NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 625/2014
ze dne 13. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 prostřednictvím regulačních technických norem blíže určujících požadavky na instituce, které jsou investory, sponzory, původními věřiteli a původci, v souvislosti s expozicemi vůči převedenému úvěrovému riziku
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 410 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem požadavku na ponechání ekonomického podílu je sladění zájmů stran, které převádějí, respektive přejímají úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic. Pokud subjekt sekuritizuje vlastní závazky, dochází ke sladění zájmů automaticky bez ohledu na to, zda konečný dlužník svůj dluh kolateralizuje. Pokud je zřejmé, že úvěrové riziko nese po celou dobu původce, je ponechání podílu ze strany původce zbytečné a nijak by nezlepšilo již existující pozici.
(2)
Je vhodné vyjasnit, kdy se má za to, že vzniká expozice vůči převedenému úvěrovému riziku v některých konkrétních případech. Jedná se o případy, kdy instituce, jež nejednají jako původce, sponzor nebo původní věřitel, mohou být vystaveny úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, včetně případů, kdy jednají jako protistrana derivátového nástroje v sekuritizační transakci, jako zajišťovací protistrana v sekuritizační transakci nebo jako poskytovatel likviditního příslibu v dané transakci a kdy drží sekuritizované pozice v obchodním portfoliu v rámci činností tvorby trhu.
(3)
Při resekuritizačních transakcích dochází k převodu úvěrového rizika na úrovni první sekuritizace aktiv a na druhé „přebalené“ úrovni transakce. Tyto dvě úrovně transakce a dva odpovídající případy převodu úvěrového rizika jsou z hlediska požadavků stanovených v tomto nařízení nezávislé. Ponechání čistého ekonomického podílu a náležitá péče by měly být zajištěny na každé úrovni transakce institucemi, které jsou na dané konkrétní úrovni vystaveny převedenému úvěrovému riziku. Proto pokud bude instituce vystavena pouze druhé „přebalené“ úrovni transakce, vztahují se požadavky týkající se ponechání čistého ekonomického podílu a náležité péče na tuto instituci pouze ve vztahu k druhé úrovni transakce. V rámci téže resekuritizační transakce by instituce, které jsou vystaveny první úrovni sekuritizace aktiv, měly splnit požadavek na ponechání a náležitou péči ve vztahu k první úrovni sekuritizace v dané transakci.
(4)
Je vhodné blíže upřesnit uplatňování závazku k ponechání podílu, včetně splnění tohoto požadavku v případech, kdy existuje více původců, sponzorů nebo původních věřitelů, a vyjasnit podrobnosti týkající se různých možností ponechání podílu, měření požadavku na ponechání podílu při vzniku i průběžně, jakož i používání výjimek.
(5)
Ustanovení čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví různé možnosti pro dodržení požadavku na ponechání podílu. Toto nařízení podrobně objasňuje, jakým způsobem lze každou z těchto možností provést.
(6)
Ponechání podílu může být provedeno syntetickou nebo podmíněnou formou za předpokladu, že jsou tyto metody plně v souladu s jednou z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013, jíž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu postavena na roveň, a za předpokladu, že je zajištěn soulad s požadavky na zpřístupňování informací.
(7)
Zajištění nebo prodej ponechaného podílu jsou zakázány, pokud tyto techniky ohrožují účel požadavku na ponechání podílu, což znamená, že mohou být povoleny, pokud nezajišťují ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo z ponechaných expozic.
(8)
V zájmu průběžného zachování čistého ekonomického podílu by měly instituce zajistit, že součástí struktury sekuritizace nebude žádný mechanismus, který by způsoboval, že minimální požadavek na ponechání podílu při vzniku by nutně klesal rychleji než převedený podíl. Obdobně by ponechaný podíl rovněž neměl být upřednostňován z hlediska peněžních toků v tom smyslu, že by byl přednostně splácen nebo umořován, což by vedlo k jeho poklesu pod 5 % průběžné nominální hodnoty prodaných tranší nebo sekuritizovaných expozic. Kromě toho úvěrová podpora poskytovaná instituci přijímající expozici vůči sekuritizované pozici by ve vztahu k míře splácení podkladových expozic neměla neúměrně klesat.
(9)
Instituce by měly mít možnost používat finanční modely vytvořené třetími stranami, jež nejsou externími ratingovými agenturami, aby mohly snížit administrativní zátěž a náklady na dodržení povinnosti náležité péče. Instituce by měly používat finanční modely třetích stran, pouze pokud před uskutečněním investic věnují náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
(10)
Je nezbytné blíže upřesnit, jak často by měly instituce přezkoumávat, zda plní požadavky týkající se náležité péče, jak posuzovat, zda je vhodné uplatnění různých zásad a postupů na obchodní a investiční portfolio, jak posuzovat soulad v případě, kdy se pozice týkají portfolia obchodování s korelací, a vyjasnit některé pojmy podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, např. „rizikové charakteristiky“ a „strukturální rysy“.
(11)
Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 subjekty usazené ve třetích zemích, které jsou zahrnuty do konsolidace v souladu s článkem 18 nařízení (EU) č. 575/2013, avšak nevztahuje se na ně přímo použitelnost dodatečných rizikových vah, neporušují za určitých omezených okolností, například pro expozice držené v obchodním portfoliu pro účely tvorby trhu, podmínky článku 405 nařízení (EU) č. 575/2013. Lze mít za to, že instituce neporušují uvedený článek, pokud příslušné expozice nebo pozice v obchodním portfoliu nejsou podstatné a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech a za předpokladu, že existuje důkladné obeznámení s těmito expozicemi či pozicemi a že jsou prováděny formální zásady a postupy, které jsou vhodné a přiměřené vzhledem k celkovému rizikovému profilu subjektu a skupiny.
(12)
Prvotní a průběžná informační povinnost k investorům týkající se úrovně závazku k ponechání podílu a všech příslušných podstatných údajů, včetně údajů o úvěrové kvalitě a výkonnosti podkladové expozice, je nezbytná k zajištění účinné náležité péče ve vztahu k sekuritizovaným pozicím. Zpřístupněné údaje by měly obsahovat informace o totožnosti ponechávajícího subjektu, o zvolené možnosti ponechání podílu a původním a průběžném závazku k ponechání ekonomického podílu. Lze-li použít výjimky stanovené v čl. 405 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013, mělo by být výslovně sděleno, kterých sekuritizovaných expozic se požadavek na ponechání podílu netýká a důvod jeho neuplatnění.
(13)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví).
(14)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE A EXPOZICE VŮČI RIZIKU ZE SEKURITIZACE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„ponechávajícím subjektem“ se rozumí subjekt jednající jako původce, sponzor nebo původní věřitel, který si ponechává čistý ekonomický podíl v sekuritizaci v souladu s čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013,
b)
„syntetickou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití derivátových nástrojů,
c)
„podmíněnou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití záruk, akreditivů a dalších podobných forem úvěrové podpory zajišťujících okamžité vynucení ponechání podílu,
d)
„vertikální tranší“ se rozumí tranše, která vystavuje svého držitele poměrnému úvěrovému riziku z každé vydané tranše sekuritizační transakce.
KAPITOLA II
EXPOZICE VŮČI ÚVĚROVÉMU RIZIKU ZE SEKURITIZOVANÉ POZICE
Článek 2
Konkrétní příklady expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice
1. Pokud instituce jedná v rámci sekuritizační transakce jako protistrana úvěrového derivátu, jako protistrana poskytující zajištění nebo jako poskytovatel likviditního příslibu, má se za to, že je vystavena úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, když derivát, zajištění nebo likviditní příslib přejímá úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic nebo sekuritizovaných pozic.
2. Pokud likviditní příslib splňuje podmínky uvedené v čl. 255 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, nepovažuje se poskytovatel likvidity pro účely článků 405 a 406 nařízení (EU) č. 575/2013 za vystaveného úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice.
3. V případě resekuritizace s více než jednou úrovní nebo sekuritizace s několika samostatnými podkladovými transakcemi se má za to, že je instituce vystavena pouze úvěrovému riziku z konkrétní sekuritizované pozice nebo transakce, vůči níž přijímá expozici.
4. Má se za to, že instituce neporušuje článek 405 nařízení (EU) č. 575/2013 podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 na konsolidovaném základě za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
subjekt, který je držitelem sekuritizovaných pozic, je usazen ve třetí zemi a je součástí konsolidované skupiny podle článku 18 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
sekuritizované pozice jsou drženy v obchodním portfoliu subjektu uvedeného v písmenu a) za účelem činností tvorby trhu;
c)
sekuritizované pozice nejsou podstatné s ohledem na celkový rizikový profil obchodního portfolia skupiny uvedené v písmenu a) a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech skupiny.
KAPITOLA III
PONECHÁNÍ ČISTÉHO EKONOMICKÉHO PODÍLU
Článek 3
Subjekty ponechávající si podstatný čistý ekonomický podíl
1. Ponechaný podstatný čistý ekonomický podíl se nedělí mezi různé typy ponechávajících subjektů. Požadavek na ponechání podstatného čistého ekonomického podílu splní v plném rozsahu některá z těchto osob:
a)
původce nebo několik původců;
b)
sponzor nebo několik sponzorů;
c)
původní věřitel nebo několik původních věřitelů.
2. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci, splní požadavek na ponechání podílu každý původce, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, jehož je původcem.
3. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původními věřiteli, splní požadavek na ponechání podílu každý původní věřitel, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, pro nějž je původním věřitelem.
4. Odchylně o odstavců 2 a 3, pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci nebo několika původními věřiteli, může požadavek na ponechání podílu v plném rozsahu splnit jediný původce nebo původní věřitel, jestliže jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
původce nebo původní věřitel vytvořil a spravuje program nebo sekuritizační systém;
b)
původce nebo původní věřitel vytvořil program nebo sekuritizační systém a přispěl do něj více než 50 % souhrnu sekuritizovaných expozic.
5. Pokud sekuritizované expozice byly sponzorovány více sponzory, splní požadavek na ponechání podílu buď:
a)
sponzor, jehož ekonomický zájem je v největším souladu s investory podle dohody všech sponzorů na základě objektivních kritérií zahrnujících strukturu poplatků, účast na vytvoření a správě programu či sekuritizačního systému a expozici vůči úvěrovému riziku ze sekuritizací;
b)
každý sponzor poměrně ve vztahu k počtu sponzorů.
Článek 4
Splnění požadavku na ponechání podílu syntetickou nebo podmíněnou formou
1. Požadavek na ponechání podílu může být splněn způsobem, který odpovídá jedné z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, syntetickou nebo podmíněnou formou, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
ponechaná částka se přinejmenším rovná požadavku spojenému s možností, s níž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu považována za rovnocennou;
b)
ponechávající subjekt výslovně informoval o tom, že si tímto způsobem průběžně ponechá podstatný čistý ekonomický podíl, včetně podrobných údajů o formě ponechání podílu, metodice použité při jeho stanovování a rovnocennosti s jednou z příslušných možností.
2. V případě, že subjekt jiný než úvěrová instituce definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 jedná jako ponechávající subjekt prostřednictvím syntetické nebo podmíněné formy ponechání podílu, je podíl ponechaný na syntetickém nebo podmíněném základě plně zajištěn v hotovosti a veden odděleně jako „peněžní prostředky klientů“, jak uvádí čl. 13 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (3).
Článek 5
Možnost podle písmene a): ponechání poměrného podílu každé tranše prodané investorům či na ně převedené
1. Ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé prodané nebo převedené tranše podle čl. 405 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno také následujícími způsoby:
a)
ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že úvěrové riziko těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice. U revolvingové sekuritizace definované v čl. 242 bodě 13 nařízení (EU) č. 575/2013 se ponechání podílu plní prostřednictvím ponechání podílu původce za předpokladu, že podíl původce dosahoval alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice a byl rovnocenný nebo podřízený úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice;
b)
poskytnutím likviditního příslibu, který může být nadřízený ve smluvním rozložení toků hotovosti, v rámci programu ABCP, jsou-li splněny tyto podmínky:
i)
likviditní příslib pokrývá 100 % úvěrového rizika ze sekuritizovaných expozic;
ii)
likviditní příslib pokrývá úvěrové riziko po celou dobu, po kterou ponechávající subjekt musí ponechání ekonomického podílu realizovat prostřednictvím tohoto likviditního příslibu pro příslušnou sekuritizovanou pozici;
iii)
likviditní příslib je poskytnut původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
iv)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii) a iii).
c)
ponecháním vertikální tranše, jejíž nominální hodnota dosahuje nejméně 5 % celkové nominální hodnoty všech vydaných tranší cenných papírů.
Článek 6
Možnost podle písmene b): ponechání podílu původce u revolvingových expozic
Ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že ponechané úvěrové riziko z těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice.
Článek 7
Možnost podle písmene c): ponechání náhodně zvolených expozic
1. Seskupení nejméně 100 potenciálně sekuritizovaných expozic, z nichž jsou ponechané a sekuritizované expozice náhodně vybrány, podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 musí být dostatečně rozmanité, aby se zabránilo nadměrné koncentraci ponechaného podílu. Při přípravě procesu výběru ponechávající subjekt zohlední příslušné kvantitativní a kvalitativní faktory, aby zajistil, že rozdělení na ponechané a sekuritizované expozice bude skutečně náhodné. Subjekt ponechávající si náhodně vybrané expozice při výběru expozic posoudí, pokud je to vhodné, faktory, jako jsou rok původu, produkt, zeměpisná poloha, datum vzniku, datum splatnosti, poměr úvěru k hodnotě, druh nemovitosti, průmyslové odvětví či saldo nesplacených úvěrů.
2. Ponechávající subjekt neoznačí jako ponechané expozice v různých okamžicích různé jednotlivé expozice, pokud to není nezbytné ke splnění požadavku na ponechání podílu ve vztahu k sekuritizaci, kde sekuritizované expozice v průběhu času kolísají buď z důvodu přidání nových expozic do sekuritizace, nebo z důvodu měnící se úrovně jednotlivých sekuritizovaných expozic.
Článek 8
Možnost podle písmene d): ponechání tranše první ztráty
1. Ponechání tranše první ztráty podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. d) nařízení (EU) č. 575/2013 je splněno buď pomocí rozvahových, nebo podrozvahových pozic a může být provedeno rovněž těmito způsoby:
a)
podmíněnou formou ponechání podílu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. c) nebo poskytnutím likviditního příslibu v rámci programu ABCP, které splňují tato kritéria:
i)
pokrývají alespoň 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
ii)
představují pozici první ztráty ve vztahu k sekuritizaci;
iii)
pokrývají úvěrové riziko po celou dobu trvání závazku k ponechání podílu;
iv)
jsou poskytnuty původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
v)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii), iii) a iv).
b)
přezajištěním v podobě úvěrového posílení, pokud toto přezajištění plní funkci ponechání „první ztráty“ ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty tranší vydaných v rámci sekuritizace.
2. V případě, že tranše první ztráty překročí 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, má ponechávající subjekt možnost ponechat si pouze část této tranše první ztráty, pokud tato část dosahuje nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic.
3. Pro účely splnění požadavku ponechání rizika na úrovni sekuritizačního systému instituce nepřihlížejí k existenci podkladových transakcí, v nichž si původci nebo původní věřitelé ponechávají první ztrátové expozice na úrovni konkrétních transakcí.
Článek 9
Možnost podle písmene e): ponechání první ztrátové expozice z každé sekuritizované expozice
1. Ponechání první ztrátové expozice na úrovni každé sekuritizované expozice podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. e) se uplatní tak, že ponechané úvěrové riziko je vždy podřízeno úvěrovému riziku, které bylo sekuritizováno ve vztahu ke stejným expozicím.
2. Ponechání podílu podle odstavce 1 může být splněno formou prodeje podkladových expozic za diskontovanou hodnotu ze strany původce nebo původního věřitele, pokud není tento diskont nižší než 5 % nominální hodnoty každé expozice a částka z diskontního prodeje je původci nebo původnímu věřiteli uhrazena pouze v případě, že není absorbována ztrátami souvisejícími s úvěrovým rizikem spojeným se sekuritizovanými expozicemi.
Článek 10
Měření úrovně ponechání podílu
1. Při měření úrovně ponechání čistého ekonomického podílu se uplatní tato kritéria:
a)
vznikem se rozumí okamžik, kdy byly expozice poprvé sekuritizovány;
b)
výpočet úrovně ponechání podílu je založen na nominálních hodnotách a pořizovací cena aktiv se nezohledňuje;
c)
„nadměrné rozpětí“ ve smyslu definice v čl. 242 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 se při měření čistého ekonomického podílu ponechávajícího subjektu nezohledňuje;
d)
pro výpočet čistého ekonomického podílu po dobu trvání sekuritizace se používá stejná možnost ponechání podílu a metodika, ledaže by si mimořádné okolnosti vyžádaly změnu a daná změna by nebyla využita jako prostředek ke snížení objemu ponechaného podílu.
2. Kromě kritérií stanovených v odstavci 1, pokud neexistuje žádný mechanismus, jehož prostřednictvím by podíl ponechaný při vzniku klesal rychleji než převedený podíl, má se za to, že na splnění požadavku na ponechání podílu nemá vliv umoření ponechání podílu prostřednictvím alokace peněžních toků nebo alokace ztrát, které ve svém důsledku postupně snižují úroveň ponechání podílu. Není povinností ponechávajícího subjektu, aby neustále doplňoval a upravoval svůj ponechaný podíl na nejméně 5 %, protože jsou na jeho expozicích realizovány ztráty nebo jsou ztráty alokovány jeho ponechané pozici.
Článek 11
Měření ponechání podílu u nevyčerpaných částek v expozicích ve formě úvěrových příslibů
Výpočet čistého ekonomického podílu, který má být ponechán u úvěrových příslibů, včetně kreditních karet, je založen pouze na částkách, které již byly vyčerpány, realizovány nebo přijaty, a je upravován podle změn těchto částek.
Článek 12
Zákaz zajištění nebo prodeje ponechaného podílu
1. Povinnost neuplatnit na ponechaný čistý ekonomický podíl jakékoli zmírnění úvěrového rizika, krátké pozice, jiné zajištění či prodej, stanovená v čl. 405 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, se použije s ohledem na účel požadavku na ponechání podílu a s přihlédnutím k ekonomické podstatě dané transakce. Zajištění čistého ekonomického podílu se pro účely čl. 405 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 575/2013 nepovažuje za zajištění a může být tedy povoleno pouze v případě, že nezajišťuje ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo ponechaných expozic.
2. Ponechávající subjekt může používat ponechané expozice nebo sekuritizované pozice jako kolaterál pro účely zajištěného financování, pokud se při tomto použití nepřevádí úvěrové riziko z těchto ponechaných expozic nebo sekuritizovaných pozic na třetí stranu.
Článek 13
Výjimky z čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013
Transakce uvedené čl. 405 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují sekuritizované pozice v portfoliu obchodování s korelací, které jsou referenčními nástroji, jež splňují kritérium čl. 338 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací.
Článek 14
Ponechání podílu na konsolidovaném základě
Instituce, která plní požadavek na ponechání podílu na základě konsolidované situace spřízněné mateřské úvěrové instituce v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU v souladu s čl. 405 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, zajistí v případě, že ponechávající subjekt přestane spadat do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě, že jeden nebo více zbývajících subjektů spadajících do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě převezme expozici vůči sekuritizaci, aby bylo zajištěno průběžné plnění daného požadavku.
KAPITOLA IV
POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE NÁLEŽITÉ PÉČE PRO INSTITUCE, KTERÝM VZNIKNE EXPOZICE VŮČI SEKURITIZOVANÉ POZICI
Článek 15
Outsourcing a další obecná hlediska
1. Pokud nejsou k dispozici informace o konkrétních expozicích, které mají být sekuritizovány, včetně případů, kdy se expozice před sekuritizací nakumulují nebo vstupují jako náhradní expozice do stávající revolvingové sekuritizace, má se za to, že instituce splňuje své povinnosti náležité péče uvedené v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 pro každou jednotlivou sekuritizovanou pozici na základě příslušných kritérií způsobilosti pro tyto expozice.
2. Při externím zajištění určitých úkolů v procesu plnění povinností stanovených v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, včetně vedení záznamů, si instituce, jež budou vystaveny rizikům ze sekuritizace, ponechají úplnou kontrolu nad tímto procesem.
Článek 16
Bližší určení rizikových charakteristik a strukturálních rysů
1. Rizikové charakteristiky jednotlivých sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují následující nejvhodnější a podstatné charakteristiky, např.:
a)
úroveň nadřízenosti tranše;
b)
profil peněžních toků;
c)
všechny existující ratingy;
d)
historickou výkonnost podobných tranší;
e)
povinnosti související s tranšemi uvedené v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
f)
úvěrové posílení.
2. Rizikové charakteristiky podkladových expozic sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují nejvhodnější a podstatné charakteristiky, včetně informací o výkonnosti uvedených v čl. 406 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 v souvislosti s expozicemi v případě hypoték na obytné nemovitosti. Instituce určí vhodná a srovnatelná měřítka pro účely analýzy rizikových charakteristik jiných kategorií aktiv.
3. Další strukturální rysy uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují derivátové nástroje, záruky, akreditivy a další podobné formy úvěrové podpory.
Článek 17
Frekvence přezkumu
Instituce přezkoumají dodržování článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 poté, co jim vznikne expozice vůči sekuritizačním pozicím, alespoň jednou ročně a častěji, jakmile zjistí, že došlo k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce nebo k podstatné změně kterékoli z následujících okolností:
a)
strukturálních rysů, které mohou významně ovlivnit výkonnost sekuritizované pozice;
b)
rizikových charakteristik sekuritizovaných pozic a podkladových expozic.
Článek 18
Zátěžové testy
1. Zátěžové testy uvedené v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují veškeré příslušné sekuritizované pozice a jsou začleněny do strategií a procesů zátěžového testování, které instituce provádějí v rámci posuzování dostatečnosti vnitřně stanoveného kapitálu podle článku 73 směrnice 2013/36/EU (4).
2. Za účelem splnění požadavků na zátěžové testování uvedených v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce využívat vedle modelů vypracovaných externími ratingovými agenturami i srovnatelné finanční modely vypracované třetími stranami za předpokladu, že jsou schopny na žádost prokázat, že před uskutečněním investice věnovaly náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
3. Při provádění zátěžových testů uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 v rámci programu ABCP uvedeného v čl. 242 bodu 9 nařízení (EU) č. 575/2013, který je podpořen likviditním příslibem, jenž v plném rozsahu pokrývá úvěrové riziko sekuritizovaných expozic, mohou instituce provádět zátěžový test úvěruschopnosti poskytovatele likviditního příslibu namísto sekuritizovaných expozic.
Článek 19
Expozice v obchodním portfoliu a v investičním portfoliu
1. Držení sekuritizované pozice v obchodním nebo investičním portfoliu nepředstavuje samo o sobě dostatečný důvod pro uplatňování různých zásad a postupů nebo odlišné intenzity přezkumu při plnění povinnosti náležité péče podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013. Při rozhodování o tom, zda se použijí různé zásady a postupy nebo odlišná intenzita přezkumu, jsou vzaty v úvahu všechny významné faktory podstatně ovlivňující rizikový profil každého portfolia a příslušných sekuritizovaných pozic, včetně velikosti pozic, dopadu na kapitálovou základnu instituce během krizového období či koncentrace rizika v jedné konkrétní transakci, u jednoho konkrétního emitenta nebo u jedné konkrétní kategorie aktiv.
2. Instituce zajistí, že jakákoli podstatná změna zvyšující rizikový profil sekuritizovaných pozic v jejich obchodním a neobchodním portfoliu se odrazí v přiměřené úpravě postupů náležité péče vztahujících se na tyto sekuritizované pozice. V této souvislosti stanoví instituce ve svých formálních zásadách a postupech pro obchodní a neobchodní portfolio okolnosti, za jakých bude zahájen přezkum povinností týkajících se náležité péče.
Článek 20
Pozice v portfoliu obchodování s korelací
Ustanovení článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 se považují za splněná, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
sekuritizované pozice jsou buď drženy v portfoliu obchodování s korelací a jsou referenčními nástroji uvedenými v čl. 338 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací;
b)
instituce splňuje článek 377 uvedeného nařízení, pokud jde o výpočet kapitálových požadavků ve vztahu k jejímu portfoliu obchodování s korelací;
c)
instituce postupuje při výpočtu kapitálových požadavků ve vztahu ke svému obchodnímu portfoliu tak, že je komplexně a důkladně obeznámena s rizikovým profilem svých investic do sekuritizovaných pozic;
d)
instituce zavedla formální zásady a postupy analýzy a zaznamenávání příslušných informací uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 vhodné pro její portfolio obchodování s korelací a přiměřené rizikovému profilu jejích investic do příslušných sekuritizovaných pozic.
KAPITOLA V
POŽADAVKY NA PŮVODCE, SPONZORY A PŮVODNÍ VĚŘITELE
Článek 21
Zásady poskytování úvěrů
1. Z plnění povinnosti podle článku 408 nařízení (EU) č. 575/2013 institucí, která je původcem nebo sponzorem, nevyplývá, že typy dlužníka nebo úvěrových produktů musí být pro sekuritizované a nesekuritizované expozice stejné.
2. Pokud se instituce, které jsou sponzory nebo původci, nepodílely na původním poskytnutí úvěrů na expozice, které mají být sekuritizovány, nebo se nezabývají poskytováním úvěrů na určité typy expozic, které mají být sekuritizovány, obdrží veškeré potřebné informace pro posouzení, zda jsou kritéria použitá při poskytování úvěrů na tyto expozice právě tak spolehlivá a jednoznačně stanovená jako kritéria použitá pro nesekuritizované expozice.
Článek 22
Informační povinnost o úrovni závazku k ponechání čistého ekonomického podílu
1. Ponechávající subjekt zpřístupňuje v souladu s článkem 409 nařízení (EU) č. 575/2013 investorům alespoň tyto informace o úrovni svého závazku k ponechání čistého ekonomického podílu v sekuritizaci:
a)
potvrzení totožnosti ponechávajícího subjektu, a zda si ponechává podíl jako původce, sponzor, nebo původní věřitel;
b)
zda při ponechání čistého ekonomického podílu byly uplatněny způsoby podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. a), b), c), d) nebo e) nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
případné změny způsobu ponechání čistého ekonomického podílu podle písmene b) v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. d);
d)
potvrzení úrovně ponechání podílu při vzniku a závazku k průběžnému ponechání, což se vztahuje pouze na pokračování plnění původní povinnosti a nevyžaduje údaje o aktuální nominální nebo tržní hodnotě ani o jakémkoli znehodnocení nebo snížení hodnoty ponechaného podílu.
2. Pokud se na sekuritizační transakci použijí výjimky uvedené v čl. 405 odst. 3 nebo 4 nařízení (EU) č. 575/2013, instituce, která je původcem, sponzorem nebo původním věřitelem, zpřístupní investorům informace o příslušné výjimce.
3. Zpřístupnění informací podle odstavců 1 a 2 je náležitě zdokumentováno a zveřejněno, s výjimkou dvoustranných nebo soukromých transakcí, kdy strany považují soukromé zpřístupnění informací za dostačující. Za vhodný prostředek pro splnění tohoto požadavku se považuje uvedení prohlášení o závazku k ponechání podílu v prospektu cenných papírů vydaném v rámci programu sekuritizace.
4. Zpřístupnění informací je potvrzováno rovněž po vzniku transakce, a to ve stejných intervalech jako podávání zpráv o transakci, nejméně však jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
dojde k porušení závazku k ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
c)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce.
Článek 23
Zpřístupnění příslušných podstatných údajů
1. Původci, sponzoři a původní věřitelé zajistí, aby příslušné podstatné údaje podle článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 byly investorům snadno přístupné bez nadměrné administrativní zátěže.
2. Odpovídající zpřístupnění údajů uvedené v článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 se provádí alespoň jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
b)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
c)
aby bylo možné údaje považovat za podstatné ve vztahu k jednotlivým podkladovým expozicím, poskytují se obvykle na individuálním základě, avšak v některých případech mohou být poskytnuty na souhrnném základě. Při posuzování, zda jsou souhrnné informace dostatečné, je třeba zohlednit faktory jako např. členitost podkladového seskupení, nebo zda je řízení expozic v tomto seskupení založeno na seskupení jako celku nebo na individuálním základě.
3. Požadavek na zpřístupnění údajů podléhá případným dalším právním nebo regulatorním požadavkům vztahujícím se na ponechávající subjekt.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. března 2014.
GEDELEGEERDE VERORDENING (EU) Nr. 625/2014 VAN DE COMMISSIE
van 13 maart 2014
houdende aanvulling van Verordening (EU) nr. 575/2013 van het Europees Parlement en de Raad met technische reguleringsnormen tot vaststelling van de vereisten inzake blootstellingen aan overgedragen kredietrisico voor als belegger, sponsor, initiator of oorspronkelijke kredietverstrekker optredende instellingen
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EU) nr. 575/2013 van het Europees Parlement en de Raad van 26 juni 2013 betreffende prudentiële vereisten voor kredietinstellingen en beleggingsondernemingen en tot wijziging van Verordening (EU) nr. 648/2012 (1), en met name artikel 410, lid 2,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Door een economisch belang aan te houden, kunnen de belangen van de partijen die het kredietrisico van de gesecuritiseerde blootstellingen respectievelijk overdragen en aanvaarden, op elkaar worden afgestemd. Wanneer een entiteit eigen verplichtingen securitiseert, worden de verschillende belangen automatisch op elkaar afgestemd, ongeacht of de uiteindelijke debiteur zijn schuld met zekerheden dekt. Ingeval het duidelijk is dat het kredietrisico bij de initiator blijft, is het aanhouden van een belang door de initiator onnodig en zou het de vooraf bestaande positie niet verbeteren.
(2)
Het is raadzaam te verduidelijken wanneer een blootstelling aan overgedragen kredietrisico wordt geacht te ontstaan in bepaalde specifieke gevallen waarin instellingen, wanneer zij niet als initiator, sponsor of oorspronkelijke kredietverstrekker optreden, kunnen worden blootgesteld aan het kredietrisico van een securitisatiepositie, zoals onder meer wanneer de instellingen optreden als tegenpartij bij een derivaat bij de securitisatietransactie, als tegenpartij bij een afdekking bij de securitisatietransactie, als verschaffer van een liquiditeitsfaciliteit bij de transactie en wanneer instellingen securitisatieposities in de handelsportefeuille aanhouden in het kader van activiteiten als marketmaker.
(3)
Bij hersecuritisatietransacties vindt kredietrisico-overdracht plaats op het niveau van de eerste securitisatie van activa en op het tweede „herverpakte” niveau van de transacties. De beide niveaus van de transacties en de beide overeenkomstige gevallen van kredietrisico-overdracht staan los van elkaar wat de vereisten van deze verordening betreft. Het aanhouden van een netto economisch belang en de due diligence moeten op elk niveau van de transactie worden verzekerd door de instellingen die aan het overgedragen kredietrisico op dat welbepaalde niveau worden blootgesteld. Indien een instelling bijgevolg alleen op het tweede „herverpakte” niveau van de transactie wordt blootgesteld, zijn de vereisten met betrekking tot het aanhouden van een netto economisch belang en de due diligence alleen op die instelling van toepassing met betrekking tot het tweede niveau van de transactie. In het kader van dezelfde hersecuritisatietransactie moeten de instellingen die op het eerste niveau van de securitisatie van activa blootgesteld werden, voldoen aan het aanhoudvereiste en de duediligencevereisten met betrekking tot het eerste securitisatieniveau van de transactie.
(4)
Het is raadzaam om het volgende nader te specificeren: de toepassing van de verbintenis tot het aanhouden van een belang, met inbegrip van de naleving in geval van meerdere initiators, sponsors of oorspronkelijke kredietverstrekkers, bijzonderheden in verband met de verschillende aanhoudingsopties, de wijze waarop het aanhoudvereiste bij de initiatie en vervolgens op continue basis moet worden bepaald, en de manier waarop de vrijstellingen moeten worden toegepast.
(5)
In artikel 405, lid 1, onder a) tot en met e), van Verordening (EU) nr. 575/2013 worden verschillende opties geboden om aan het vereiste voor het aanhouden van een belang te voldoen. Deze verordening verduidelijkt in detail op welke manieren aan elk van deze opties moet worden voldaan.
(6)
Een belang kan op synthetische of voorwaardelijke basis worden aangehouden, op voorwaarde dat deze methoden volledig in overeenstemming zijn met een van de in artikel 405, lid 1, onder a) tot en met e), van Verordening (EU) nr. 575/2013 vastgestelde opties waaraan de synthetische of voorwaardelijke aanhoudingsvorm kan worden gelijkgesteld, en op voorwaarde dat er aan de openbaarmakingsvereisten wordt voldaan.
(7)
Het is verboden het aangehouden belang af te dekken of te verkopen wanneer dergelijke technieken het doel van het aanhoudvereiste ondergraven, hetgeen inhoudt dat afdekken of verkopen toegestaan kan zijn wanneer het de aanhoudende partij niet afdekt tegen het kredietrisico van de aangehouden securitisatieposities of van de aangehouden blootstellingen.
(8)
Opdat het netto economisch belang doorlopend in stand wordt gehouden, moeten instellingen ervoor zorgen dat er in de securitisatiestructuur geen mechanisme is ingebed dat ervoor zorgt dat het minimale aanhoudvereiste bij de initiatie noodzakelijkerwijs sneller afneemt dan het overgedragen belang. Evenzo mag het aangehouden belang in termen van kasstromen geen zodanige prioriteit krijgen bij het terugbetalen of aflossen dat het onder de 5 % van de actuele nominale waarde van de verkochte tranches of gesecuritiseerde blootstellingen daalt. Bovendien mag de kredietondersteuning aan de instelling die blootstelling aan een securitisatiepositie aanvaardt, niet onevenredig aan het terugbetalingstempo voor de onderliggende blootstellingen afnemen.
(9)
Instellingen moeten kunnen gebruikmaken van financiële modellen die door andere derde partijen dan EKBI's zijn ontwikkeld om de administratieve lasten en nalevingskosten voor het voldoen aan de duediligenceverplichtingen te reduceren. instellingen mogen financiële modellen van derde partijen slechts gebruiken indien ze vóór de belegging de nodige zorgvuldigheid in acht hebben genomen om de relevante aannames en structuren van de modellen te valideren en inzicht te krijgen in de methoden, de aannames en de resultaten van dergelijke modellen.
(10)
Het is van essentieel belang om verder te specificeren hoe vaak instellingen hun naleving van de duediligencevereisten moeten toetsen, hoe ze moeten beoordelen of het gebruik van verschillende beleidslijnen en procedures voor de handelsportefeuille en de niet-handelsportefeuille passend is, en hoe ze de naleving moeten beoordelen wanneer de posities betrekking hebben op de correlatiehandelsportefeuille. Daarnaast is het van belang om bepaalde termen, zoals „risicokenmerken” en „structurele kenmerken”, in artikel 406 van Verordening (EU) nr. 575/2013 te verduidelijken.
(11)
Overeenkomstig artikel 14, lid 2, van Verordening (EU) nr. 575/2013 zouden in derde landen gevestigde entiteiten die overeenkomstig artikel 18 van Verordening (EU) nr. 575/2013 in de consolidatie betrokken zijn, maar die niet rechtstreeks binnen de werkingssfeer van de extra risicogewichten vallen, in beperkte omstandigheden, zoals in het geval van blootstellingen die voor activiteiten als marketmaker in de handelsportefeuille worden aangehouden, niet mogen worden geacht inbreuk te maken op artikel 405 van Verordening (EU) nr. 575/2013. instellingen mogen niet worden geacht inbreuk te maken op dat artikel wanneer dergelijke blootstellingen of posities in de handelsportefeuille niet materieel zijn en geen onevenredig deel van de handelsactiviteiten uitmaken, op voorwaarde dat er sprake is van een gedegen inzicht in de blootstellingen of posities en dat er passende formele beleidslijnen en procedures zijn ingevoerd die in verhouding staan tot het algemene risicoprofiel van de entiteit en de groep.
(12)
De oorspronkelijke en doorlopende openbaarmaking aan beleggers van het belang dat uit hoofde van de verbintenis wordt aangehouden en van alle wezenlijk relevante gegevens, onder meer betreffende de kredietkwaliteit en de prestaties van de onderliggende blootstelling, is noodzakelijk voor een effectieve due diligence met betrekking tot de securitisatieposities. Openbaar gemaakte gegevens moeten bijzonderheden bevatten over de identiteit van de aanhoudende partij, de gekozen aanhoudingsoptie, en de oorspronkelijke en permanente verbintenis tot het aanhouden van een economisch belang. Ingeval de uitzonderingen van artikel 405, leden 3 en 4, van Verordening (EU) nr. 575/2013 van toepassing zijn, moeten gesecuritiseerde blootstellingen uitdrukkelijk openbaar worden gemaakt indien het aanhoudvereiste niet van toepassing is. In dat geval moet ook de reden voor niet-toepassing openbaar worden gemaakt.
(13)
Deze verordening is gebaseerd op de ontwerpen van technische reguleringsnormen die de Europese toezichthoudende autoriteit (Europese Bankautoriteit) aan de Commissie heeft voorgelegd.
(14)
De Europese toezichthoudende autoriteit (Europese Bankautoriteit) heeft openbare raadplegingen gehouden over de ontwerpen van technische reguleringsnormen waarop deze verordening is gebaseerd, de potentiële desbetreffende kosten en baten geanalyseerd en het advies van de overeenkomstig artikel 37 van Verordening (EU) nr. 1093/2010 van het Europees Parlement en de Raad (2) opgerichte Stakeholdergroep Bankwezen ingewonnen,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
HOOFDSTUK I
DEFINITIES EN BLOOTSTELLING AAN HET RISICO VAN EEN SECURITISATIE
Artikel 1
Definities
Voor de toepassing van deze verordening wordt verstaan onder:
a)
„aanhoudende partij”: de als initiator, sponsor of oorspronkelijke kredietverstrekker optredende entiteit die in overeenstemming met artikel 405, lid 1, van Verordening (EU) nr. 575/2013 een netto economisch belang in de securitisatie aanhoudt;
b)
„synthetische aanhoudingsvorm”: aanhouden van een economisch belang via het gebruik van derivaten;
c)
„voorwaardelijke aanhoudingsvorm”: aanhouden van een economisch belang via het gebruik van garanties, kredietbrieven en andere soortgelijke vormen van kredietondersteuning die een onmiddellijke handhaving van de aanhouding verzekeren;
d)
„verticale tranche”: een tranche die de houder van de tranche proportioneel aan het kredietrisico van elke uitgegeven tranche van de securitisatietransactie blootstelt.
HOOFDSTUK II
BLOOTSTELLING AAN HET KREDIETRISICO VAN EEN SECURITISATIEPOSITIE
Artikel 2
Bijzondere gevallen van blootstelling aan het kredietrisico van een securitisatiepositie
1. Wanneer een instelling met betrekking tot een securitisatietransactie als tegenpartij bij een kredietderivaat, als tegenpartij die de afdekking verschaft, dan wel als verstrekker van een liquiditeitsfaciliteit optreedt, wordt ze geacht bloot te staan aan het kredietrisico van een securitisatiepositie indien het derivaat, de afdekking of de liquiditeitsfaciliteit het kredietrisico van de gesecuritiseerde blootstellingen of de securitisatieposities draagt.
2. Voor de toepassing van de artikelen 405 en 406 van Verordening (EU) nr. 575/2013 wordt de liquiditeitsverschaffer niet geacht bloot te staan aan het kredietrisico van een securitisatiepositie indien een liquiditeitsfaciliteit aan de voorwaarden van artikel 255, lid 2, van Verordening (EU) nr. 575/2013 voldoet.
3. In het kader van een hersecuritisatie met meer dan één niveau of een securitisatie met meerdere afzonderlijke onderliggende transacties, wordt een instelling enkel geacht bloot te staan aan het kredietrisico van de individuele securitisatiepositie of transactie waarvoor ze blootstelling aanvaardt.
4. Overeenkomstig artikel 14, lid 2, van Verordening (EU) nr. 575/2013 worden instellingen op geconsolideerde basis niet geacht inbreuk te maken op artikel 405 van Verordening (EU) nr. 575/2013, mits de volgende voorwaarden zijn vervuld:
a)
de entiteit die de securitisatieposities houdt, is in een derde land gevestigd en behoort tot de geconsolideerde groep overeenkomstig artikel 18 van Verordening (EU) nr. 575/2013;
b)
de securitisatieposities worden met het oog op activiteiten als marketmakers in de handelsportefeuille van de onder a) bedoelde entiteit aangehouden;
c)
de securitisatieposities zijn niet van wezenlijk belang voor het algemene risicoprofiel van de handelsportefeuille van de onder a) bedoelde groep en vormen geen onevenredig deel van de handelsactiviteiten van de groep.
HOOFDSTUK III
AANHOUDEN VAN EEN NETTO ECONOMISCH BELANG
Artikel 3
Partijen die een wezenlijk netto economisch belang aanhouden
1. Het aangehouden wezenlijk netto economisch belang wordt niet onder de verschillende soorten aanhoudende partijen verdeeld. Het vereiste om een wezenlijk netto economisch belang aan te houden, wordt geacht volledig te zijn vervuld door de volgende partijen:
a)
de initiator of meerdere initiators;
b)
de sponsor of meerdere sponsors;
c)
de oorspronkelijke kredietverstrekker of meerdere oorspronkelijke kredietverstrekkers.
2. Wanneer de gesecuritiseerde blootstellingen door meerdere initiators zijn gecreëerd, wordt door elke initiator aan het aanhoudingsvereiste voldaan met betrekking tot het deel van de totale gesecuritiseerde blootstellingen waarvoor hij de initiator is.
3. Wanneer de gesecuritiseerde blootstellingen door meerdere oorspronkelijke kredietverstrekkers zijn gecreëerd, wordt door elke oorspronkelijke kredietverstrekker aan het aanhoudingsvereiste voldaan met betrekking tot het deel van de totale gesecuritiseerde blootstellingen waarvoor hij de oorspronkelijke kredietverstrekker is.
4. Wanneer de gesecuritiseerde blootstellingen door meerdere initiators of meerdere oorspronkelijke kredietverstrekkers zijn gecreëerd, kan, in afwijking van de leden 2 en 3, door één enkele initiator of oorspronkelijke kredietverstrekker volledig aan het aanhoudingsvereiste worden voldaan, mits een van de volgende beide voorwaarden is vervuld:
a)
het programma of de securitisatieregeling is ingesteld en wordt beheerd door de initiator of oorspronkelijke kredietverstrekker;
b)
de initiator of oorspronkelijke kredietverstrekker heeft het programma of de securitisatieregeling ingesteld en heeft meer dan 50 % van de totale gesecuritiseerde blootstellingen bijgedragen.
5. Wanneer gesecuritiseerde blootstellingen door meerdere sponsors worden ondersteund, wordt aan het aanhoudvereiste voldaan:
a)
ofwel door de sponsor met het economisch belang dat het best op de beleggers is afgestemd, zoals door de diverse sponsors is overeengekomen op basis van objectieve criteria, zoals onder meer de vergoedingsstructuren, de betrokkenheid bij de instelling en het beheer van het programma of de securitisatieregeling, en de blootstelling aan het kredietrisico van de securitisaties;
b)
ofwel door elke sponsor naar rato van het aantal sponsors.
Artikel 4
Vervulling van het aanhoudvereiste via een synthetische of voorwaardelijke aanhoudingsvorm
1. Aan het aanhoudvereiste kan via een synthetische of voorwaardelijke aanhoudingsvorm worden voldaan op een manier die gelijkwaardig is aan een van de in artikel 405, lid 1, tweede alinea, van Verordening (EU) nr. 575/2013 vastgestelde opties, mits de volgende voorwaarden zijn vervuld:
a)
het aangehouden bedrag is ten minste gelijk aan het vereiste volgens de optie waaraan de synthetische of voorwaardelijke aanhoudingsvorm kan worden gelijkgesteld;
b)
de aanhoudende partij heeft uitdrukkelijk bekendgemaakt een wezenlijk netto economisch belang doorlopend op deze manier aan te zullen houden en heeft daarbij bijzonderheden verschaft over de aanhoudingsvorm, de gebruikte methode om deze te bepalen en de gelijkwaardigheid ervan met een van de bovenbedoelde opties.
2. Wanneer een andere entiteit dan een kredietinstelling als omschreven in artikel 4, lid 1, punt 1), van Verordening (EU) nr. 575/2013 via een synthetische of voorwaardelijke aanhoudingsvorm als aanhoudende partij optreedt, wordt het op synthetische of voorwaardelijke basis aangehouden belang volledig gedekt met een zekerheid in de vorm van contanten en wordt dit belang op gescheiden basis aangehouden als „aan de cliënt toebehorende” gelden zoals bedoeld in artikel 13, lid 8, van Richtlijn 2004/39/EG van het Europees Parlement en de Raad (3).
Artikel 5
Aanhoudingsoptie a): het aanhouden van een proportioneel aandeel in elk van de aan beleggers verkochte of overgedragen tranches
1. Het aanhouden van niet minder dan 5 % van de nominale waarde van elk van de tranches die zijn verkocht of overgedragen zoals bedoeld in artikel 405, lid 1, tweede alinea onder a), van de Verordening (EU) nr. 575/2013 kan ook als volgt worden verwezenlijkt:
a)
door het aanhouden van ten minste 5 % van de nominale waarde van elk van de gesecuritiseerde blootstellingen, op voorwaarde dat het kredietrisico van dergelijke blootstellingen neven- of ondergeschikt is aan het gesecuritiseerde kredietrisico voor diezelfde blootstellingen. In het geval van een revolverende securitisatie, zoals bedoeld in artikel 242, punt 13), van Verordening (EU) nr. 575/2013, is hiervan sprake wanneer het belang van de initiator wordt aangehouden, op voorwaarde dat het belang van de initiator ten minste 5 % van de nominale waarde van elk van de gesecuritiseerde blootstellingen bedraagt en dat het neven- of ondergeschikt is aan het kredietrisico dat ten aanzien van diezelfde blootstellingen is gesecuritiseerd;
b)
door het in het kader van een ABCP-programma verstrekken van een liquiditeitsfaciliteit met een eventuele hogere rang in de contractuele waterval, waarbij de volgende voorwaarden zijn vervuld:
i)
de liquiditeitsfaciliteit dekt 100 % van het kredietrisico van de gesecuritiseerde blootstellingen;
ii)
de liquiditeitsfaciliteit dekt het kredietrisico zolang de aanhoudende partij het economisch belang voor de desbetreffende securitisatiepositie in de vorm van een dergelijke liquiditeitsfaciliteit moet aanhouden;
iii)
de liquiditeitsfaciliteit wordt door de initiator, sponsor of oorspronkelijke kredietverstrekker bij de securitisatietransactie verstrekt;
iv)
de instelling die aan een dergelijke securitisatie wordt blootgesteld, is toegang verleend tot dienstige informatie die haar in staat stelt te verifiëren of aan de punten i), ii) en iii) is voldaan;
c)
door het aanhouden van een verticale tranche met een nominale waarde van niet minder van 5 % van de totale nominale waarde van alle uitgegeven tranches van notes.
Artikel 6
Aanhoudingsoptie b): het aanhouden van het initiatorbelang voor revolverende blootstellingen
Het aanhouden van een belang als bedoeld in artikel 405, lid 1, tweede alinea, onder b), van Verordening (EU) nr. 575/2013 kan worden verwezenlijkt door ten minste 5 % van de nominale waarde van elk van de gesecuritiseerde blootstellingen aan te houden, op voorwaarde dat het behouden kredietrisico van dergelijke blootstellingen neven- of ondergeschikt is aan het gesecuritiseerde kredietrisico voor diezelfde blootstellingen.
Artikel 7
Aanhoudingsoptie c): het aanhouden van willekeurig gekozen blootstellingen
1. De in artikel 405, lid 1, tweede alinea, onder c), van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde pool van ten minste honderd potentieel gesecuritiseerde blootstellingen waaruit de aangehouden en gesecuritiseerde blootstellingen willekeurig worden gekozen, is divers genoeg om een te grote concentratie van het aangehouden belang te vermijden. Bij de voorbereiding van dit selectieproces houdt de aanhoudende partij met passende kwantitatieve en kwalitatieve factoren rekening, zodat het onderscheid tussen aangehouden en gesecuritiseerde blootstellingen echt willekeurig is. Bij de keuze van blootstellingen houdt de aanhoudende partij van willekeurig gekozen blootstellingen waar mogelijk rekening met factoren zoals emissiedatum, product, geografie, datum van initiatie, looptijd, loan-to-value-ratio, type eigendom, industriesector en uitstaande leningsaldo.
2. De aanhoudende partij weerhoudt zich ervan om op verschillende tijdstippen verschillende afzonderlijke blootstellingen als aangehouden blootstellingen aan te duiden, tenzij dit noodzakelijk is om aan het aanhoudvereiste te voldoen met betrekking tot een securitisatie waarbij de gesecuritiseerde blootstellingen in de loop van de tijd schommelen, ofwel omdat er nieuwe blootstellingen aan de securitisatie worden toegevoegd, ofwel omdat het niveau van de afzonderlijke gesecuritiseerde blootstellingen verandert.
Artikel 8
Aanhoudingsoptie d): het aanhouden van de eersteverliestranche
1. Het aanhouden van de eersteverliestranche overeenkomstig artikel 405, lid 1, tweede alinea, onder d), van Verordening (EU) nr. 575/2013 wordt verwezenlijkt door middel van posities binnen of buiten de balanstelling, en kan ook als volgt worden verwezenlijkt:
a)
voorzien in een voorwaardelijke aanhoudingsvorm als bedoeld in artikel 1, lid 1, onder c), dan wel verstrekken van een liquiditeitsfaciliteit in het kader van een ABCP-programma, welke aan de volgende criteria voldoet:
i)
de aanhouding dekt ten minste 5 % van de nominale waarde van de gesecuritiseerde blootstellingen;
ii)
ze neemt in de securitisatie een eersteverliespositie in;
iii)
ze dekt het kredietrisico voor de volledige duur van de verbintenis tot het aanhouden van een belang;
iv)
ze wordt verstrekt door de initiator, sponsor of oorspronkelijke kredietverstrekker in het kader van de securitisatie;
v)
de instelling die aan een dergelijke securitisatie wordt blootgesteld, is toegang verleend tot dienstige informatie die haar in staat stelt te verifiëren of aan de punten i), ii), iii) en iv) is voldaan;
b)
overpanding, als een vorm van kredietverbetering, indien die overpanding fungeert als de aanhouding van een eersteverliestranche van niet minder dan 5 % van de nominale waarde van de in het kader van de securitisatie uitgegeven tranches.
2. Wanneer de eersteverliestranche meer dan 5 % van de nominale waarde van de gesecuritiseerde blootstellingen bedraagt, beschikt de aanhoudende partij over de mogelijkheid enkel een deel van die eersteverliestranche aan te houden, mits dit deel gelijk is aan ten minste 5 % van de nominale waarde van de gesecuritiseerde blootstellingen.
3. Bij het voldoen aan het risicobehoudvereiste bij een securitisatieregeling houden instellingen geen rekening met het bestaan van onderliggende transacties waarbij de initiators of oorspronkelijke kredietverstrekkers op het transactiespecifieke niveau een eersteverliesblootstelling aanhouden.
Artikel 9
Aanhoudingsoptie e): het aanhouden van een eerste verlies in elke gesecuritiseerde blootstelling
1. Het aanhouden van een eersteverliesblootstelling op het niveau van elke gesecuritiseerde blootstelling overeenkomstig artikel 405, lid 1, tweede alinea, onder e), wordt zodanig toegepast dat het aangehouden kredietrisico altijd ondergeschikt is aan het kredietrisico dat ten aanzien van diezelfde blootstellingen is gesecuritiseerd.
2. De in lid 1 bedoelde aanhouding kan worden verwezenlijkt door de verkoop met korting van de onderliggende blootstellingen door de initiator of oorspronkelijke kredietverstrekker, waarbij het bedrag van de korting niet minder dan 5 % van de nominale waarde van elke blootstelling bedraagt en waarbij het verkoopbedrag met korting enkel restitueerbaar is aan de initiator of de oorspronkelijke kredietverstrekker wanneer het niet wordt geabsorbeerd door op de gesecuritiseerde blootstellingen geleden verliezen die met het kredietrisico verband houden.
Artikel 10
Meting van de hoogte van de aangehouden waarde
1. Bij de meting van de hoogte van de aangehouden waarde van het netto economisch belang worden de volgende criteria toegepast:
a)
de initiatie wordt geacht het tijdstip te zijn waarop de blootstellingen voor het eerst zijn gesecuritiseerd;
b)
de berekening van de hoogte van de aangehouden waarde is gebaseerd op nominale waarden en er wordt geen rekening gehouden met de aankoopprijs van activa;
c)
de „overgebleven rentemarge” als omschreven in artikel 242, lid 1, van Verordening (EU) nr. 575/2013 wordt niet in aanmerking genomen bij de bepaling van het netto economisch belang van de aanhoudende partij;
d)
tijdens de looptijd van een securitisatietransactie worden dezelfde aanhoudingsoptie en -methode gehanteerd voor de berekening van het netto economisch belang, tenzij een wijziging vanwege uitzonderlijke omstandigheden vereist is en niet wordt gebruikt als middel om het bedrag van het aangehouden belang te verminderen.
2. Op voorwaarde dat er geen mechanisme is ingebed dat ervoor zorgt dat het bij de initiatie aangehouden belang sneller afneemt dan het overgedragen belang, wordt de inachtneming van het aanhoudvereiste, afgezien van de criteria van lid 1, niet geacht te zijn beïnvloed door de aflossing van de aanhouding via de allocatie van kasstromen of door de allocatie van verliezen, hetgeen de hoogte van de aangehouden waarde feitelijk doet afnemen in de tijd. Een aanhoudende partij moet haar aangehouden belang van ten minste 5 % niet voortdurend aanvullen of bijstellen naarmate er verliezen worden gerealiseerd op haar blootstellingen of worden toegerekend aan haar aangehouden positie.
Artikel 11
Meting van de aanhouding voor de niet-opgenomen bedragen bij blootstellingen in de vorm van kredietfaciliteiten
De berekening van het aan te houden netto economisch belang voor kredietfaciliteiten, inclusief kredietkaarten, is uitsluitend gebaseerd op bedragen die al zijn opgenomen, gerealiseerd of ontvangen, en wordt bijgesteld naarmate deze bedragen veranderen.
Artikel 12
Verbod op het afdekken of verkopen van het aangehouden belang
1. De in artikel 405, lid 1, derde alinea, van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde verplichting om het aangehouden netto economisch belang niet te onderwerpen aan kredietrisicolimitering, korte posities of andere afdekkings- of verkooptransacties wordt toegepast voor de doeleinden van het aanhoudvereiste en met inachtneming van de economische kenmerken van de transactie. Afdekkingen van het netto economisch belang worden voor de toepassing van artikel 405, lid 1, derde alinea, van Verordening (EU) nr. 575/2013 niet als een afdekking beschouwd en kunnen dientengevolge alleen toegestaan zijn wanneer zij de aanhoudende partij niet afdekken tegen het kredietrisico van ofwel de aangehouden securitisatieposities, ofwel de aangehouden blootstellingen.
2. De aanhoudende partij mag aangehouden blootstellingen of securitisatieposities als zekerheid voor gedekte financieringsdoeleinden gebruiken, voor zover dat gebruik het kredietrisico van die aangehouden blootstellingen of gesecuritiseerde posities niet aan een derde partij overdraagt.
Artikel 13
Vrijstellingen van artikel 405, lid 1, van Verordening (EU) nr. 575/2013
De in artikel 405, lid 4, van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde transacties omvatten securitisatieposities in de correlatiehandelsportefeuille die uitsluitend referentie-instrumenten zijn die voldoen aan het criterium van artikel 338, lid 1, onder b), van Verordening (EU) nr. 575/2013 of die in aanmerking komen voor opneming in de correlatiehandelsportefeuille.
Artikel 14
Aanhouding op geconsolideerde basis
Ingeval de aanhoudende partij niet langer onder het toezicht op geconsolideerde basis valt, zorgt een instelling die overeenkomstig artikel 405, lid 2, van Verordening (EU) nr. 575/2013 aan de hand van de geconsolideerde situatie van de gelieerde EU-moederkredietinstelling, de financiële EU-moederholding of de gemengde financiële EU-moederholding aan het aanhoudvereiste voldoet, ervoor dat een of meer overblijvende entiteiten die onder het toezicht op geconsolideerde basis vallen, de blootstelling aan de securitisatie aanvaarden, zodat nog steeds aan het vereiste wordt voldaan.
HOOFDSTUK IV
DUEDILIGENCEVEREISTEN VOOR INSTELLINGEN DIE AAN EEN SECURITISATIEPOSITIE WORDEN BLOOTGESTELD
Artikel 15
Uitbesteding en andere algemene overwegingen
1. Ingeval er geen informatie over de specifieke te securitiseren blootstellingen beschikbaar is, zoals onder meer wanneer blootstellingen vóór de securitisatie ervan cumuleren of aan een bestaande revolverende securitisatie worden toegevoegd, wordt een instelling geacht voor elk van haar individuele securitisatieposities aan haar in artikel 406 van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde duediligencevereisten te voldoen door middel van een passende inachtneming van de relevante toelatingscriteria voor dergelijke blootstellingen.
2. Bij de uitbesteding van bepaalde taken van het proces om aan de in artikel 406 van Verordening (EU) nr. 575/2013 vastgelegde verplichtingen (zoals onder meer het bijhouden van bescheiden) te voldoen, behouden aan de risico's van een securitisatie blootstaande instellingen de volledige controle over dat proces.
Artikel 16
Specificatie van risicokenmerken en structurele kenmerken
1. De risicokenmerken van de individuele securitisatiepositie als bedoeld in artikel 406, lid 1, onder b), van Verordening (EU) nr. 575/2013 omvatten de volgende meest toepasselijke en wezenlijke kenmerken:
a)
rangorde van de tranche;
b)
kasstroomprofiel;
c)
bestaande ratings;
d)
historische prestaties van vergelijkbare tranches;
e)
met de tranches verband houdende verplichtingen die in de documentatie betreffende de securitisatie zijn opgenomen;
f)
kredietverbetering.
2. De risicokenmerken van de onderliggende blootstellingen van de securitisatiepositie als bedoeld in artikel 406, lid 1, onder c), van Verordening (EU) nr. 575/2013 omvatten de meest toepasselijke en wezenlijke kenmerken, zoals onder meer de prestatie-informatie als bedoeld in artikel 406, lid 2, van Verordening (EU) nr. 575/2013 met betrekking tot blootstellingen aan hypotheken op niet-zakelijk onroerend goed. instellingen bepalen toepasselijke en vergelijkbare maatstaven voor het analyseren van de risicokenmerken van andere activaklassen.
3. Andere structurele kenmerken als bedoeld in artikel 406, lid 1, onder g), van Verordening (EU) nr. 575/2013 omvatten derivaten, garanties, kredietbrieven en andere soortgelijke vormen van kredietondersteuning.
Artikel 17
Frequentie van de toetsingen
Ten minste eenmaal per jaar toetsen de instellingen of zij aan artikel 406 van Verordening (EU) nr. 575/2013 voldoen nadat zij aan securitisatieposities worden blootgesteld. Zij doen dit vaker wanneer zij zich bewust worden van een inbreuk op de verplichtingen die zijn opgenomen in de documentatie met betrekking tot de securitisatie of wanneer er zich een wezenlijke wijziging voordoet van het volgende:
a)
de structurele kenmerken die wezenlijke gevolgen kunnen hebben voor de prestaties van de securitisatiepositie;
b)
de risicokenmerken van de securitisatieposities en van de onderliggende blootstellingen.
Artikel 18
Stresstests
1. De in artikel 406, lid 1, tweede alinea, van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde stresstests hebben betrekking op alle relevante securitisatieposities en zijn geïntegreerd in de stressteststrategieën en -processen die de instellingen uitvoeren in het kader van het in artikel 73 van Richtlijn 2013/36/EU van het Europees Parlement en de Raad (4) omschreven interne beoordelingsproces van de kapitaaltoereikendheid.
2. Teneinde aan de stresstestvereisten van artikel 406, lid 1, tweede alinea, van Verordening (EU) nr. 575/2013 te voldoen, kunnen instellingen boven op de financiële modellen die door een EKBI zijn ontwikkeld, gebruikmaken van vergelijkbare financiële modellen die door derde partijen zijn ontwikkeld, op voorwaarde dat zij op verzoek kunnen aantonen vóór de belegging de nodige zorgvuldigheid in acht hebben genomen om de relevante aannames en structuren van de modellen te valideren en inzicht te krijgen in de methoden, de aannames en de resultaten.
3. Bij de uitvoering van de in artikel 406, lid 1, van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde stresstests in het kader van een ABCP-programma als bedoeld in artikel 242, lid 9, van Verordening (EU) nr. 575/2013, dat wordt ondersteund door een liquiditeitfaciliteit die het kredietrisico van de gesecuritiseerde blootstellingen volledig dekt, kunnen instellingen een stresstest met betrekking tot de kredietwaardigheid van de liquiditeitfaciliteit uitvoeren in plaats van met betrekking tot de gesecuritiseerde blootstellingen.
Artikel 19
Blootstellingen in de handelsportefeuille en de niet-handelsportefeuille
1. Het aanhouden van een securitisatiepositie in respectievelijk de handelsportefeuille of de niet-handelsportefeuille is op zichzelf geen voldoende reden om verschillende beleidslijnen en procedures of een verschillende toetsingsintensiteit toe te passen om aan de duediligenceverplichtingen van artikel 406 van Verordening (EU) nr. 575/2013 te voldoen. Om te bepalen of er verschillende beleidslijnen en procedures, dan wel een verschillende toetsingsintensiteit moeten worden toegepast, worden alle relevante factoren met een wezenlijke impact op het risicoprofiel van elk van de portefeuilles en op de desbetreffende securitisatieposities in aanmerking genomen, zoals onder meer de omvang van de posities, de impact op de kapitaalbasis van de instelling in tijden van stress, en de concentratie van risico in één specifieke transactie-, emittenten- of activaklasse.
2. Instellingen zorgen ervoor dat elke wezenlijke verandering die tot een verhoging van het risicoprofiel van de securitisatieposities in hun handelsportefeuille en hun niet-handelsportefeuille leidt, wordt weerspiegeld door een vergelijkbare verandering in hun duediligenceprocedures met betrekking tot die securitisatieposities. In dit opzicht stellen instellingen in hun formele beleidslijnen en procedures voor handelsportefeuilles en niet-handelsportefeuilles de omstandigheden vast die tot een toetsing van de duediligenceverplichtingen aanleiding zouden geven.
Artikel 20
Posities in de correlatiehandelsportefeuille
Er wordt geacht aan artikel 406 van Verordening (EU) nr. 575/2013 te zijn voldaan wanneer de volgende voorwaarden zijn vervuld:
a)
securitisatieposities worden in de correlatiehandelsportefeuille aangehouden en zijn referentie-instrumenten als bedoeld in artikel 338, lid 1, onder b), van genoemde verordening, of komen in aanmerking voor opname in de correlatiehandelsportefeuille;
b)
de instelling voldoet aan artikel 377 van genoemde verordening wat betreft de berekening van de eigenvermogensvereisten voor haar correlatiehandelsportefeuille;
c)
de door de instelling gevolgde benadering voor de berekening van het eigen vermogen met betrekking tot haar handelsportefeuille resulteert in een breed en gedegen inzicht in het risicoprofiel van haar belegging in de securitisatieposities;
d)
met het oog op de analyse en registratie van de in artikel 406, lid 1, van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde relevante informatie heeft de instelling formele beleidslijnen en procedures ingevoerd die afgestemd zijn op haar correlatiehandelsportefeuille en in verhouding staan tot het risicoprofiel van haar beleggingen in de overeenkomstige securitisatieposities.
HOOFDSTUK V
VEREISTEN VOOR INITIATORS, SPONSORS EN OORSPRONKELIJKE KREDIETVERSTREKKERS
Artikel 21
Beleidslijnen voor kredietverlening
1. De inachtneming door de als initiator of sponsor optredende instellingen van de in artikel 408 van Verordening (EU) nr. 575/2013 neergelegde verplichting houdt niet in dat de soorten leningnemers en leningproducten dezelfde moeten zijn voor gesecuritiseerde en niet-gesecuritiseerde blootstellingen.
2. Wanneer als sponsor en initiator optredende instellingen niet bij de oorspronkelijke kredietverlening in verband met de te securitiseren blootstellingen zijn betrokken of wanneer zij niet actief zijn op het gebied van de kredietverlening die verband houdt met de specifieke soorten blootstellingen die worden gesecuritiseerd, verwerven deze instellingen alle noodzakelijke informatie om te beoordelen of de criteria die bij de met deze blootstellingen verband houdende kredietverlening worden toegepast, even gedegen en welomschreven zijn als de criteria die op niet-gesecuritiseerde blootstellingen worden toegepast.
Artikel 22
Openbaarmaking van het niveau van de verbintenis tot het aanhouden van een netto economisch belang
1. De aanhoudende partij maakt krachtens artikel 409 van Verordening (EU) nr. 575/2013 aan beleggers ten minste de volgende informatie bekend over het niveau van zijn verbintenis om een netto economisch belang in de securitisatie aan te houden:
a)
bevestiging van de identiteit van de aanhoudende partij en of het om een als initiator, sponsor of oorspronkelijke kredietverstrekker optredende instelling gaat;
b)
of de in artikel 405, lid 1, tweede alinea, onder a), b), c), d) of e), van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde regelingen zijn getroffen om een netto economisch belang aan te houden;
c)
elke wijziging in de onder b) bedoelde regeling om een netto economisch belang aan te houden overeenkomstig artikel 10, lid 1, onder d);
d)
bevestiging van het niveau van het bij de initiatie aangehouden belang en van de verbintenis om dit op doorlopende basis aan te houden; deze bevestiging heeft enkel betrekking op een voortzetting van de inachtneming van de oorspronkelijke verplichting en vereist geen verstrekking van gegevens over de huidige nominale of marktwaarde, dan wel over enige bijzondere waardevermindering of afschrijving van het aangehouden belang.
2. Ingeval de in artikel 405, leden 3 of 4, van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde vrijstellingen op een securitisatietransactie van toepassing zijn, verschaffen de als initiator, sponsor of oorspronkelijke kredietverstrekker optredende instellingen informatie over de toepasselijke vrijstelling aan beleggers.
3. De in de leden 1 en 2 bedoelde openbaarmakingen worden naar behoren gedocumenteerd en publiekelijk beschikbaar gesteld, behalve bij bilaterale of particuliere transacties waarbij een private melding door de partijen als voldoende wordt beschouwd. De opneming van een vermelding over de verbintenis tot het aanhouden van een belang in het prospectus voor de in het kader van het securitisatieprogramma uitgegeven effecten wordt beschouwd als een passende manier om aan het vereiste te voldoen.
4. De verschafte informatie wordt ook na de initiatie bevestigd telkens wanneer er over de transactie wordt gerapporteerd, namelijk ten minste jaarlijks en onder elk van de volgende omstandigheden:
a)
wanneer er sprake is van een inbreuk op de in artikel 405, lid 1, van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde verbintenis tot het aanhouden van een belang;
b)
wanneer de prestaties van de securitisatiepositie of de risicokenmerken van de securitisatie of van de onderliggende blootstellingen een wezenlijke verandering ondergaan;
c)
na een inbreuk op de verplichtingen die in de documentatie betreffende de securitisatie zijn opgenomen.
Artikel 23
Openbaarmaking van wezenlijk relevante gegevens
1. Initiators, sponsors en oorspronkelijke kredietverstrekkers zorgen ervoor dat beleggers gemakkelijk toegang krijgen tot alle wezenlijk relevante gegevens in de zin van artikel 409 van Verordening (EU) nr. 575/2013, zonder dat zulks te zware administratieve lasten met zich meebrengt.
2. De in artikel 409 van Verordening (EU) nr. 575/2013 bedoelde passende openbaarmaking geschiedt ten minste jaarlijks en onder de volgende omstandigheden:
a)
wanneer de prestaties van de securitisatiepositie of de risicokenmerken van de securitisatie of van de onderliggende blootstellingen een wezenlijke verandering ondergaan;
b)
na een inbreuk op de verplichtingen die in de documentatie betreffende de securitisatie zijn opgenomen;
c)
Opdat gegevens over de individuele onderliggende blootstellingen als wezenlijk relevant worden aangemerkt, worden deze gewoonlijk per lening verstrekt, maar zijn er gevallen waarin de gegevens in geaggregeerde vorm mogen worden verstrekt. Om te beoordelen of geaggregeerde informatie volstaat, moet onder meer met de volgende factoren rekening worden gehouden: de granulariteit van de onderliggende pool en het feit of het beheer van de blootstellingen in die pool op de pool zelf of op elke lening afzonderlijk is gebaseerd.
3. Het openbaarmakingsvereiste is onderworpen aan alle andere wettelijke en regelgevende vereisten die op de aanhoudende partij van toepassing zijn.
HOOFDSTUK VI
SLOTBEPALINGEN
Artikel 24
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 13 maart 2014.