PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 793/2013
ze dne 20. srpna 2013,
kterým se stanoví opatření ve vztahu k Faerským ostrovům, jež mají zajistit zachování populace atlantsko-skandinávského sledě obecného
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 ze dne 25. října 2012 o některých opatřeních za účelem zachování populací ryb ve vztahu k zemím, které umožňují neudržitelný rybolov (1), a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Populace atlantsko-skandinávského sledě obecného (též uváděného jako sleď obecný, s jarním třením v norských vodách) je největší populací sledě obecného na světě. Z této populace pochází odlovy v řádu jednoho až dvou milionů tun. Intenzivní využívání populace v důsledku nadměrného rybolovu nicméně vedlo k jejímu vyčerpání a mezi počátkem 70. let a polovinou 90. let minulého století byl na více něž dvě desetiletí ukončen veškerý rybolov, což mělo pro loďstva lovící uvedenou populaci velmi závažné důsledky.
(2)
Od obnovy populace a opětovného zahájení rybolovu v roce 1996 podléhá populace sledě obecného řízení na základě konzultací pěti stran, v jejichž výlučné hospodářské zóně se tato ryba během svého migračního cyklu vyskytuje: jde o Ruskou federaci, Norsko, Faerské ostrovy, Island a Evropskou unii (dále jen „pobřežní státy“).
(3)
Od roku 2007 zahrnovala ujednání dohodnutá při konzultacích pobřežních států konečná pravidla pro rozdělení celkového přípustného odlovu a závazek k zachování relativní stability uvedených podílů pro budoucí roky. Pro populaci atlantsko-skandinávského sledě činily dohodnuté podíly pro Faerské ostrovy 5,16 %, pro Island 14,51 %, pro Unii 6,51 %, pro Norsko 61 % a pro Ruskou federaci 12,82 %. Pobřežní státy se navíc dlouhodobě domluvily na tom, že společně dohodnutá ujednání budou přezkoumávat i revidovat pouze společně, a to na základě nových vědeckých doporučení a k danému datu.
(4)
Aby se usnadnilo stanovení celkových přípustných odlovů, pobřežní státy se na základě dostupných vědeckých poznatků dohodly na dlouhodobém plánu řízení a provedly jej, přičemž daný plán byl v souladu s preventivním přístupem, měl zachovat odlov v rámci bezpečných biologických limitů a byl určen k zajištění udržitelného rybolovu.
(5)
Tento dlouhodobý plán řízení měl zamezit tomu, aby úroveň biomasy u uvedené populace klesla pod 2 500 000 tun, a zároveň bylo třeba vynaložit veškeré úsilí k udržení dané populace nad 5 000 000 tun, což je úroveň, u níž se předpokládá maximální udržitelný výnos. K tomu mělo dojít omezením odlovu způsobem, jenž by odpovídal úmrtnosti způsobené rybolovem na úrovni 0,125. Bylo dohodnuto, že pokud by úroveň biomasy klesla pod úroveň 5 000 000 tun, míra úmrtnosti by měla být snížena, aby se zajistila rychlá obnova dané populace.
(6)
V září 2012 doporučila Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) v souladu s preventivním přístupem stanoveným v plánu řízení, že celkový přípustný odlov (TAC) pro pět pobřežních států by měl v roce 2013 činit maximálně 619 000 tun, což představuje oproti TAC stanovenému na rok 2012 pokles o 26 %.
(7)
Při konzultacích pobřežních států, které se za účelem ujednání na rok 2013 konaly od října 2012 do ledna 2013, se zástupci Faerských ostrovů důsledně a opakovaně vyjadřovali odmítavě k pokračování stávajícího ujednání o rozdělení podílů. Ujednání na rok 2013 byla nakonec uzavřena dne 18. ledna 2013 pouze čtyřmi pobřežní státy, aby se v nejvyšší možné míře udrželo koordinované řízení populace pobřežními státy. Ve schváleném záznamu z těchto konzultací ze dne 23. ledna 2013 se uvádí, že: „Delegace vyjádřily obavu, že Faerské ostrovy odstoupily od dohody pobřežních států bez předchozího oznámení“. Vzhledem k odstoupení Faerských ostrovů z konzultací není možné, aby se na ujednáních dohodlo všech pět smluvních stran, a proto se zbývající čtyři strany dohodly na zohlednění rybolovných zájmů Faerských ostrovů tím, že jim vyhradí jejich tradiční podíl, tj. podíl, který Faerským ostrovům příslušel od ujednání na rok 2007 a jenž odpovídal 31 000 tunám (5,16 % celkového přípustného odlovu).
(8)
Během konzultací pobřežních států konaných do 23. ledna 2013 nevznesli zástupci Faerských ostrovů žádný požadavek ohledně přesného podílu, nepřednesli žádný písemný ani ústní návrh nového ujednání o podílech, nezapojili se do jednání čtyř dalších stran ani nevyvinuli snahu o spolupráci při diskuzi o ujednáních na rok 2013.
(9)
Ministr pro odvětví rybolovu Faerských ostrovů oznámil v prohlášení ze dne 26. března 2013, že pro loďstvo Faerských ostrovů bylo jednostranně stanoveno omezení odlovu ve výši 105 230 tun, což představuje 17 % doporučeného celkového přípustného odlovu neboli víc než třikrát větší podíl, než by odpovídal uplatňovanému podílu z předchozích ujednání, a zvýšení podílu Faerských ostrovů oproti roku 2012 o 145 %. Uvedené jednostranné prohlášení je třeba posoudit s ohledem na výše uvedené vědecké doporučení snížit odlov v roce 2013 o 26 %. Tímto prohlášením se Faerské ostrovy též de facto zřekly společně dohodnutého plánu řízení.
(10)
Uvedenými kroky Faerské ostrovy zhatily spolupráci s Unií a ostatními pobřežními státy při řízení populace společného zájmu, atlantsko-skandinávského sledě obecného, a nedodržely závazky podle čl. 61 odst. 2, čl. 63 odst. 1 a 2, článků 118, 119 a 300 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a článků 5 a 6 a čl. 8 odst. 1 a 2 Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací (UNFSA).
(11)
Pokud by bylo dosaženo omezení odlovu stanovených čtyřmi pobřežními státy a Faerskými ostrovy, činil by celkový odlov 692 290 tun, což by oproti doporučenému TAC představovalo nadměrný odlov. Podle posouzení a prognóz odlovu, které rada ICES vypracovala v rámci poradenství pro řízení rybolovného období 2013 (2), by takovýto odlov vedl na začátku roku 2014 k biomase reprodukující se populace na úrovni 4 200 000 tun, což je pod úrovní 5 000 000 tun, u níž se očekává maximální udržitelný výnos.
(12)
Nové veřejně dostupné vědecké důkazy poskytnuté radou ICES v květnu 2013 (3) navíc potvrzují, že dlouhodobý plán řízení ve své stávající podobě (s cílem úmrtnosti způsobené rybolovem v míře 0,125) je preventivní povahy, zatímco zvýšením cíle úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu 0,15, jež je rovnocenná hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, plán tuto preventivní povahu ztratí a souvisí s tím zvýšené nebezpečí vyčerpání stavu této populace.
(13)
Podle článku 3 nařízení (EU) č. 1026/2012 může být země označena za zemi umožňující neudržitelný rybolov v případě, že: a) nespolupracuje na řízení populace společného zájmu zcela v souladu s ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. srpna 1995 (UNFSA) nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody nebo normy mezinárodního práva a b) buď: i) nepřijala potřebná opatření na řízení rybolovu, nebo ii) přijala opatření na řízení rybolovu bez náležitého ohledu na práva, zájmy a povinnosti jiných zemí a Unie a tato opatření na řízení rybolovu, posuzovaná ve spojení s opatřeními přijatými jinými zeměmi a Unií, vedou k rybolovné činnosti, která by u populace mohla mít za následek vznik neudržitelného stavu.
(14)
Na základě výše uvedených hledisek splňují Faerské ostrovy všechna kritéria, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov, a Komise tak může přijmout opatření stanovená v nařízení (EU) č. 1026/2012.
(15)
Podle článku 6 nařízení (EU) č. 1026/2012 se Komise rozhodnutím ze dne 17. května 2013 (4) a dopisem z téhož dne odhodlala oznámit autonomní vládě Faerských ostrovů a vládě Dánska svůj záměr označit Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov a uvedla důvody pro uvedené označení a popis možných opatření, která lze podle uvedeného nařízení přijmout. Autonomní vláda Faerských ostrovů potvrdila přijetí uvedeného dopisu téhož dne.
(16)
Autonomní vláda Faerských ostrovů odpověděla na oznámení dne 17. června 2013, přičemž tvrzení přeložená Komisí zpochybnila vlastními argumenty, jimiž bylo, že Faerské ostrovy neodstoupily z procesu konzultací, jsou i nadále odhodlány nalézt projednané řešení ohledně rozdělení dané populace a EU nemá právo používat donucovací opatření. Vláda nicméně nikterak nevyjádřila úmysl změnit své rozhodnutí ohledně neudržitelného omezení odlovu na rok 2013, ani neposkytla žádné jasné odůvodnění svého vysokého omezení odlovu na rok 2013, s výjimkou nepodloženého tvrzení o „zvýšeném výskytu této populace v posledních letech v námořních oblastech spadajících pod jurisdikci Faerských ostrovů“.
(17)
Komise prověřila v dané záležitosti stávající vědeckou literaturu a nalezla pouze tvrzení ukazující na příležitostný delší výskyt sledě obecného ve vodách Faerských ostrovů v daném období, ovšem neshledala žádný odkaz, jenž by umožňoval výklad tohoto jevu jakožto stabilní nebo trvalé zvýšení množství této populace. Pokud jde o argument Faerských ostrovů, že v roce 2014 stav populace poklesne tak pod úroveň maximálního udržitelného výnosu v každém případě, a nikoli v důsledku jejich jednostranně navýšeného podílu, je třeba poznamenat, že podle nejnovějších vědeckých doporučení (viz výše 12. bod odůvodnění) se populace sice může obnovit na úroveň maximálního udržitelnému výnosu, dojde-li však ke zvýšení stávající cílové úrovně úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu rovnocennou hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, bude tato populace setrvávat pod úrovní maximálního udržitelnému výnosu po delší dobu a nebezpečí vyčerpání stavu této populace bude vyšší.
(18)
Na základě podrobného rozboru argumentů autonomní vlády Faerských ostrovů došla Komise k závěru, že tyto argumenty nevyvracejí důvody z oznámení Komise, ani nepředstavují objektivní důvod ospravedlňující nedostatečnou spolupráci této země. Tento závěr společně s neochotou k nápravě jednostranných omezení odlovů na rok 2013 vedou Komisi k závěru, že Faerské ostrovy nadále splňují kritéria pro to, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov.
(19)
Komise má tudíž za to, že je nutné přijmout opatření podle článku 4 nařízení (EU) č. 1026/2012.
(20)
Tato opatření musí být účinná a přiměřená pro dosažení cíle ochrany a měla by Faerským ostrovům zabránit v tom, aby k pokračování neudržitelného rybolovu sledě obecného využívaly trhy, přístavy a zařízení Unie.
(21)
Kromě toho Komise zhodnotila ekologické, obchodní, hospodářské a sociální účinky daných opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, která mohou být přijata podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1026/2012, jakož i administrativní zátěž související s jejich prováděním.
(22)
Na základě tohoto hodnocení se zdá být vhodné přijmout jako první krok některá opatření uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. c), d), e) a i) nařízení (EU) č. 1026/2012. Pokud by se tato opatření ukázala jako neúčinná a Faerské ostrovy by i nadále umožňovaly neudržitelný rybolov, lze zavést i další opatření.
(23)
Faerský rybolov sledě obecného provozovaný plavidly lovícími pomocí vlečných sítí pelagické druhy může být v chladnějších měsících roku cíleným rybolovem, ale koncem jara a v létě, kdy jsou sledi obecní a makrely obecné loveny v obdobném množství, je rybolovem smíšeným. Oba druhy může během rybolovného období odlovit stejné plavidlo při stejném vytažení sítě v rámci téhož rybářského výjezdu nebo v tomtéž lovišti. Makrela obecná je tak přidruženým druhem sledě obecného. Dalším odlovem a vývozem nakrely obecné by proto byly Faerské ostrovy vedeny k dalšímu odlovu vysokého množství sledě obecný, jenž je nevyhnutelným vedlejším úlovkem, a to i v případě, že by sleď obecný nemohl být do Unie vyvážen. Proto pokud by se do opatření nezahrnul dovoz makrely obecné, byla by oslabena účinnost zákazu dovozu sledě obecného jako prostředku, který má k zabránit dalším škodám ve vztahu k udržitelnosti populace sledě obecného. Makrela obecná žije natolik na stejném teritoriu jako sleď obecný, že při lovu makrely obecné v lovištích pod kontrolou Faerských ostrovů vždy hrozí riziko, že dojde i k odlovu sledě obecného. Z tohoto důvodu existuje u všech makrel obecných pod kontrolou Faerských ostrovů pravděpodobnost, že by mohly být uloveny společně se sleděm obecným. V důsledku této skutečnosti by se v zájmu účinnosti měla obchodní opatření vztahovat jak na sledě obecného, tak na makrelu obecnou.
(24)
Při posuzování přiměřenosti opatření, a zejména při rozhodování o tom, zda by se omezení obchodu s hlavními druhy ulovenými při rybolovu sledě obecného měla týkat jen určitého množství, nebo zda by měl být zakázán veškerý dovoz, Komise zkoumala, zda by jako přiměřenější opatření mohla být oproti úplnému zákazu dovozu všech produktů vyrobených ze sledě obecného nebo makrely obecné nebo produktů obsahujících tyto ryby zamýšlena i jiná alternativní opatření. Posuzovány byly tři možné varianty: i) množstevní omezení všech produktů, jimiž by se dovoz omezil na tradiční obchodní výměny, ii) úplný zákaz pouze čerstvých, zmrazených nebo konzervovaných ryb, kromě složitějších výrobků, jako je rybí moučka a tuk a iii) zákaz dovozu omezený pouze na sledě obecného a produkty z něj. Zatímco první z těchto tří variant by mohla být vzhledem ke značnému významu vývozu rybí moučky z Faerských ostrovů do EU velmi účinnou, považuje se v této fázi za příliš zatěžující, zejména přihlédne-li se ke skutečnosti, že tento krok může jednak ovlivnit ta odvětví rybolovu Faerských ostrovů, která přímo nesouvisí s odvětvím pelagického rybolovu, a zároveň vytvoří vysokou administrativní zátěž v souvislosti s rozbory vzorků rybí moučky a tuku ve specializovaných laboratořích za účelem určení jejich druhového složení. Třetí varianta, jak je uvedeno výše, se považuje za neúčinnou, pokud mohou být její případné hospodářské důsledky snadno kompenzovány vývozem makrely obecné. Z tohoto důvodu skýtá největší rovnováhu mezi prostředky a jejich žádoucími účinky druhá alternativa, přičemž k dosažení potřebného výsledku neexistují žádná jiná méně obtížná opatření.
(25)
Při posuzování přiměřenosti Komise rovněž zkoumala, zda nejsou zapotřebí i jiná opatření než omezení dovozu, zejména pak omezení vztahující se na využívání přístavů. Jelikož jsou přístavy využívány pro doplňování paliva, vykládku, výměnu posádky, opravy a odpočinek posádky, a představují tak běžné a nezbytné činnosti spojené s lovem sledě obecného, dospěla Komise k závěru, že tato opatření jsou rovněž nezbytná a neexistují žádná jiná, méně omezující opatření, jimiž by se za účelem postihu neudržitelného lovu sledě obecného loďstvům Faerských ostrovů zabránilo využívat zařízení EU.
(26)
Při hodnocení ekologických, obchodních, hospodářských a sociálních účinků opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, jakož i administrativní zátěže související s prováděním těchto opatření lze dospět k závěru, že opatření jsou přiměřená a nebudou mít nepřijatelné účinky ani nevytvoří nepatřičnou zátěž. Opatření jsou šetrná vůči životnímu prostředí, neboť se předpokládá, že přispějí k lepší udržitelnosti populace sledě obecného. Obchodní účinky opatření budou mírné, neboť jakkoli lze očekávat bezprostřední hospodářský dopad, ve střednědobém horizontu bude možné nalézt alternativní mechanismy obchodní výměny a neočekává se, že by v rámci EU byly nakonec problémy se zásobováním. Hospodářské a sociální účinky by měly být v krátkodobém horizontu mírné, neboť budou souviset s obchodními účinky; ovšem ve střednědobém a dlouhodobém horizontu budou, pakliže se opatřeními dosáhne požadovaných dopadů, tyto účinky nevyhnutelně velmi příznivé, a to zvláště pro loďstva, která z hospodářského hlediska značně závisejí na lovu pelagických ryb. Administrativní zátěž v souvislosti s danými opatřeními bude poměrně nízká, uvážíme-li, že většinou kontrolních prostředků (včetně personálu) potřebných k prosazování opatření již členské státy disponují.
(27)
Na závěr Komise přezkoumala slučitelnost opatření s mezinárodním právem a došla k závěru, že se týkají vyčerpatelné populace ryb a mají zamezit nadměrnému využívání populace, jelikož cílem těchto opatření je udržet populaci atlantsko-skandinávského sledě obecného v rámci bezpečných biologických limitů. Tato opatření platí ve spojení s vlastními opatřeními Unie pro zachování zdrojů (čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1026/2012). Unie zejména v souladu s doporučením Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) snížila svůj odlov o 26 % a v plném rozsahu uplatňuje podmínky a omezení dlouhodobého plánu řízení, na němž se pobřežní státy dohodly a uplatňují jej od roku 1999 a který rada ICES v květnu 2013 opětovně potvrdila jako plán, jenž je v souladu s preventivním přístupem, i jako správný řídicí přístup pro zachování odlovu v rámci bezpečných biologických limitů. Kromě toho pro nárok Faerských ostrovů na větší podíl na rybolovu atlantsko-skandinávského sledě obecného neexistují nezvratné vědecké důkazy a z tohoto důvodu by bylo vhodné odlov Faerských ostrovů snížit ve smyslu doporučení rady ICES na rok 2013.
(28)
V důsledku uvedených skutečností by jako první krok měla být přijata opatření, která by zahrnovala: a) zákaz dovozu sledě obecného a makrely obecné z atlantsko-skandinávských populací a produktů rybolovu obsahujících tyto ryby nebo produktů z nich vyrobených a b) omezení využívání přístavů Unie plavidly provozujícími rybolov populací atlantsko-skandinávského sledě obecného a makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z uvedeného rybolovu. Za účelem snazšího prosazování opatření vztahujících se na plavidla, která provozují lov příslušných populací sledě obecného nebo makrely obecné či která přepravují ryby a produkty rybolovu pocházející z těchto populací, by členským státům měly být poskytnuty seznamy těchto plavidel. Aby bylo možné určit, zda byly sleď obecný či makrela obecná uloveny pod kontrolou Faerských ostrovů, měl by se využívat systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (5).
(29)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení označuje Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného a stanoví ve vztahu k Faerským ostrovům opatření k zajištění dlouhodobého zachování této populace.
Článek 2
Oblast působnosti a cíle
Toto nařízení se použije na rybolov atlantsko-skandinávského sledě obecného provozovaný pod kontrolou Faerských ostrovů. Má za cíl zajistit dlouhodobou udržitelnost populace atlantsko-skandinávského sledě obecného.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„populací atlantsko-skandinávského sledě obecného“ se rozumí populace sledě obecného (Clupea harengus) v podoblastech ICES (Mezinárodní rady pro průzkum moří) I, II, V, XII a XIV (6);
b)
„atlantsko-skandinávským sleděm obecným“ se rozumí ryba z populace atlantsko-skandinávského sledě obecného;
c)
makrela obecná je rybou druhu Scomber scombrus, která byla ulovena v oblastech výskytu atlantsko-skandinávského sledě obecného;
d)
výrazem „uloven pod kontrolou Faerských ostrovů“ se rozumí uloven plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů nebo plavidly plujícími pod vlajkou jiného státu, které mají povolení k rybolovu ve výlučné hospodářské zóně Faerských ostrovů nebo byly pronajaty faerskou společností či faerskými orgány.
Článek 4
Označení
Faerské ostrovy se označují za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávské sledě obecného.
Článek 5
Opatření
1. Na území Unie, včetně za účelem překládky v přístavech, se zakazuje vstup ryb nebo produktů rybolovu stanovených v příloze, které sestávají ze sledě obecného nebo makrely obecné ulovených pod kontrolou Faerských ostrovů, které jsou z nich vyrobeny nebo které je obsahují.
2. Zakazuje se využívání přístavů Unie plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů lovícími populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné, které byly uloveny plavidly plujícími pod vlajkou uvedené země nebo plavidly, jež mají od uvedené země povolení a plují pod vlajkou jiného státu. Tento zákaz se nepoužije v případě vyšší moci nebo nouze ve smyslu článku 18 Úmluvy Organizace spojených národů z roku 1982 o mořském právu, pokud jde o služby, které jsou nezbytně nutné pro nápravu těchto situací.
Článek 6
Provádění
1. Příslušné orgány členských států využijí systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení (ES) č. 1005/2008, aby určily všechny produkty, na které se vztahuje zákaz uvedený v čl. 5 odst. 1 tohoto nařízení.
2. Pro snazší provádění zákazu stanoveného v čl. 5 odst. 2 obdrží členské státy orientační seznamy plavidel, jež dle spolehlivých zdrojů údajů provozovaly nebo v současnosti provozují rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. srpna 2013.
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 793/2013 VAN DE COMMISSIE
van 20 augustus 2013
tot vaststelling van maatregelen ten aanzien van de Faeröer met het oog op de instandhouding van het Atlantisch-Scandinavische haringbestand
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EU) nr. 1026/2012 van het Europees Parlement en de Raad van 25 oktober 2012 betreffende bepaalde maatregelen met het oog op de instandhouding van visbestanden ten aanzien van landen die niet-duurzame visserij toelaten (1), en met name artikel 4,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Het Atlantisch-Scandinavische haringbestand (ook „in het voorjaar paaiende Noorse haring” genoemd) is het grootste haringbestand ter wereld. Het heeft vangsten in de orde van grootte van een à twee miljoen ton opgeleverd. Door overbevissing is het bestand echter ineengestort en zijn alle visserijactiviteiten meer dan twintig jaar stilgelegd tussen de vroege jaren 1970 en het midden van de jaren 1990, met zeer ernstige gevolgen voor de vloten die dat bestand bevisten.
(2)
Het Atlantisch-Scandinavische haringbestand werd sinds het herstel van het bestand en de heropening van de visserij in 1996 beheerd na overleg tussen de vijf partijen in wier exclusieve economische zones (EEZ) deze vis zich gedurende zijn migratiecyclus beweegt: de Russische Federatie, Noorwegen, de Faeröer, IJsland en de Europese Unie (hierna „de kuststaten” genoemd).
(3)
Sinds 2007 omvatten de afspraken die bij het overleg tussen de kuststaten zijn gemaakt, een definitieve regeling inzake de verdeling van de totale toegestane vangst en een verbintenis om de stabiliteit van de relatieve aandelen de komende jaren te handhaven. De aandelen voor het Atlantisch-Scandinavische haringbestand bedroegen 5,16 % voor de Faeröer, 14,51 % voor IJsland, 6,51 % voor de Unie, 61 % voor Noorwegen en 12,82 % voor de Russische Federatie. Voorts bestond er tussen de kuststaten ook al lang een akkoord om de gemeenschappelijk overeengekomen beheerregelingen uitsluitend gezamenlijk, op basis van nieuw wetenschappelijk advies en tegen een bepaalde datum, te toetsen en te herzien.
(4)
Om de vaststelling van de totale toegestane vangsten te vergemakkelijken, hebben de kuststaten, op basis van de beschikbare wetenschappelijke kennis, overeenstemming bereikt over en uitvoering gegeven aan een met het voorzorgsbeginsel sporend langetermijnbeheersplan, dat erop gericht was de bevissing binnen veilige biologische grenzen te houden en duurzame visserij te waarborgen.
(5)
Dit langetermijnbeheersplan moest voorkomen dat het bestand onder het biomassaniveau van 2 500 000 t zou zakken en ervoor zorgen dat de nodige inspanningen werden geleverd om het boven 5 000 000 ton te handhaven, het niveau waarvan wordt aangenomen dat het de maximale duurzame opbrengst oplevert. Daartoe werd de bevissing beperkt tot een niveau dat overeenstemt met een visserijsterfte van 0,125. Er werd overeengekomen dat, indien het biomassaniveau onder het niveau van 5 000 000 ton zou zakken, de visserijsterfte zou worden beperkt teneinde voor een spoedig herstel van het bestand te zorgen.
(6)
In september 2012 beval de Internationale Raad voor het onderzoek van de zee (ICES) aan om de totale toegestane vangst (TAC) voor 2013, overeenkomstig de in het beheersplan vastgestelde voorzorgsaanpak, voor de vijf kuststaten vast te stellen op maximaal 619 000 ton, wat een afname met 26 % ten opzichte van de voor 2012 vastgestelde TAC inhield.
(7)
Tijdens het overleg dat van oktober 2012 tot januari 2013 is gehouden om over de regelingen voor 2013 te onderhandelen, heeft de delegatie van de Faeröer de voortzetting van de huidige verdelingsregeling consequent en bij herhaling afgewezen. Uiteindelijk hebben slechts vier kuststaten op 18 januari 2013 regelingen voor 2013 gesloten, teneinde, voor zover mogelijk, het gecoördineerde beheer van het bestand door de kuststaten voort te zetten. In de goedgekeurde notulen van dit overleg, daterend van 23 januari 2013, gaven de delegaties expliciet uitdrukking aan hun bezorgdheid over het feit dat de Faeröer zich zonder voorafgaande kennisgeving uit de overeenkomst van de kuststaten hadden teruggetrokken. Aangezien het door de Faeröerse terugtrekking uit het overleg niet mogelijk was een regeling met vijf partijen te sluiten, is door de overige vier partijen overeengekomen rekening te houden met de visserijbelangen van de Faeröer door hun traditionele aandeel, d.w.z. het aandeel dat de Faeröer sinds de regeling van 2007 toekwam, wat overeenkomt met 31 000 ton (5,16 % van de totale toegestane vangst), opzij te zetten.
(8)
In de loop van het overleg tussen de kuststaten voorafgaand aan 23 januari 2013 hebben de afgevaardigden van de Faeröer niet om een bepaald aandeel verzocht, geen schriftelijk of mondeling voorstel voor een nieuwe verdelingsregeling gedaan, geen contact gezocht met de vier andere partijen en geen enkele inspanning gedaan om deel te nemen aan de bespreking van een regeling voor 2013.
(9)
In een verklaring van 26 maart 2013 heeft de visserijminister van de Faeröer bekendgemaakt dat er eenzijdig een vangstbeperking van 105 230 ton voor de Faeröerse vloot was vastgesteld, wat overeenkomt met 17 % van de aanbevolen TAC of meer dan drie keer het aandeel dat zou volgen uit de toepassing van de eerder overeengekomen regelingen, en een stijging met 145 % van het aandeel van de Faeröer in 2012. Die unilaterale mededeling moet worden beoordeeld in het licht van het bovenvermelde wetenschappelijk advies om de vangst in 2013 met 26 % te verlagen. Met die aankondiging zijn de Faeröer ook de facto afgestapt van het gezamenlijk overeengekomen beheersplan.
(10)
Door hun optreden hebben de Faeröer verzuimd met de Unie en de andere kuststaten samen te werken bij het beheren van een bestand van gemeenschappelijk belang, het Atlantisch-Scandinavische haringbestand, en zijn zij hun verplichtingen uit hoofde van artikel 61, lid 2, artikel 63, leden 1 en 2, en de artikelen 118, 119 en 300 van het Verdrag van de Verenigde Naties inzake het recht van de zee van 10 december 1982 (Unclos) en de artikelen 5 en 6 en artikel 8, leden 1 en 2, van de Overeenkomst van de Verenigde Naties voor de toepassing van de bepalingen van het Verdrag van de Verenigde Naties inzake het recht van de zee van 10 december 1982 die betrekking hebben op de instandhouding en het beheer van grensoverschrijdende en over grote afstanden trekkende visbestanden (Unfsa) niet nagekomen.
(11)
Worden de door de vier kuststaten en de Faeröer vastgestelde vangstbeperkingen bereikt, dan bedraagt de totale vangst 692 290 ton, wat een overbevissing ten opzichte van de aanbevolen TAC zou inhouden. Volgens de beoordelingen en vangstvoorspellingen die door ICES zijn gemaakt bij het uitbrengen van het advies voor het beheer van het visserijseizoen 2013 (2), zou een dergelijke vangst begin 2014 leiden tot een biomassa van het paaibestand (SSB) van 4 200 000 ton, ver onder het niveau van 5 000 000 ton waarvan wordt aangenomen dat het de maximale duurzame opbrengst kan produceren.
(12)
Voorts bevestigen nieuwe algemeen beschikbare wetenschappelijke gegevens die in mei 2013 door ICES zijn verstrekt (3) dat het langetermijnbeheersplan zoals het momenteel is vastgesteld (met een beoogde visserijsterfte van 0,125) in overeenstemming is met het voorzorgsbeginsel, terwijl het plan door een verhoging van het streefcijfer voor de visserijsterfte tot 0,15 - de waarde die zou resulteren uit de vergroting van het Faeröerse aandeel - niet met het voorzorgsbeginsel in overeenstemming zou zijn, waardoor het gevaar op een ineenstorting van het bestand dus zou toenemen.
(13)
Overeenkomstig artikel 3 van Verordening (EU) nr. 1026/2012 kan een land worden omschreven als een land dat niet-duurzame visserij toelaat indien: a) het land niet samenwerkt bij het beheren van een bestand van gemeenschappelijk belang overeenkomstig het Verdrag van de Verenigde Naties inzake het recht van de zee van 10 december 1982 (Unclos) en de Overeenkomst over de toepassing van de bepalingen van het Verdrag van de Verenigde Naties inzake het recht van de zee van 10 december 1982 die betrekking hebben op de instandhouding en het beheer van de grensoverschrijdende en de over grote afstanden trekkende visbestanden van 4 december 1995 (Unfsa), of enige andere internationale overeenkomst of internationaalrechtelijke bepaling; en b) hetzij: i) het land niet de vereiste maatregelen voor visserijbeheer heeft vastgesteld, of ii) het land dergelijke maatregelen voor visserijbeheer heeft vastgesteld zonder rekening te houden met de rechten, plichten en belangen van andere landen en de Unie, en die maatregelen voor visserijbeheer, wanneer zij worden bekeken in combinatie met maatregelen van andere landen en de Unie, aanleiding geven tot visserijactiviteiten die het bestand in een niet-duurzame toestand zouden kunnen brengen.
(14)
Gelet op de bovenstaande overwegingen beantwoorden de Faeröer aan alle criteria om te worden omschreven als een land dat niet-duurzame visserij toelaat, en bijgevolg kan de Commissie de maatregelen nemen waarin is voorzien bij Verordening (EU) nr. 1026/2012.
(15)
Overeenkomstig artikel 6 van Verordening (EU) nr. 1026/2012 heeft de Commissie besloten de plaatselijke regering van de Faeröer en de regering van Denemarken bij Besluit van 17 mei 2013 (4) en bij brief van diezelfde datum, in kennis te stellen van haar voornemen om de Faeröer te omschrijven als een land dat niet-duurzame visserij toelaat, met opgave van de redenen voor die omschrijving en een beschrijving van de mogelijke maatregelen die uit hoofde van die verordening kunnen worden genomen. De plaatselijke regering van de Faeröer heeft de ontvangst van de brief diezelfde dag bevestigd.
(16)
Op 17 juni 2013 heeft de plaatselijke regering van de Faeröer in antwoord op de kennisgeving de door de Commissie aangevoerde argumenten betwist door er tegen in te brengen dat zij zich niet uit het overleg heeft teruggetrokken, dat zij naar een oplossing voor de verdeling van het bestand door onderhandelingen wil blijven streven en dat de EU niet het recht heeft dwangmaatregelen te gebruiken. Zij heeft echter geen enkel voornemen kenbaar gemaakt om haar besluit inzake de niet-duurzame vangstbeperkingen voor 2013 te wijzigen en geen duidelijke rechtvaardiging voor haar hoge vangstplafond voor 2013 gegeven, afgezien van de niet-onderbouwde stelling dat het bestand in kwestie de jongste jaren talrijker voorkomt in de maritieme gebieden onder Faeröerse jurisdictie.
(17)
De Commissie heeft de bestaande wetenschappelijke literatuur over het onderwerp onderzocht en daarin enkel aangetroffen dat haring occasioneel langer in het seizoen in de Faeröerse wateren zou voorkomen, maar zij heeft geen enkele bron gevonden die toelaat dit verschijnsel als een stabiele of permanente stijging van de populatie te interpreteren. Met betrekking tot de stelling van de Faeröer dat het bestand in 2014 sowieso onder het MSY-niveau zal zakken, en niet als gevolg van het unilateraal vastgestelde hogere aandeel van de Faeröer, moet worden opgemerkt dat volgens het meest recente wetenschappelijk advies (zie overweging 12 hierboven), hoewel het bestand zich tot het MSY-niveau kan herstellen, het langer onder dat niveau zal blijven en een groter gevaar op ineenstorting loopt als de huidige streefcijfers voor de visserijsterfte worden verhoogd tot de waarde die zou resulteren uit het verhoogde Faeröerse aandeel.
(18)
Na een uitvoerige analyse van de argumenten van de plaatselijke regering van de Faeröer heeft de Commissie geconcludeerd dat deze geen weerlegging van de stellingen in de kennisgeving van de Commissie of een objectieve rechtvaardiging voor het gebrek aan samenwerking van dat land vormen. Uit deze conclusie, in combinatie met de onwil om de unilaterale vangstbeperkingen voor 2013 aan te passen, besluit de Commissie dat de Faeröer blijven beantwoorden aan de criteria om te worden omschreven als een land dat niet-duurzame visserij toelaat.
(19)
Daarom is de Commissie van oordeel dat er maatregelen uit hoofde van artikel 4 van Verordening (EU) nr. 1026/2012 moeten worden vastgesteld.
(20)
Die maatregelen moeten doeltreffend en evenredig zijn om de instandhoudingsdoelstelling ervan te bereiken en moeten voorkomen dat de Faeröer voordeel halen uit de markten, havens en faciliteiten van de Unie om hun niet-duurzame visserij op haring voort te zetten.
(21)
Voorts heeft de Commissie geëvalueerd welke kortetermijn- en langetermijneffecten de maatregelen die uit hoofde van artikel 4, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1026/2012 kunnen worden vastgesteld, op milieu-, handels-, economisch en sociaal gebied kunnen hebben, alsmede welke administratieve belasting met de tenuitvoerlegging ervan gepaard gaat.
(22)
Op basis van die evaluatie lijkt het passend om, als eerste stap, bepaalde in artikel 4, lid 1, onder c), d), e), en i), van Verordening (EU) nr. 1026/2012 genoemde maatregelen vast te stellen. Indien die maatregelen geen effect sorteren en de Faeröer niet-duurzame visserij blijven toelaten, kunnen nadere maatregelen worden vastgesteld.
(23)
De Faeröerse visserij op haring, die door pelagische trawlers wordt verricht, kan een gerichte visserij zijn in de koudere maanden van het jaar, maar is een gemengde visserij in het late voorjaar en de zomer, wanneer haring en makreel in vergelijkbare hoeveelheden worden gevangen. Beide soorten kunnen gedurende het hele seizoen door hetzelfde vaartuig in een trek, tijdens dezelfde visreis of op dezelfde visgronden worden gevangen. Makreel is dus een zogeheten geassocieerde soort van haring. Omdat haring een onvermijdelijke bijvangst is, zouden de Faeröer, door markeel te blijven vangen en uitvoeren, ook grote hoeveelheden haring blijven vangen, zelfs als er geen haring naar de Unie mag worden uitgevoerd. Door makreelinvoer niet in de maatregelen op te nemen, zou de doeltreffendheid van een verbod op de invoer van haring als een middel ter voorkoming van verdere schade aan de duurzaamheid van het haringbestand dus worden ondermijnd. Makreel is in zo hoge mate met haring geassocieerd, dat er bij het vissen op makreel in visserijen onder de controle van de Faeröer altijd het risico bestaat dat er haring wordt gevangen. Alle makreel die onder de controle van de Faeröer is gevangen, kan dus worden verondersteld samen met haring te zijn gevangen. Om doeltreffend te zijn, moet dus zowel haring als makreel het voorwerp van handelsmaatregelen uitmaken.
(24)
Bij de beoordeling van de evenredigheid van de maatregelen, en met name bij het bepalen of beperkende maatregelen de handel in de belangrijkste soorten die bij de haringvisserij worden gevangen, tot een bepaalde omvang moeten beperken dan wel alle invoer ervan moeten verbieden, heeft de Commissie onderzocht of andere maatregelen dan een totaalverbod op de invoer van alle producten die met haring of makreel zijn vervaardigd of deze soorten bevatten als evenrediger maatregelen konden worden overwogen. Drie mogelijke alternatieven zijn beoordeeld: i) een kwantitatieve beperking van alle producten, waarbij de invoer tot de traditionele uitwisseling wordt beperkt, ii) een totaalverbod dat enkel voor verse en bevroren vis en visconserven geldt, maar niet voor meer verwerkte producten zoals vismeel en -olie, en iii) een invoerverbod dat enkel voor haring en haringproducten geldt. Hoewel de eerste van deze drie opties zeer doeltreffend kan zijn wegens de zeer aanzienlijke uitvoer van vismeel van de Faeröer naar de EU, wordt deze optie in dit stadium als te belastend beschouwd, met name gelet op het feit dat ze enerzijds geledingen van de Faeröerse visserijsector kan treffen die niet rechtstreeks met de pelagischevangstsector te maken hebben en, anderzijds, een hoge administratieve belasting zou creëren in verband met de analyse van vismeel- en visoliemonsters in gespecialiseerde laboratoria om de samenstelling volgens soort ervan te bepalen. Zoals hierboven is gezegd, wordt het derde alternatief als ondoeltreffend beschouwd zolang de mogelijke economische gevolgen ervan gemakkelijk kunnen worden gecompenseerd door de uitvoer van makreel. Omdat er geen minder ingrijpende maatregelen voorhanden zijn waarmee het vereiste resultaat kan worden bereikt, biedt het tweede alternatief het beste evenwicht tussen de maatregel en de beoogde effecten ervan.
(25)
Bij de beoordeling van de evenredigheid heeft de Commissie ook onderzocht of er andere maatregelen dan invoerbeperkingen nodig zijn, met name beperkingen op het gebruik van havens. Omdat het gebruik van havens om bij te tanken, aan te landen, van bemanning te wisselen, voor reparaties en als rustplaats, routine- en noodzakelijke activiteiten in verband met de haringvangst vormen, heeft de Commissie geconcludeerd dat dergelijke maatregelen eveneens noodzakelijk zijn en er geen andere minder beperkende maatregelen mogelijk zijn om te voorkomen dat de vloten van de Faeröer voordeel halen uit EU-faciliteiten om niet-duurzame haringvisserij te bedrijven.
(26)
Uit de evaluatie van de kortetermijn- en langetermijneffecten van deze maatregelen op milieu-, handels-, economisch en sociaal gebied en van de administratieve belasting die met de tenuitvoerlegging ervan gepaard gaat, kan worden geconcludeerd dat de maatregelen redelijk zijn en geen onaanvaardbare gevolgen hebben of een buitensporige belasting creëren. De milieueffecten van de maatregelen zijn passend, aangezien ze naar verwachting bijdragen aan de verbetering van de duurzaamheid van het haringbestand. De handelseffecten ervan zullen beperkt zijn omdat, hoewel er onmiddellijke economische effecten kunnen worden verwacht, er op middellange termijn alternatieve uitwisselingsmechanismen kunnen worden gevonden en er uiteindelijk geen aanvoertekort in de EU wordt verwacht. Op korte termijn worden alleen beperkte economische en sociale effecten verwacht, omdat deze samenhangen met de handelseffecten; indien de maatregelen de beoogde effecten sorteren, zullen de economische en sociale effecten op middellange en lange termijn echter zeer positief zijn, met name voor een aantal vloten die sterk afhankelijk zijn van pelagische vis. De administratieve belasting in verband met de maatregelen zal betrekkelijk licht zijn, aangezien de meeste controlemiddelen, waaronder personeel, die nodig zijn om de maatregelen in de lidstaten te handhaven, al voorhanden zijn.
(27)
Tot slot heeft de Commissie de verenigbaarheid van de maatregelen met het internationaal recht onderzocht en is zij tot de conclusie gekomen dat deze maatregelen erop gericht zijn een eindig visbestand in stand te houden en de overexploitatie van dat bestand te voorkomen, aangezien zij tot doel hebben het Atlantisch-Scandinavische haringbestand binnen veilige biologische grenzen te houden. Deze maatregelen worden uitgevoerd in samenhang met de eigen instandhoudingsmaatregelen van de Unie (artikel 5, lid 1, onder b), van Verordening (EU) nr. 1026/2012). De Unie heeft met name haar vangsten met 26 % verminderd, overeenkomstig de aanbeveling van de Internationale Raad voor het onderzoek van de zee (ICES), en zij past onverkort de voorwaarden en beperkingen toe van het langetermijnbeheersplan dat sinds 1999 door de kuststaten is goedgekeurd en uitgevoerd en waarvan de ICES in mei 2013 heeft bevestigd dat het in overeenstemming is met de voorzorgsaanpak en dat het de juiste beheersaanpak is om de vangsten binnen veilige biologische grenzen te houden. Voorts zijn er geen sluitende wetenschappelijke argumenten voor de stelling dat de Faeröer recht zouden hebben op een groter aandeel in de Atlantisch-Scandinavische haringvisserij; een vermindering van hun vangsten zoals aanbevolen door de ICES voor 2013 was dus passend geweest.
(28)
Bijgevolg moeten als eerste stap de volgende maatregelen worden genomen: a) een verbod op de invoer van haring en makreel uit Atlantisch-Scandinavische bestanden alsook op de invoer van visserijproducten welke die vis bevatten of daarmee vervaardigd zijn, en b) beperkingen op het gebruik van de havens van de Unie door vaartuigen die onder de controle van de Faeröer vissen op Atlantisch-Scandinavische haring- en makreelbestanden en door vaartuigen die vis of visserijproducten vervoeren welke van die visserij afkomstig zijn. Ter vereenvoudiging van de handhaving van de maatregelen die van toepassing zijn op vaartuigen die vissen op de relevante haring- of makreelbestanden, of vis of visserijproducten afkomstig van die bestanden vervoeren, moeten lijsten van die vaartuigen aan de lidstaten worden verstrekt. Om vast te stellen of haring of makreel onder de controle van de Faeröer is gevangen, moet worden gebruikgemaakt van de vangstcertificeringsregeling die is vastgesteld in hoofdstuk III van Verordening (EG) nr. 1005/2008 van de Raad van 29 september 2008 houdende de totstandbrenging van een communautair systeem om illegale, ongemelde en ongereglementeerde visserij te voorkomen, tegen te gaan en te beëindigen, tot wijziging van Verordeningen (EEG) nr. 2847/93, (EG) nr. 1936/2001 en (EG) nr. 601/2004 en tot intrekking van Verordeningen (EG) nr. 1093/94 en (EG) nr. 1447/1999 (5).
(29)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Comité voor de visserij en de aquacultuur,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Onderwerp
Bij deze verordening worden de Faeröer omschreven als een land dat niet-duurzame visserij op het Atlantisch-Scandinavische haringbestand toelaat en worden maatregelen vastgesteld ten aanzien van de Faeröer om de instandhouding op lange termijn van het bestand in kwestie te waarborgen.
Artikel 2
Toepassingsgebied en doelstellingen
Deze verordening is van toepassing op de onder de controle van de Faeröer verrichte visserij op Atlantisch-Scandinavische haring. Zij heeft tot doel de duurzaamheid op de lange termijn van het Atlantisch-Scandinavische haringbestand te waarborgen.
Artikel 3
Definities
Voor de toepassing van deze verordening wordt verstaan onder:
a)
„het Atlantisch-Scandinavische haringbestand”: het haringbestand (Clupea harengus) in de ICES (Internationale Raad voor het onderzoek van de zee) -deelgebieden I, II, V, XII en XIV (6);
b)
„Atlantisch-Scandinavische haring”: vis uit het Atlantisch-Scandinavische haringbestand;
c)
„makreel”: vis van de soort Scomber scombrus die is gevangen in de gebieden waar Atlantisch-Scandinavische haring voorkomt;
d)
„gevangen onder de controle van de Faeröer”: gevangen door vaartuigen die de vlag van de Faeröer voeren, of door vaartuigen welke de vlag van een andere staat voeren, die een vergunning hebben om in de exclusieve economische zone van de Faeröer te vissen of door een Faeröers bedrijf of Faeröerse autoriteiten zijn gecharterd.
Artikel 4
Omschrijving
De Faeröer worden omschreven als een land dat niet-duurzame visserij op het Atlantisch-Scandinavische haringbestand toelaat.
Artikel 5
Maatregelen
1. Het is verboden om op het grondgebied van de Unie, ook met het oog op overlading in havens, de in de bijlage vastgestelde vis of visserijproducten die onder de controle van de Faeröer gevangen Atlantisch-Scandinavische haring of makreel bevatten, daaruit bestaan of daarmee zijn vervaardigd, binnen te brengen.
2. Het gebruik van havens van de Unie door vaartuigen die de vlag van de Faeröer voeren en vissen op Atlantisch-Scandinavische haring of makreel, en door vaartuigen die vis of visserijproducten vervoeren welke afkomstig zijn van Atlantisch-Scandinavische haring of makreel die is gevangen door vaartuigen die de vlag van dat land voeren of door vaartuigen die een vergunning van dat land hebben en de vlag van een ander land voeren, is verboden. Dit verbod geldt niet in situaties van overmacht of noodsituaties in de zin van artikel 18 van het Verdrag van de Verenigde Naties inzake het recht van de zee van 1982 voor het verlenen van diensten die strikt noodzakelijk zijn om die situaties te verhelpen.
Artikel 6
Uitvoering
1. De bevoegde autoriteiten van de lidstaten gebruiken de in hoofdstuk III van Verordening (EG) nr. 1005/2008 vastgestelde vangstcertificeringsregeling ter identificatie van producten die onder het in artikel 5, lid 1, van deze verordening vastgestelde verbod vallen.
2. Om de uitvoering van het in artikel 5, lid 2, vastgestelde verbod te vergemakkelijken, worden aan de lidstaten indicatieve lijsten verstrekt van vaartuigen die, volgens betrouwbare gegevensbronnen, onder de controle van de Faeröer op Atlantisch-Scandinavische haring of makreel hebben gevist of aan het vissen zijn.
Artikel 7
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de zevende dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 20 augustus 2013.