedaald, zoals de klager stelt.
(151)
Bijgevolg kan de Commissie dit argument niet aanvaarden en acht zij het gepast om ad-valoremrechten in te stellen in plaats van minimuminvoerprijzen. Rekening houdend met de hierboven geuite zorgen worden echter twee verschillende gemeenschappelijke-douanetariefcodes („Taric-codes”) gecreëerd - één voor gecoat en één voor ongecoat zonneglas. Deze moeten de Commissie in staat stellen de ontwikkelingen op de markt nauwlettend te volgen en te gepasten tijde te bepalen of verdere maatregelen noodzakelijk zijn.
(152)
De Commissie herinnert er tevens aan dat zij in het verleden onder bepaalde omstandigheden minimuminvoerprijzen heeft ingesteld, met name:
-
in gevallen waarin de uitvoerprijs van één productsoort bijzonder hoog was, waaruit volgt dat er met betrekking tot die productsoort geen sprake was van dumping (10);
-
indien het om redenen in verband met de marktmacht en het marktaandeel van de producenten in de Unie noodzakelijk was om er in het belang van de Unie voor te zorgen dat de invoerprijzen een bepaald niveau niet overschrijden (11).
(153)
Voorts zijn minimuminvoerprijzen voornamelijk gebruikt voor homogene producten, en niet voor een product als het onderhavige, dat is onderverdeeld in verschillende productsoorten.
(154)
Ook om die redenen is de Commissie van mening dat minimuminvoerprijzen geen geschikt middel zijn in deze zaak.
(155)
Na de mededeling van de definitieve bevindingen herhaalde de klager zijn verzoek om instelling van een minimuminvoerprijs en maakte hij opmerkingen over de hierboven vermelde overwegingen 152 tot en met 156, waarin hij het volgende aanvoerde.
(156)
Ten eerste zou de Commissie in die overwegingen niet ingaan op afwegingen met betrekking tot de effectiviteit van de maatregelen die worden gekozen om een eind te maken aan de schadelijke gevolgen van dumping en subsidiëring, zodat er goede gronden zijn om minimuminvoerprijzen toe te passen.
(157)
Ten tweede zou de Commissie er niet bij hebben stilgestaan dat dergelijke afwegingen in de onderhavige zaak van belang zijn en opwegen tegen afwegingen inzake het belang van de Unie.
(158)
Ten derde voerde de klager aan dat het betrokken product voldoende homogeen is om een minimuminvoerprijs in de praktijk te kunnen toepassen, aangezien de twee voornaamste productsoorten duidelijk verschillende kenmerken hebben, zodat de toepassing van een prijsverschil en de desbetreffende administratie en controles goed mogelijk zijn, temeer daar thans vrijwel alleen nog gecoat zonneglas wordt ingevoerd.
(159)
Wat het eerste argument betreft, lijkt het erop dat de vraag inderdaad een verschuiving van ongecoat naar gecoat zonneglas zou kunnen vertonen. Omdat geen aanvullende bewijzen zijn geleverd, kan de Commissie echter niet constateren dat de prijzen van inzonderheid gecoat zonneglas aanmerkelijk zijn gedaald. Derhalve is er geen reden om haar eerdere conclusie te wijzigen dat ad-valoremrechten geschikter zijn om de schadelijke gevolgen van dumping en subsidiëring tegen te gaan.
(160)
Wat betreft de tweede opmerking zij erop gewezen dat de voornoemde overwegingen ten doel hadden het standpunt van de Commissie te onderbouwen dat de instelling van een minimuminvoerprijs in de onderhavige zaak niet gepast is, zolang de klager zijn argumenten niet nader met bewijzen staaft. Aangezien dit niet is gebeurd, acht de Commissie het niet noodzakelijk om verder te analyseren hoe het belang van de bedrijfstak van de Unie gebaat zou kunnen zijn met een mogelijke minimuminvoerprijs.
(161)
Wat de derde opmerking betreft, heeft de klager geen bezwaar gemaakt tegen de onderscheiding van de verschillende door de Commissie omschreven productsoorten, noch heeft hij aangetoond dat er geen sprake zou zijn van een prijsverschil. Uit een door de producenten-exporteurs voorgestelde verbintenis die in verschillende minimuminvoerprijzen voorziet, blijkt daarenboven dat er wel degelijk sprake is van reële prijsverschillen. Daarom wordt dit argument verworpen. Zelfs al zou de Commissie ermee instemmen dat het betrokken product relatief homogeen is, is dit punt volgens haar niet van belang, aangezien zij ook de beide andere, hierboven uiteengezette argumenten afwijst die de klager voor zijn het verzoek om instelling van een minimuminvoerprijs aandraagt. Tevens herinnert de Commissie eraan dat zij alleen in uitzonderlijke gevallen rekening kan houden met informatie die betrekking heeft op een na het onderzoektijdvak volgende periode (zie artikel 6, lid 1, van de basisverordening). De klager heeft niet aangetoond dat het om een dergelijke uitzonderlijke situatie gaat en dat andere beschikbare corrigerende maatregelen, zoals monitoring op basis van een aanvullende Taric-code, niet volstaan.
(162)
Al met al verwerpt de Commissie deze argumenten.
(163)
Na de mededeling van de definitieve bevindingen verzochten enkele producenten van zonnemodules om een minimuminvoerprijs. Hun belangrijkste overwegingen waren:
-
na het OT is de productiecapaciteit voor zonneglas drastisch afgenomen en hebben tal van fabrikanten in de Unie de markt onherroepelijk verlaten. De enige drie producenten in de Unie die op deze markt nog actief zijn, zijn niet meer in staat om in meer dan 50 % van de Europese vraag te voorzien. Daarom zijn fabrikanten van zonnemodules gedwongen zich tot leveranciers in de VRC te wenden om in hun behoeften te dekken. Een gebruiker verklaarde dat slechts een of twee producenten in de Unie in staat zouden zijn om zonneglas volgens zijn technische productspecificaties te leveren;
-
de thans voorgestelde invoerrechten zouden de productiekosten voor zonnemodules aanzienlijk doen stijgen (met rond 3 cent per Watt, wat zou neerkomen op vijf procent van de minimuminvoerprijs die is vastgesteld in de zaak betreffende zonnepanelen);
-
de minimuminvoerprijs moet zodanig zijn dat hij in de EU niet tot hogere prijzen voor zonnemodules leidt.
(164)
Met betrekking tot het eerste argument merkt de Commissie op dat zij geen redenen heeft om aan te nemen dat de producenten in de Unie die hun productie hebben verminderd of tijdelijk hebben gestaakt, hun bedrijfsactiviteiten niet op volle capaciteit zouden voortzetten zodra het betrokken product weer tegen billijke prijzen zou worden ingevoerd. Zoals hierboven in de overwegingen 106 tot en met 112 is uiteengezet, beschikt de bedrijfstak van de Unie over voldoende capaciteit om in de gehele behoefte van de Unie te voorzien. Bijgevolg wordt dit argument verworpen. De Commissie verwerpt ook het argument van een gebruiker dat hij voor de levering van zonneglas afhankelijk zou worden van slechts een of twee producenten in de Unie. Chinese producenten-exporteurs zouden nog steeds kunnen leveren op de markt van de Unie. De antidumpingmaatregelen, ongeacht in welke vorm, zijn bedoeld om te waarborgen dat invoer tegen billijke prijzen plaatsvindt, en niet om invoer uit de VRC volledig te beëindigen.
(165)
Met betrekking tot het tweede argument zij opgemerkt dat de gebruikers geen bewijzen ter staving van zijn beweringen hebben geleverd. Daarentegen heeft de Commissie in overweging 157 van de voorlopige verordening vastgesteld dat de maatregelen een effect van minder dan 1 % zouden hebben op de totale kosten van de door aan het onderzoek medewerkende fabrikanten geproduceerde zonnemodules. Dit argument wordt derhalve afgewezen.
(166)
Het is daarom niet noodzakelijk om een standpunt in te nemen ten aanzien van het derde argument dat door de producenten van zonnemodules is aangevoerd.
(167)
Parallel aan het antidumpingonderzoek is een antisubsidieonderzoek uitgevoerd. Gelet op de toepassing van de regel van het laagste recht en het feit dat de definitieve subsidiemarges lager zijn dan de schademarges, dient een definitief compenserend recht ter hoogte van de vastgestelde definitieve subsidiemarges en vervolgens een definitief antidumpingrecht ter hoogte van de desbetreffende schademarge te worden ingesteld. Op basis van het bovenstaande worden deze rechten als volgt vastgesteld:
Onderneming
Subsidiemarge
Dumpingmarge
Schademarge
Compenserend recht
Antidumpingrecht
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co. Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Andere medewerkende ondernemingen
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Alle andere ondernemingen
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
De bij deze verordening voor bepaalde ondernemingen vastgestelde individuele antidumpingrechten zijn gebaseerd op de bevindingen van dit onderzoek. Zij weerspiegelen dan ook de situatie die bij het onderzoek voor die ondernemingen werd geconstateerd. Deze rechten (in tegenstelling tot het voor het hele land geldende recht dat van toepassing is op „alle andere ondernemingen”) zijn dus uitsluitend van toepassing op invoer van het betrokken product, van oorsprong uit het betrokken land, dat door die ondernemingen en derhalve de specifiek vermelde juridische entiteiten is vervaardigd. De rechten zijn niet van toepassing op invoer van het betrokken product voor zover het is vervaardigd door andere, niet specifiek in het dispositief van deze verordening met naam genoemde ondernemingen, ook al gaat het hierbij om entiteiten die verbonden zijn met de specifiek genoemde ondernemingen; op dit product is het recht van toepassing dat geldt voor „alle andere ondernemingen”. Gezien het hoge percentage medewerkende producenten-exporteurs (meer dan 80 %, zie overweging 15 van de voorlopige verordening) wordt dit recht vastgesteld op het niveau van de hoogste individuele schademarge die werd vastgesteld voor de in de steekproef opgenomen producenten-exporteurs. Het recht dat op „andere medewerkende ondernemingen” van toepassing is, is gebaseerd op het gewogen gemiddelde recht voor de in de steekproef opgenomen exporteurs en geldt voor alle medewerkende ondernemingen die niet in de steekproef zijn opgenomen, met uitzondering van de onderneming Henan Yuhua, waarvoor op grond van haar verzoek om een individueel onderzoek een individueel vastgesteld recht geldt (zie overweging 48 van de voorlopige verordening).
(169)
Verzoeken om toepassing van deze specifiek voor bepaalde ondernemingen geldende antidumpingrechten (bijvoorbeeld na de naamswijziging van een onderneming of na de oprichting van nieuwe productie- of verkoopmaatschappijen) dienen aan de Commissie (12) te worden gericht, onder opgave van alle relevante gegevens, met name indien deze naamswijziging of oprichting van nieuwe productie- of verkoopmaatschappijen verband houdt met wijzigingen in de activiteiten van de onderneming op het gebied van productie en verkoop in binnen- en buitenland. Indien het verzoek gerechtvaardigd is, kan de verordening dienovereenkomstig worden gewijzigd door bijwerking van de lijst van ondernemingen die voor een individueel recht in aanmerking komen.
3. Verbintenissen
(170)
Na mededeling van de definitieve bevindingen hebben drie in de steekproef opgenomen producenten-exporteurs en Henan Yuhua prijsverbintenissen aangeboden overeenkomstig artikel 8, lid 1, van de basisverordening. Deze verbintenissen voorzien in verschillende minimuminvoerprijzen voor verschillende categorieën productsoorten.
(171)
De Commissie merkt op dat alle door de ondernemingen voorgestelde minimuminvoerprijzen veel lager zijn dan de geen schade veroorzakende prijzen die zijn in de loop van het onderzoek heeft vastgesteld. Derhalve is de Commissie van mening dat zij niet zijn vastgesteld op het schade opheffende prijsniveau zoals voorgeschreven in artikel 8, lid 1, van de basisverordening.
(172)
Maar afgezien hiervan stellen de in de steekproef opgenomen ondernemingen voor om alleen de prijs van gecoat zonneglas kwartaalsgewijs bij te stellen op basis van de ontwikkeling van de prijzen op de markt voor zonnemodules. De Commissie kan om de hieronder uiteengezette redenen niet akkoord gaan met deze wijze van indexatie:
(173)
Ten eerste moeten de prijzen voor alle productsoorten regelmatig worden bijgesteld omdat anders spoedig een kunstmatige kloof zou kunnen ontstaan tussen het prijsniveau van gecoat en dat van ongecoat zonneglas. Ten tweede acht de Commissie het niet gepast om de prijzen voor zonneglas bij te stellen op basis van de prijzen van de eindgebruikers (dat wil zeggen de prijzen van zonnemodules). Dit zou tot een ongerechtvaardigde druk op de winstmarges van de zonneglassector kunnen leiden als de prijzen voor zonnemodules bijvoorbeeld dalen als gevolg van een verlaging van de prijzen voor andere onderdelen van zonnemodules.
(174)
In het algemeen acht de Commissie het gepast om de minimuminvoerprijzen te indexeren op basis van de prijzen van grondstoffen. In dit geval is er echter geen grondstof die een voldoende groot aandeel van de totale productiekosten in beslag neemt.
(175)
De Commissie heeft tevens vastgesteld dat de prijzen voor zonneglas tijdens het OT in de VRC en in Turkije aanzienlijke schommelingen vertoonden.
(176)
Daarnaast bestaat er een groot risico van kruiscompensatie, aangezien sommige van de ondernemingen in kwestie zowel het betrokken product als andere producten verkopen aan dezelfde afnemers. Tot slot lijkt het erop dat de door de ondernemingen in de steekproef voorgestelde minimuminvoerprijzen niet op alle productsoorten betrekking hebben die door de respectieve producent-exporteurs worden vervaardigd. Op grond van deze factoren zou het in de praktijk moeilijk zijn om de desbetreffende verbintenissen ten uitvoer te leggen en die tenuitvoerlegging te controleren.
(177)
Om de hierboven vermelde redenen wijst de Commissie de aangeboden verbintenissen af.
4. Definitieve inning van het voorlopige recht
(178)
Gezien de hoogte van de vastgestelde dumpingmarges en van de schade die de bedrijfstak van de Unie werd berokkend, dienen de bedragen die uit hoofde van het bij de voorlopige verordening ingestelde voorlopige antidumpingrecht als zekerheid zijn gesteld, definitief te worden geïnd. Als zekerheid gestelde bedragen die de som van het bedrag van het definitieve antidumpingrecht en dat van het definitieve compenserende recht overschrijden, worden vrijgegeven.
5. Uitvoerbaarheid van de maatregelen
(179)
Indien de marktomstandigheden na de instelling van de definitieve maatregelen aanzienlijk veranderen, kan de Commissie de vorm van de maatregelen op eigen initiatief opnieuw bekijken om te beoordelen of de maatregelen de beoogde resultaten opleveren doordat zij de vroeger vastgestelde schade opheffen, en of een wijziging van de vorm van de maatregelen gerechtvaardigd is.
(180)
Om zich te wapenen tegen een mogelijke absorptie van de maatregelen is de Commissie voornemens onverwijld een herzieningsprocedure in te leiden overeenkomstig artikel 12, lid 1, van de basisverordening en de invoer aan registratie te onderwerpen overeenkomstig artikel 14, lid 5, van de basisverordening, mochten er aanwijzingen voor een dergelijke absorptie bestaan. Krachtens artikel 12, lid 3, van de basisverordening kan het ingestelde recht worden verhoogd tot het dubbele van het oorspronkelijk ingestelde recht.
(181)
De Commissie zal onder meer een beroep doen op invoerbewaking door de nationale douaneautoriteiten en op gegevens die overeenkomstig artikel 14, lid 6, van de basisverordening door de lidstaten worden verstrekt,
(182)
Het bij artikel 15, lid 1, van de basisverordening ingestelde comité heeft geen advies uitgebracht,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Er wordt een definitief antidumpingrecht ingesteld op zonneglas dat bestaat uit gehard natronkalkvlakglas, met een ijzergehalte van minder dan 300 ppm, een doorlaatbaarheid van zonlicht van meer dan 88 % (gemeten volgens AM1,5 300-2 500 nm), een warmtebestendigheid tot 250 °C (gemeten volgens EN 12150), een temperatuurwisselbestendigheid van Δ 150 K (gemeten volgens EN 12150) en een mechanische sterkte van 90 N/mm2 of meer (gemeten volgens EN 1288-3), momenteel ingedeeld onder de GN-code ex 7007 19 80, van oorsprong uit de Volksrepubliek China. Gecoat zonneglas (zij het eenzijdig of dubbelzijdig gecoat) wordt ingedeeld onder Taric-code 7007198019, ongecoat zonneglas wordt ingedeeld onder Taric-code 7007198011.
2. Het definitieve antidumpingrecht dat van toepassing is op de nettoprijs, franco grens Unie, vóór inklaring, van het in lid 1 omschreven en door de in onderstaande tabel genoemde ondernemingen vervaardigde product, is als volgt:
Onderneming
Antidumpingrecht
Aanvullende Taric-code
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co. Ltd
0,4 %
B946
Andere medewerkende ondernemingen opgenomen in bijlage I
24,1 %
Alle andere ondernemingen
25,0 %
B999
3. De individuele antidumpingrechten voor de in lid 2 genoemde ondernemingen zijn uitsluitend van toepassing indien aan de douaneautoriteiten van de lidstaten een geldige handelsfactuur, opgesteld conform de voorwaarden in bijlage II, wordt overgelegd. Als een dergelijke factuur niet wordt overgelegd, wordt het recht toegepast dat voor „alle andere ondernemingen” geldt.
4. Tenzij anders vermeld zijn de bepalingen inzake douanerechten van toepassing.
Artikel 2
De bedragen die als zekerheid zijn gesteld uit hoofde van de voorlopige antidumpingrechten die zijn ingesteld krachtens Verordening (EU) nr. 1205/2013 van de Commissie (13) worden definitief geïnd. De bedragen die als zekerheid zijn gesteld en die de som van het bedrag van het definitieve antidumpingrecht bedoeld in artikel 1, lid 2, en het bedrag van het compenserende recht dat is ingesteld bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 471/2014 van de Commissie (14) overschrijden, worden vrijgegeven.
Artikel 3
Wanneer een nieuwe producent-exporteur in de VRC ten genoegen van de Commissie aantoont dat:
-
hij het in artikel 1, lid 1, beschreven product in het onderzoektijdvak (1 januari 2012 tot en met 31 december 2012) niet naar de Unie heeft uitgevoerd,
-
hij niet verbonden is met een exporteur of producent in de Volksrepubliek China voor wie de bij deze verordening ingestelde antidumpingmaatregelen gelden, en
-
hij het betrokken product na het onderzoektijdvak waarop de maatregelen zijn gebaseerd, daadwerkelijk naar de Unie heeft uitgevoerd of een onherroepelijke contractuele verplichting is aangegaan om een aanzienlijke hoeveelheid van dit product naar de Unie uit te voeren,
kan artikel 1, lid 2, worden gewijzigd door toevoeging van de nieuwe producent-exporteur aan de medewerkende ondernemingen die niet in de steekproef zijn opgenomen en waarvoor bijgevolg het gewogen gemiddelde recht van 24,1 % geldt.
Artikel 4
Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 13 mei 2014.