NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 488/2014
ze dne 12. května 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity kadmia v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 (2) stanoví maximální limity kadmia v řadě potravin.
(2)
Vědecká komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (dále jen „komise CONTAM“) při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad EFSA“) přijala dne 30. ledna 2009 stanovisko o kadmiu v potravinách (3). Úřad EFSA v tomto stanovisku uvedl, že tolerovatelný týdenní přívod (dále jen „TWI“) kadmia činí 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti. Ve svém „Prohlášení o tolerovatelném týdenním přívodu kadmia“ (4) úřad EFSA zohlednil posouzení rizika, které nedávno provedl Společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) (5), a potvrdil, že TWI činí 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti.
(3)
Komise CONTAM dospěla ve vědeckém stanovisku o kadmiu v potravinách k závěru, že se průměrná dietární expozice kadmiu v evropských zemích blíží hodnotě TWI 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti nebo ji mírně překračuje. U některých podskupin populace může dietární expozice převyšovat hodnotu TWI zhruba dvojnásobně. Komise CONTAM dále dospěla k závěru, že i když není pravděpodobné, že by expozice jednotlivce na této úrovni měla nepříznivé účinky na funkci ledvin, je třeba expozici kadmiu na úrovni populace snížit.
(4)
Podle vědeckého stanoviska o kadmiu v potravinách vypracovaného komisí CONTAM patří mezi skupiny potravin mající hlavní podíl na dietární expozici kadmiu, zejména vzhledem k vysoké spotřebě, obiloviny a výrobky z obilovin, zelenina, ořechy a luštěniny, škrobovitá kořenová zelenina nebo brambory a maso a masné výrobky. Nejvyšší koncentrace kadmia v potravinářských komoditách byla zjištěna v mořských řasách, rybách a produktech rybolovu, v čokoládě a v potravinách pro zvláštní výživu, jakož i v houbách, olejnatých semenech a jedlých drobech.
(5)
V podrobnějším posouzení expozice, které provedl úřad ESFA v rámci své vědecké zprávy „Cadmium dietary exposure in the European population“ (6) s použitím nové komplexní databáze spotřeby potravin, jež zahrnuje aktualizované údaje o spotřebě potravin v různých členských státech a u různých věkových skupin populace, jsou uvedeny podrobnější informace o konkrétních potravinářských komoditách, které se podílejí na expozici u jednotlivých věkových skupin. V případě dospělých se na expozici podílí hlavně škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn a zelenina a zeleninové výrobky. V případě dětí a dospívajících má na expozici hlavní podíl škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn a cukr a cukrovinky, zatímco u kojenců a batolat je to nejvíce škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn, zelenina a výrobky ze zeleniny, mléko a výrobky z mléka a potraviny pro kojence a malé děti. Z podrobnějšího posouzení expozice vyplývá, že celková expozice není výsledkem jen několika hlavních zdrojů, nýbrž se na ní podílí celá řada různých skupin potravin.
(6)
Byly stanoveny maximální limity pro kadmium u celé řady potravin, mimo jiné u obilovin, zeleniny, masa, ryb, produktů rybolovu, drobů a doplňků stravy. Dosud nebyly stanoveny maximální limity v případě některých potravin, které se významně podílejí na expozici určitých skupin populace (čokoládové a kakaové výrobky, potraviny pro kojence a malé děti). Je proto nezbytné stanovit maximální limity kadmia pro tyto potraviny.
(7)
Maximální limity kontaminujících látek jsou jak u komodit, pro něž maximální limity kadmia již existují (jako je zelenina, maso, ryby, produkty rybolovu, droby a doplňky stravy), tak u komodit, pro něž jsou maximální limity stanoveny nově (jako jsou kakaové a čokoládové výrobky), stanovovány podle zásady ALARA („na co nejnižší rozumně dosažitelné úrovni“) s použitím údajů o výskytu a vzorců spotřeby potravin občany Evropské unie.
(8)
Čokoláda a kakaový prášek prodávané konečnému spotřebiteli mohou obsahovat vysoké množství kadmia a jsou významným zdrojem expozice člověka. Často jsou jejich spotřebiteli děti: například v podobě čokolády jako takové nebo slazených kakaových prášků používaných v kakaových nápojích. Při stanovování maximálních limitů kadmia je třeba zohlednit údaje o výskytu pro různé druhy čokolády a kakaového prášku prodávaných konečnému spotřebiteli. Jelikož množství kadmia v kakaových výrobcích souvisí s jejich obsahem kakaa, je vhodné stanovit různé maximální limity kadmia pro výrobky obsahující různé procentní podíly kakaa. Mělo by se tím zajistit, aby maximální limity mohla splnit i čokoláda s vyšším procentním podílem kakaa.
(9)
V některých regionech zemí, které produkují kakao, může být přirozený vysoký obsah kadmia v půdě. Proto je při stanovování maximálních limitů kadmia třeba zohlednit údaje o výskytu pro kakaové a čokoládové výrobky poskytnuté zeměmi, kde je vysoký obsah kadmia v půdě.
(10)
Počáteční a pokračovací kojenecká výživa se významně podílejí na expozici kadmiu u kojenců a malých dětí. Počáteční a pokračovací kojenecká výživa vyrobená z izolátů sójových bílkovin, samotných nebo ve směsi s bílkovinami kravského mléka, může obsahovat větší množství kadmia než mléčné výrobky, jelikož sójové boby přirozeně čerpají kadmium z půdy. Sójová kojenecká výživa je pro kojence trpící nesnášenlivostí laktózy důležitou alternativou, a musí být proto zajištěno dostatečné zásobení trhu. Pro sójové výrobky je tedy vhodné stanovit vyšší maximální limit.
(11)
Obilné příkrmy a ostatní příkrmy určené pro kojence a malé děti jsou významným zdrojem expozice kadmiu u kojenců a malých dětí. Pro obilné příkrmy a ostatní příkrmy určené pro kojence a malé děti by tedy měl být stanoven zvláštní maximální limit kadmia.
(12)
Snížené expozice u velmi ohrožené skupiny spotřebitelů lze dosáhnout stanovením maximálního limitu pro některé kategorie potravin určených pro zvláštní výživu (např. pro zvláštní léčebné účely pro kojence). Vzhledem k absenci údajů, na nichž lze tento maximální limit založit, je však třeba shromáždit údaje o výskytu za účelem případného stanovení tohoto zvláštního maximálního limitu v budoucnosti.
(13)
V případě některých konkrétních druhů zeleniny (kozí brada, pastinák, celer řapíkatý, křen) je splnění současných maximálních limitů obtížné a z údajů o výskytu, které poskytly členské státy, vyplývá, že hodnoty přírodního pozadí jsou vyšší a srovnatelné s limity pro celer bulvový. Protože je spotřeba těchto komodit nízká a má na expozici člověka zanedbatelný vliv, je vhodné zvýšit maximální limity kadmia pro pastinák, kozí bradu, celer řapíkatý a křen na hodnotu platnou pro celer bulvový.
(14)
Některé druhy ryb jsou v současné době vyňaty ze standardního maximálního limitu pro ryby, který činí 0,05 mg/kg. V případě druhu pelamida obecná (Sarda sarda), mořan obecný (Diplodus vulgaris), úhoře říčního (Anguilla anguilla), cípala šedého (Mugil labrosus labrosus), kranasů (Trachurus spp.), ryb druhu Luvarus imperialis, sardinky (Sardinops spp.) a ryb druhu Dicologoglossa cuneata z nových údajů o výskytu vyplývá, že toto vynětí již není nutné a že standardní maximální limit lze splnit dodržováním správných rybolovných postupů. Zvláštní maximální limity již tedy nejsou pro tyto druhy ryb nezbytné.
(15)
V případě tuňáka druhu Auxis, sardelí (Engraulis spp.) a mečouna obecného (Xiphias gladius) z nových údajů o výskytu vyplývá, že dodržováním správných rybolovných postupů lze splnit nižší maximální limit. Maximální limity pro tyto druhy ryb je proto vhodné změnit.
(16)
V případě sardinky obecné (Sardina pilchardus) a hlaváče zaječího (Sicyopterus lagocephalus) z údajů o výskytu vyplývá, že splnění stávajících maximálních limitů je obtížné, neboť hodnoty přírodního pozadí mohou být vyšší. Spotřeba obou těchto druhů ryb je nízká a na expozici člověka má zanedbatelný vliv. Pro tyto dva druhy ryb je proto v zájmu zajištění dostatečného zásobení trhu vhodné stanovit vyšší maximální limity.
(17)
Nařízení (ES) č. 1881/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(18)
Členským státům a provozovatelům potravinářských podniků by měl být dán čas přizpůsobit se novým maximálním limitům stanoveným tímto nařízením pro kakaové výrobky a potraviny pro kojence a malé děti. Datum použitelnosti maximálních limitů kadmia pro tyto komodity by proto mělo být odloženo.
(19)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Maximální limity kadmia stanovené v bodech 3.2.19 a 3.2.20 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006 ve znění tohoto nařízení se použijí ode dne 1. ledna 2015. Potraviny, které nesplňují tyto maximální limity a byly uvedeny na trh v souladu s právními předpisy před 1. lednem 2015, smí být po tomto datu nadále prodávány až do data minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
2. Maximální limity kadmia stanovené v bodě 3.2.7 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006 ve znění tohoto nařízení se použijí ode dne 1. ledna 2019. Potraviny, které nesplňují tyto maximální limity a byly uvedeny na trh v souladu s právními předpisy před 1. lednem 2019, smí být po tomto datu nadále prodávány až do data minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. května 2014.
VERORDENING (EU) Nr. 488/2014 VAN DE COMMISSIE
van 12 mei 2014
tot wijziging van Verordening (EG) nr. 1881/2006 wat de maximumgehalten voor cadmium in levensmiddelen betreft
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EEG) nr. 315/93 van de Raad van 8 februari 1993 tot vaststelling van communautaire procedures inzake verontreinigingen in levensmiddelen (1), en met name artikel 2, lid 3,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
In Verordening (EG) nr. 1881/2006 van de Commissie (2) zijn maximumgehalten vastgesteld voor cadmium in bepaalde levensmiddelen.
(2)
Het Wetenschappelijk Panel voor contaminanten in de voedselketen (CONTAM-panel) van de Europese Autoriteit voor voedselveiligheid (EFSA) heeft op 30 januari 2009 een wetenschappelijk advies over cadmium in levensmiddelen uitgebracht (3). In dat advies heeft de EFSA voor cadmium een toelaatbare wekelijkse inname (TWI) van 2,5 μg/kg lichaamsgewicht vastgesteld. In haar „Statement on tolerable weekly intake for cadmium” (4) heeft de EFSA rekening gehouden met de recente risicobeoordeling door het Gezamenlijk Comité van deskundigen voor levensmiddelenadditieven van de FAO/WHO (JECFA) (5), en de TWI van 2,5 μg/kg lichaamsgewicht bevestigd.
(3)
In zijn wetenschappelijk advies over cadmium in levensmiddelen heeft het CONTAM-panel geconcludeerd dat de gemiddelde blootstelling aan cadmium via voedingsmiddelen in Europese landen de TWI van 2,5 μg/kg lichaamsgewicht benadert of nipt overschrijdt. Bij bepaalde bevolkingsgroepen kan de gemiddelde inname tot twee keer zo groot zijn als de TWI. Daarnaast heeft het CONTAM-panel geconcludeerd dat de blootstelling aan cadmium op het niveau van de bevolking moet worden verlaagd, ook al zijn negatieve effecten op de nierfunctie bij een blootstelling op dit niveau onwaarschijnlijk.
(4)
Granen en graanproducten, groenten, noten en peulvruchten, zetmeelhoudende knollen of aardappelen en vlees en vleesproducten zijn volgens het wetenschappelijk advies over cadmium in levensmiddelen van het CONTAM-panel de groepen levensmiddelen die een groot aandeel hebben in de blootstelling aan cadmium via de voeding, voornamelijk vanwege de hoge mate van consumptie. De hoogste concentraties aan cadmium werden vastgesteld in de levensmiddelenproducten zeewier, vis en schaal- en schelpdieren, chocolade en levensmiddelen voor bijzondere voeding alsook fungi, oliehoudende zaden en eetbare slachtafvallen.
(5)
In een verfijnde blootstellingsbeoordeling die door de EFSA in haar wetenschappelijk verslag over „Cadmium dietary exposure in the European population” (6) is uitgevoerd, met gebruikmaking van de nieuwe uitgebreide levensmiddelenconsumptiedatabank die bijgewerkte informatie bevat met betrekking tot voedingsconsumptiecijfers van de verschillende lidstaten en voor verschillende leeftijdsgroepen van de bevolking, wordt meer gedetailleerde informatie gegeven over de levensmiddelenproducten die bijdragen aan de blootstelling per leeftijdsgroep. Voor volwassenen hebben zetmeelhoudende wortelen en knollen, graan en graanproducten en groenten en groenteproducten een groot aandeel in blootstelling. Voor kinderen en adolescenten hebben zetmeelhoudende wortelen en knollen, granen en graanproducten en suiker en suikergoed een belangrijk aandeel in blootstelling, en voor zuigelingen en peuters hebben zetmeelhoudende wortelen en knollen, granen en graanproducten, groenten en groenteproducten, melk en zuivelproducten en levensmiddelen voor zuigelingen en peuters het grootste aandeel. De verfijnde blootstellingsbeoordeling toont aan dat de totale blootstelling niet alleen het resultaat is van een kleine groep levensmiddelenproducten die voor een groot deel bijdragen, maar dat ook een aantal andere groepen levensmiddelen hier een rol in speelt.
(6)
Voor cadmium zijn maximumgehalten vastgesteld voor een verscheidenheid aan levensmiddelen, waaronder granen, groenten, vlees, vis, schaal- en schelpdieren, slachtafvallen en voedingssupplementen. Voor sommige levensmiddelen die een belangrijk aandeel hebben in de blootstelling voor bepaalde bevolkingsgroepen (chocolade en cacaoproducten, voedingsmiddelen voor zuigelingen en peuters) zijn nog geen maximumgehalten vastgesteld. Er moeten derhalve maximumgehalten voor cadmium worden vastgesteld voor die voedingsmiddelen.
(7)
Maximumgehalten voor verontreinigingen zijn vastgesteld volgens het alara-principe („as low as reasonably achievable”, zo laag als redelijkerwijs haalbaar is), zowel voor producten waarvoor al een maximumgehalte voor cadmium bestaat (zoals groenten, vlees, vis, schaal- en schelpdieren, slachtafvallen en voedingssupplementen) als voor producten waarvoor nu maximumgehalten worden vastgesteld (zoals chocola en chocolaproducten) met gebruik van gegevens over het vóórkomen en voedingsconsumptiepatronen van de burgers van de Europese Unie.
(8)
Chocolade en cacaopoeder dat aan de eindverbruiker wordt verkocht, kunnen een hoog gehalte cadmium bevatten en zijn een belangrijke bron voor menselijke blootstelling. Die producten worden veelvuldig geconsumeerd door kinderen, bijvoorbeeld chocola, rechtstreeks, of als gesuikerde cacaopoeders die in cacaodranken worden gebruikt. Bij het vaststellen van maximumgehalten voor cadmium moet rekening worden gehouden met gegevens van het vóórkomen van verschillende typen chocolade en van cacaopoeders zoals die worden verkocht aan de eindverbruiker. Aangezien cadmiumgehalten in cacaoproducten in verband staan met het cacaogehalte van die producten, is het passend om verschillende maximumgehalten voor cadmium vast te stellen voor producten die verschillende percentages aan cacao bevatten. Op die manier moeten chocoladesoorten met een hoger percentage cacao ook kunnen voldoen aan de maximumgehalten.
(9)
In sommige gebieden in landen waar cacao wordt geproduceerd, kan het cadmiumgehalte in de grond van nature hoog zijn. Er moet derhalve rekening worden gehouden met gegevens van vóórkomen van cacao- en chocoladeproducten uit landen met hoge cadmiumgehalten in de bodem bij het vaststellen van maximumgehalten voor cadmium.
(10)
Volledige zuigelingenvoeding en opvolgzuigelingenvoeding dragen aanzienlijk bij aan de blootstelling aan cadmium bij zuigelingen in peuters. Volledige zuigelingenvoeding en opvolgzuigelingenvoeding vervaardigd uit soja-eiwitisolaten of mengsels daarvan met koemelkeiwit kunnen een hoger cadmiumgehalte hebben dan melkproducten, aangezien sojabonen van nature cadmium opnemen uit de bodem. Zuigelingenvoeding vervaardigd uit soja is een belangrijk alternatief voor zuigelingen met lactose-intolerantie. Een voldoende marktvoorziening moet daarom worden gegarandeerd. Daarom moeten hogere maximumgehalten voor sojaproducten worden vastgesteld.
(11)
Bewerkte voedingsmiddelen op basis van granen en andere babyvoeding voor zuigelingen en peuters zijn een belangrijke bron van blootstelling aan cadmium voor zuigelingen en peuters. Daarom moet een speciaal maximumgehalte voor cadmium worden vastgesteld voor bewerkte voedingsmiddelen op basis van granen en andere babyvoeding.
(12)
Verminderde blootstelling van een zeer kwetsbare consumentengroep kan worden bereikt door een maximumgehalte voor bepaalde categorieën voedingsmiddelen voor bijzondere voeding (zoals zuigelingenvoeding voor medisch gebruik) vast te stellen. Bij gebrek aan gegevens om een dergelijk maximumgehalte te onderbouwen moeten echter gegevens over het vóórkomen worden verzameld, met het oog op het mogelijke vaststellen van een specifiek maximumgehalte in de toekomst.
(13)
Voor bepaalde groenten (schorseneren, pastinaken, bleekselderij, mierikswortel) is het moeilijk aan de maximumgehalten te voldoen, en gegevens van het vóórkomen die door de lidstaten zijn geleverd, tonen aan dat de natuurlijke achtergrondconcentraties hoger zijn en vergelijkbaar zijn met die van knolselderij. Aangezien de consumptie van deze producten laag is en de effecten op de blootstelling bij mensen verwaarloosbaar is, moeten de maximumgehalten voor cadmium voor pastinaken, schorseneren, bleekselderij en mierikswortel worden verhoogd naar dat voor knolselderij.
(14)
Het algemene maximumgehalte voor vis van 0,05 mg/kg geldt momenteel niet voor bepaalde soorten vis. Voor de vissoorten bonito (Sarda sarda), tweebandenbrasem (Diplodus vulgaris), paling (Anguilla anguilla), diklipharder (Mugil labrosus labrosus), horsmakreel (Trachurus spp.), haanvis (Luvarus imperialis), sardinops (Sardinops spp.) en Franse tong (Dicologoglossa cuneata) tonen nieuwe gegevens over het vóórkomen aan dat dit niet langer noodzakelijk is en dat aan het algemene maximumgehalte kan worden voldaan door goede visserijpraktijken te volgen. Voor die vissoorten zijn specifieke maximumgehalten dus niet langer noodzakelijk.
(15)
Voor kogeltonijn (Auxis spp.), ansjovis (Engraulis spp.) en zwaardvis (Xiphias gladius) tonen nieuwe gegevens over het vóórkomen aan dat door een goede visserijpraktijk te volgen, aan een lager maximumgehalte kan worden voldaan. De maximumgehalten voor die vissoorten moeten daarom worden aangepast.
(16)
Voor sardines (Sardina pilchardus) en bichique (Sicyopterus lagocephalus) tonen nieuwe gegevens over het vóórkomen aan dat het moeilijk is aan de bestaande maximumgehalten te voldoen, aangezien de natuurlijke achtergrondconcentraties hoger kunnen zijn. Voor beide vissoorten is de consumptie laag en van verwaarloosbare invloed op de menselijke blootstelling. Voor die twee vissoorten moeten daarom hogere maximumgehalten worden vastgesteld om de marktvoorziening te garanderen.
(17)
Verordening (EG) nr. 1881/2006 moet daarom dienovereenkomstig worden gewijzigd.
(18)
De lidstaten en de exploitanten van levensmiddelenbedrijven moet de nodige tijd worden gegeven om zich aan de nieuwe maximumgehalten voor cacaoproducten en voedingsmiddelen voor zuigelingen en peuters die bij deze verordening zijn vastgesteld aan te passen. De toepassing van de maximumgehalten voor die producten moet daarom worden uitgesteld.
(19)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Permanent Comité voor de voedselketen en de diergezondheid,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De bijlage bij Verordening (EG) nr. 1881/2006 wordt gewijzigd overeenkomstig de bijlage bij deze verordening.
Artikel 2
1. De maximumgehalten voor cadmium die zijn vastgesteld in de punten 3.2.19 en 3.2.20 van de bijlage bij Verordening (EG) nr. 1881/2006, zoals gewijzigd bij deze verordening, zijn van toepassing met ingang van 1 januari 2015. Levensmiddelen die niet aan deze maximumgehalten voldoen maar die voor 1 januari 2015 wettelijk in de handel zijn gebracht, mogen na die datum in de handel blijven tot aan hun datum van minimale houdbaarheid of uiterste gebruiksdatum.
2. De maximumgehalten voor cadmium die zijn vastgesteld in punt 3.2.7 van de bijlage bij Verordening (EG) nr. 1881/2006, zoals gewijzigd bij deze verordening, is van toepassing met ingang van 1 januari 2019. Levensmiddelen die niet aan deze maximumgehalten voldoen maar die voor 1 januari 2019 wettelijk in de handel zijn gebracht, mogen na die datum in de handel blijven tot aan hun datum van minimale houdbaarheid of uiterste gebruiksdatum.
Artikel 3
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 12 mei 2014.