NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 404/2014
ze dne 17. února 2014,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011, pokud jde o sledování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel, jejichž typ byl schválen v rámci vícestupňového schvalování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V příloze XII nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (2) jsou stanoveny nové metody stanovení emisí CO2 a spotřeby paliva pro vozidla N1, která prošla postupem vícestupňového schválení typu (dále jen „vozidla vyráběná ve více fázích“). Tato nová metoda se bude používat od 1. ledna 2014, ale dobrovolně se může používat již od 1. ledna 2013.
(2)
Bod 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 stanoví, že specifické emise CO2 dokončených vozidel jsou připsány výrobci základního vozidla. Proto je třeba, aby se dokončená vozidla vyráběná ve více fázích v rámci sledování rozlišovala a aby bylo možné identifikovat výrobce základního vozidla. Rovněž je zapotřebí podle metodiky uvedené v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 vymezit určité údaje, které se vztahují k základnímu vozidlu.
(3)
Výrobci základních vozidel mají v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011 právo ověřovat údaje o vozidlech vyráběných ve více fázích, na jejichž základě jim byl vypočítán cíl pro specifické emise CO2. Proto je vhodné stanovit příslušné údaje parametrů a zajistit, aby takové ověření mohlo být účinně provedeno.
(4)
Metodika stanovená v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 se uplatní na nedokončená nebo dokončená vozidla. Pokud se však dokončené vozidlo před první registrací dále upravuje, mělo by být upřesněno, že při výpočtu cíle pro specifické emise jsou sledovány a vzaty v úvahu hmotnost vozidla v provozním stavu a emise CO2 pro úplné vozidlo, které se používá jako vozidlo základní.
(5)
Je nezbytné dále upřesnit údaje, které by měly být poskytovány, s cílem zajistit, aby emise CO2 vozidel vyráběných ve více fázích mohly být adekvátně a účinně sledovány a ověřovány.
(6)
Vozidlo je identifikováno identifikačním číslem vozidla (dále jen „VIN“), tedy alfanumerickým kódem přiděleným vozidlu výrobcem v souladu s nařízením Komise (EU) č. 19/2011 (3). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4) v oddíle 4 přílohy XVII stanoví jako základní pravidlo, že identifikační číslo základního vozidla musí být zachováno ve všech dalších stupních procesu schvalování typu, aby se zajistila sledovatelnost procesu. Prostřednictvím VIN by proto mělo být možné propojit dokončené vozidlo s vozidlem základním s cílem určit výrobce základního vozidla, který je odpovědný za emise CO2. Kromě toho by VIN mělo umožnit výrobci základního vozidla ověřit příslušné údaje týkající se základního vozidla. Poněvadž neexistují žádné jiné parametry, které mohou poskytnout tento druh propojení, je vhodné požadovat, aby členské státy sledovaly čísla VIN nově registrovaných vozidel N1 a podávaly o nich zprávu Komisi prostřednictvím systému shromažďování údajů Evropské agentury pro životní prostředí (EEA).
(7)
Za účelem výpočtu cílů pro specifické emise, pokud jde o vozidla vyráběná ve více fázích, je třeba v souladu s bodem 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 posoudit standardní přidanou hmotnost stanovenou podle bodu 5.3 přílohy XII nařízení (ES) č. 692/2008. To bude vyžadovat sledování a hlášení hmotnosti v provozním stavu základního vozidla a technicky přípustné maximální hmotnosti naloženého vozidla, prostřednictvím čehož může být stanovena standardní přidaná hmotnost, nebo případně sledování a hlášení vlastní standardní přidané hmotnosti. Kromě toho, aby bylo možné určit, zda vozidlo vyrobené ve více fázích spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 510/2011, je nezbytné ověřit, že referenční hmotnost dokončeného vozidla nepřekročí limity uvedené v čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
(8)
Jestliže členské státy nejsou schopny poskytnout všechny parametry požadované podle přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 kvůli koncepci svého systému pro registraci údajů týkajících se nových lehkých užitkových vozidel, mohou být tyto parametry poskytnuty dotyčnými výrobci v oznámení uvedeném v čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011.
(9)
Ze stejného důvodu mohou výrobci podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2012 (5) poskytnout Komisi a Evropské agentuře pro životní prostředí čísla VIN, která přidělili vozidlům prodaným v předchozím kalendářním roce nebo vozidlům, kterým byla v uvedeném roce poskytnuta záruka.
(10)
Po registraci vozidla s cílem jeho uvedení do provozu na pozemních komunikacích, může být číslo VIN propojeno se soubory údajů, které umožňují identifikaci vlastníka vozidla. VIN však samo o sobě není nositelem osobních údajů a zpracování údajů pro účely nařízení (EU) č. 510/2011 nevyžaduje přístup k jakýmkoli propojeným osobním údajům nebo jejich zpracování. Sledování a hlášení čísel VIN není proto považováno za zpracování osobních údajů spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Uznává se však, že čísla VIN mohou být považována za citlivé údaje, mimo jiné s ohledem na prevenci krádeží vozidel, a proto je vhodné zajistit, aby čísla VIN oznámená Komisi a EHP nebyla zveřejňována.
(11)
Porovnáním čísel VIN ohlášených členskými státy s údaji poskytnutými výrobci by Komise, za podpory EHP, měla určit dotyčné výrobce a vozidla a připravit předběžný datový soubor v souladu s článkem 10b prováděcího nařízení (EU) č. 293/2012.
(12)
S cílem zajistit úplný soulad požadavků na sledování podle nařízení (EU) č. 510/2011 s požadavky uplatňovanými na osobní automobily podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (8) je vhodné přizpůsobit požadavky uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 510/2011 týkající se poskytování souhrnných údajů a metodiky pro stanovení údajů o sledování emisí CO2 pro lehká užitková vozidla.
(13)
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2014.
GEDELEGEERDE VERORDENING (EU) Nr. 404/2014 VAN DE COMMISSIE
van 17 februari 2014
tot wijziging van bijlage II bij Verordening (EU) nr. 510/2011 van het Europees Parlement en de Raad wat betreft de monitoring van CO2-emissies van nieuwe lichte bedrijfsvoertuigen waarvoor typegoedkeuring is verleend in een meerfasenprocedure
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EU) nr. 510/2011 van het Europees Parlement en de Raad van 11 mei 2011 tot vaststelling van emissienormen voor nieuwe lichte bedrijfsvoertuigen in het kader van de geïntegreerde benadering van de Unie om de CO2-emissies van lichte voertuigen te beperken (1), en met name artikel 8, lid 9, tweede alinea,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
In bijlage XII bij Verordening (EG) nr. 692/2008 van de Commissie (2) wordt een nieuwe methode beschreven voor de bepaling van de CO2-emissies en het brandstofverbruik van voertuigen van categorie N1 waarvoor typegoedkeuring wordt verleend in een meerfasenprocedure (hierna „meerfasenvoertuigen” genoemd). Die nieuwe methode zal vanaf 1 januari 2014 worden toegepast, maar mag sinds 1 januari 2013 al op vrijwillige basis worden toegepast.
(2)
Bijlage II, deel B, punt 7, bij Verordening (EU) nr. 510/2011 bepaalt dat de specifieke CO2-emissies van voltooide voertuigen moeten worden toegewezen aan de fabrikant van het basisvoertuig. Dit vereist dat een voltooid meerfasenvoertuig in het monitoringproces als zodanig kan worden herkend en dat de fabrikant van het basisvoertuig kan worden aangewezen. Het vereist ook dat bepaalde gegevens over het basisvoertuig worden vastgesteld overeenkomstig de methoden in bijlage XII bij Verordening (EG) nr. 692/2008.
(3)
Overeenkomstig artikel 8, lid 5, van Verordening (EU) nr. 510/2011 hebben de fabrikanten van het basisvoertuig het recht om de gegevens over een meerfasenvoertuig, aan de hand waarvan hun specifieke CO2-emissiedoelstellingen worden berekend, te verifiëren. Daarom moeten de relevante gegevensparameters worden bepaald die het mogelijk maken die verificatie doeltreffend uit te voeren.
(4)
De methode van bijlage XII bij Verordening (EG) nr. 692/2008 is van toepassing op incomplete en voltooide voertuigen. Wanneer echter een compleet voertuig vóór de eerste inschrijving verder wordt omgebouwd, moet worden verduidelijkt dat de massa in rijklare toestand en de CO2-emissies van het complete voertuig dat als basisvoertuig wordt gebruikt, moeten worden gemonitord en in aanmerking moeten worden genomen bij de berekening van de specifieke emissiedoelstellingen.
(5)
Om ervoor te zorgen dat de CO2-emissies van meerfasenvoertuigen op geschikte en doeltreffende wijze kunnen worden gemonitord en geverifieerd, moeten de te verstrekken gegevens verder worden gespecificeerd.
(6)
Een voertuig is identificeerbaar via een voertuigidentificatienummer (hierna „VIN” genoemd), d.i. een alfanumerieke code die de fabrikant aan het voertuig toekent overeenkomstig Verordening (EU) nr. 19/2011 van de Commissie (3). In punt 4 van bijlage XVII bij Richtlijn 2007/46/EG van het Europees Parlement en de Raad (4) wordt als basisregel bepaald dat het identificatienummer van het basisvoertuig tijdens alle daaropvolgende fasen van de typegoedkeuringsprocedure moet worden behouden om de traceerbaarheid ervan te waarborgen. Via het VIN moet het dan ook mogelijk zijn om het voltooide voertuig aan een basisvoertuig te koppelen en zo de fabrikant van het basisvoertuig te bepalen die verantwoordelijk is voor de CO2-emissies. Het VIN moet het de fabrikant van het basisvoertuig bovendien mogelijk maken de relevante gegevens met betrekking tot het basisvoertuig te verifiëren. Aangezien die koppeling via geen andere parameters tot stand kan worden gebracht, is het passend van de lidstaten monitoring en rapportering aan de Commissie te eisen van de VIN's van nieuw ingeschreven voertuigen van categorie N1 via het systeem voor gegevensverzameling van het Europees Milieuagentschap (EMA).
(7)
Om de specifieke emissiedoelstellingen ten aanzien van meerfasenvoertuigen te berekenen, moet, overeenkomstig bijlage II, deel B, punt 7, bij Verordening (EU) nr. 510/2011, rekening worden houden met de standaard toegevoegde massa die wordt bepaald volgens bijlage XII, punt 5.3, bij Verordening (EG) nr. 692/2008. Dit vergt de monitoring en rapportering van de massa in rijklare toestand van het basisvoertuig en de technisch toelaatbare maximummassa in beladen toestand daarvan, op grond waarvan de standaard toegevoegde massa kan worden bepaald, of bij wijze van alternatief de monitoring en rapportering van de standaard toegevoegde massa zelf. Om te bepalen of een meerfasenvoertuig binnen het toepassingsgebied van Verordening (EU) nr. 510/2011 valt, moet bovendien worden nagegaan of de referentiemassa van het voltooide voertuig niet meer bedraagt dan de in artikel 2, lid 1, van die verordening bedoelde maxima.
(8)
Wanneer lidstaten door de opzet van hun registratiesysteem van gegevens met betrekking tot nieuwe lichte bedrijfsvoertuigen niet in staat zijn alle volgens bijlage II bij Verordening (EU) nr. 510/2011 vereiste parameters te verstrekken, mogen die parameters worden verstrekt door de fabrikanten die betrokken zijn bij de in artikel 8, lid 5, van Verordening (EU) nr. 510/2011 bedoelde mededeling.
(9)
Om dezelfde reden mogen de fabrikanten overeenkomstig Uitvoeringsverordening (EU) nr. 293/2012 van de Commissie (5) aan de Commissie en het EMA de VIN's doorgeven die zij hebben toegewezen aan voertuigen die tijdens het voorgaande kalenderjaar zijn verkocht of waarvoor een garantie is afgegeven in dat jaar.
(10)
VIN's kunnen na de inschrijving voor het in het verkeer brengen van een voertuig, worden gekoppeld aan gegevensbestanden waarmee de eigenaar van het voertuig kan worden geïdentificeerd. Op zichzelf bevat het VIN echter geen persoonsgegevens en de verwerking van gegevens voor de toepassing van Verordening (EU) nr. 510/2011 vereist geen toegang tot of verwerking van gekoppelde persoonsgegevens. De monitoring en rapportering van VIN's wordt derhalve niet beschouwd als verwerking van persoonsgegevens binnen het toepassingsgebied van Richtlijn 95/46/EG van het Europees Parlement en de Raad (6) of Verordening (EG) nr. 45/2001 van het Europees Parlement en de Raad (7). Niettemin wordt erkend dat VIN's kunnen worden beschouwd als gevoelige gegevens, onder meer met betrekking tot preventie van voertuigdiefstal, en het is daarom passend om ervoor te zorgen dat de aan de Commissie en het EMA gerapporteerde VIN's niet openbaar worden gemaakt.
(11)
De Commissie moet, ondersteund door het EMA, de betrokken fabrikanten en voertuigen identificeren en het voorlopige gegevensbestand overeenkomstig artikel 10 ter van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 293/2012 voorbereiden door de door de lidstaten gerapporteerde VIN's te koppelen met die van de fabrikanten.
(12)
Met het oog op volledige overeenstemming van de monitoringvereisten uit hoofde van Verordening (EU) nr. 510/2011 met die voor personenauto's uit hoofde van Verordening (EG) nr. 443/2009 van het Europees Parlement en de Raad (8), is een aanpassing wenselijk van de voorschriften in bijlage II van Verordening (EU) nr. 510/2011 wat betreft de verstrekking van geaggregeerde gegevens en de methode voor het vaststellen van informatie voor de monitoring van de CO2-emissies van lichte bedrijfsvoertuigen.
(13)
Bijlage II bij Verordening (EU) nr. 510/2011 moet daarom dienovereenkomstig worden gewijzigd,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Bijlage II bij Verordening (EU) nr. 510/2011 wordt gewijzigd overeenkomstig de bijlage bij deze verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 17 februari 2014.