NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU, EURATOM) č. 883/2013
ze dne 11. září 2013
o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 325 této smlouvy, ve spojení se Smlouvou o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména s článkem 106a této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Účetního dvora (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Orgány Unie a členské státy přikládají velký význam ochraně finančních zájmů Unie a boji proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu tyto zájmy. Odpovědnost Komise je z tohoto hlediska úzce spjata s jejím úkolem plnit rozpočet podle článku 317 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a význam této činnosti potvrzuje článek 325 Smlouvy o fungování EU.
(2)
K uskutečnění uvedeného cíle je třeba použít všechny dostupné prostředky, především v souvislosti s vyšetřovacími úkoly přenesenými na úroveň Unie, při zachování současného rozdělení a vyvážení odpovědností mezi Unií a členskými státy.
(3)
Za účelem posílení prostředků pro boj proti podvodům a při zachování zásady samostatnosti vnitřní organizace každého orgánu zřídila Komise rozhodnutím 1999/352/ES, ESUO, Euratom (3) v rámci svých vlastních útvarů Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „úřad“), pověřený správním vyšetřováním podvodů. Komise úřadu poskytla plnou nezávislost při plnění jeho vyšetřovací funkce. Podle rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom má úřad za účelem vyšetřování vykonávat pravomoci svěřené právem Unie.
(4)
Za účelem právní úpravy vyšetřování prováděných úřadem bylo přijato nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 (4). Aby se posílila efektivita vyšetřovacích činností úřadu a s ohledem na hodnocení činnosti úřadu ze strany orgánů Unie, zejména hodnotící zprávu Komise z dubna roku 2003 a zvláštní zprávy Účetního dvora č. 1/2005 (5) a č. 2/2011 (6) o řízení úřadu, je třeba stávající právní rámec pozměnit.
(5)
Působnost úřadu by měla zahrnovat provádění vyšetřování v rámci orgánů, institucí a subjektů zřízených Smlouvami nebo na jejich základě (dále jen „orgány, instituce a jiné subjekty“) a výkon vyšetřovací pravomoci svěřené Komisi příslušnými akty Unie, jakož i poskytování pomoci Komise členským státům při organizování úzké a pravidelné spolupráce mezi jejich příslušnými orgány. Na základě své operační praxe v této oblasti by úřad měl rovněž přispívat k vytváření a rozvoji metod pro předcházení podvodům, úplatkářství i jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie a pro boj proti nim.
(6)
Příslušnost úřadu, jak byla stanovena Komisí, se týká vedle ochrany finančních zájmů všech činností spojených s ochranou zájmů Unie před nedovoleným jednáním, které by mohlo vést ke správnímu nebo trestnímu řízení.
(7)
Uplatňováním tohoto nařízení by neměla být dotčena rozsáhlejší ochrana, jež může vyplývat z ustanovení Smluv.
(8)
S ohledem na nutnost posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie by měl mít úřad možnost provádět vnitřní vyšetřování ve všech orgánech, institucích a jiných subjektech.
(9)
V souvislosti s vnějším vyšetřováním je vhodné svěřit úřadu výkon pravomocí svěřených Komisi nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (7). Dále je vhodné umožnit úřadu výkon ostatních pravomocí svěřených Komisi za účelem kontrol a inspekcí na místě v členských státech, především za účelem odhalení nesrovnalostí podle článku 9 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (8).
(10)
Efektivita činnosti úřadu závisí z velké části na spolupráci s členskými státy. Je třeba, aby členské státy určily své příslušné orgány, které budou schopny poskytnout úřadu potřebnou podporu při výkonu jeho úkolů. V případech, kdy členské státy nezřídily zvláštní útvar na vnitrostátní úrovni, jehož úkolem by bylo koordinovat ochranu finančních zájmů Unie a boj proti podvodům, měla by být určena služba („koordinační služba pro boj proti podvodům“), která by usnadňovala účinnou spolupráci a výměnu informací s úřadem.
(11)
Úřad by měl mít v rámci vnějších vyšetřování přístup k veškerým relevantním informacím, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů Unie.
(12)
Vyšetřování by měla být prováděna v souladu se Smlouvami, a zejména s Protokolem č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie, a při dodržování služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie stanoveného v nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (9) (dále jen „služební řád“) a statutu poslanců Evropského parlamentu, jakož i při plném dodržování lidských práv a základních svobod, zejména zásady spravedlnosti, práva osob na vyjádření se ke skutečnostem, které se jich týkají, a zásady, že závěry vyšetřování mohou být založeny pouze na skutečnostech s důkazní hodnotou. Za tímto účelem by měly orgány, instituce a subjekty stanovit podmínky, za kterých mají být vnitřní vyšetřování prováděna.
(13)
Vnitřní vyšetřování mohou být prováděna pouze tehdy, má-li úřad zaručený vstup do všech prostor orgánů, institucí a jiných subjektů a ke všem jejich informacím a dokumentům.
(14)
Je třeba, aby přesnost informací, které v rámci své působnosti úřad obdrží, byla okamžitě vyhodnocena. Za tímto účelem by měl mít úřad před zahájením vyšetřování právo na přístup k veškerým relevantním informacím v databázích, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů, je-li to nezbytné k posouzení toho, zda mají tvrzení reálný základ.
(15)
Je třeba stanovit konkrétní povinnost úřadu poskytovat informace orgánům, institucím a jiným subjektům o probíhajících vyšetřováních v případě, že se vyšetřovaný případ týká některého úředníka, jiného zaměstnance, člena orgánu nebo instituce, vedoucího jiného subjektu nebo pracovníka, nebo v případě, že může ochrana finančních zájmů Unie vyžadovat přijetí preventivních opatření.
(16)
Je třeba stanovit jasná pravidla, která umožní orgánům, institucím a jiným subjektům rychle prošetřit případy, do nichž se úřad rozhodne nezasahovat, ale která současně potvrdí prioritní pravomoc úřadu vést vnitřní vyšetřování ve věcech týkajících se finančních zájmů Unie.
(17)
Za účelem zajištění nezávislosti úřadu při plnění úkolů, které mu byly svěřeny tímto nařízením, by měl mít jeho generální ředitel možnost zahájit vyšetřování z vlastního podnětu. Pokud úřad provádí vyšetřování, neměly by příslušné orgány, instituce a jiné subjekty vést souběžné vyšetřování týchž skutečností, pokud se s úřadem nedohodnou jinak.
(18)
Vyšetřování by měl řídit generální ředitel úřadu zcela nezávisle na orgánech, institucích a jiných subjektech a na dozorčím výboru. Za tímto účelem by měl mít generální ředitel možnost přijmout obecné zásady vyšetřovacích postupů určené zaměstnancům úřadu. Tyto obecné zásady by měly pro zaměstnance stanovit praktická vodítka, pokud jde o vedení vyšetřování, a procesní záruky a práva dotčených osob nebo svědků, podrobné informace ohledně vnitřního poradního a kontrolního postupu, jimiž se je třeba řídit, včetně kontroly souladu s právem. V zájmu větší transparentnosti v souvislosti s vedením vyšetřování by tyto obecné zásady měly být veřejnosti zpřístupněny na internetových stránkách úřadu. Uvedené obecné zásady by neměly zakládat či měnit jakákoli práva nebo povinnosti vyplývající z tohoto nařízení.
(19)
V souladu s článkem 21 služebního řádu by zaměstnanci úřadu měli vést vyšetřování v souladu s obecnými zásadami vyšetřovacích postupů a na základě individuálních pokynů generálního ředitele úřadu k jednotlivým případům.
(20)
V souladu se služebním řádem by zaměstnanci úřadu měli své vyšetřovací úkoly vykonávat zcela nezávisle a vyhnout se střetu zájmů. Zaměstnanci úřadu by měli generálního ředitele okamžitě informovat, pokud se určité vyšetřování týká záležitosti, na níž mají jakékoliv osobní zájmy, které by mohly omezit jejich nezávislost nebo by takto mohly být vnímány, zejména pokud byli do vyšetřované záležitosti zapojeni jiným způsobem.
(21)
Vnější a vnitřní vyšetřování prováděná úřadem se částečně řídí odlišnými pravidly. Úřadu by však mělo být dovoleno, aby, kdykoli je to nezbytné, kombinoval v rámci jednoho vyšetřování prvky vnějšího i vnitřního vyšetřování, aniž by musel zahajovat dvě samostatná vyšetřování.
(22)
V zájmu právní jistoty je nezbytné přesně vymezit procesní záruky použitelné při vyšetřováních vedených úřadem, a to s ohledem na správní povahu těchto vyšetřování.
(23)
Procesní záruky a základní práva dotčených osob a svědků by měly být dodržovány bez jakékoli diskriminace vždy a ve všech fázích vnějšího i vnitřního vyšetřování, a to zejména při sdělování informací o probíhajícím vyšetřování. Při poskytování jakýchkoli informací o vyšetřováních prováděných úřadem Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru, a to jak v případě dvoustranného sdělování informací, tak v rámci výměny názorů, by měla být dodržována důvěrnost vyšetřování, zákonná práva dotčených osob a případně vnitrostátní předpisy vztahující se na soudní řízení. Informace předané nebo obdržené během vyšetřování by měly být zpracovávány v souladu s právem Unie v oblasti ochrany údajů. Výměny informací by měly probíhat v souladu se zásadou přiměřenosti a zásadou „vědět jen to nejnutnější“.
(24)
V zájmu posílení ochrany individuálních práv vyšetřovaných osob by v závěrech nemělo být uváděno jméno dotčené osoby, aniž byla této osobě dána možnost vyjádřit se ke skutečnostem, které se jí týkají.
(25)
Generální ředitel by měl dohlížet na to, aby při jakémkoli sdělování informací veřejnosti byla dodržována zákonná práva dotčených osob.
(26)
Úřad i orgány, instituce a jiné subjekty účastnící se vyšetřování by měly chránit svobodu projevu v souladu s Listinou základních práv Evropské unie a novinářské zdroje.
(27)
Generální ředitel by měl zajišťovat ochranu osobních údajů a dodržování důvěrnosti informací získaných v průběhu vyšetřování. Úředníkům a ostatním zaměstnancům Unie by měla být zajištěna stejná právní ochrana, jaká je stanovena ve služebním řádu.
(28)
K zajištění toho, aby byly výsledky vyšetřování prováděných úřadem zohledňovány a aby byla přijata nezbytná následná opatření, je nezbytné stanovit, že zprávy mohou představovat důkazní materiály přípustné ve správním nebo soudním řízení. Za tímto účelem by tyto zprávy měly být vypracovávány v souladu s pravidly platnými pro vypracování úředních zpráv v členských státech.
(29)
V případě, že by skutečnosti uvedené v závěrečné zprávě z vnitřního vyšetřování mohly být základem pro trestní stíhání, by měly být informace v tomto směru předány soudním orgánům dotčeného členského státu. V doporučeních připojených k závěrečné zprávě z vyšetřování by měl generální ředitel uvést, zda by vzhledem k povaze skutečností a k rozsahu jejich finančního dopadu bylo možné dále postupovat účinněji prostřednictvím vnitřních opatření orgánu, instituce nebo subjektu.
(30)
V případech, kdy generální ředitel předá soudním orgánům dotčeného členského státu informace získané úřadem v průběhu vnitřních vyšetřování, by tímto předáním informací neměla být dotčena následná právní kvalifikace ze strany vnitrostátního soudního orgánu, pokud jde o nezbytnost vyšetřovacích postupů.
(31)
Je na příslušných orgánech členských států nebo popřípadě orgánech, institucích a jiných subjektech, aby rozhodly, jaká opatření by měla být po dokončení vyšetřování učiněna na základě závěrečné zprávy vypracované úřadem.
(32)
Úřad by měl za účelem zlepšení své efektivity vědět, jaké důsledky byly vyvozeny ze závěrů jeho vyšetřování. Orgánům, institucím a jiným subjektům Unie a případně příslušným orgánům členských států by proto měla být uložena povinnost informovat úřad na jeho žádost o případných opatřeních přijatých v návaznosti na informace, které jim úřad předal.
(33)
S ohledem na významné výhody plynoucí z intenzivnější spolupráce mezi úřadem, Eurojustem, Europolem a příslušnými orgány členských států by úřad měl mít možnost uzavřít s nimi správní ujednání, jejichž cílem může být zejména usnadnění praktické spolupráce a výměna informací o technických a operačních záležitostech, aniž by tím však vznikaly další právní povinnosti.
(34)
Aby mohlo dojít k posílení spolupráce mezi úřadem, Eurojustem a příslušnými orgány členských států ve vztahu ke skutečnostem, které mohou být předmětem trestního vyšetřování, měl by úřad informovat Eurojust zejména o těch případech, kdy existuje podezření na podvod, úplatkářství nebo jiné protiprávní jednání ohrožující finanční zájmy Unie, přičemž by se mohlo jednat o závažnou trestnou činnost. Jestliže je k informacím připojena výzva k provedení konkrétních trestněprávních vyšetřovacích úkonů, měly by být tyto informace předány příslušným orgánům dotčených členských států v příslušných případech předtím, než jimi poskytnuté informace úřad předá Eurojustu nebo Europolu.
(35)
V zájmu úspěšné spolupráce úřadu, příslušných orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, příslušných orgánů členských států, příslušných orgánů ze třetích zemí a mezinárodních organizací by mělo docházet ke vzájemné výměně informací. Tato výměna informací by měla probíhat v souladu se zásadami důvěrnosti a pravidly o ochraně údajů stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (10). Úřad by měl zejména ověřit, že příjemce má příslušné pravomoci a že předání údajů je nezbytné. Výměny informací s Eurojustem by měly probíhat v mezích působnosti Eurojustu, který se týká koordinace v případech závažné trestné činnosti, jež přesahují hranice jednotlivých zemí.
(36)
S ohledem na objem finančních prostředků Unie vyčleněných pro odvětví vnější pomoci, na počet vyšetřování, která úřad v tomto odvětví vede, i na mezinárodní spolupráci pro účely vyšetřování by měl mít úřad při plnění svých úkolů možnost zajistit si případně v koordinaci s jinými příslušnými útvary prostřednictvím správních ujednání praktickou pomoc příslušných orgánů ve třetích zemích a mezinárodních organizací, aniž by tím však vznikaly další právní povinnosti.
(37)
Úřad by měl být při plnění svých úkolů nezávislý. K posílení této nezávislosti by vyšetřovací funkce úřadu měla podléhat pravidelné kontrole ze strany dozorčího výboru složeného z nezávislých samostatných osob, které jsou vysoce kvalifikovány v oblastech působnosti úřadu. Dozorčí výbor by neměl zasahovat do probíhajících vyšetřování. K jeho úkolům by rovněž mělo patřit napomáhání generálními řediteli při výkonu jeho povinností.
(38)
Je zapotřebí stanovit kritéria a postupy pro jmenování členů dozorčího výboru a dále upřesnit úkoly dozorčího výboru, které vyplývají z jeho působnosti.
(39)
Měl by být vypracován rezervní seznam kandidátů, kteří by mohli nahradit členy dozorčího výboru na zbývající část funkčního období v případě, že jeden nebo více členů odstoupí z funkce, zemře nebo se stane jinak neschopným výkonu svých úkolů.
(40)
Aby mohl dozorčí výbor vykonávat svoje poslání účinně, měl by úřad zaručit nezávislé fungování jeho sekretariátu.
(41)
Mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí by měla jednou ročně proběhnout výměna názorů. Předmětem této výměny názorů by měly být mimo jiné strategické priority politiky v oblasti vyšetřování a efektivita práce úřadu z hlediska výkonu jeho působnosti, aniž by došlo k jakémukoli zásahu do jeho nezávislosti při vedení vyšetřování. Příprava na výměnu názorů by měla proběhnout na technické úrovni a měla by v nezbytném rozsahu zahrnovat přípravné setkání příslušných útvarů dotčených orgánů. Při projednávání efektivity práce úřadu z hlediska výkonu jeho působnosti by orgány účastnící se výměny názorů měly mít možnost se zabývat statistickými informacemi o opatřeních navazujících na vyšetřování ze strany úřadu a na informace předané úřadem.
(42)
V zájmu zajištění úplné nezávislosti fungování úřadu by jeho generální ředitel měl být jmenován na neobnovitelné funkční období sedmi let.
(43)
Funkce generálního ředitele úřadu je zvláště důležitá rovněž pro Evropský parlament a Radu. Osoba jmenovaná generálním ředitelem by měla mít co nejširší podporu a uznání ze strany Evropského parlamentu, Rady a Komise. Komise by proto měla usilovat o to, aby v rámci postupu konzultace dosáhla s Evropským parlamentem a Radou vzájemné dohody.
(44)
Výzva k podávání přihlášek na místo generálního ředitele by měla být zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději šest měsíců před koncem funkčního období stávajícího generálního ředitele. Výzvu k podávání přihlášek by měla vypracovat Komise na základě výsledku úzkých konzultací s Evropským parlamentem a Radou. Výzva by měla obsahovat kritéria pro výběr, včetně požadavků, jež by uchazeči o místo generálního ředitele měli splňovat.
(45)
Generální ředitel by měl pravidelně informovat dozorčí výbor o případech, u kterých byly předány informace soudním orgánům členských států, a o celkovém počtu případů úřadu, jimiž se tyto soudní orgány dotčených členských států zabývaly v návaznosti na vyšetřování provedené úřadem.
(46)
S ohledem na zkušenosti z operativní činnosti by bylo vhodné umožnit generálnímu řediteli úřadu pověřit výkonem některých svých funkcí jednoho nebo více zaměstnanců úřadu.
(47)
Generální ředitel by měl zavést vnitřní poradní a kontrolní mechanismus, včetně kontroly souladu s právem, který se bude zejména týkat povinnosti dodržování procesních záruk a základních práv dotčených osob a vnitrostátního práva dotčených členských států.
(48)
V zájmu zajištění nezávislosti úřadu by Komise měla rozhodnout o přenesení náležitých pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování na generálního ředitele.
(49)
Toto nařízení žádným způsobem nesnižuje pravomoci a odpovědnost členských států přijímat opatření k boji proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Pověření nezávislého úřadu vedením vnějších správních vyšetřování v této oblasti je plně v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
(50)
V případě zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce by Komise měla posoudit nutnost změny tohoto nařízení.
(51)
Toto nařízení dodržuje základní práva a je v souladu zejména se zásadami uznanými Listinou základních práv Evropské unie.
(52)
V souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) 45/2001 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který své stanovisko předložil dne 1. června 2011 (11).
(53)
Vzhledem ke značnému počtu nezbytných změn by mělo být nařízení (ES) č. 1073/1999 zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(54)
Podle čl. 106a odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o ESAE“), která rozšiřuje používání článku 325 Smlouvy o fungování EU na Evropské společenství pro atomovou energii (Euratom), by měla být pravidla pro vyšetřování vedená úřadem, pokud jde o Unii, použitelná i pro Euratom. Podle čl. 106a odst. 2 Smlouvy o ESAE je nutné odkazy na Unii v článku 325 Smlouvy o fungování EU chápat jako odkazy na Euratom, a odkazy na Unii obsažené v tomto nařízení v sobě tudíž zahrnují, pokud to kontext vyžaduje, odkazy na Euratom. Nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (12) by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle a úkoly
1. Za účelem posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen souhrnně „Unie“, pokud to kontext vyžaduje) vykonává Evropský úřad pro boj proti podvodům, zřízený rozhodnutím 1999/352/ES, ESUO, Euratom (dále jen „úřad“), pravomoci týkající se vyšetřování svěřené Komisi:
a)
příslušnými akty Unie a
b)
příslušnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci, které Unie uzavřela se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
2. Úřad zajišťuje pomoc Komise členským státům při organizování úzké a pravidelné spolupráce mezi jejich příslušnými orgány za účelem koordinace jejich opatření zaměřených na ochranu finančních zájmů Unie před podvody. Úřad přispívá k vytváření a rozvoji metod prevence a boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Úřad podporuje a koordinuje sdílení operačních zkušeností a osvědčených procesních postupů se členskými státy a mezi nimi v oblasti ochrany finančních zájmů Unie a rovněž podporuje společné kroky v boji proti podvodům uskutečňované členskými státy na dobrovolném základě.
3. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčeny:
a)
Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie;
b)
statut poslanců Evropského parlamentu;
c)
služební řád;
d)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001.
4. V rámci orgánů, institucí a jiných subjektů založených Smlouvami nebo na jejich základě (dále jen „orgány, instituce a jiné subjekty“) provádí úřad správní vyšetřování za účelem boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Vyšetřuje proto závažné skutečnosti související s výkonem služebních povinností, které by mohly znamenat zanedbání povinností ze strany úředníků a zaměstnanců Unie, jež by mohlo vést k disciplinárnímu, popřípadě trestnímu stíhání, nebo zanedbání obdobných povinností členy orgánů a institucí, vedoucími pracovníky jiných subjektů nebo pracovníky orgánů, institucí a subjektů, na které se nevztahuje služební řád (dále společně jen „úředníci, jiní zaměstnanci, členové orgánů nebo institucí, vedoucí jiných subjektů nebo pracovníci“).
5. Za účelem uplatňování tohoto nařízení mohou příslušné orgány členských států a orgány, instituce a jiné subjekty uzavřít s úřadem správní ujednání. Tato správní ujednání se mohou týkat zejména předávání informací a provádění vyšetřování.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančními zájmy Unie“ příjmy, výdaje a aktiva, na něž se vztahuje rozpočet Evropské unie, a příjmy, výdaje a aktiva, na něž se vztahují rozpočty orgánů, institucí a jiných subjektů a rozpočty jimi spravované a kontrolované;
2)
„nesrovnalostí“„nesrovnalost“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95;
3)
„podvodem, úplatkářstvím a jiným protiprávním jednáním ohrožujícím finanční zájmy Unie“ podvod, úplatkářství a jiné protiprávní jednání ohrožující finanční zájmy Unie ve smyslu příslušných právních aktů Unie;
4)
„správním vyšetřováním“ (dále jen „vyšetřování“) jakákoli inspekce, kontrola a jiné opatření prováděné úřadem podle článků 3 a 4 za účelem dosažení cílů uvedených v článku 1 a případně označení vyšetřovaných činností za nedovolené; těmito vyšetřováními nejsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států zahájit trestní stíhání;
5)
„dotčenou osobou“ jakákoli osoba nebo hospodářský subjekt, které jsou podezřelé z toho, že se dopustily podvodu, úplatkářství nebo jiného protiprávního jednání ohrožujícího finanční zájmy Unie, a které jsou proto vyšetřovány úřadem;
6)
„hospodářským subjektem“ hospodářský subjekt ve smyslu nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 a nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96;
7)
„správními ujednáními“ ujednání technické nebo operační povahy uzavřená úřadem, jejichž cílem může být zejména usnadnění spolupráce a výměny informací mezi stranami těchto ujednání a jež nezakládají další právní povinnosti.
Článek 3
Vnější vyšetřování
1. Úřad vykonává pravomoc svěřenou Komisi nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 provádět kontroly a inspekce na místě v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci a jinými platnými právními nástroji ve třetích zemích a v prostorách mezinárodních organizací.
V rámci své vyšetřovací funkce provádí úřad kontroly a inspekce podle čl. 9 odst. 1 nařízení (Euratom, ES) č. 2988/95 a podle odvětvových předpisů, na něž se odkazuje v čl. 9 odst. 2 výše uvedeného nařízení, v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci a jinými platnými právními nástroji ve třetích zemích a v prostorách mezinárodních organizací.
2. Za účelem zjištění podvodu, úplatkářství nebo jiného protiprávního jednání ohrožujícího finanční zájmy Unie v souvislosti s dohodou o grantu nebo rozhodnutím či smlouvou týkající se financování ze strany Unie má úřad v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 oprávnění provádět kontroly a inspekce na místě u hospodářských subjektů.
3. Během kontrol a inspekcí na místě jednají zaměstnanci úřadu podle příslušných právních předpisů Unie, v souladu s pravidly a zvyklostmi dotyčného členského státu a v souladu s procesními zárukami uvedenými v tomto nařízení.
Příslušný orgán dotčeného členského státu poskytne na žádost úřadu zaměstnancům úřadu pomoc nezbytnou k účinnému splnění jejich úkolů, upřesněných v písemném zmocnění uvedeném v čl. 7 odst. 2. Jestliže tato pomoc vyžaduje podle vnitrostátních předpisů povolení soudního orgánu, musí být o toto povolení požádáno.
Dotčený členský stát dbá v souladu s nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 na to, aby byl zaměstnancům úřadu umožněn přístup ke všem informacím a dokumentům týkajícím se skutečností, které jsou předmětem vyšetřování a jsou nezbytné pro efektivní a účinné provedení kontrol a inspekcí na místě, a to za stejných podmínek jako příslušným orgánům tohoto členského státu a v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy.
4. Pro účely tohoto nařízení určí členské státy službu (dále jen „koordinační služba pro boj proti podvodům“), která bude napomáhat účinné spolupráci a výměně informací včetně informací operační povahy s úřadem. V příslušných případech a v souladu s vnitrostátním právem může být koordinační služba pro boj proti podvodům považována za příslušný orgán pro účely tohoto nařízení.
5. V případě, že je to nutné pro účely zjištění, zda došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, má úřad v průběhu vnějšího vyšetřování přístup ke všem relevantním informacím, které souvisejí s vyšetřovanými skutečnostmi a které mají orgány, instituce a subjekty v držení, včetně informací v databázích. Za tímto účelem se použijí ustanovení čl. 4 odst. 2 a 4.
6. Pokud se úřad ještě před rozhodnutím, zda zahájit vnější vyšetřování, zabývá informacemi naznačujícími, že došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, může informovat příslušné orgány dotčených členských států, případně příslušné útvary Komise.
Aniž jsou dotčeny odvětvové předpisy, na které se odkazuje v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95, zajistí příslušné orgány dotčených členských států, že budou podniknuty vhodné kroky v souladu s vnitrostátním právem, na nichž se může úřad podílet. Příslušné orgány dotčených členských států na požádání informují úřad o podniknutých krocích a o skutečnostech zjištěných na základě těchto informací, jak je uvedeno v prvním pododstavci tohoto odstavce.
Článek 4
Vnitřní vyšetřování
1. V oblastech uvedených v článku 1 provádí úřad správní vyšetřování uvnitř orgánů, institucí a jiných subjektů (dále jen „vnitřní vyšetřování“).
Tato vnitřní vyšetřování se provádějí v souladu s podmínkami stanovenými tímto nařízením a rozhodnutími přijatými daným orgánem, institucí nebo jiným subjektem.
2. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1:
a)
má úřad právo na okamžitý a neohlášený přístup k jakýmkoli relevantním informacím, včetně informací v databázích, drženým orgány, institucemi nebo jinými subjekty a právo na okamžitý a neohlášený přístup do jejich prostor. Úřad má možnost kontrolovat účetnictví orgánů, institucí a jiných subjektů. Úřad může pořizovat kopie a získávat výtahy z každého dokumentu a z obsahu každého nosiče informací, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů, a v případě potřeby si ponechat tyto dokumenty nebo informace, hrozí-li nebezpečí jejich zmizení;
b)
úřad může od úředníků, jiných zaměstnanců, členů orgánů nebo institucí, vedoucích jiných subjektů nebo pracovníků požadovat ústní poskytnutí informací, mimo jiné i formou výslechu, a písemné poskytnutí informací.
3. V souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 může úřad provádět kontroly a inspekce na místě v prostorách hospodářských subjektů, aby získal přístup k relevantním informacím o skutečnostech, které jsou předmětem vnitřního vyšetřování.
4. Orgány, instituce a jiné subjekty jsou informovány, pokud zaměstnanci úřadu provádějí v jejich prostorách vnitřní vyšetřování nebo nahlížejí do dokumentů nebo žádají informace, které mají tyto orgány, instituce a jiné subjekty v držení. Aniž jsou dotčeny články 10 a 11 tohoto nařízení, může úřad kdykoli předat příslušnému orgánu, instituci nebo jinému subjektu informace získané při vnitřních vyšetřováních.
5. Orgány, instituce a jiné subjekty zavedou vhodné postupy a přijmou potřebná opatření k tomu, aby byla ve všech fázích vnitřního vyšetřování zajištěna důvěrnost.
6. Pokud se při vnitřním vyšetřování zjistí, že by dotčenou osobou mohl být některý z úředníků, jiných zaměstnanců, členů orgánů nebo institucí, vedoucích jiných subjektů nebo pracovníků, je o tom informován orgán, instituce nebo jiný subjekt, ke kterému tato osoba patří.
V případech, kdy důvěrnost vnitřního vyšetřování nemůže být zajištěna obvyklými způsoby komunikace, použije úřad k podání informací vhodné alternativní cesty.
Ve výjimečných případech lze na základě odůvodněného rozhodnutí generálního ředitele, které bude po uzavření vyšetřování předáno dozorčímu výboru, poskytnutí těchto informací pozdržet.
7. Rozhodnutí, které má podle odstavce 1 přijmout každý orgán, instituce nebo jiný subjekt, obsahuje zejména pravidlo týkající se povinnosti úředníků, jiných zaměstnanců, členů orgánů nebo institucí, vedoucích jiných subjektů nebo pracovníků spolupracovat s úřadem a poskytovat mu informace, přičemž musí být zajištěna důvěrnost vnitřního vyšetřování.
8. Pokud se úřad ještě před rozhodnutím, zda zahájit vnitřní vyšetřování, zabývá informacemi naznačujícími, že došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, může informovat dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt. Dotčený orgán, instituce nebo jiný subjekt na požádání informují úřad o veškerých podniknutých krocích a o skutečnostech zjištěných na základě těchto informací.
V případě potřeby informuje úřad také příslušné orgány dotčeného členského státu. V tomto případě se uplatní procesní požadavky stanovené v čl. 9 odst. 4 druhém a třetím pododstavci. Rozhodnou-li se příslušné orgány na základě informací, které jim byly poskytnuty, podniknout jakékoli kroky v souladu s vnitrostátním právem, informují o nich na požádání úřad.
Článek 5
Zahájení vyšetřování
1. Generální ředitel může zahájit vyšetřování v případě, že existuje dostatečně závažné podezření, které může být založeno i na informacích od třetí osoby nebo na anonymních informacích, že došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Rozhodnutí generálního ředitele zahájit nebo nezahájit vyšetřování zohledňuje priority politiky v oblasti vyšetřování a roční plán řízení úřadu stanovené podle čl. 17 odst. 5. Toto rozhodnutí rovněž zohledňuje potřebu účinného využívání zdrojů úřadu a přiměřenosti použitých prostředků. V případě vnitřních vyšetřování je třeba brát zvláštní ohled na to, který orgán, instituce nebo jiný subjekt se nachází v nejvýhodnější pozici k jejich vedení, a to zejména na základě povahy skutečností, skutečného nebo potenciálního finančního dopadu případu a pravděpodobnosti následných soudních opatření.
2. Rozhodnutí o zahájení vnějšího vyšetřování přijímá generální ředitel, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost dotčeného členského státu nebo jakéhokoliv orgánu, instituce nebo jiného subjektu Unie.
Rozhodnutí o zahájení vnitřního vyšetřování přijímá generální ředitel, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost jednoho z orgánů, institucí nebo jiných subjektů, ve kterých má vyšetřování probíhat, nebo na žádost členského státu.
3. Zvažuje-li generální ředitel, zda zahájí vnitřní vyšetřování na žádost podle odstavce 2, nebo vede-li úřad vnitřní vyšetřování, dotčené orgány, instituce nebo jiné subjekty nezahájí souběžné vyšetřování týchž skutečností, pokud se s úřadem nedohodnou jinak.
4. Rozhodnutí o zahájení nebo nezahájení vyšetřování se přijme do dvou měsíců ode dne, kdy byla úřadu doručena žádost podle odstavce 2. Rozhodnutí se neprodleně oznámí členskému státu, orgánu, instituci nebo jinému subjektu, které žádost podaly. Rozhodnutí o nezahájení vyšetřování musí být odůvodněno. Jestliže tato dvouměsíční lhůta uplyne, aniž úřad přijal rozhodnutí, má se za to, že se úřad rozhodl vyšetřování nezahájit.
V případě, že úředník, jiný zaměstnanec, člen orgánu nebo instituce, vedoucí jiného subjektu nebo pracovník, který jedná v souladu s článkem 22a služebního řádu, poskytne úřadu informace týkající se podezření na podvod či nesrovnalost, úřad ho informuje o rozhodnutí o zahájení nebo nezahájení vyšetřování v souvislosti s předmětnými skutečnostmi.
5. Pokud generální ředitel rozhodne, že vnitřní vyšetřování nezahájí, může neprodleně předat veškeré relevantní informace dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu, aby na jejich základě mohly přijmout náležitá opatření v souladu s pravidly, která se na daný orgán, instituci nebo jiný subjekt vztahují. Úřad se případně dohodne s orgánem, institucí nebo jiným subjektem na vhodných opatřeních na ochranu důvěrnosti zdroje těchto informací, a je-li to nutné, požádá o poskytnutí informací ohledně následně přijatých opatření.
6. Pokud generální ředitel rozhodne, že vnější vyšetřování nezahájí, může neprodleně předat veškeré relevantní informace příslušným orgánům dotčeného členského státu, aby na jejich základě mohly přijmout náležitá opatření v souladu se svými vnitrostátními předpisy. V případě potřeby úřad rovněž informuje dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt.
Článek 6
Přístup k informacím v databázích před zahájením vyšetřování
1. Je-li to nezbytné k posouzení toho, zda mají tvrzení reálný základ, má úřad před zahájením vyšetřování právo na přístup k veškerým relevantním informacím v databázích, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů. Toto právo na přístup musí být uplatněno ve lhůtě, kterou úřad stanoví a která je nezbytná k urychlenému posouzení tvrzení. Při uplatňování tohoto práva na přístup dodržuje úřad zásady nezbytnosti a přiměřenosti.
2. Dotčený orgán, instituce nebo jiný subjekt musí loajálně spolupracovat tím, že úřadu umožní získat veškeré relevantní informace za podmínek, jež budou uvedeny v rozhodnutích přijatých podle čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Postup při vyšetřování
1. Vyšetřování řídí generální ředitel, v příslušných případech na základě písemných pokynů. Vyšetřování vedou pod jeho řízením zaměstnanci úřadu, které určil.
2. Zaměstnanci úřadu provádějí své úkoly po předložení písemného zmocnění, ve kterém je uvedena jejich totožnost a jejich funkce. Generální ředitel vydá toto zmocnění, v němž jsou uvedeny předmět a účel vyšetřování, právní základ pro provádění tohoto vyšetřování a vyšetřovací pravomoci, které z tohoto základu vyplývají.
3. Příslušné orgány členských států v souladu s vnitrostátními předpisy poskytují zaměstnancům úřadu nezbytnou pomoc, aby jim umožnily efektivně plnit jejich úkoly.
Orgány, instituce a jiné subjekty zajistí, aby jejich úředníci, jiní zaměstnanci, členové, vedoucí a pracovníci poskytovali zaměstnancům úřadu nezbytnou pomoc, jež jim umožní efektivně plnit jejich úkoly.
4. Jestliže jsou v určitém vyšetřování současně vnější i vnitřní prvky, uplatní se odpovídajícím způsobem články 3 a 4.
5. Vyšetřování probíhá bez přerušení po dobu, která musí být přiměřená okolnostem a složitosti případu.
6. Pokud se při vyšetřování zjistí, že by mohlo být vhodné přijmout preventivní správní opatření k ochraně finančních zájmů Unie, informuje úřad neprodleně dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt o probíhajícím vyšetřování. Předávané informace obsahují následující údaje:
a)
totožnost dotčeného úředníka, jiného zaměstnance, člena orgánu nebo instituce, vedoucího jiného subjektu nebo pracovníka a shrnutí předmětných skutečností;
b)
veškeré informace, které mohou dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu pomoci při rozhodování o tom, zda je vhodné přijmout preventivní správní opatření na ochranu finančních zájmů Unie;
c)
veškerá doporučená zvláštní opatření na ochranu důvěrnosti, zejména v případech, které vyžadují použití vyšetřovacích opatření, která spadají do pravomoci vnitrostátního soudního orgánu, nebo v případě vnějšího vyšetřování, do pravomoci vnitrostátního orgánu, v souladu s použitelnými vnitrostátními předpisy týkajícími se vyšetřování.
Dotčený orgán, instituce nebo jiný subjekt mohou kdykoliv v úzké spolupráci s úřadem rozhodnout o přijetí jakýchkoli vhodných preventivních opatření, včetně opatření na ochranu důkazů, a o rozhodnutí přijmout tato opatření neprodleně informují úřad.
7. V nezbytných případech je na příslušných orgánech členských států, aby na žádost úřadu učinily vhodná preventivní opatření podle vnitrostátního práva, zejména opatření na zajištění důkazů.
8. Nelze-li vyšetřování skončit do 12 měsíců od zahájení, podává generální ředitel po uplynutí této lhůty 12 měsíců a poté každých šest měsíců dozorčímu výboru zprávu obsahující důvody a nápravná opatření navrhována s cílem vyšetřování urychlit.
Článek 8
Povinnost informovat úřad
1. Orgány, instituce a jiné subjekty předají neprodleně úřadu veškeré informace týkající se možných případů podvodů, úplatkářství nebo jiného protiprávního jednání ohrožujícího finanční zájmy Unie.
2. Orgány, instituce a jiné subjekty a v rozsahu umožněném jejich vnitrostátním právem příslušné orgány členských států předají úřadu na jeho žádost nebo z vlastního podnětu všechny dokumenty a informace, které mají v držení a které souvisejí s vyšetřováním, jež úřad provádí.
3. Orgány, instituce a jiné subjekty a v rozsahu umožněném jejich vnitrostátním právem příslušné orgány členských států předají úřadu další dokumenty nebo informace, které považují za významné, které mají v držení a které se týkají boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
Článek 9
Procesní záruky
1. Úřad v rámci svého vyšetřování shromažďuje důkazy ve prospěch i v neprospěch dotčené osoby. Vyšetřování musí být prováděna objektivně a nestranně a v souladu se zásadou presumpce neviny a procesními zárukami stanovenými v tomto článku.
2. Během vyšetřování může úřad kdykoliv vyslechnout dotčenou osobu nebo svědka. Vyslýchaná osoba má právo nevypovídat ve svůj neprospěch.
Výzva k výslechu musí být dotčené osobě zaslána nejméně deset pracovních dní před jeho uskutečněním. Tuto lhůtu lze zkrátit, pokud s tím dotčená osoba výslovně souhlasí, nebo na základě řádně odůvodněné naléhavosti vyšetřování. V posledně uvedeném případě nesmí být tato lhůta kratší než 24 hodin. Výzva obsahuje výčet práv dotčené osoby, zejména právo na pomoc osoby, kterou si sama zvolí.
Výzva k výslechu musí být svědkovi zaslána nejméně 24 hodin před jeho uskutečněním. Tuto lhůtu lze zkrátit, pokud s tím svědek výslovně souhlasí, nebo na základě řádně odůvodněné naléhavosti vyšetřování.
Požadavky uvedené ve druhém a třetím pododstavci se nevztahují na záznam prohlášení v rámci kontrol a inspekcí na místě.
Pokud v průběhu výslechu nasvědčují zjištěné skutečnosti tomu, že svědek může být dotčenou osobou, výslech se ukončí. Okamžitě se uplatní procesní pravidla podle toho odstavce a podle odstavců 3 a 4. Svědek je neprodleně seznámen s právy, jež má jako dotčená osoba, a na požádání obdrží kopii záznamu jakýchkoli prohlášení, která v minulosti učinil. Dřívější prohlášení této osoby nesmí úřad proti ní použít, aniž jí nejprve poskytne příležitost se k jejich obsahu vyjádřit.
Úřad vyhotoví záznam výslechu a vyslýchané osobě umožní k tomuto záznamu přístup, aby ho vyslýchaná osoba mohla potvrdit nebo k němu připojit připomínky. Úřad poskytne dotčené osobě kopii tohoto záznamu.
3. Pokud se v rámci vyšetřování zjistí, že dotčenou osobou může být úředník, jiný zaměstnanec, člen orgánu nebo instituce, vedoucí jiného subjektu nebo pracovník, je tato dotčená osoba v tomto smyslu informována, pokud tím není dotčen průběh vyšetřování nebo vyšetřovacích postupů spadajících do působnosti vnitrostátního soudního orgánu.
4. Aniž jsou dotčeny čl. 4 odst. 6 a čl. 7 odst. 6, jakmile je vyšetřování skončeno a předtím, než jsou vypracovány závěry, které se dotčené osoby jmenovitě týkají, musí být této osobě poskytnuta příležitost se ke skutečnostem, které se jí týkají, vyjádřit.
Za tímto účelem úřad dotčenou osobu vyzve, aby se vyjádřila buď písemně, nebo v rozhovoru s určenými zaměstnanci úřadu. Tato výzva musí obsahovat shrnutí skutečností, které se dotčené osoby týkají, informace požadované podle článků 11 a 12 nařízení (ES) č. 45/2001, a dále lhůtu pro vyjádření, která nesmí být kratší než 10 pracovních dní od obdržení této výzvy. Tuto lhůtu lze zkrátit, pokud s tím dotčená osoba výslovně souhlasí, nebo na základě řádně odůvodněné naléhavosti vyšetřování. Závěrečná zpráva o vyšetřování musí na veškerá tato vyjádření odkazovat.
V náležitě odůvodněných případech, kdy je to nezbytné k zachování důvěrnosti vyšetřování nebo kdy se použijí vyšetřovací postupy, které spadají do působnosti vnitrostátního soudního orgánu, může generální ředitel rozhodnout, že splnění povinnosti vyzvat dotčenou osobu k vyjádření bude odloženo.
V případech uvedených v čl. 1 odst. 2 přílohy IX služebního řádu, jestliže orgán, instituce nebo subjekt na žádost generálního ředitele o odklad splnění povinnosti vyzvat dotčenou osobu k vyjádření nezareaguje do jednoho měsíce, má se za to, že odpověděl kladně.
5. Vyslýchaná osoba má právo používat kterýkoli z úředních jazyků orgánů Unie. Úředníci nebo jiní zaměstnanci Unie však mohou být vyzváni, aby použili některý z úředních jazyků orgánů Unie, který dobře ovládají.
Článek 10
Důvěrnost a ochrana údajů
1. Informace předané nebo získané v rámci vnějšího vyšetřování v jakékoli formě jsou chráněny podle předpisů, které se na tato vyšetřování vztahují.
2. Na informace předané nebo získané v rámci vnitřního vyšetřování v jakékoli formě se vztahuje služební tajemství a jsou chráněny podle předpisů použitelných pro orgány Unie.
3. Dotčené orgány, instituce nebo jiné subjekty zajišťují dodržování důvěrnosti vyšetřování prováděných úřadem, zachování zákonných práv dotčených osob a v případě soudních řízení dodržování všech vnitrostátních předpisů vztahujících se na tato řízení.
4. Úřad může jmenovat v souladu s článkem 24 nařízení (ES) č. 45/2001 inspektora ochrany údajů.
5. Generální ředitel zajistí, aby byly veškeré informace veřejnosti poskytovány neutrálním a nestranným způsobem a při zveřejňování byla dodržena důvěrnost vyšetřování a soulad se zásadami stanovenými v tomto článku a v čl. 9 odst. 1.
V souladu se služebním řádem se zaměstnanci úřadu zdrží jakéhokoli nedovoleného zveřejnění informací získaných při plnění svých povinností, pokud již tyto informace nebyly zveřejněny nebo veřejnosti zpřístupněny, a touto povinností jsou vázáni i po odchodu ze služby.
Článek 11
Zpráva o vyšetřování a opatření, jež mají být přijata po vyšetřování
1. Po dokončení vyšetřování vypracuje úřad pod vedením generálního ředitele zprávu. V této zprávě jsou uvedeny právní základ pro vyšetřování, procesní úkony, zjištěné skutečnosti a jejich předběžná právní kvalifikace, odhadovaný finanční dopad zjištěných skutečností, dodržení procesních záruk v souladu s článkem 9 a závěry vyšetřování.
Ke zprávě budou připojena doporučení generálního ředitele, zda je třeba přijmout opatření, či nikoliv. V těchto doporučeních jsou v příslušných případech uvedena veškerá disciplinární, správní, finanční nebo soudní opatření dotčených orgánů, institucí a subjektů a příslušných orgánů dotčených členských států, a zejména upřesněny odhadované částky, které mají být vymáhány, a předběžná právní kvalifikace zjištěných skutečností.
2. Při vypracovávání těchto zpráv a doporučení je nutné zohlednit vnitrostátní právo dotčeného členského státu. Takto vypracované zprávy představují stejným způsobem a za stejných podmínek jako úřední zprávy vypracované vnitrostátními správními kontrolory důkazy přípustné ve správním nebo soudním řízení členského státu, pokud je jejich použití nezbytné. Vztahují se na ně stejná pravidla hodnocení, jako tomu je u úředních zpráv vypracovaných vnitrostátními správními kontrolory, a mají stejnou důkazní hodnotu jako tyto zprávy.
3. Zprávy a doporučení vypracované po skončení vnějšího vyšetřování a veškeré důležité související dokumenty se podle předpisů o vnějších vyšetřováních předají příslušným orgánům dotčených členských států a v případě potřeby příslušným útvarům Komise.
4. Zprávy a doporučení vypracované po skončení vnitřního vyšetřování a veškeré důležité související dokumenty se předají dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu. Uvedený orgán, instituce nebo jiný subjekt přijme taková opatření především disciplinární nebo právní povahy, která jsou vzhledem k výsledkům vnitřního vyšetřování nezbytná, a uvědomí o nich úřad ve lhůtě, která je v doporučeních připojených ke zprávě stanovena, a to na žádost úřadu.
5. Jsou-li ve zprávě vypracované na základě vnitřního vyšetřování uvedeny skutečnosti, které by mohly být předmětem trestního stíhání, předají se tyto informace soudním orgánům dotčeného členského státu.
6. Příslušné orgány dotčených členských států zašlou na žádost úřadu včas informace o případných opatřeních přijatých v návaznosti na doporučení generálního ředitele podle odstavce 3 a v návaznosti na informace předané úřadem podle odstavce 5.
7. Aniž je dotčen odstavec 4, pokud během vyšetřování nebyly zjištěny žádné důkazy proti dotčené osobě, generální ředitel vyšetřování týkající se dotčené osoby ukončí a o této skutečnosti ji do deseti pracovních dní vyrozumí.
8. Pokud o to informátor, který úřadu poskytl informace, jež vedly k vyšetřování nebo s ním souvisely, požádá, úřad může uvedeného informátora uvědomit o ukončení vyšetřování. Úřad však může takovouto žádost zamítnout, domnívá-li se, že by touto žádostí mohly být dotčeny oprávněné zájmy dotčené osoby, účinnost vyšetřování a opatření přijatých na jeho základě nebo požadavky na zachování důvěrnosti.
Článek 12
Výměna informací mezi úřadem a příslušnými orgány členských států
1. Aniž jsou dotčeny články 10 a 11 tohoto nařízení a ustanovení nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96, může úřad předat příslušným orgánům dotčených členských států informace získané při vnějších vyšetřováních, a to v dostatečném předstihu, tak aby mohly uskutečnit vhodné kroky v souladu se svým vnitrostátním právem.
2. Aniž jsou dotčeny články 10 a 11, předá generální ředitel soudním orgánům dotčeného členského státu informace, které úřad v průběhu vnitřních vyšetřování získal o skutečnostech, jež spadají do příslušnosti vnitrostátního soudního orgánu.
V souladu s článkem 4, a aniž je dotčen článek 10, generální ředitel rovněž předá informace uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce včetně totožnosti dotčené osoby, shrnutí zjištěných skutečností, jejich předběžné právní kvalifikace a očekávaného dopadu na finanční zájmy Unie dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu.
Použije se čl. 9 odst. 4.
3. Aniž je dotčeno jejich vnitrostátní právo, informují příslušné orgány dotčeného členského státu úřad z vlastního podnětu nebo na jeho žádost včas o opatřeních přijatých na základě informací, které jim byly předány podle tohoto článku.
4. Úřad může předkládat důkazy v řízeních před vnitrostátními soudy v souladu s vnitrostátním právem a se služebním řádem.
Článek 13
Spolupráce úřadu s Eurojustem a Europolem
1. V rámci své působnosti chránit finanční zájmy Unie úřad podle potřeby spolupracuje s Eurojustem a s Evropským policejním úřadem (Europolem). Jestliže je to pro usnadnění této spolupráce nezbytné, dohodne se úřad s Eurojustem a Europolem na správních ujednáních. Tato pracovní ujednání se mohou týkat výměny operačních, strategických nebo technických informací, včetně osobních údajů a utajovaných informací a na požádání i zpráv o pokroku.
Pokud to může podpořit a posílit koordinaci a spolupráci mezi vnitrostátními orgány pověřenými vyšetřováním a stíháním nebo pokud úřad předal příslušným orgánům členských států informace nasvědčující tomu, že mohlo dojít k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, přičemž by se mohlo jednat o závažnou trestnou činnost, předá úřad relevantní informace Eurojustu, a to v mezích působnosti Eurojustu.
2. Úřad včas vyrozumí příslušné orgány dotčených členských států, pokud informace jimi poskytnuté předává Eurojustu nebo Europolu.
Článek 14
Spolupráce s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi
1. Úřad může případně uzavřít správní ujednání s příslušnými orgány ve třetích zemích a s mezinárodními organizacemi. Úřad své kroky případně koordinuje s příslušnými útvary Komise a s Evropskou službou pro vnější činnost, a to zejména před uzavřením těchto ujednání. Tato ujednání se mohou týkat výměny operačních, strategických nebo technických informací a na požádání i zpráv o pokroku.
2. Úřad vyrozumí příslušné orgány dotčených členských států předtím, než informace jimi poskytnuté předá příslušným orgánům ve třetích zemích nebo mezinárodním organizacím.
Úřad vede evidenci veškerých případů předání osobních údajů včetně důvodů předání, v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 15
Dozorčí výbor
1. Dozorčí výbor pravidelně dohlíží na to, jak úřad plní svou vyšetřovací funkci, přičemž jeho cílem je posilovat nezávislost úřadu při řádném výkonu pravomocí, které mu jsou svěřeny tímto nařízením.
Dozorčí výbor zejména dohlíží na vývoj v oblasti uplatňování procesních záruk a délky vyšetřování na základě informací, které mu podává generální ředitel v souladu s čl. 7 odst. 8.
Dozorčí výbor podává generálnímu řediteli stanoviska a ve vhodných případech i doporučení, pokud jde mimo jiné o zdroje potřebné k výkonu vyšetřovací funkce úřadu, vyšetřovací priority úřadu a délku trvání vyšetřování. Tato stanoviska může vydávat z vlastního podnětu, na žádost generálního ředitele nebo na žádost orgánu, instituce nebo jiného subjektu, avšak do právě probíhajících vyšetřování nezasahuje.
Kopie stanovisek vydaných podle třetího pododstavce se zašle orgánům, institucím nebo jiným subjektům.
Pokud to situace náležitě ospravedlňuje, může dozorčí výbor úřad požádat o doplňující informace o vyšetřováních, včetně zpráv a doporučeních týkajících se skončených vyšetřování, avšak do probíhajících vyšetřování nezasahuje.
2. Dozorčí výbor se skládá z pěti nezávislých členů, kteří mají zkušenosti z vysoké soudní, vyšetřovací nebo podobné funkce související s oblastmi činnosti úřadu. Tyto osoby jmenuje vzájemnou dohodou Evropský parlament, Rada a Komise.
Rozhodnutí o jmenování členů dozorčího výboru obsahuje rovněž rezervní seznam případných členů, kteří by v případě odstoupení z funkce, úmrtí nebo trvalé pracovní neschopnosti jednoho nebo několika členů dozorčího výboru tyto členy nahradili na zbývající část funkčního období.
3. Funkční období členů dozorčího výboru je pětileté a není obnovitelné. Střídavě se budou obměňovat tři a dva členové, aby byly zachovány odborné schopnosti výboru.
4. Po uplynutí funkčního období zůstávají členové dozorčího výboru ve funkci, dokud nejsou nahrazeni.
5. Pokud člen dozorčího výboru přestane splňovat podmínky nezbytné pro výkon svých povinností nebo pokud byl shledán vinným z jejich závažného porušení, mohou jej Evropský parlament, Rada a Komise vzájemnou dohodou zbavit výkonu funkce.
6. V souladu s příslušnými předpisy Komise obdrží členové dozorčího výboru denní příspěvek a náhradu výdajů vzniklých v souvislosti s plněním jejich úkolů.
7. Při plnění svých úkolů nesmějí členové dozorčího výboru požadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu, instituce nebo jiného subjektu.
8. Dozorčí výbor jmenuje svého předsedu. Přijme svůj jednací řád, který je před přijetím pro informaci předložen Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a evropskému inspektorovi ochrany údajů. Schůze dozorčího výboru svolává jeho předseda nebo generální ředitel. Výbor se schází nejméně desetkrát ročně. Dozorčí výbor přijímá rozhodnutí většinou všech svých členů. Jeho sekretariát zajišťuje úřad, a to v úzké konzultaci s dozorčím výborem.
9. Dozorčí výbor vydává ročně nejméně jednu zprávu o své činnosti, jejímž předmětem je především posouzení nezávislosti úřadu, uplatňování procesních záruk a délka vyšetřování. Tyto zprávy se zasílají rovněž Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
Dozorčí výbor může Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru předkládat zprávy o výsledcích vyšetřování úřadu a následných opatřeních přijatých na základě těchto výsledků.
Článek 16
Výměna názorů s orgány
1. Evropský parlament, Rada a Komise se jednou ročně scházejí s generálním ředitelem, aby si vyměnili názory na politické úrovni a prodiskutovali politiku úřadu, pokud jde o metody předcházení podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie a pokud jde o metody boje proti nim. Výměny názorů se účastní dozorčí výbor. Na žádost Evropského parlamentu, Rady, Komise, generálního ředitele nebo dozorčího výboru mohou být ad hoc přizváni k účasti zástupci Účetního dvora, Eurojustu nebo Europolu.
2. Výměna názorů se může týkat:
a)
strategických priorit politiky úřadu v oblasti vyšetřování;
b)
stanovisek a zpráv o činnosti dozorčího výboru podle článku 15;
c)
zpráv generálního ředitele podle čl. 17 odst. 4 a v příslušných případech veškerých dalších zpráv orgánů, které souvisejí s působností úřadu;
d)
rámce pro vztahy mezi úřadem a orgány, institucemi a jinými subjekty;
e)
rámce pro vztahy mezi úřadem a příslušnými orgány členských států;
f)
vztahů mezi úřadem a příslušnými orgány ve třetích zemích, jakož i mezinárodními organizacemi, v rámci ujednání uvedených v tomto nařízení;
g)
efektivity činností úřadu při výkonu jeho působnosti.
3. Všechny orgány účastnící se výměny názorů dbají na to, aby výměna názorů nezasahovala do probíhajících vyšetřování.
4. Orgány účastnící se výměny názorů ve svých opatřeních zohlední názory vyjádřené při této výměně. Ve zprávách podle čl. 17 odst. 4 uvede generální ředitel informace o případných opatřeních přijatých úřadem.
Článek 17
Generální ředitel
1. V čele úřadu stojí generální ředitel. Generálního ředitele jmenuje Komise postupem podle odstavce 2. Funkční období generálního ředitele je sedm let a není obnovitelné.
2. S cílem jmenovat nového generálního ředitele zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie výzvu k podávání přihlášek. Tato výzva se zveřejňuje nejpozději šest měsíců před koncem funkčního období stávajícího generálního ředitele. Poté, co dozorčí výbor vydá příznivé stanovisko k výběrovému řízení provedenému Komisí, sestaví Komise seznam uchazečů s vhodnou kvalifikací. Generálního ředitele jmenuje Komise po konzultaci s Evropským parlamentem a Radou.
3. Generální ředitel úřadu nesmí při plnění svých úkolů týkajících se zahájení a provádění vnějších a vnitřních vyšetřování nebo vypracování zpráv z těchto vyšetřování vyžadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu, instituce nebo jiného subjektu. Pokud se generální ředitel úřadu domnívá, že opatření přijaté Komisí ohrožuje jeho nezávislost, okamžitě o tom informuje dozorčí výbor a rozhodne o tom, zda proti Komisi podá žalobu k Soudnímu dvoru.
4. Generální ředitel pravidelně podává zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru o výsledcích vyšetřování prováděných úřadem, podniknutých krocích a problémech, se kterými se setkal, při zachování důvěrnosti vyšetřování, dodržení zákonných práv dotčených osob a informátorů a v případě potřeby při dodržení vnitrostátního práva použitelného na soudní řízení.
5. Generální ředitel každoročně v rámci ročního plánu řízení určí priority politiky úřadu v oblasti vyšetřování a před jejich zveřejněním je předá dozorčímu výboru.
Pravidelně informuje dozorčí výbor o činnosti úřadu, o plnění jeho vyšetřovací funkce a o opatřeních přijatých na základě vyšetřování.
Generální ředitel pravidelně informuje dozorčí výbor:
a)
o případech, kdy jeho doporučení nebyla respektována;
b)
o případech, kdy byly předány informace soudním orgánům členských států;
c)
o délce vyšetřování v souladu s čl. 7 odst. 8.
6. Generální ředitel může písemně pověřit jednoho nebo více zaměstnanců úřadu výkonem některých svých funkcí podle článku 5, čl. 7 odst. 2, čl. 11 odst. 7 a čl. 12 odst. 2, přičemž stanoví podmínky a rozsah tohoto pověření.
7. Generální ředitel zavede vnitřní poradní a kontrolní postup, včetně kontroly souladu s právem, který se bude mimo jiné týkat dodržování procesních záruk a základních práv dotčených osob a vnitrostátního práva dotčených členských států, se zvláštním zřetelem k čl. 11 odst. 2.
8. Generální ředitel přijme obecné zásady vyšetřovacích postupů určené zaměstnancům úřadu. Tyto obecné zásady budou v souladu s tímto nařízením a budou se týkat mimo jiné:
a)
vedení vyšetřování;
b)
procesních záruk;
c)
podrobných informací ohledně vnitřních poradních a kontrolních postupů včetně kontroly souladu s právem;
d)
ochrany údajů.
Tyto obecné zásady a jakékoli jejich změny jsou přijaty poté, co je dozorčímu výboru poskytnuta příležitost se k nim vyjádřit, a předají se pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a Komisi a jsou pro informaci zveřejněny na internetových stránkách úřadu ve všech úředních jazycích orgánů Unie.
9. Před uložením jakékoli disciplinární sankce vůči generálnímu řediteli konzultuje Komise dozorčí výbor.
Uložení jakékoli disciplinární sankce vůči generálnímu řediteli je předmětem odůvodněného rozhodnutí, které je předáno pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a dozorčímu výboru.
10. Veškeré odkazy na „ředitele“ úřadu v jakémkoli právním textu se považují za odkaz na generálního ředitele.
Článek 18
Financování
Celkové prostředky úřadu včetně prostředků pro dozorčí výbor a jeho sekretariát se zapisují do zvláštní rozpočtové linie oddílu souhrnného rozpočtu Evropské unie, který se týká Komise, a jsou podrobně uvedeny v příloze tohoto oddílu.
Plán pracovních míst úřadu včetně sekretariátu dozorčího výboru je uveden v příloze k plánu pracovních míst Komise.
Článek 19
Hodnotící zpráva
Do 2. října 2017 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o používání tohoto nařízení. K této zprávě bude připojeno stanovisko dozorčího výboru a ve zprávě bude uvedeno, zda je nutné toto nařízení změnit.
Článek 20
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1073/1999 a nařízení (Euratom) č. 1074/1999 se zrušují.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 21
Vstup v platnost a přechodná ustanovení
1. Toto nařízení vstupuje v platnost první den měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Článek 15 odst. 3 se použije na dobu trvání funkčního období členů dozorčího výboru, kteří budou ve funkci v době vstupu tohoto nařízení v platnost. Ihned po vstupu tohoto nařízení v platnost vybere předseda Evropského parlamentu losem dva členy dozorčího výboru, jejichž služební povinnosti budou odchylně od čl. 15 odst. 3 první věty ukončeny po uplynutí prvních 36 měsíců jejich funkčního období. Na místo dvou odcházejících členů budou automaticky na funkční období pěti let jmenováni dva noví členové, a to na základě a v pořadí podle seznamu uvedeného v čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu, Rady a Komise 2012/45/EU, Euratom ze dne 23. ledna 2012, kterým se jmenují členové dozorčího výboru Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) (13). Těmito dvěma novými členy budou první dvě osoby z uvedeného seznamu.
3. Třetí věta čl. 17 odst. 1 se použije na dobu funkčního období generálního ředitele, který bude ve funkci v době vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. září 2013.
VERORDENING (EU, EURATOM) Nr. 883/2013 VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD
van 11 september 2013
betreffende onderzoeken door het Europees Bureau voor fraudebestrijding (OLAF) en tot intrekking van Verordening (EG) nr. 1073/1999 van het Europees Parlement en de Raad en Verordening (Euratom) nr. 1074/1999 van de Raad
HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 325, in samenhang met het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Atoomenergie, en met name artikel 106 bis,
Gezien het voorstel van de Europese Commissie,
Na toezending van het ontwerp van wetgevingshandeling aan de nationale parlementen,
Gezien het advies van de Rekenkamer (1),
Handelend volgens de gewone wetgevingsprocedure (2),
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De instellingen van de Unie en de lidstaten hechten groot belang aan de bescherming van de financiële belangen van de Unie en aan de bestrijding van fraude, corruptie en andere onwettige activiteiten waardoor die belangen worden geschaad. De verantwoordelijkheid van de Commissie in dit verband is nauw verweven met de uit hoofde van artikel 317 van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie op haar rustende taak de begroting uit te voeren, en het belang van actie in dezen wordt bevestigd door artikel 325 VWEU.
(2)
Alle beschikbare middelen moeten worden ingezet om deze doelstelling te verwezenlijken, met name in het kader van de onderzoekopdracht van de Unie, onder behoud van de huidige verdeling van de verantwoordelijkheden tussen de Unie en de lidstaten en van het thans daarbij bestaande evenwicht.
(3)
Ter versterking van de middelen voor fraudebestrijding heeft de Commissie, bij Besluit 1999/352/EG, EGKS, Euratom (3) en met eerbiediging van het beginsel van interne organisatorische autonomie van elke instelling, intern het Europees Bureau voor fraudebestrijding („het Bureau”) opgericht en belast met het verrichten van administratieve fraudeonderzoeken. De Commissie heeft dit Bureau voor de uitoefening van zijn onderzoekstaken volledige onafhankelijkheid toegekend. In Besluit 1999/352/EG, EGKS, Euratom is, wat de onderzoekstaak betreft, bepaald dat dit Bureau de bij het Unierecht toebedeelde bevoegdheden uitoefent.
(4)
In Verordening (EG) nr. 1073/1999 van het Europees Parlement en de Raad (4) zijn de voorschriften betreffende de onderzoeken door het Bureau vastgesteld. Om de doeltreffendheid van het optreden van het Bureau te vergroten en in het licht van de evaluatie van zijn activiteiten door de instellingen van de Unie, met name het evaluatieverslag van de Commissie van april 2003 en de speciale verslagen van de Rekenkamer nr. 1/2005 (5) en nr. 2/2011 (6) over het beheer van het Bureau is het nodig het vigerende rechtskader te herzien.
(5)
De opdracht van het Bureau dient te bestaan in het verrichten van onderzoeken binnen de instellingen, organen en instanties, opgericht bij de Verdragen of op basis daarvan (hierna „instellingen, organen en instanties” genoemd) en het uitoefenen van bij de toepasselijke rechtshandelingen van de Unie aan de Commissie toevertrouwde onderzoekstaken; tevens dient het Bureau de lidstaten de bijstand van de Commissie te bieden bij het organiseren van een nauwe, regelmatige samenwerking tussen hun bevoegde autoriteiten. Het Bureau dient ook bij te dragen aan het ontwerpen en uitwerken van methoden voor de preventie en bestrijding van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad, uitgaande van de ervaring die het in de praktijk op dit gebied heeft opgedaan.
(6)
De verantwoordelijkheid van het door de Commissie opgerichte Bureau blijft niet beperkt tot de bescherming van de financiële belangen, maar strekt zich uit tot alle werkzaamheden ter vrijwaring van de belangen van de Unie tegen onregelmatige handelingen waartegen administratieve of strafrechtelijke vervolging kan worden ingesteld.
(7)
Deze verordening dient van toepassing te zijn onverminderd een eventuele verdergaande bescherming die uit de bepalingen van de Verdragen voortvloeit.
(8)
Gezien de noodzaak van een krachtigere bestrijding van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad, moet het Bureau bij alle instellingen, organen en instanties interne onderzoeken kunnen verrichten.
(9)
In het kader van externe onderzoeken moet aan het Bureau de uitoefening worden toevertrouwd van de bevoegdheden die aan de Commissie zijn toegekend bij Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96 van de Raad van 11 november 1996 betreffende de controles en verificaties ter plaatse die door de Commissie worden uitgevoerd ter bescherming van de financiële belangen van de Europese Gemeenschappen tegen fraude en andere onregelmatigheden (7). Bovendien dient aan het Bureau te worden toegestaan de overige bevoegdheden uit te oefenen die aan de Commissie zijn toegekend voor het verrichten van controles en verificaties ter plaatse in de lidstaten, met name om onregelmatigheden op te sporen overeenkomstig artikel 9 vanVerordening (EG, Euratom) nr. 2988/95 van de Raad van 18 december 1995 betreffende de bescherming van de financiële belangen van de Europese Gemeenschappen (8).
(10)
De operationele slagkracht van het Bureau hangt in belangrijke mate af van de samenwerking met de lidstaten. Het is noodzakelijk dat de lidstaten de bevoegde autoriteiten aanwijzen die het Bureau de voor de vervulling van zijn taken vereiste bijstand kunnen verlenen. In het geval dat lidstaten geen gespecialiseerde dienst in het leven hebben geroepen die tot taak heeft de bescherming van de financiële belangen van de Unie en de bestrijding van fraude op het nationale vlak te coördineren, dient een dienst („de coördinatiedienst fraudebestrijding”) te worden aangewezen om een doeltreffende samenwerking en uitwisseling van informatie met het Bureau te faciliteren.
(11)
Het Bureau moet toegang hebben tot alle relevante informatie die in het bezit is van de instellingen, organen en instanties van de Unie en die met externe onderzoeken verband houdt.
(12)
Onderzoeken moeten worden uitgevoerd conform de Verdragen en met name Protocol nr. 7 betreffende de voorrechten en immuniteiten van de Europese Unie, met inachtneming van het Statuut van de ambtenaren van de Europese Unie en de Regeling welke van toepassing is op de andere personeelsleden van de Europese Unie als vastgelegd in Verordening (EEG, Euratom, EGKS) nr. 259/68 van de Raad (9), hierna „het Ambtenarenstatuut” genoemd, en van het Statuut van de leden van het Europees Parlement, en onder volledige eerbiediging van de rechten van de mens en de fundamentele vrijheden, en met name van het billijkheidsbeginsel, van het recht van de betrokkene zich over de hem betreffende feiten uit te spreken en van het recht dat de bevindingen van een onderzoek alleen mogen berusten op elementen die bewijskracht hebben. De instellingen, organen en instanties dienen daartoe de voorwaarden en nadere regelingen vast te stellen waaronder interne onderzoeken worden verricht.
(13)
Interne onderzoeken kunnen alleen worden uitgevoerd indien het Bureau de toegang wordt gegarandeerd tot alle gebouwen van de instellingen, organen en instanties en tot alle informatie en alle documenten die deze in hun bezit hebben.
(14)
De juistheid van de informatie die het Bureau in verband met zijn opdracht wordt verstrekt moet onverwijld worden beoordeeld. Daartoe dient het Bureau, voordat er een onderzoek wordt geopend, toegang te krijgen tot alle relevante informatie in databases die worden beheerd door de instellingen, organen en instanties wanneer dit onontbeerlijk is om te beoordelen of vermoedens op feitelijke gronden gebaseerd zijn.
(15)
De verplichting voor het Bureau om de instellingen, organen en instanties van lopende onderzoeken in kennis te stellen wanneer een ambtenaar, een ander personeelslid, een lid van een instelling of orgaan, een hoofd van een instantie of een personeelslid bij de onderzochte feiten betrokken is of wanneer voorzorgsmaatregelen moeten worden genomen om de financiële belangen van de Unie te beschermen, moet in gedetailleerde bepalingen worden omschreven.
(16)
Er dienen duidelijke regels te worden opgesteld die niet alleen bevestigen dat het Bureau in eerste instantie bevoegd is om interne onderzoeken te verrichten inzake aangelegenheden waarbij de financiële belangen van de Unie in het geding zijn, maar ook de instellingen, organen en instanties in staat stellen snel dergelijke onderzoeken uit te voeren in gevallen waarin het Bureau besluit niet op te treden.
(17)
Teneinde de onafhankelijkheid van het Bureau bij de uitoefening van de hem bij deze verordening toevertrouwde taken te waarborgen, dient de directeur van het Bureau op eigen initiatief een onderzoek te kunnen openen. Wanneer het Bureau een onderzoek verricht, verrichten de betrokken instellingen, organen en instanties geen parallel onderzoek met betrekking tot dezelfde feiten, tenzij anderszins met het Bureau is overeengekomen.
(18)
Onderzoeken dienen te worden uitgevoerd onder leiding van de directeur van het Bureau, geheel onafhankelijk van de instellingen, organen en instanties en van het comité van toezicht. De directeur-generaal dient daartoe richtsnoeren betreffende de onderzoeksprocedures te kunnen vaststellen ten behoeve van de personeelsleden van het Bureau. Die richtsnoeren dienen praktische wenken voor het verrichten van onderzoeken door de personeelsleden van het Bureau te bevatten, alsmede de procedurewaarborgen en de grondrechten van de bij onderzoeken betrokken personen of getuigen en nadere regels betreffende de te volgen procedures voor interne advisering en controle, mede omvattende een wettigheidstoetsing. Uit overwegingen van transparantie met betrekking tot het verrichten van onderzoeken is het dienstig dat die richtsnoeren op de website van het Bureau openbaar worden gemaakt. Deze richtsnoeren dienen geen rechten of verplichtingen toe te voegen aan of wijziging te brengen in de uit deze verordening voortvloeiende rechten en verplichtingen.
(19)
De personeelsleden van het Bureau dienen de onderzoeken te verrichten volgens de richtsnoeren betreffende de onderzoeksprocedures en volgens de individuele instructies die de directeur-generaal in specifieke gevallen tot hen richt, overeenkomstig artikel 21 van het Ambtenarenstatuut.
(20)
De personeelsleden van het Bureau dienen hun onderzoekstaken te verrichten in volledige onafhankelijkheid en dienen belangenconflicten te vermijden, overeenkomstig het Ambtenarenstatuut. Personeelsleden van het Bureau dienen de directeur-generaal onmiddellijk in kennis te stellen van het feit dat een onderzoek betrekking heeft op een aangelegenheid waarbij zij enig persoonlijk belang hebben en die daardoor hun onafhankelijkheid in het gedrang zou kunnen brengen of zo zou kunnen worden opgevat, in het bijzonder indien zij in een andere hoedanigheid betrokken zijn, of geweest zijn, in de aangelegenheid die het voorwerp van een onderzoek uitmaakt.
(21)
Voor interne en externe onderzoeken door het Bureau zijn ten dele afzonderlijke regels van toepassing. Het zou het Bureau evenwel toegestaan moeten zijn om, in alle gevallen waarin dat noodzakelijk is, de aspecten van een extern en een intern onderzoek in één onderzoek samen te voegen, zodat er geen twee afzonderlijke onderzoeken behoeven te worden geopend.
(22)
Omwille van de rechtszekerheid, en het administratieve karakter van die onderzoeken in aanmerking genomen, is het nodig de voor onderzoeken door het Bureau geldende procedurewaarborgen te verduidelijken.
(23)
De procedurewaarborgen en de grondrechten van betrokken personen en getuigen moeten zonder discriminatie worden geëerbiedigd te allen tijde en in alle stadia van interne en van externe onderzoeken, met name bij het verstrekken van informatie over lopende onderzoeken. Bij het verstrekken van enigerlei informatie betreffende onderzoeken van het Bureau aan het Europees Parlement, de Raad, de Commissie en de Rekenkamer, hetzij bilateraal hetzij in het kader van een gedachtewisseling, moeten het vertrouwelijk karakter van de onderzoeken, de wettelijke rechten van de betrokkenen en, indien van toepassing, de nationale procesrechtelijke bepalingen geëerbiedigd worden. De in het kader van onderzoeken meegedeelde of verkregen informatie dient te worden verwerkt met inachtneming van het Unierecht inzake gegevensbescherming. Op uitwisselingen van informatie dienen het evenredigheidsbeginsel en het „need-to-know”-beginsel van toepassing te zijn.
(24)
Met het oog op een betere bescherming van de individuele rechten van onderzochte personen dienen in de eindfase van een onderzoek geen conclusies over een met naam genoemde persoon te worden getrokken zonder dat de betrokkene in de gelegenheid is gesteld om opmerkingen te maken over de feiten die op hem betrekking hebben.
(25)
De directeur-generaal dient erop toe te zien dat bij elke informatieverstrekking aan het publiek de wettelijke rechten van betrokkenen worden geëerbiedigd.
(26)
Het Bureau en de bij het onderzoek betrokken instellingen, organen en instanties dienen de vrijheid van meningsuiting, overeenkomstig het Handvest van de grondrechten van de Europese Unie, alsook journalistieke bronnen te beschermen.
(27)
De directeur van het Bureau dient toe te zien op de bescherming van de persoonsgegevens en de eerbiediging van het vertrouwelijke karakter van de informatie die bij de onderzoeken is vergaard. De ambtenaren en andere personeelsleden van de Unie dient rechtsbescherming gelijkwaardig met die van het Ambtenarenstatuut te worden gegarandeerd.
(28)
Om ervoor te zorgen dat rekening wordt gehouden met de resultaten van de onderzoeken die het Bureau heeft uitgevoerd en dat er het nodige gevolg aan wordt gegeven, dient te worden bepaald dat de verslagen toelaatbare bewijsmiddelen in administratieve of gerechtelijke procedures kunnen vormen. Daartoe moeten die verslagen worden opgesteld met inachtneming van de voorwaarden waaronder de nationale administratieve verslagen worden opgesteld.
(29)
Wanneer uit het na afloop van een intern onderzoek opgestelde verslag strafrechtelijk vervolgbare feiten naar voren komen, moet de informatie dienaangaande worden doorgegeven aan de nationale gerechtelijke autoriteiten van de betrokken lidstaat. In de aanbevelingen van het eindverslag dient de directeur-generaal, uitgaande van de aard van de feiten en de omvang van de financiële gevolgen, aan te geven of aan de resultaten van het onderzoek beter gevolg kan worden gegeven met interne maatregelen van de instelling, het orgaan of de instantie in kwestie.
(30)
Het feit dat de directeur-generaal aan de gerechtelijke autoriteiten van de betrokken lidstaat informatie doorgeeft die het Bureau in het kader van interne onderzoeken heeft verkregen, dient de latere beoordeling in rechte door de gerechtelijke autoriteit van die lidstaat of een onderzoeksprocedure moet worden ingesteld, onverlet te laten.
(31)
De bevoegde autoriteiten van de lidstaten of, naargelang het geval, de instellingen, organen of instanties, dienen op grond van de door het Bureau opgestelde eindverslagen van onderzoeken te besluiten welk gevolg aan afgesloten onderzoeken wordt gegeven.
(32)
Om de doeltreffendheid van zijn optreden te vergroten, dient het Bureau te weten welk gevolg aan de uitkomsten van zijn onderzoeken is gegeven. Daartoe dienen de instellingen, organen en instanties van de Unie en, in voorkomend geval, de bevoegde autoriteiten van de lidstaten desgevraagd aan het Bureau verslag uit te brengen over de maatregelen die zijn genomen naar aanleiding van de informatie die het Bureau heeft doorgegeven.
(33)
Gezien de grote voordelen van nauwere samenwerking tussen het Bureau, Europol, Eurojust en de bevoegde autoriteiten van de lidstaten, dient het Bureau in staat te zijn om met die instanties administratieve regelingen overeen te komen die in het bijzonder gericht kunnen zijn op het faciliteren van praktische samenwerking en uitwisseling van informatie betreffende technische en operationele aangelegenheden, uit welke regelingen evenwel geen bijkomende juridische verplichtingen dienen voort te vloeien.
(34)
Met het oog op nauwere samenwerking tussen het Bureau, Eurojust en de bevoegde autoriteiten van de lidstaten met betrekking tot feiten die het voorwerp van een strafrechtelijk onderzoek kunnen vormen, dient het Bureau Eurojust in kennis te stellen, in het bijzonder van die gevallen waarin het vermoeden bestaat van fraude, corruptie of elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad en waarbij sprake is van ernstige vormen van criminaliteit. De doorgifte van informatie aan de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten dient, indien passend, plaats te vinden voordat door hen verstrekte informatie door het Bureau aan Eurojust of Europol worden doorgegeven, indien de informatieverstrekking van een uitnodiging tot specifieke strafrechtelijke onderzoeksmaatregelen vergezeld gaat.
(35)
Voor een succesvolle samenwerking tussen het Bureau, de betrokken instellingen, organen en instanties van de Unie, de bevoegde autoriteiten van de lidstaten, de bevoegde autoriteiten van derde landen en internationale organisaties, dient onderlinge informatie-uitwisseling te worden opgezet. Die informatie-uitwisseling dient plaats te vinden onder eerbiediging van de geheimhoudingsbeginselen en de gegevensbeschermingsvoorschriften van Verordening (EG) nr. 45/2001 van het Europees Parlement en de Raad van 18 december 2000 betreffende de bescherming van natuurlijke personen in verband met de verwerking van persoonsgegevens door de communautaire instellingen en organen en betreffende het vrije verkeer van die gegevens (10). Meer bepaald dient het Bureau te controleren of de ontvanger de juiste bevoegdheid heeft alsook of de doorgifte van informatie noodzakelijk is. Uitwisselingen van informatie met Eurojust dienen onder het mandaat van Eurojust te vallen, dat zich uitstrekt tot coördinatie in geval van ernstige vormen van grensoverschrijdende criminaliteit.
(36)
Gezien de omvang van de middelen van de Unie voor de sector buitenlandse hulp, het aantal onderzoeken door het Bureau in deze sector en de bestaande internationale samenwerking voor onderzoeksdoeleinden, dient het Bureau in staat te zijn om zich bij de vervulling van zijn taken, in voorkomend geval in coördinatie met andere bevoegde diensten, door middel van administratieve regelingen te verzekeren van de praktische ondersteuning van de bevoegde autoriteiten van derde landen en van internationale organisaties, uit welke regelingen evenwel geen bijkomende juridische verplichtingen dienen voort te vloeien.
(37)
Het Bureau dient bij de uitvoering van zijn taak onafhankelijk te zijn. Ter versterking van deze onafhankelijkheid dient het Bureau te worden onderworpen aan regelmatige monitoring van zijn onderzoekswerkzaamheden door een Comité van toezicht, dat is samengesteld uit externe, onafhankelijke, personen die bijzonder deskundig zijn op de werkterreinen van het Bureau. Het Comité van toezicht dient zich niet te mengen in de wijze waarop lopende onderzoeken worden verricht. Het dient tevens de directeur van het Bureau bij te staan bij de uitvoering van diens taken.
(38)
Het is dienstig de criteria en de procedure voor de aanstelling van de leden van het Comité van toezicht alsmede de uit het mandaat van het Comité van toezicht voortvloeiende taken nader te omschrijven.
(39)
Er dient een reservelijst te worden opgesteld met kandidaten die zijn aangewezen om de leden van het Comité van toezicht voor de verdere duur van hun ambtstermijn te vervangen in het geval dat een of meer van die leden zich terugtrekken, overlijden of om een andere reden niet langer in staat zijn om hun taken uit te voeren.
(40)
Om het Comité van toezicht in staat te stellen zijn taken doeltreffend te vervullen, dient het Bureau ervoor te zorgen dat het secretariaat van het Comité van toezicht onafhankelijk kan werken.
(41)
Er dient te worden voorzien in een jaarlijkse gedachtewisseling tussen het Europees Parlement, de Raad en de Commissie. Deze gedachtewisseling moet onder meer gaan over de strategische prioriteiten van het beleid inzake onderzoeken en de doeltreffendheid van de werkzaamheden van het Bureau met betrekking tot de uitoefening van zijn mandaat, zonder dat op enigerlei wijze afbreuk wordt gedaan aan de onafhankelijkheid van het Bureau bij het verrichten van zijn onderzoeken. De voorbereiding van de gedachtewisseling, die op technisch niveau dient plaats te vinden, dient voor zover noodzakelijk onder meer een voorbereidende vergadering tussen de bevoegde diensten van de betrokken instellingen te omvatten. Bij de besprekingen over de doeltreffendheid van de werkzaamheden van het Bureau met betrekking tot de uitoefening van zijn mandaat dienen de aan de gedachtewisseling deelnemende instellingen in staat te zijn kennis te nemen van statistische gegevens betreffende de follow-up van de door het Bureau verrichte onderzoeken en de follow-up van de door het Bureau doorgegeven informatie.
(42)
Om de volledige onafhankelijkheid van de leiding van het Bureau te garanderen, dient de directeur-generaal te worden aangesteld voor een periode van zeven jaar, die niet kan worden verlengd.
(43)
Het ambt van directeur-generaal van het Bureau is ook voor het Europees Parlement en de Raad van bijzonder belang. De persoon die in het ambt van directeur-generaal wordt aangesteld, dient de breedst mogelijke steun en erkenning van het Europees Parlement, de Raad en de Commissie te ondervinden. Daarom dient de Commissie in het kader van de raadplegingsprocedure naar overeenstemming met het Europees Parlement en de Raad te streven.
(44)
Een oproep tot het indienen van sollicitaties voor het ambt van directeur-generaal dient uiterlijk zes maanden voor het einde van de ambtstermijn van de directeur-generaal die in functie is, bekend te worden gemaakt in het Publicatieblad van de Europese Unie. De oproep tot het indienen van sollicitaties dient door de Commissie te worden opgesteld in nauw overleg met het Europees Parlement en de Raad. De selectiecriteria, met inbegrip van de vereisten waaraan gegadigden moeten voldoen om voor het ambt in aanmerking te komen, dienen in de oproep tot het indienen van sollicitaties te worden vermeld.
(45)
De directeur-generaal dient het comité van toezicht periodiek in kennis te stellen van de gevallen waarin informatie is doorgegeven aan de gerechtelijke autoriteiten van de lidstaten en van het totale aantal gevallen van het Bureau, die dezelfde gerechtelijke autoriteiten van de lidstaten in kwestie bij wijze van follow-up van een door het Bureau verricht onderzoek hebben behandeld.
(46)
De praktijk heeft uitgewezen dat het dienstig zou zijn de directeur-generaal van het Bureau te machtigen om de uitoefening van bepaalde van zijn taken aan een of meer personeelsleden van het Bureau te delegeren.
(47)
De directeur-generaal dient een mechanisme in te stellen voor interne advisering en controle, mede omvattende een wettigheidstoetsing, onder meer met betrekking tot de verplichting de procedurewaarborgen en de grondrechten van de betrokken personen en van het nationale recht van de betrokken lidstaten te eerbiedigen.
(48)
Teneinde de onafhankelijkheid van het Bureau te garanderen, dient de Commissie een besluit te nemen betreffende het op passende wijze aan de directeur-generaal delegeren van de bevoegdheden welke aan het tot aanstelling bevoegde gezag zijn toegewezen.
(49)
Deze verordening doet op generlei wijze afbreuk aan de bevoegdheden en verantwoordelijkheden van de lidstaten om maatregelen te treffen ter bestrijding van fraude, corruptie en alle andere onwettige activiteiten waardoor de financiële belangen van de Gemeenschappen worden geschaad. Bijgevolg wordt bij de toekenning van de opdracht om externe administratieve onderzoeken te verrichten aan een onafhankelijk Bureau, het in artikel 5 van het Verdrag betreffende de Europese Unie vervatte subsidiariteitsbeginsel volledig geëerbiedigd. Overeenkomstig het in dat artikel neergelegde evenredigheidsbeginsel gaat deze verordening niet verder dan nodig is met het oog op een krachtiger bestrijding van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad.
(50)
De Commissie dient na te gaan of het nodig is deze verordening te herzien in het geval dat er een Europees openbaar ministerie zou worden ingesteld.
(51)
Deze verordening eerbiedigt de grondrechten en neemt in het bijzonder de in het Handvest van de grondrechten van de Europese Unie vastgelegde beginselen in acht.
(52)
De Europese Toezichthouder voor gegevensbescherming is geraadpleegd overeenkomstig artikel 28, lid 2, van Verordening (EG) nr. 45/2001 en heeft op 1 juni 2011 advies uitgebracht (11).
(53)
Gezien de vele wijzigingen die noodzakelijk zijn, dient Verordening (EG) nr. 1073/1999 te worden ingetrokken en vervangen door deze verordening.
(54)
Uit hoofde van artikel 106 bis, lid 1, van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Atoomenergie, waarbij het toepassingsgebied van artikel 325 VWEU wordt uitgebreid tot de Europese Gemeenschap voor atoomenergie (Euratom), zijn de regels die gelden voor onderzoeken van het Bureau met betrekking tot de Unie ook van toepassing voor Euratom. Uit hoofde van artikel 106 bis, lid 2, van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Atoomenergie moeten de verwijzingen naar de Unie in artikel 325 VWEU gelezen worden als verwijzingen naar Euratom, en zijn verwijzingen naar de Unie in deze verordening bijgevolg, naargelang van de context, ook op te vatten als verwijzingen naar Euratom. Verordening (Euratom) nr. 1074/1999 van de Raad van 25 mei 1999 betreffende de door het Europees Bureau voor fraudebestrijding (OLAF) verrichte onderzoeken (12) dient bijgevolg te worden ingetrokken,
HEBBEN DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Doelstelling en taken
1. Met het oog op een krachtigere bestrijding van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Europese Unie en de Europese Gemeenschap voor Atoomenergie (hierna tezamen, naargelang van de context, „de Unie” genoemd) worden geschaad, verricht het Europees Bureau voor fraudebestrijding, opgericht bij Besluit 1999/352/EG, EGKS, Euratom („het Bureau”) de onderzoekstaken die zijn toevertrouwd aan de Commissie bij:
a)
de toepasselijke rechtshandelingen van de Unie; en
b)
de toepasselijke overeenkomsten voor samenwerking en wederzijdse bijstand die de Unie met derde landen en internationale organisaties heeft gesloten.
2. Het Bureau biedt de lidstaten de bijstand van de Commissie bij het organiseren van een nauwe, regelmatige samenwerking tussen hun bevoegde autoriteiten met het oog op coördinatie van hun maatregelen ter bescherming van de financiële belangen van de Europese Unie tegen fraude. Het Bureau draagt bij aan het ontwerpen en uitwerken van methoden voor de preventie en bestrijding van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad. Het Bureau bevordert en coördineert - met de lidstaten en tussen de lidstaten onderling - de uitwisseling van operationele ervaring en beste procedurepraktijken op het gebied van de bescherming van de financiële belangen van de Unie, en ondersteunt gezamenlijke fraudebestrijdingsmaatregelen die de lidstaten op vrijwillige basis nemen.
3. Deze verordening geldt onverminderd:
a)
Protocol nr. 7 inzake voorrechten en immuniteiten van de Europese Unie, dat aan het Verdrag betreffende de Europese Unie en aan het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie is gehecht;
b)
het Statuut van de leden van het Europees Parlement;
c)
het Ambtenarenstatuut;
d)
Verordening (EG) nr. 45/2001.
4. Binnen de instellingen, organen en instanties opgericht bij de Verdragen of op basis daarvan („instellingen, organen en instanties”), verricht het Bureau administratieve onderzoeken met het oog op het bestrijden van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad. Daartoe spoort het ernstige feiten op in verband met de uitoefening van activiteiten in dienstverband die onverenigbaar kunnen zijn met de plichten van de ambtenaren en andere personeelsleden van de Unie en aanleiding kunnen geven tot disciplinaire en, in voorkomend geval, strafrechtelijke sancties, dan wel onverenigbaar kunnen zijn met de analoge verplichtingen van de leden van instellingen, organen en instanties, de hoofden van instanties of personeelsleden van instellingen, organen en instanties die niet vallen onder het Ambtenarenstatuut (tezamen „de ambtenaren, andere personeelsleden, leden van instellingen of organen, hoofden van instanties of personeelsleden”).
5. Voor de toepassing van deze verordening kunnen de bevoegde nationale autoriteiten van de lidstaten en de instellingen, organen en instanties administratieve regelingen met het Bureau treffen. Die administratieve regelingen kunnen in het bijzonder betrekking hebben op de doorgifte van informatie en het verrichten van onderzoeken.
Artikel 2
Definities
Voor de toepassing van deze verordening wordt verstaan onder:
1. „financiële belangen van de Unie”: inkomsten, uitgaven en activa, vallende onder de begroting van de Europese Unie, respectievelijk onder de begrotingen van de instellingen, organen en instanties of onder de begrotingen die zij beheren en controleren;
2. „onregelmatigheid”: „onregelmatigheid” als gedefinieerd in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG, Euratom) nr. 2988/95;
3. „fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad”: hetgeen daaronder wordt verstaan in de toepasselijke handelingen van de Unie;
4. „administratief onderzoek” („onderzoek”): alle controles, verificaties en acties die het Bureau overeenkomstig de artikelen 3 en 4 onderneemt, ter verwezenlijking van de in artikel 1 genoemde doelstellingen en tot vaststelling, in voorkomend geval, van het onregelmatig karakter van de gecontroleerde activiteiten; deze onderzoeken laten de bevoegdheid van de bevoegde autoriteiten van de lidstaten inzake strafvervolging onverlet;
5. „betrokken persoon”: enig persoon of enige marktdeelnemer tegen wie vermoedens bestaan van fraude, corruptie of elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad en tegen wie om die reden een onderzoek door het Bureau wordt ingesteld;
6. „marktdeelnemer”: hetgeen daaronder wordt verstaan in Verordening (EG, Euratom) nr. 2988/95 en in Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96;
7. „administratieve regelingen”: door het Bureau overeengekomen regelingen van technische en/of operationele aard die in het bijzonder gericht kunnen zijn op het faciliteren van samenwerking en uitwisseling van informatie tussen de bij de regeling betrokken partijen, uit welke regelingen geen bijkomende juridische verplichtingen voortvloeien.
Artikel 3
Externe onderzoeken
1. Het Bureau oefent de bij Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96 aan de Commissie toegekende bevoegdheid uit om in de lidstaten en, conform de vigerende overeenkomsten voor samenwerking en wederzijdse bijstand en andere vigerende rechtsinstrumenten, in derde landen en bij internationale organisaties controles en verificaties ter plaatse te verrichten.
In het kader van zijn onderzoekstaak verricht het Bureau controles en verificaties overeenkomstig artikel 9, lid 1, van Verordening (EG, Euratom) nr. 2988/95 en overeenkomstig de sectorale regelingen als bedoeld in artikel 9, lid 2, van die verordening in de lidstaten, en, conform de vigerende overeenkomsten voor samenwerking en wederzijdse bijstand en andere vigerende rechtsinstrumenten, in derde landen en bij internationale organisaties.
2. Om vast te stellen of er sprake is van fraude, corruptie of elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad, in verband met een subsidieovereenkomst of -besluit of een overeenkomst betreffende een financiering door de Unie, kan het Bureau volgens de voorschriften en procedures van Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96 bij marktdeelnemers controles en verificaties ter plaatse verrichten.
3. Onverminderd het toepasselijke Unierecht gedragen de personeelsleden van het Bureau zich bij de controles en verificaties ter plaatse op een wijze die in overeenstemming is met de regels en gebruiken van de betrokken lidstaat, en de procedurewaarborgen waarin wordt voorzien bij deze verordening.
De bevoegde autoriteit van de betrokken lidstaat verleent personeelsleden van het Bureau op verzoek van het Bureau de nodige bijstand om hun taak doeltreffend te kunnen vervullen, als omschreven in de in artikel 7, lid 2, bedoelde schriftelijke machtiging. Indien het nationale recht voorschrijft dat voor die bijstand de toestemming van een rechterlijke instantie vereist is, wordt die toestemming gevraagd.
Overeenkomstig Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96 zorgt de betrokken lidstaat dat de personeelsleden van het Bureau, onder dezelfde voorwaarden als de bevoegde autoriteiten van die lidstaat en met inachtneming van het nationale recht, toegang hebben tot alle informatie en documenten in verband met de onderzochte feiten die nodig blijken voor het doelmatige en doeltreffende verloop van de controles en verificaties ter plaatse.
4. Voor de toepassing van deze verordening wijzen de lidstaten een instantie („de coördinatiedienst fraudebestrijding”) aan om een doeltreffende samenwerking en uitwisseling van informatie, inclusief informatie van operationele aard, met het Bureau te faciliteren. De coördinatiedienst fraudebestrijding kan, in voorkomend geval en conform het nationale recht, voor de toepassing van deze verordening als een bevoegde autoriteit worden beschouwd.
5. Tijdens een extern onderzoek kan het Bureau toegang verkrijgen tot alle relevante informatie, inclusief informatie in databases, met betrekking tot de onderzochte feiten die in het bezit is van de instellingen, organen of instanties, voor zover dit noodzakelijk is om te kunnen vaststellen of er sprake is van fraude, corruptie of een andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad. In dat geval is artikel 4, leden 2 en 4, van toepassing.
6. Wanneer het Bureau, voordat is besloten om al dan niet een extern onderzoek te openen, over aanwijzingen beschikt voor fraude, corruptie of enige andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad, kan het Bureau de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten, en in voorkomend geval, de bevoegde diensten van de Commissie hiervan in kennis stellen.
Onverminderd de sectorale regelingen bedoeld in artikel 9, lid 2, van Verordening (EG, Euratom) nr. 2988/95 zorgen de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten ervoor dat een passend optreden volgt, waaraan het Bureau overeenkomstig het nationale recht kan deelnemen. De bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten stellen het Bureau desgevraagd in kennis van de eventueel naar aanleiding daarvan ondernomen actie en van hun bevindingen met betrekking tot de in de eerste alinea van dit lid bedoelde aanwijzingen.
Artikel 4
Interne onderzoeken
1. Het Bureau verricht binnen de instellingen, organen en instanties administratieve onderzoeken op de in artikel 1 bedoelde terreinen („interne onderzoeken”).
Deze interne onderzoeken worden verricht onder de voorwaarden die zijn vastgesteld in deze verordening en in de besluiten van de respectieve instellingen, organen of instanties.
2. Voor zover de in lid 1 vermelde bepalingen worden nageleefd:
a)
heeft het Bureau zonder voorafgaande waarschuwing onmiddellijke toegang tot alle relevante informatie, inclusief informatie in databases, die in het bezit is van de instellingen, organen en instanties, alsmede tot hun gebouwen. Het Bureau is bevoegd om de boekhouding van de instellingen, organen en instanties te controleren. Het Bureau kan alle documenten en de inhoud van alle geautomatiseerde bestanden die deze instellingen, organen en instanties in hun bezit hebben, kopiëren of daarvan uittreksels verkrijgen en kan, zo nodig, deze documenten of gegevens veiligstellen teneinde elk risico van verdwijning uit te schakelen;
b)
kan het Bureau de ambtenaren, andere personeelsleden, leden van instellingen of organen, hoofden van instanties of personeelsleden om mondelinge informatie, inclusief door middel van een onderhoud, alsook om schriftelijke informatie verzoeken.
3. Volgens de voorschriften en procedures van Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96 kan het Bureau bij marktdeelnemers controles en verificaties ter plaatse verrichten om toegang te krijgen tot relevante informatie met betrekking tot de feiten waarnaar een intern onderzoek wordt ingesteld.
4. De instellingen, organen en instanties worden ingelicht wanneer de personeelsleden van het Bureau een intern onderzoek in hun gebouwen verrichten en wanneer zij documenten raadplegen of verzoeken om informatie die de instellingen, organen en instanties in hun bezit hebben. Onverminderd de artikelen 10 en 11 kan het Bureau in het kader van interne onderzoeken verkregen informatie te allen tijde aan de instelling, het orgaan of de instantie in kwestie meedelen.
5. De instellingen, organen en instanties voeren passende procedures in en nemen de maatregelen die nodig zijn om in alle stadia het vertrouwelijke karakter van interne onderzoeken te waarborgen.
6. Indien bij een intern onderzoek blijkt dat een ambtenaar, een ander personeelslid, een lid van een instelling of orgaan, een hoofd van een instantie of een personeelslid een betrokken persoon zou kunnen zijn, wordt de instelling, het orgaan of de instantie waartoe die persoon behoort, daarvan in kennis gesteld.
In gevallen waarin het vertrouwelijk karakter van het interne onderzoek niet met behulp van de gebruikelijke communicatiekanalen kan worden gewaarborgd, gebruikt het Bureau passende alternatieve kanalen voor de doorgifte van informatie.
In uitzonderlijke gevallen kan het verstrekken van die informatie worden uitgesteld op grond van een met redenen omkleed besluit van de directeur-generaal, waarvan het Comité van toezicht na de beëindiging van het onderzoek in kennis wordt gesteld.
7. De in lid 1 bedoelde besluiten van de respectieve instellingen, organen en instanties omvatten in het bijzonder een regel betreffende de verplichting voor ambtenaren, andere personeelsleden, leden van instellingen of organen, hoofden van instanties of personeelsleden om samen te werken met en informatie te verstrekken aan het Bureau, met inachtneming van het vertrouwelijke karakter van het interne onderzoek.
8. Wanneer het Bureau, voordat is besloten om al dan niet een intern onderzoek te openen, over aanwijzingen beschikt voor fraude, corruptie of enige andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad, kan het de instelling, het orgaan of de instantie in kwestie hiervan in kennis stellen. De instelling, het orgaan of de instantie in kwestie stelt het Bureau desgevraagd in kennis van de eventueel naar aanleiding daarvan ondernomen actie en van de bevindingen met betrekking tot de hierboven bedoelde aanwijzingen.
Indien nodig stelt het Bureau ook de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaat in kennis. In dat geval zijn de procedurevereisten van artikel 9, lid 4, tweede en derde alinea, van toepassing. Indien de bevoegde autoriteiten besluiten om naar aanleiding van de aan hen doorgegeven informatie overeenkomstig het nationale recht actie te ondernemen, stellen zij het Bureau desgevraagd daarvan in kennis.
Artikel 5
Opening van een onderzoek
1. De directeur-generaal kan een onderzoek openen bij voldoende ernstige verdenking van fraude, corruptie of enige andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad, ook indien de desbetreffende informatie door derden of anoniem wordt verstrekt. Bij het besluit van de directeur-generaal om al dan niet een onderzoek te openen, wordt rekening gehouden met de prioriteiten van het beleid inzake onderzoeken en het overeenkomstig artikel 17, lid 5, vastgestelde jaarlijkse beheersplan van het Bureau. Bij dit besluit wordt tevens gelet op het efficiënte gebruik van de middelen van het Bureau en het evenredige karakter van de gebruikte middelen. Bij interne onderzoeken wordt met name nagegaan welke instelling, orgaan of instantie het best geplaatst is om het onderzoek te verrichten, op basis van met name de aard van de feiten, de daadwerkelijke of potentiële financiële gevolgen van het geval in kwestie, en de kans op gerechtelijke follow-up.
2. Het besluit om een extern onderzoek te openen, wordt genomen door de directeur-generaal, die handelt op eigen initiatief dan wel op verzoek van een betrokken lidstaat of een instelling, orgaan of instantie van de Unie.
Het besluit om een intern onderzoek te openen, wordt genomen door de directeur-generaal, die handelt op eigen initiatief dan wel op verzoek van de instelling, het orgaan of de instantie waarbij het onderzoek moet worden verricht of op verzoek van een lidstaat.
3. Zolang de directeur-generaal overweegt om naar aanleiding van een verzoek als bedoeld in lid 2 al dan niet een onderzoek te openen, en/of wanneer het Bureau een intern onderzoek verricht, openen de instellingen, organen en instanties in kwestie geen parallel onderzoek naar dezelfde feiten, tenzij anderszins met het Bureau is overeengekomen.
4. Binnen twee maanden nadat het Bureau een verzoek als bedoeld in lid 2 heeft ontvangen, wordt het besluit genomen om al dan niet een onderzoek te openen. Dit besluit wordt onverwijld meegedeeld aan de lidstaat, de instelling, het orgaan of de instantie waarvan het verzoek is uitgegaan. Een besluit om geen onderzoek te openen wordt met redenen omkleed. Indien het Bureau na afloop van de termijn van twee maanden geen enkel besluit heeft genomen, wordt het Bureau geacht het besluit te hebben genomen om geen onderzoek in te stellen.
Wanneer een ambtenaar, een ander personeelslid, een lid van een instelling of orgaan, een hoofd van een instantie of een personeelslid overeenkomstig artikel 22 bis van het Ambtenarenstatuut, aan het Bureau informatie verstrekt over een vermoeden van fraude of onregelmatigheid, stelt het Bureau die persoon in kennis van het besluit om al dan niet een onderzoek naar de feiten in kwestie te openen.
5. Indien de directeur-generaal besluit geen intern onderzoek te openen, kan hij alle relevante informatie onverwijld aan de instelling, het orgaan of de instantie in kwestie doen toekomen, opdat naar aanleiding daarvan overeenkomstig de op de instelling, het orgaan of de instantie toepasselijke regels passende actie kan worden ondernomen. In voorkomend geval komt het Bureau met de instelling, het orgaan of de instantie passende maatregelen overeen om de bron van die informatie geheim te houden, en zo nodig vraagt het Bureau om in kennis te worden gesteld van de ondernomen actie.
6. Indien de directeur-generaal besluit geen extern onderzoek te openen, kan hij alle relevante informatie onverwijld aan de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaat doen toekomen, opdat naar aanleiding daarvan overeenkomstig de nationale voorschriften passende actie kan worden ondernomen. Indien nodig stelt het Bureau ook de instelling, het orgaan of de instantie in kwestie van zijn besluit in kennis.
Artikel 6
Toegang tot informatie in databases voordat een onderzoek wordt ingesteld
1. Het Bureau heeft het recht om, voordat er een onderzoek wordt geopend, toegang te krijgen tot alle relevante informatie in databases die worden beheerd door de instellingen, organen en instanties wanneer dit onontbeerlijk is om te beoordelen of vermoedens op feitelijke gronden gebaseerd zijn. Dat recht van toegang wordt uitgeoefend binnen de door het Bureau te bepalen termijn die noodzakelijk is om de gegrondheid van de vermoedens snel te kunnen beoordelen. Bij de uitoefening van zijn recht van toegang neemt het Bureau de beginselen van noodzakelijkheid en evenredigheid in acht.
2. De instelling, het orgaan of de instantie in kwestie betoont loyale samenwerking door het Bureau toe te staan alle relevante informatie te vergaren; de voorwaarden voor het vergaren van de informatie worden vastgesteld in de in artikel 4, lid 1, bedoelde besluiten.
Artikel 7
Uitvoering van de onderzoeken
1. De directeur-generaal geeft leiding bij het verrichten van onderzoeken, in voorkomend geval op basis van schriftelijke instructies. Onderzoeken worden onder zijn leiding uitgevoerd door personeelsleden van het Bureau die hij heeft aangewezen.
2. De personeelsleden van het Bureau verrichten hun taken na vertoon van een schriftelijke machtiging, waarin hun identiteit en hun hoedanigheid zijn vermeld. De directeur-generaal verstrekt die machtiging, waarin het voorwerp en het doel van het onderzoek, de rechtsgronden voor het verrichten van dit onderzoek en de daaruit voortvloeiende onderzoeksbevoegdheden zijn vermeld.
3. De bevoegde autoriteiten van de lidstaten verlenen, conform de nationale voorschriften, het personeel van het Bureau de nodige bijstand bij de doeltreffende uitvoering van zijn taken.
De instellingen, organen en instanties zien erop toe dat hun ambtenaren, andere personeelsleden, leden, hoofden of personeelsleden het personeel van het Bureau de nodige bijstand verlenen bij de doeltreffende uitvoering van zijn taken.
4. Indien een onderzoek zowel externe als interne aspecten omvat, zijn respectievelijk artikel 3 en artikel 4 van toepassing.
5. De onderzoeken worden zonder onderbreking verricht gedurende een periode die in redelijke verhouding moet staan tot de omstandigheden en de complexiteit van de zaak.
6. Wanneer in de loop van een onderzoek blijkt dat het wenselijk zou kunnen zijn om administratieve voorzorgsmaatregelen te nemen om de financiële belangen van de Unie te beschermen, stelt het Bureau de instelling, het orgaan of de instantie in kwestie onverwijld in kennis van het lopende onderzoek. Hierbij wordt de volgende informatie verstrekt:
a)
de identiteit van de betrokken ambtenaar, het betrokken ander personeelslid, het betrokken lid van een instelling of orgaan, het betrokken hoofd van een instantie of het betrokken personeelslid en een samenvatting van de feiten;
b)
alle informatie die de instelling, het orgaan of de instantie in kwestie kan helpen te beslissen of het wenselijk is administratieve voorzorgsmaatregelen te nemen om de financiële belangen van de Unie te beschermen;
c)
de aanbevolen bijzondere maatregelen inzake geheimhouding, met name wanneer onderzoeksmaatregelen worden gebruikt die tot de bevoegdheid van een nationale gerechtelijke autoriteit behoren, of in het geval van een extern onderzoek tot de bevoegdheid van een nationale autoriteit, overeenkomstig de op onderzoeken toepasselijke nationale voorschriften.
De instelling, het orgaan of de instantie in kwestie kan te allen tijde, in nauwe samenwerking met het Bureau, besluiten alle passende voorzorgsmaatregelen te nemen, inclusief maatregelen ter bescherming van bewijsmiddelen, en stelt het Bureau onverwijld in kennis van dit besluit.
7. Indien noodzakelijk zijn de bevoegde autoriteiten van de lidstaten gehouden om, op verzoek van het Bureau, passende voorzorgsmaatregelen nemen conform hun nationale recht, in het bijzonder maatregelen ter bescherming van bewijsmiddelen.
8. Indien een onderzoek niet kan worden afgesloten binnen twaalf maanden nadat het is geopend, brengt de directeur-generaal, na het verstrijken van die twaalf maanden, en vervolgens om de zes maanden, verslag uit aan het Comité van toezicht, onder vermelding van de redenen die het oponthoud veroorzaken en de overwogen maatregelen om het onderzoek sneller te doen verlopen.
Artikel 8
Verplichte informatieverstrekking aan het Bureau
1. De instellingen, organen en instanties geven alle informatie betreffende mogelijke gevallen van fraude, corruptie of enige andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad, onverwijld aan het Bureau door.
2. De instellingen, organen en instanties en, voor zover hun nationale recht dat toestaat, de bevoegde autoriteiten van de lidstaten geven op verzoek van het Bureau of op eigen initiatief alle documenten en informatie in hun bezit die verband houden met een lopend onderzoek van het Bureau aan het Bureau door.
3. De instellingen, organen en instanties en, voor zover hun nationale recht dat toestaat, de bevoegde autoriteiten van de lidstaten geven alle andere relevant geachte documenten en informatie in hun bezit die verband houden met de bestrijding van fraude, corruptie en enige andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad, aan het Bureau door.
Artikel 9
Procedurewaarborgen
1. De onderzoeken van het Bureau zijn gericht op zowel belastende als ontlastende feiten. De onderzoeken worden op objectieve en onpartijdige wijze verricht met inachtneming van het beginsel van het vermoeden van onschuld en de in dit artikel vastgestelde procedurewaarborgen.
2. Het Bureau kan op eender welk tijdstip van een onderzoek een betrokken persoon of een getuige in een onderhoud horen. Een gehoorde persoon heeft het recht om niet tegen zichzelf te getuigen.
De uitnodiging voor een onderhoud met een betrokken persoon wordt ten minste tien werkdagen van tevoren toegezonden. Deze termijn kan worden verkort met de uitdrukkelijke instemming van de betrokken persoon of om terdege gemotiveerde redenen van spoedeisendheid van het onderzoek. In het laatste geval mag die termijn in geen geval minder dan 24 uur bedragen. De uitnodiging bevat een opsomming van de rechten van de betrokken persoon en vermeldt in het bijzonder het recht zich laten bijstaan door een persoon naar zijn keuze.
De uitnodiging voor een onderhoud met een getuige wordt ten minste 24 uur van tevoren toegezonden. Deze termijn kan worden verkort met de uitdrukkelijke instemming van de getuige of om terdege gemotiveerde redenen van spoedeisendheid van het onderzoek.
De in de tweede en de derde alinea bedoelde voorschriften gelden niet voor het afnemen van verklaringen in het kader van controles en verificaties ter plaatse.
Wanneer tijdens het onderhoud blijkt dat een getuige een betrokken persoon zou kunnen zijn, wordt het onderhoud beëindigd. De procedureregels van dit lid en van de leden 3 en 4 worden onmiddellijk van toepassing. De getuige wordt onmiddellijk geïnformeerd over zijn rechten als betrokken persoon en ontvangt op zijn verzoek een afschrift van opgetekende, in het verleden door hem afgelegde verklaringen. Het Bureau mag verklaringen die de persoon in het verleden heeft afgelegd, niet tegen hem gebruiken zonder hem eerst in de gelegenheid te stellen die verklaringen van opmerkingen te voorzien.
Het Bureau stelt over elk onderhoud een verslag op en geeft de gehoorde persoon hierin inzage, zodat hij het kan goedkeuren dan wel er opmerkingen over kan maken. Het Bureau verstrekt de betrokken persoon een afschrift van het verslag van het onderhoud.
3. Zodra in een onderzoek blijkt dat een ambtenaar, een ander personeelslid, een lid van een instelling of orgaan, een hoofd van een instantie of een personeelslid een betrokken persoon zou kunnen zijn, wordt deze ambtenaar, dit ander personeelslid, dit lid van een instelling of orgaan, dit hoofd van een instantie of dit personeelslid daarvan in kennis gesteld, voor zover dit niet schadelijk is voor het verloop van het onderzoek of van enige onderzoeksprocedure die tot de bevoegdheid van een nationale gerechtelijke autoriteit behoort.
4. Onverminderd artikel 4, lid 6, en artikel 7, lid 6, mogen na afloop van het onderzoek geen conclusies over een met naam genoemde betrokken persoon worden getrokken zonder dat die persoon in de gelegenheid wordt gesteld om zijn oordeel te geven over alle feiten die op hem betrekking hebben.
Daartoe nodigt het Bureau de betrokken persoon uit om schriftelijk dan wel in een onderhoud met door het Bureau aangewezen personeelsleden zijn oordeel over de feiten te geven. De uitnodiging bevat een samenvatting van de feiten die de betrokken persoon betreffen, alsmede de bij de artikelen 11 en 12 van Verordening (EG) nr. 45/2001 voorgeschreven informatie, en vermeldt de termijn voor het indienen van opmerkingen, die ten minste tien werkdagen vanaf de ontvangst van de uitnodiging tot het geven van zijn oordeel bedraagt. Deze termijn kan worden verkort met de uitdrukkelijke instemming van de betrokken persoon of om terdege gemotiveerde redenen van spoedeisendheid van het onderzoek. In het eindverslag van het onderzoek wordt naar dat oordeel verwezen.
In terdege gemotiveerde gevallen waarin het vertrouwelijk karakter van het onderzoek dient te worden bewaard en/of gebruik moet worden gemaakt van onderzoeksprocedures die tot de bevoegdheid van een nationale gerechtelijke autoriteit behoren, kan de directeur-generaal besluiten dat de nakoming van de verplichting om de betrokken persoon uit te nodigen zijn oordeel over de feiten te geven, wordt opgeschort.
In gevallen als bedoeld in artikel 1, lid 2, bijlage IX, van het Ambtenarenstatuut wordt het feit dat de instelling, het orgaan of de instantie niet binnen een termijn van een maand reageert op het verzoek van de directeur-generaal tot opschorting van de nakoming van de verplichting om de betrokken persoon uit te nodigen zijn oordeel over de feiten te geven, als een positief antwoord opgevat.
5. Een gehoorde persoon heeft het recht zich uit te drukken in een van de officiële talen van de instellingen van de Unie. Van ambtenaren of andere personeelsleden van de Unie kan echter worden verlangd dat zij zich uitdrukken in een officiële taal van de instellingen van de Unie die zij goed beheersen.
Artikel 10
Geheimhouding en gegevensbescherming
1. De in het kader van externe onderzoeken doorgegeven of verkregen gegevens zijn, ongeacht de vorm ervan, beschermd door de bepalingen die betrekking hebben op deze onderzoeken.
2. De in het kader van interne onderzoeken doorgegeven of verkregen gegevens vallen, ongeacht de vorm ervan, onder het beroepsgeheim en genieten de bescherming van de bepalingen die van toepassing zijn op de instellingen van de Unie.
3. De betrokken instellingen, organen en instanties zien erop toe dat het vertrouwelijk karakter van de onderzoeken van het Bureau, de wettelijke rechten van de betrokken personen en, ingeval er gerechtelijke procedures lopen, alle op deze procedures toepasselijke nationale voorschriften, worden geëerbiedigd.
4. Het Bureau kan een functionaris voor gegevensbescherming aanwijzen overeenkomstig artikel 24 van Verordening (EG) nr. 45/2001.
5. De directeur-generaal zorgt ervoor dat het verstrekken van informatie aan het publiek op neutrale en onpartijdige wijze gebeurt en dat de openbaarmaking van die informatie geschiedt met inachtneming van het vertrouwelijke karakter van onderzoeken en in overeenstemming is met de beginselen van dit artikel en van artikel 9, lid 1.
Overeenkomstig het Ambtenarenstatuut is het de personeelsleden van het Bureau verboden informatie waarvan zij in hun ambt kennis hebben genomen, aan onbevoegden mede te delen, tenzij die informatie reeds openbaar of voor het publiek toegankelijk is gemaakt; ook na beëindiging van de dienst blijft deze verplichting op de personeelsleden rusten.
Artikel 11
Verslag en naar aanleiding van onderzoeken te ondernemen actie
1. Na afloop van een onderzoek door het Bureau wordt onder gezag van de directeur-generaal een verslag opgesteld. Daarin wordt gewag gemaakt van de rechtsgrondslag van het onderzoek, het verloop van de procedure, de geconstateerde feiten, de voorlopige juridische kwalificatie en de inschatting van de financiële gevolgen van die feiten, de inachtneming van de procedurewaarborgen overeenkomstig artikel 9 en de conclusies van het onderzoek.
Het verslag gaat vergezeld van aanbevelingen van de directeur-generaal betreffende het al dan niet ondernemen van actie. De aanbevelingen vermelden in voorkomend geval of er door de instellingen, organen en instanties en door de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten tuchtrechtelijke, administratiefrechtelijke, financiële en/of gerechtelijke acties dienen te worden ondernomen; in het bijzonder worden de geschatte in te vorderen bedragen en de voorlopige juridische kwalificatie van de geconstateerde feiten vermeld.
2. Bij de opstelling van deze rapporten en aanbevelingen wordt het nationale recht van de betrokken lidstaat in aanmerking genomen. De verslagen vormen op dezelfde wijze en onder dezelfde voorwaarden als de door de nationale administratieve controleurs opgestelde administratieve verslagen toelaatbare bewijsmiddelen in de administratieve of gerechtelijke procedures van de lidstaat waar het gebruik ervan nodig blijkt. De verslagen worden beoordeeld volgens dezelfde regels als de administratieve verslagen van de nationale administratieve controleurs en hebben dezelfde bewijskracht.
3. De na afloop van een extern onderzoek opgestelde verslagen en aanbevelingen en alle relevante daarmee verband houdende documenten worden overeenkomstig de regels betreffende externe onderzoeken toegezonden aan de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten en, indien noodzakelijk, aan de bevoegde diensten van de Commissie.
4. De na afloop van een intern onderzoek opgestelde verslagen en aanbevelingen en alle relevante daarmee verband houdende documenten worden aan de betrokken instellingen, organen of instanties toegezonden. Die instellingen, organen of instanties ondernemen de acties, in het bijzonder de acties van tuchtrechtelijke of juridische aard, die op grond van de resultaten van het interne onderzoek geboden zijn en brengen daarover verslag uit aan het Bureau binnen de in de aanbevelingen die het verslag vergezellen bepaalde termijn, en bovendien op verzoek van het Bureau.
5. Wanneer uit het na afloop van een intern onderzoek opgestelde verslag blijkt dat sprake is van strafrechtelijk vervolgbare feiten, wordt deze informatie doorgegeven aan de gerechtelijke autoriteiten van de betrokken lidstaat.
6. Op verzoek van het Bureau stellen de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten het Bureau te gelegener tijd in kennis van informatie betreffende de eventuele actie die is ondernomen naar aanleiding van de aanbevelingen die de directeur-generaal hen overeenkomstig lid 3 heeft doen toekomen en naar aanleiding van informatie die het Bureau overeenkomstig lid 5 heeft doorgegeven.
7. Onverminderd lid 4, indien na afloop van een onderzoek de betrokken persoon geen enkel feit ten laste kan worden gelegd, sluit de directeur-generaal het onderzoek betreffende die persoon en stelt hij de betrokken persoon daarvan binnen tien werkdagen in kennis.
8. Indien een informant die het Bureau tot een onderzoek leidende of op een onderzoek betrekking hebbende informatie heeft verstrekt, daarom verzoekt, kan het Bureau deze informant ervan in kennis stellen dat het onderzoek is afgesloten. Het Bureau kan een dergelijk verzoek evenwel afwijzen indien het van oordeel is dat het verzoek afbreuk zou kunnen doen aan de rechtmatige belangen van de betrokken persoon, aan de doeltreffendheid van het onderzoek en van de naar aanleiding daarvan te ondernemen actie dan wel aan geheimhoudingsvoorschriften.
Artikel 12
Uitwisseling van informatie tussen het Bureau en de bevoegde autoriteiten van de lidstaten
1. Onverminderd de artikelen 10 en 11 van deze verordening en de bepalingen van Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96, kan het Bureau de informatie die het in het kader van externe onderzoeken heeft verkregen te gelegener tijd aan de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten doorgeven teneinde hen in staat te stellen overeenkomstig hun nationale recht passende actie te ondernemen.
2. Onverminderd de artikelen 10 en 11 geeft de directeur-generaal aan de gerechtelijke autoriteiten van de betrokken lidstaat de informatie door die het Bureau in het kader van interne onderzoeken heeft verkregen over feiten die tot de bevoegdheid van een nationale gerechtelijke autoriteit behoren.
Overeenkomstig artikel 4 en onverminderd artikel 10 geeft de directeur-generaal aan de instelling, het orgaan of de instantie in kwestie de in de eerste alinea van dit lid bedoelde informatie door, met inbegrip van de identiteit van de betrokken persoon, een samenvatting van de geconstateerde feiten, de voorlopige juridische kwalificatie van die feiten en de inschatting van de gevolgen ervan voor de financiële belangen van de Unie.
Artikel 9, lid 4, is van toepassing.
3. De bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaat stellen, onverminderd hun nationale recht, op eigen initiatief of desgevraagd, het Bureau te gelegener tijd in kennis van de actie die zij naar aanleiding van de krachtens dit artikel aan hen doorgegeven informatie hebben ondernomen.
4. Het Bureau kan in procedures voor de nationale rechterlijke instanties bewijsmateriaal naar voren brengen conform het nationale recht en het Ambtenarenstatuut.
Artikel 13
Samenwerking van het Bureau met Eurojust en Europol
1. Binnen zijn mandaat om de financiële belangen van de Unie te beschermen, werkt het Bureau op passende wijze samen met Eurojust de Europese Politiedienst (Europol). Voor zover noodzakelijk met het oog op het faciliteren van die samenwerking komt het Bureau met Eurojust en Europol administratieve regelingen overeen. Deze praktische regelingen kunnen betrekking hebben op de uitwisseling van operationele, strategische of technische informatie, met inbegrip van persoonsgegevens en gerubriceerde informatie en desgevraagd ook van voortgangsverslagen.
Wanneer dit de coördinatie en de samenwerking tussen nationale onderzoeks- en vervolgingsautoriteiten kan ondersteunen en versterken of wanneer het Bureau de bevoegde autoriteiten van de lidstaten informatie heeft doen toekomen die aanwijzingen bevat voor fraude, corruptie of enige andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad en die een ernstige vorm van criminaliteit vertegenwoordigt, verstrekt het Bureau relevante informatie aan Eurojust, voor zover die binnen het mandaat van Eurojust valt.
2. De bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten worden door het Bureau tijdig ervan in kennis gesteld dat door hen verstrekte informatie door het Bureau aan Eurojust of Europol wordt doorgegeven.
Artikel 14
Samenwerking met derde landen en internationale organisaties
1. Door het Bureau kunnen op passende wijze met de bevoegde autoriteiten in derde landen en met internationale organisaties administratieve regelingen worden overeengekomen. Het Bureau coördineert zijn optreden, indien passend, met de bevoegde diensten van de Commissie en met de Europese Dienst voor extern optreden, in het bijzonder voordat dergelijke regelingen worden overeengekomen. Deze praktische regelingen kunnen betrekking hebben op de uitwisseling van operationele, strategische of technische informatie, met inbegrip van voortgangsverslagen indien daarom wordt verzocht.
2. Het Bureau stelt de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten vooraf in kennis van het feit dat door hen verstrekte informatie door het Bureau aan de bevoegde autoriteiten van derde landen of aan internationale organisaties wordt doorgegeven.
Het Bureau houdt een register bij van alle doorgiftes van persoonsgegevens, onder vermelding van de redenen voor de doorgifte, overeenkomstig Verordening (EG) nr. 45/2001.
Artikel 15
Comité van toezicht
1. Het Comité van toezicht houdt geregeld toezicht op de wijze waarop het Bureau zich van zijn onderzoekstaak kwijt, ter versterking van de onafhankelijkheid die het Bureau bij de uitoefening van de bij deze verordening toegekende bevoegdheden in acht neemt.
Het Comité van toezicht monitort in het bijzonder de ontwikkelingen betreffende de toepassing van de procedurewaarborgen en de duur van onderzoeken, in het licht van de overeenkomstig artikel 7, lid 8, door de directeur-generaal verstrekte informatie.
Het Comité van toezicht voorziet de directeur-generaal van adviezen, die in voorkomend geval vergezeld gaan van aanbevelingen, onder meer betreffende de middelen die nodig zijn om de onderzoekstaak van het Bureau uit te voeren, alsook betreffende onderzoeksprioriteiten van het Bureau en betreffende de duur van de onderzoeken. Die adviezen kunnen worden uitgebracht op eigen initiatief, op verzoek van de directeur-generaal of op verzoek van een instelling, orgaan of instantie, maar mogen geen inmenging in de verrichting van lopende onderzoeken vormen.
De instellingen, organen of instanties ontvangen een kopie van de overeenkomstig de derde alinea gegeven adviezen.
Het Comité van toezicht kan het Bureau in terdege gemotiveerde gevallen om aanvullende informatie betreffende onderzoeken verzoeken, maar mogen geen inmening in de verrichting van lopende onderzoeken vormen.
2. Het Comité van toezicht is samengesteld uit vijf onafhankelijke leden, die ervaring hebben in een hoge gerechtelijke of onderzoeksfunctie of in een vergelijkbare functie op de werkterreinen van het Bureau. Zij worden door het Europees Parlement, de Raad en de Commissie in onderlinge overeenstemming benoemd.
Het besluit tot benoeming van de leden van het Comité van toezicht voorziet tevens in een reservelijst met potentiële leden die zijn aangewezen om de leden van het Comité van toezicht voor de verdere duur van hun ambtstermijn te vervangen in het geval dat een of meer van die leden zich terugtrekken, overlijden of permanent arbeidsongeschikt worden.
3. De ambtstermijn van de leden van het Comité van toezicht bedraagt vijf jaar; deze termijn kan niet worden verlengd. Er worden beurtelings drie en twee leden vervangen om ervoor te zorgen dat de deskundigheid van het Comité van toezicht behouden blijft.
4. Na afloop van hun ambtstermijn blijven de leden van het Comité van toezicht in functie totdat in hun vervanging is voorzien.
5. Een lid van het Comité van toezicht dat niet meer aan de eisen voor de uitoefening van zijn ambt voldoet of op ernstige wijze is tekortgeschoten, kan door het Europees Parlement, de Raad en de Commissie in onderlinge overeenstemming van zijn functie worden ontheven.
6. De kosten die de leden van het Comité van toezicht bij de uitoefening van hun taken maken, worden vergoed, en zij ontvangen een dagvergoeding voor elke dag die zij aan de uitoefening van deze taken besteden, overeenkomstig de toepasselijke regels van de Commissie.
7. Bij de uitoefening van hun taken vragen noch aanvaarden de leden van het Comité van toezicht instructies van welk(e) regering, instelling, orgaan of instantie dan ook.
8. Het Comité van toezicht wijst zijn voorzitter aan. Het stelt zijn reglement van orde vast nadat dit ter informatie aan het Europees Parlement, de Raad, de Commissie en de Europese Toezichthouder voor gegevensbescherming is voorgelegd. Het Comité van toezicht wordt bijeengeroepen op initiatief van zijn voorzitter of van de directeur-generaal. Het komt minstens tienmaal per jaar bijeen. Het Comité van toezicht besluit bij meerderheid van de stemmen van zijn leden. Het Bureau verzorgt het secretariaat van het Comité van toezicht, in nauw overleg met dit Comité.
9. Het Comité van toezicht stelt minstens één activiteitenverslag per jaar op, dat met name betrekking heeft op de beoordeling van de onafhankelijkheid van het Bureau, de toepassing van de procedurewaarborgen en de duur van de onderzoeken. Die verslagen worden toegezonden aan het Europees Parlement, de Raad, de Commissie en de Rekenkamer.
Het Comité van toezicht kan aan het Europees Parlement, de Raad, de Commissie en de Rekenkamer verslagen voorleggen over de resultaten van de onderzoeken van het Bureau en de naar aanleiding van die resultaten ondernomen actie.
Artikel 16
Gedachtewisseling met de instellingen
1. Het Europees Parlement, de Raad en de Commissie hebben jaarlijks een ontmoeting met de directeur-generaal om op politiek niveau van gedachten te wisselen over het beleid van het Bureau inzake methoden voor de preventie en bestrijding van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financiële belangen van de Unie worden geschaad. Het Comité van toezicht neemt aan de gedachtewisseling deel. Vertegenwoordigers van de Rekenkamer, Eurojust en/of Europol kunnen op verzoek van Europees Parlement, de Raad, de Commissie, de directeur-generaal of het Comité van toezicht worden uitgenodigd om op ad-hocbasis bij de gedachtewisseling aanwezig te zijn.
2. De gedachtewisseling kan betrekking hebben op:
a)
de strategische prioriteiten voor het beleid van het Bureau inzake onderzoeken;
b)
de activiteitenverslagen en de adviezen van het Comité van toezicht bedoeld in artikel 15;
c)
de krachtens artikel 17, lid 4, door de directeur-generaal opgestelde verslagen en, indien passend, andere door de instellingen opgestelde verslagen met betrekking tot het mandaat van het Bureau;
d)
het kader inzake de betrekkingen tussen het Bureau en de instellingen, organen en instanties;
e)
het kader inzake de betrekkingen tussen het Bureau en de bevoegde autoriteiten van de lidstaten;
f)
de betrekkingen van het Bureau met de bevoegde autoriteiten van derde landen en met internationale organisaties in het kader van de in deze verordening bedoelde regelingen;
g)
de doeltreffendheid van de werkzaamheden van het Bureau met betrekking tot de uitoefening van zijn mandaat.
3. Alle instellingen die aan de gedachtewisseling deelnemen zorgen ervoor dat de gedachtewisseling geen inmenging in de verrichting van lopende onderzoeken vormt.
4. De instellingen die aan de gedachtewisseling deelnemen, houden in hun optreden rekening met de in de gedachtewisseling naar voren gebrachte standpunten. De directeur-generaal verstrekt in de in artikel 17, lid 4, bedoelde verslagen informatie over de eventuele door het Bureau ondernomen actie.
Artikel 17
Directeur-generaal
1. Het Bureau staat onder leiding van een directeur-generaal. De directeur-generaal wordt door de Commissie aangesteld overeenkomstig de in lid 2 vermelde procedure. De ambtstermijn van de directeur-generaal bedraagt zeven jaar; deze termijn kan niet worden verlengd.
2. Met het oog op de aanstelling van een nieuwe directeur-generaal maakt de Commissie in het Publicatieblad van de Europese Unie een oproep tot het indienen van sollicitaties bekend. Deze bekendmaking vindt plaats uiterlijk zes maanden vóór het verstrijken van de ambtstermijn van directeur-generaal die de in functie is. De Commissie stelt, na een gunstig advies van het Comité van toezicht over de door de Commissie toegepaste selectieprocedure, de lijst op van de kandidaten die over de nodige kwalificaties beschikken. De Commissie benoemt de directeur-generaal na overleg met het Europees Parlement en de Raad.
3. De directeur-generaal vraagt noch aanvaardt van welke regering, instelling, orgaan of instantie dan ook instructies voor de vervulling van zijn taken met betrekking tot het openen en uitvoeren van externe en interne onderzoeken of met betrekking tot het opstellen van de verslagen naar aanleiding van die onderzoeken. Indien de directeur-generaal van oordeel is dat een maatregel van de Commissie zijn onafhankelijkheid aantast, stelt hij het Comité van toezicht onmiddellijk darvan in kennis en beslist hij of hij bij het Hof van Justitie beroep tegen de Commissie instelt.
4. De directeur-generaal brengt regelmatig verslag uit aan het Europees Parlement, de Raad, de Commissie en de Rekenkamer over de resultaten van de door het Bureau verrichte onderzoeken, de actie die naar aanleiding daarvan is ondernomen en de problemen die daarbij zijn gerezen, onder eerbiediging van het vertrouwelijk karakter van die onderzoeken, de wettelijke rechten van de betrokken personen en informanten en, in voorkomend geval, de nationale procesrechtelijke bepalingen.
5. De directeur-generaal bepaalt elk jaar in het kader van het jaarlijkse beheersplan de prioriteiten van het beleid van het Bureau inzake onderzoeken, en legt die prioriteiten aan het Comité van toezicht voor alvorens ze bekend te maken.
De directeur-generaal brengt het Comité van toezicht periodiek op de hoogte van de activiteiten en de uitoefening van de onderzoekstaak van het Bureau, alsmede van de naar aanleiding van onderzoeken ondernomen acties.
De directeur-generaal brengt het Comité van toezicht periodiek op de hoogte van:
a)
de gevallen waarin geen gehoor is gegeven aan de aanbevelingen van de directeur-generaal;
b)
de gevallen waarin informatie is doorgegeven aan de gerechtelijke autoriteiten van de lidstaten;
c)
de duur van onderzoeken overeenkomstig artikel 7, lid 8.
6. De directeur-generaal kan schriftelijk de uitoefening van bepaalde van zijn taken uit hoofde van artikel 5, artikel 7, lid 2, artikel 11, lid 7, en artikel 12, lid 2, aan een of meer personeelsleden van het Bureau delegeren, waarin de voorwaarden en grenzen van deze delegatie zijn vastgesteld.
7. De directeur-generaal stelt een mechanisme in voor interne advisering en controle, mede omvattende een wettigheidstoetsing, onder meer met betrekking tot de eerbiediging van de procedurewaarborgen en de grondrechten van de betrokken personen en van het nationale recht van de betrokken lidstaten, waarbij in het bijzonder wordt gelet op artikel 11, lid 2.
8. De directeur-generaal stelt richtsnoeren betreffende onderzoeksprocedures vast ten behoeve van de personeelsleden van het Bureau. Die richtsnoeren zijn in overeenstemming met deze verordening en hebben onder meer betrekking op:
a)
de verrichting van onderzoeken,
b)
de procedurewaarborgen,
c)
nadere details inzake interne advies- en controleprocedures, met inbegrip van de wettigheidstoetsing,
d)
gegevensbescherming.
Deze richtsnoeren en eventuele wijzigingen daarvan worden vastgesteld nadat het Comité van toezicht in de gelegenheid is gesteld daarover zijn oordeel te geven, en worden vervolgens ter informatie toegezonden aan het Europees Parlement, de Raad en de Commissie en ter bekendmaking op de website van het Bureau gepubliceerd in de officiële talen van de instellingen van de Unie.
9. Voordat de Commissie een tuchtmaatregel tegen de directeur-generaal neemt, raadpleegt zij het Comité van toezicht.
Over tuchtmaatregelen tegen de directeur-generaal neemt de Commissie een met redenen omkleed besluit dat zij ter informatie aan het Europees Parlement, de Raad en het Comité van toezicht doet toekomen.
10. Enige verwijzing naar de „directeur” van het Bureau in teksten van juridische aard wordt gelezen als een verwijzing naar de directeur-generaal.
Artikel 18
Financiering
De totale begrotingskredieten voor het Bureau, het Comité van toezicht met zijn secretariaat daaronder begrepen, worden opgevoerd op een speciaal begrotingsonderdeel binnen de afdeling Commissie van de algemene begroting van de Unie, en worden in detail vermeld in een bijlage bij die afdeling.
De personeelsformatie van het Bureau, het secretariaat van het Comité van toezicht daaronder begrepen, wordt als bijlage aan de personeelsformatie van de Commissie gehecht.
Artikel 19
Evaluatieverslag
Uiterlijk op 2 oktober 2017 dient de Commissie bij het Europees Parlement en de Raad een evaluatieverslag in over de toepassing van deze verordening. Dat verslag gaat vergezeld van een advies van het Comité van toezicht en vermeldt of deze verordening wijziging behoeft.
Artikel 20
Intrekking
Verordening (EG) nr. 1073/1999 en Verordening (Euratom) nr. 1074/1999 worden ingetrokken.
Verwijzingen naar de ingetrokken verordeningen gelden als verwijzingen naar deze verordening en worden gelezen in samenhang met de concordantietabel in bijlage II.
Artikel 21
Inwerkingtreding en overgangsbepalingen
1. Deze verordening treedt in werking op de eerste dag van de maand volgende op die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
2. Artikel 15, lid 3, is van toepassing op de duur van de ambtstermijn van de leden van het Comité van toezicht die in functie zijn op de datum van inwerkingtreding van deze verordening. Onmiddellijk na de inwerkingtreding van deze verordening gaat de voorzitter van het Europees Parlement over tot aanwijzing, bij loting, van twee leden van het Comité van toezicht van wie de taken, in afwijking van het bepaalde in artikel 15, lid 3, eerste zin, zullen eindigen bij het verstrijken van de eerste 36 maanden van hun ambtstermijn. Twee nieuwe leden worden automatisch benoemd voor een ambtstermijn van vijf jaar, ter vervanging van de aftredende leden op basis en in de volgorde van de lijst van artikel 1, lid 2, van Besluit 2012/45/EU, Euratom van het Europees Parlement, de Raad en de Commissie van 23 januari 2012 betreffende de benoeming van de leden van het Comité van toezicht van het Europees Bureau voor fraudebestrijding (OLAF) (13). Die nieuwe leden zijn de eerste twee personen van wie de naam op die lijst voorkomt.
3. De derde zin van artikel 17, lid 1, is van toepassing op de duur van de ambtstermijn van de directeur-generaal die in functie is op de datum van inwerkingtreding van deze verordening.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Straatsburg, 11 september 2013.