PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie
(2014/109/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
Vyrovnávací opatření na dovoz polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (2). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti prováděcím nařízením Rady (EU) č. 461/2013 (3), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti.
(2)
Antidumpingová opatření na dovoz PET pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (4). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti nařízením Rady (ES) č. 192/2007 (5), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti. Dne 24. února 2012 zahájila Komise následný přezkum opatření před pozbytím platnosti. Prováděcím rozhodnutím 2013/226/EU (6) odmítla Rada návrh prováděcího nařízení Rady týkajícího se zachování antidumpingového cla na dovoz PET pocházejících mimo jiné z Indie, který předložila Komise, a uvedená antidumpingová opatření tedy pozbyla platnosti.
(3)
V roce 2000 přijala Komise rozhodnutím 2000/745/ES (7) cenové závazky (dále jen „závazky“), které nabídly v souvislosti s antidumpingovým i antisubvenčním řízením mimo jiné tyto indické společnosti: Pearl Engineering Polymers Limited (dále jen „Pearl“) a Reliance Industries Limited (dále jen „Reliance“). V roce 2005 přijala Komise rozhodnutím 2005/697/ES (8), kterým se mění rozhodnutí 2000/745/ES, závazek od indické společnosti South ASEAN Petrochem Limited, která v důsledku fúze změnila svůj název na Dhunseri Petrochem & Tea Limited (dále jen „Dhunseri“) (9).
B. ZMĚNA OKOLNOSTÍ BĚHEM PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(4)
Změna okolností během provádění závazků může odůvodnit rozhodnutí Komise vykonat svou pravomoc a zrušit přijetí závazků, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení.
(5)
Zrušení antidumpingových opatření a zachování vyrovnávacího cla představuje změnu okolností, za kterých byly závazky přijaty. Závazky byly přijaty za situace, kdy byla v platnosti jak antidumpingová, tak antisubvenční opatření. Základní prvek závazků, což je minimální dovozní cena, odráží prvek dumpingu i subvencování. V současné době neexistuje žádný prvek dumpingu. Proto není minimální dovozní cena na odpovídající úrovni.
C. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
(6)
Kromě toho jedna z indických společností, Pearl, nesplnila svou oznamovací povinnost vůči Komisi. Tato společnost nepředložila čtvrtletní zprávy o prodejích. Komise tedy není schopna závazek účinně sledovat.
(7)
Podmínky závazku stanoví, že nepředložení zpráv se považuje za porušení závazku. Nedávný rozsudek Soudního dvora (10) rovněž potvrdil, že povinnost informovat musí být považována za základní povinnost nutnou pro řádné fungování závazku.
(8)
Přijetí závazku společnosti Pearl musí být na tomto základě zrušeno.
D. PÍSEMNÁ PODÁNÍ
(9)
Uvedeným třem společnostem se dostalo možnosti slyšení a předložení písemných podání. Dvě indické společnosti a výbor výrobců PET v Evropě (CPME) zastupující odvětví Unie poskytly své připomínky.
1. Změněné okolnosti jako důvod ke zrušení přijetí závazku
(10)
Jedna společnost tvrdila, že pro návrh na zrušení přijetí závazku chybí právní základ. Uvedená strana tvrdila, že čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení nezmiňuje výslovně „změněné okolnosti“ a spojuje veškeré možnosti zrušení přijetí závazku s případy porušení. Tento argument bylo nutné odmítnout. Ustanovení čl. 13. odst. 9 základního antisubvenčního nařízení „změněné okolnosti“ skutečně výslovně nezmiňuje. Avšak je jasné, že případy, kdy Komise může zrušit přijetí závazku, neomezuje na případy porušení. Stanoví, že „jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku [podtržení doplněno], je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno…“. Zdůrazňuje tedy, že zrušení přijetí závazku může tvořit samostatný základ pro toto zrušení.
(11)
Pravomoc Komise rozhodnout sama o přijetí nebo odmítnutí nabídky závazku se musí ve skutečnosti odrážet i v právu zrušit přijetí závazku, pokud se změní okolnosti, na jejichž základě byly nabídky závazků přijaty. Podle judikatury Soudního dvora „určují orgány při výkonu své posuzovací pravomoci, zda […] jsou závazky přijatelné“ (11). Uvedené posuzovací pravomoci jsou v oblasti opatření na ochranu obchodu obecně široké, protože soudy Unie uznávají, že v této oblasti musí orgány posuzovat složitou hospodářskou, politickou a právní situaci. Konkrétně Soudní dvůr rozhodl, že Komise „při výkonu pravomocí, které jí byly svěřeny v [základním nařízení] má velmi širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o zájmy Společenství, při rozhodování o jakýchkoli opatřeních potřebných k řešení situace, které nastala“ (12). Komise má proto při přijímání, odmítání nebo rušení závazku posuzovací pravomoc, aby mohla provádět opatření týkající se obchodu v zájmu Unie.
(12)
Komise proto zamítá argument, že změna okolností ve srovnání s okolnostmi, které panovaly v době přijetí závazku, nemůže sloužit jako důvod pro zrušení uvedeného závazku.
2. Soulad zrušení s předchozími právními akty týkajícími se téhož řízení
(13)
Jedna společnost tvrdila, že rozhodnutím Komise 2013/223/EU (13) bylo potvrzeno přijetí jejího závazku. Jako související argument vznesla, že čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, představuje další uznání toho, že závazek by mohl zůstat v platnosti i po skončení platnosti antidumpingového cla. Oba tyto argumenty jsou zavádějící. Rozhodnutím 2013/223/EU odvolala Komise přijetí závazků jedné indonéské a jedné indické společnosti, jelikož porušily své povinnosti předkládat zprávy. Zrušení v případě jedné společnosti v žádném případě nevylučuje následné rozhodnutí Komise zrušit přijetí jiných závazků, pokud toto opatření bude odůvodněné vzhledem k okolnostem konkrétního případu.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 461/2013, vyhlášeném dne 23. května 2013, se odrazila změna rozhodnutí 2000/745/ES v důsledku přijetí rozhodnutí 2013/223/EU (odvolání závazku v případě jedné indonéské a jedné indické společnosti). Prováděcí nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, bylo vyhlášeno tentýž den jako prováděcí rozhodnutí 2013/226/EU, kterým Rada zrušila antidumpingové clo. Důsledky uvedeného rozhodnutí by mohla Komise posoudit pouze po jeho přijetí.
(15)
Argumenty této strany tedy musely být odmítnuty.
3. Matematická úprava minimální dovozní ceny (MIP)
(16)
Jedna společnost požádala, aby Komise z MIP odečetla částku odpovídající stanovenému antidumpingovému clu, a tím uvedla MIP do souladu se základním opatřením - vyrovnávacím clem. Tuto operaci nebylo možné provést. Zaprvé, podle podmínek závazku je jakákoli revize působnosti a minimálních cen možná pouze prostřednictvím prozatímního přezkumu podle článku 19 základního antisubvenčního nařízení. Zadruhé, tato společnost žádala o to, aby ze stávající MIP byly pouze odečteny částky odpovídající částce stanoveného antidumpingového cla. Ve stávajícím závazku jsou mechanismy MIP a indexace založeny buď na ceně, která nepůsobí újmu, stanovené pro trh Unie (cílová cena), nebo na běžné hodnotě (v závislosti na dané společnosti), jak byla určena v roce 1999. Ve druhém zmiňovaném případě žádný základ pro MIP neexistuje, jelikož platnost antidumpingového cla vypršela. Kdyby byl závazek posuzován pouze s ohledem na vyrovnávací clo, vývozní cena (navýšená o částku stanoveného vyrovnávacího cla) by se mohla stát srovnávacím základem pro MIP. S cílem stanovit odpovídající MIP by Komise nejprve musela zjistit vývozní cenu, která by sloužila jako srovnávací základ. V tomto případě nelze žádný takový srovnávací základ jednoduše zjistit, mimo jiné proto, že opatření jsou v platnosti již po dlouhou dobu. Kromě toho zavedený mechanismus indexace, který se týká ceny, jež nepůsobí újmu (cílové ceny), nebo běžné hodnoty, nelze jednoduše převzít pro vývozní cenu. Jakákoli jednoduchá matematická úprava by vyžadovala, aby bylo možné snadno zjistit veškeré prvky nezbytné pro výpočet MIP a aby tyto prvky byly nesporné. Pouze v takovém případě může Komise zaručit rovnocennost závazku s platným opatřením. Tato podmínka není v tomto případě splněna. Jednoduchá matematická operace, kterou navrhoval žadatel, tedy není možná.
(17)
Pokud jde o platný závazek, musí Komise jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení platného antidumpingového cla. Je tedy třeba vyvarovat se jakéhokoli dalšího prodlení. Zrušením přijetí závazku není dotčeno jakékoli možné budoucí rozhodnutí v případě, že nějaká společnost bude chtít předložit nabídku závazku.
(18)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že minimální dovozní cena by měla být snížena jednoduchou matematickou operací. Zpochybnila příslušné odůvodnění Komise jako „nevhodné a postrádající jakýkoli základ“. Tento postoj však nebyl nijak podložen, a proto je nutné jej odmítnout. Toto tvrzení bylo kromě toho předmětem 16. bodu odůvodnění.
(19)
Žádost o matematickou úpravu MIP tedy bylo nutné odmítnout.
4. Projednávaná věc T-422/13
(20)
Jedna společnost tvrdila, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud Tribunál nepřijme rozhodnutí ve věci T-422/13 CPME a další v. Rada. Uvedená společnost tvrdí, že pokud bude odvětví Unie úspěšné při napadnutí prováděcího rozhodnutí 2013/226/EU, kterým se zrušuje antidumpingové clo, Komise bude povinna závazek obnovit. Tento argument je zavádějící. Komise musí posoudit stávající situaci a jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení antidumpingových opatření. Komise při rozhodování o této otázce nemůže předjímat možný výsledek soudní věci. Vzhledem k této skutečnosti je nutné včas přijmout rozhodnutí týkající se platných závazků.
5. Porušení závazku
(21)
Jedna společnost tvrdila, že porušení povinnosti podávat zprávy ze strany jedné společnosti by nemělo mít žádné důsledky pro jiné společnosti. Tímto se potvrzuje, že porušení povinnosti podávat zprávy bylo zjištěno pouze u společnosti Pearl.
6. Možný přezkum a závazky
(22)
Dvě indické společnosti tvrdily, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud nebudou k dispozici výsledky možného prozatímního přezkumu minimální dovozní ceny. Komise poznamenává, že jelikož platnost antidumpingového cla vypršela, základ pro minimální dovozní cenu přestal existovat (viz 16. bod odůvodnění). Je nutné včas přijmout rozhodnutí pro řešení účinků této změny. Společnost zároveň může požádat o přezkum platného opatření a v této souvislosti nabídnout nový závazek týkající se pouze platných antidumpingových opatření.
(23)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že Komise měla zahájit prozatímní přezkum z moci úřední a závazek měl mezitím zůstat v platnosti až do doby, než bude znám výsledek takového přezkumu.
(24)
Komise předně poukazuje na to, že má sama pravomoc rozhodnout o zahájení antisubvenčního přezkumného šetření. V tomto konkrétním případě však přezkumné šetření souvisí s přáním jednoho vývozce nabídnout nový závazek. Komise proto nemá žádný důvod zahájit přezkum bez nové nabídky závazku od dotčeného vývozce, v souladu s článkem 13 základního nařízení.
(25)
Kromě toho musí závazek jakožto rovnocenná forma opatření odpovídat základnímu opatření uloženému Radou. Tak tomu již není, což vedlo Komisi k návrhu zrušit platný závazek.
(26)
Je pravda, že strany mohou požádat o prozatímní přezkum na základě ustanovení základního antisubvenčního nařízení, a jakákoli možná nová nabídka závazku pak bude posuzována v rámci takového případného přezkumu.
7. Antisubvenční clo jako překážka dovozu
(27)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana tvrdila, že zrušení přijetí závazku „by neomezilo úroveň ochrany v souvislosti s pozbytím platnosti antidumpingových opatření (…), ale spíše [by] znemožnilo uživatelům PET dovoz“. Komise v tomto ohledu poznamenává, že vzhledem k neexistenci závazku přestává být minimální dovozní cena pro vývozce srovnávacím základem. Tato strana neposkytla důkazy o tom, proč by vyrovnávací clo mělo indickým vývozcům bránit v dovozu. V každém případě se účel uložení opatření a případně přijetí závazku netýká možnosti uživatelů dovážet. Účelem je stanovit úroveň ochrany, jak tato strana sama uvádí. Zájmy uživatelů byly posouzeny v souvislosti s otázkou, zda uložení opatření je v zájmu Unie, spolu se zájmy všech ostatních dotčených stran. Byl vyvozen závěr, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Tento argument tedy musel být odmítnut.
8. Závěr ohledně připomínek jednotlivých stran
(28)
Žádný z argumentů vznesených zúčastněnými stranami nebyl takového rázu, aby změnil návrh Komise na zrušení přijetí závazku.
E. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/745/ES
(29)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedených závazků zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí 2000/745/ES. V souladu s tím by se na dovoz PET vyrobených společnostmi Dhunseri, Reliance a Pearl (doplňkový kód TARIC pro společnost Dhunseri: A585, doplňkový kód TARIC pro společnost Reliance: A181 a doplňkový kód TARIC pro společnost Pearl: A182) mělo použít konečné vyrovnávací clo uložené čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/745/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 4. února 2014.
UITVOERINGSBESLUIT VAN DE COMMISSIE
van 4 februari 2014
tot intrekking van Besluit 2000/745/EG waarbij verbintenissen worden aanvaard die zijn aangeboden in het kader van de antidumping- en de antisubsidieprocedure met betrekking tot de invoer van polyethyleentereftalaat (pet) uit onder meer India
(2014/109/EU)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 597/2009 van de Raad van 11 juni 2009 betreffende beschermende maatregelen tegen invoer met subsidiëring uit landen die geen lid van de Europese Gemeenschap zijn (1) (de „antisubsidiebasisverordening”), en met name artikel 13,
Na raadpleging van het Raadgevend Comité,
Overwegende hetgeen volgt:
A. BESTAANDE MAATREGELEN
(1)
Compenserende maatregelen op de invoer van polyethyleentereftalaat („pet”) van oorsprong uit India zijn van kracht sinds 2000 (2). Deze maatregelen zijn laatstelijk gehandhaafd bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 461/2013 van de Raad (3), na een nieuw onderzoek bij het vervallen van de maatregelen.
(2)
Antidumpingmaatregelen op de invoer van pet van oorsprong uit India zijn van kracht sinds 2000 (4). Deze maatregelen zijn laatstelijk gehandhaafd bij Verordening (EG) nr. 192/2007 van de Raad (5), na een nieuw onderzoek bij het vervallen van de maatregelen. Op 24 februari 2012 heeft de Commissie een volgend nieuw onderzoek bij het vervallen van de maatregelen geopend. Bij Uitvoeringsbesluit 2013/226/EU van de Raad (6) werd het voorstel van de Commissie voor een uitvoeringsverordening van de Raad tot handhaving van het antidumpingrecht op pet van oorsprong uit onder meer India verworpen, zodat de antidumpingmaatregelen zijn vervallen.
(3)
In 2000 heeft de Commissie bij Besluit 2000/745/EG (7) prijsverbintenissen („de verbintenissen”) aanvaard die in het kader van zowel de antidumping- als de antisubsidieprocedure zijn aangeboden door onder meer de Indiase ondernemingen Pearl Engineering Polymers Limited („Pearl”) en Reliance Industries Limited („Reliance”). In 2005 heeft de Commissie bij Besluit 2005/697/EG (8) tot wijziging van Besluit 2000/745/EG een verbintenis aanvaard van de Indiase onderneming South Asean Petrochem Limited die als gevolg van een fusie haar naam heeft veranderd in Dhunseri Petrochem & Tea Limited („Dhunseri”) (9).
B. VERANDERING VAN DE OMSTANDIGHEDEN TIJDENS DE UITVOERING VAN DE VERBINTENISSEN
(4)
Een verandering van de omstandigheden tijdens de uitvoering van de verbintenissen kan een besluit van de Commissie rechtvaardigen om gebruik te maken van haar bevoegdheid om de aanvaarding van de verbintenissen in te trekken, zoals vastgesteld in artikel 13, lid 9, van de antisubsidiebasisverordening.
(5)
De intrekking van de antidumpingmaatregelen en de handhaving van de compenserende rechten vormen een verandering van de omstandigheden waarin de verbintenissen werden aanvaard. Toen de verbintenissen werden aanvaard, waren zowel antidumping- als antisubsidiemaatregelen van kracht. Het kernelement van de verbintenissen, de minimuminvoerprijs („MIP”), weerspiegelt zowel het aspect dumping als het aspect subsidiëring. Momenteel is het aspect dumping afwezig. Daarom bevindt de MIP zich niet op het passende niveau.
C. SCHENDING VAN DE VERBINTENIS
(6)
Daarnaast heeft een van de Indiase ondernemingen, Pearl, zich niet aan haar verplichting inzake verslaglegging jegens de Commissie gehouden. De onderneming heeft geen verslagen over de verkoopcijfers per kwartaal ingediend. De Commissie kan zo niet nagaan of de verbintenis wordt nageleefd.
(7)
In de verbintenis is bepaald dat het niet indienen van verslagen schending van de verbintenis inhoudt. Een recent arrest van het Hof van Justitie (10) heeft eveneens bevestigd dat verplichtingen inzake verslaglegging als essentieel voor het goed functioneren van een verbintenis moeten worden beschouwd.
(8)
Ook op basis hiervan moet de aanvaarding van de verbintenis van Pearl worden ingetrokken.
D. SCHRIFTELIJKE OPMERKINGEN
(9)
De drie ondernemingen werden in de gelegenheid gesteld om te worden gehoord en schriftelijke opmerkingen in te dienen. Twee Indiase ondernemingen en het Committee of PET Manufacturers in Europe (CPME), dat de bedrijfstak van de Unie vertegenwoordigt, hebben opmerkingen gemaakt.
1. Veranderde omstandigheden als grond voor de intrekking van de aanvaarding van een verbintenis
(10)
Eén onderneming voerde aan dat het voorstel tot intrekking van de aanvaarding van de verbintenis geen rechtsgrondslag had. Deze belanghebbende stelde dat in artikel 13, lid 9, van de antisubsidiebasisverordening „veranderde omstandigheden” niet expliciet worden vermeld en alle mogelijkheden om de aanvaarding van de verbintenis in te trekken aan gevallen van schending worden verbonden. Dit argument moest worden afgewezen. „Verandering van de omstandigheden” wordt in artikel 13, lid 9, van de antisubsidiebasisverordening inderdaad niet expliciet vermeld. De gevallen waarin de Commissie de aanvaarding van een verbintenis kan intrekken, worden er echter duidelijk niet beperkt tot gevallen van schending. In het artikel staat dat: „[w]anneer een verbintenis door een partij wordt geschonden of opgezegd, of wanneer de aanvaarding van de verbintenis door de Commissie wordt opgezegd [onderstreping toegevoegd], […] de aanvaarding van de verbintenis na overleg [wordt] ingetrokken …”. Hierin wordt de opzegging van de aanvaarding van een verbintenis dus aangewezen als autonome grondslag voor de intrekking ervan.
(11)
Tegenover de discretionaire bevoegdheden van de Commissie om een verbintenisaanbod te aanvaarden of af te wijzen moet de bevoegdheid staan om de aanvaarding van een verbintenis in te trekken indien de omstandigheden op basis waarvan de aangeboden verbintenissen waren aanvaard, veranderen. Volgens de rechtspraak van het Hof „[beslissen] de instellingen in het kader van hun discretionaire bevoegdheid […], of […] verbintenissen kunnen worden aanvaard” (11). Die discretionaire bevoegdheid is over het algemeen ruim op het gebied van handelsbeschermende maatregelen, aangezien de rechterlijke instanties van de Unie erkennen dat de instellingen op dat gebied ingewikkelde situaties van economische, politieke en juridische aard moeten onderzoeken. Meer in het bijzonder heeft het Hof geoordeeld dat de Commissie „bij de uitoefening van de haar in [de basisverordening] toegekende bevoegdheden […] over een zeer ruime beoordelingsvrijheid beschikt om, de belangen van de Gemeenschap in aanmerking genomen, te bepalen welke maatregelen in verband met de vastgestelde situatie eventueel moeten worden genomen” (12). Derhalve geniet de Commissie, wanneer zij een verbintenis aanvaardt, afwijst of intrekt, de discretionaire bevoegdheid die nodig is om handelsmaatregelen in het belang van de Unie ten uitvoer te kunnen leggen.
(12)
De Commissie wijst dan ook het argument af dat een verandering van de omstandigheden ten opzichte van die op het ogenblik van de aanvaarding niet als grond voor de intrekking van de aanvaarding kan gelden.
2. Samenhang van de intrekking met eerdere wetgeving betreffende dezelfde procedure
(13)
Eén onderneming voerde aan dat de aanvaarding van haar verbintenis bij Besluit 2013/223/EU van de Commissie (13) opnieuw werd bevestigd. In dat verband voerde zij ook aan dat in artikel 2, lid 2, van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 461/2013 tot instelling van een definitief compenserend recht eveneens wordt erkend dat de verbintenis na het vervallen van de antidumpingrechten van kracht kan blijven. Beide argumenten zijn onjuist. Bij Besluit 2013/223/EU heeft de Commissie de aanvaarding ingetrokken van de verbintenissen van één Indonesische en één Indiase onderneming die zich niet aan hun verplichtingen inzake verslaglegging hebben gehouden. Dat de aanvaarding van een verbintenis met betrekking tot één onderneming wordt ingetrokken, belet de Commissie geenszins later te besluiten de aanvaarding van andere verbintenissen in te trekken indien de omstandigheden van het betrokken geval zulks rechtvaardigen.
(14)
Bijgevolg gaf Uitvoeringsverordening (EU) nr. 461/2013, die op 23 mei 2013 werd bekendgemaakt, de wijziging van Besluit 2000/745/EG als gevolg van de vaststelling van Besluit 2013/223/EU (intrekking met betrekking tot één Indonesische en één Indiase onderneming) weer. Uitvoeringsverordening (EU) nr. 461/2013 tot instelling van een definitief compenserend recht werd bekendgemaakt op dezelfde dag als Uitvoeringsbesluit 2013/226/EU waarbij het antidumpingrecht door de Raad werd ingetrokken. De Commissie kon de gevolgen van dit laatste besluit pas onderzoeken na de vaststelling ervan.
(15)
De argumenten van deze belanghebbende moesten dus worden afgewezen.
3. Wiskundige aanpassing van de MIP
(16)
Eén onderneming verzocht de Commissie om een bedrag dat overeenstemt met het vaste antidumpingrecht in mindering te brengen op de MIP en daarmee de MIP in overeenstemming te brengen met de onderliggende maatregel, te weten het compenserende recht. Deze bewerking kon niet worden uitgevoerd. Eerst en vooral kunnen het kader en de minimumprijzen volgens de voorwaarden van de verbintenis uitsluitend worden herzien door middel van een tussentijds nieuw onderzoek overeenkomstig artikel 19 van de antisubsidiebasisverordening. Ten tweede heeft de onderneming alleen verzocht om bedragen die overeenstemmen met het vaste antidumpingrecht in mindering te brengen op de huidige MIP. In de huidige verbintenis zijn de MIP en het indexeringsmechanisme gebaseerd op de geen schade veroorzakende prijs voor de markt van de Unie (richtprijs) of op de normale waarde (afhankelijk van de onderneming in kwestie) als vastgesteld in 1999. In het laatste geval ontbreekt voor de MIP elke grondslag, aangezien het antidumpingrecht is vervallen. Indien de verbintenis uitsluitend ten aanzien van het compenserende recht was beoordeeld, dan had de uitvoerprijs (verhoogd met het bedrag van het vaste compenserende recht) een benchmark voor de MIP kunnen worden. Om een passende MIP vast te stellen zou de Commissie eerst de uitvoerprijs moeten vaststellen die als benchmark zou worden gebruikt. In het onderhavige geval kan een benchmark van die aard niet eenvoudig worden vastgesteld, te meer omdat de maatregelen reeds sinds lange tijd gelden. Bovendien kan het huidige indexeringsmechanisme dat op de geen schade veroorzakende prijs (richtprijs) of de normale waarde is gebaseerd, niet simpelweg op de uitvoerprijs worden toegepast. Voor elke eenvoudige wiskundige aanpassing is vereist dat alle elementen die nodig zijn voor de berekening van de MIP, gemakkelijk kunnen worden geïdentificeerd en onbetwistbaar zijn. Alleen in dat geval kan de Commissie de gelijkwaardigheid garanderen van de verbintenis en de geldende maatregel. In het onderhavige geval wordt aan deze voorwaarde niet voldaan. Een eenvoudige wiskundige bewerking zoals die welke de indiener van het verzoek heeft voorgesteld, is dan ook niet mogelijk.
(17)
De Commissie moet tijdig optreden in verband met de van kracht zijnde verbintenis, om gevolg te geven aan het besluit van de Raad tot intrekking van de geldende antidumpingrechten. Daarom moet verdere vertraging worden vermeden. De intrekking van de aanvaarding van de verbintenis laat eventuele toekomstige besluiten onverlet, ingeval een onderneming een verbintenisaanbod wil indienen.
(18)
Na de tweede mededeling van de bevindingen van de Commissie herhaalde één belanghebbende zijn argument dat de MIP moet worden verlaagd met een eenvoudige wiskundige bewerking. Deze belanghebbende bestreed de redenering van de Commissie in dat verband, die „onjuist en geheel ongegrond” zou zijn. Dat argument werd echter niet verder onderbouwd en moet dan ook worden afgewezen. In elk geval is het argument behandeld in overweging 16.
(19)
Bijgevolg moest het argument met het oog op de wiskundige aanpassing van de MIP worden afgewezen.
4. Aanhangige zaak T-422/13
(20)
Eén onderneming voerde aan dat verbintenissen van kracht moeten blijven in afwachting van het arrest van het Gerecht in zaak T-422/13 CPME e.a. vs Raad. Volgens die onderneming moet de Commissie de verbintenis opnieuw in werking stellen indien het beroep van de bedrijfstak van de Unie tegen Uitvoeringsbesluit 2013/226/EU tot intrekking van de antidumpingrechten slaagt. Dit argument is onjuist. De Commissie moet de huidige situatie beoordelen en tijdig optreden, om gevolg te geven aan het besluit van de Raad tot intrekking van de antidumpingmaatregelen. De Commissie kan bij haar besluitvorming in dit verband niet vooruitlopen op de eventuele uitkomst van een rechtszaak. In het licht hiervan moet tijdig een besluit worden genomen over de van kracht zijnde verbintenissen.
5. Schending van de verbintenis
(21)
Eén onderneming voerde aan dat wanneer één onderneming haar verplichtingen inzake verslaglegging heeft geschonden, dit geen gevolgen mag hebben voor andere ondernemingen. Hierbij wordt bevestigd dat alleen bij de onderneming Pearl een schending van de verplichtingen inzake verslaglegging is vastgesteld.
6. Eventueel nieuw onderzoek en verbintenissen
(22)
Twee Indiase ondernemingen stelden dat de verbintenissen van kracht moeten blijven in afwachting van de resultaten van een eventueel tussentijds nieuw onderzoek van de MIP. De Commissie merkt op dat aangezien het antidumpingrecht is vervallen, de grondslag voor de MIP is weggevallen (zie overweging 16). Een besluit om de gevolgen van deze verandering aan te pakken, moet tijdig worden genomen. Tegelijkertijd kan een onderneming om een nieuw onderzoek van de geldende maatregel verzoeken en in dat kader een nieuwe verbintenis aanbieden die uitsluitend verband houdt met de van kracht zijnde antisubsidiemaatregelen.
(23)
Na de tweede mededeling van de bevindingen van de Commissie herhaalde één belanghebbende zijn argument dat de Commissie ambtshalve een tussentijds nieuw onderzoek had moeten openen en dat de verbintenis van kracht moet blijven in afwachting van de resultaten van dat onderzoek.
(24)
In de eerste plaats merkt de Commissie op dat zij over discretionaire bevoegdheden beschikt ter zake van de opening van een nieuw antisubsidieonderzoek. In dit specifieke geval hangt een nieuw onderzoek echter samen met de wens van een exporteur om een nieuwe verbintenis aan te bieden. De Commissie heeft dan ook geen reden om een nieuw onderzoek te openen zonder een nieuw verbintenisaanbod van de betrokken exporteur, overeenkomstig artikel 13 van de basisverordening.
(25)
Om de gelijkwaardigheid te garanderen moet een verbintenis bovendien in overeenstemming zijn met de onderliggende maatregel die door de Raad werd ingesteld. Dit is niet langer het geval en de Commissie heeft dan ook voorgesteld om de van kracht zijnde verbintenis in te trekken.
(26)
Belanghebbenden kunnen daadwerkelijk verzoeken om een nieuw tussentijds onderzoek op basis van het bepaalde in de antisubsidiebasisverordening en in het kader van een dergelijk nieuw onderzoek zou elk eventueel nieuw verbintenisaanbod in overweging worden genomen.
7. Antisubsidierecht als belemmering voor de invoer
(27)
Na de tweede mededeling van de bevindingen van de Commissie stelde één belanghebbende dat de intrekking van de aanvaarding van de verbintenis „in plaats van het beschermingsniveau te verlagen in het verlengde van het vervallen van de antidumpingmaatregelen, […] de invoer onmogelijk [zou] maken voor de gebruikers van pet”. De Commissie wijst er in dit verband op dat zonder verbintenis de MIP voor een exporteur niet langer een benchmark is. De belanghebbende heeft niet onderbouwd waarom het compenserende recht de invoer zou belemmeren voor Indiase exporteurs. Hoe dan ook gaat het er bij het instellen van maatregelen en bij het eventueel aanvaarden van een verbintenis niet om de invoer voor de gebruikers mogelijk te maken. Het doel is, zoals de belanghebbende opmerkt, een beschermingsniveau te verwezenlijken. De belangen van de gebruikers zijn beoordeeld in het kader van het belang van de Unie bij de instelling van de maatregelen samen met de belangen van alle andere betrokken partijen. Geconcludeerd werd dat de instelling van maatregelen niet tegen het belang van de Unie is. Het argument moest daarom worden afgewezen.
8. Conclusie inzake de opmerkingen van belanghebbenden
(28)
Geen van de argumenten van de belanghebbenden heeft het voorstel van de Commissie tot intrekking van de aanvaarding van de verbintenis kunnen veranderen.
E. INTREKKING VAN BESLUIT 2000/745/EG
(29)
In het licht van het voorgaande moet de aanvaarding van de verbintenissen worden ingetrokken en moet Besluit 2000/745/EG worden ingetrokken. Dienovereenkomstig moeten de bij artikel 1, lid 2, van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 461/2013 ingestelde definitieve compenserende rechten ook voor de invoer van door de ondernemingen Dhunseri, Reliance en Pearl (aanvullende Taric-code A585 voor Dhunseri, aanvullende Taric-code A181 voor Reliance en aanvullende Taric-code A182 voor Pearl) geproduceerd pet gelden,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
Besluit 2000/745/EG wordt ingetrokken.
Artikel 2
Dit besluit treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Gedaan te Brussel, 4 februari 2014.