PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 456/2012
ze dne 30. května 2012,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1266/2007 o prováděcích předpisech ke směrnici Rady 2000/75/ES, co se týče tlumení, sledování, dozoru a omezení přesunů některých zvířat vnímavých druhů ve vztahu ke katarální horečce ovcí
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí (1), a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. c), články 11 a 12 a čl. 19 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1266/2007 (2) stanoví pravidla pro tlumení, sledování, dozor a omezení přesunů zvířat uvnitř uzavřených pásem a mimo ně v souvislosti s katarální horečkou ovcí. Stanoví rovněž podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů vnímavých zvířat a jejich spermatu, vajíček a embryí stanoveného směrnicí 2000/75/ES, včetně pravidel o používání očkovacích látek proti katarální horečce ovcí.
(2)
Na základě stávajících pravidel stanovených ve směrnici 2000/75/ES není použití očkovacích látek proti katarální horečce ovcí povoleno mimo ochranná pásma. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/5/EU ze dne 14. března 2012, kterou se mění směrnice Rady 2000/75/ES, pokud jde o očkování proti katarální horečce ovcí (3), činí pravidla týkající se očkování stanovená ve směrnici 2000/75/ES pružnějšími, aby se umožnilo očkování inaktivovanýmí očkovacími látkami proti katarální horečce ovcí i mimo oblasti, na které se vztahují omezení přesunů zvířat. Proto by nařízení (ES) č. 1266/2007 mělo být změněno. Kromě toho jsou změny nezbytné proto, aby se zjednodušily postupy sledování a dozoru a aby se upravily postupy stanovené nařízením (ES) č. 1266/2007 na základě posledních vědeckých stanovisek.
(3)
Pro účely shromažďování a analýzy epizootologických informací o katarální horečce ovcí stanoví nařízení (ES) č. 1266/2007, že členské státy musí poskytovat aplikaci BlueTongue NETwork (sytém BT-Net) informace o katarální horečce ovcí shromážděné v průběhu uplatňování programů pro sledování katarální horečky ovcí a dozor nad katarální horečkou ovcí.
(4)
Zkušenosti však ukazují, že je k dispozici dostatek informací v rámci jiných již existujících povinností týkajících se oznamování a hlášení nákaz v Unii. Povinnost spočívající ve výměně informací prostřednictvím systému BT-Net již tedy není nutná.
(5)
Nařízením (ES) č. 1266/2007 ve znění nařízení Komise (ES) č. 123/2009 (4) byla pro členské státy zavedena možnost vymezit za určitých podmínek „oblasti s nižším rizikem“, aby se usnadnilo preventivní očkování v těch částech jejich území, kde se virus nevyskytuje. V důsledku vstupu směrnice 2012/5/EU v platnost může být očkování proti katarální horečce ovcí prováděno i mimo uzavřená pásma, a proto již nejsou ustanovení o vymezení „oblastí s nižším rizikem“ nezbytná.
(6)
V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/2007 se členský stát může rozhodnout odstranit epizootologicky relevantní zeměpisnou oblast z uzavřeného pásma, a tím ji prohlásit za prostou nákazy, po dvou letech nepřítomnosti viru, která byla prokázána sledováním.
(7)
U těch částí uzavřeného pásma, kde sledování a dozor prokázaly nepřítomnost specifického sérotypu (sérotypů) viru katarální horečky ovcí alespoň po dobu jednoho roku (včetně období plné aktivity vektorů), však hrozí riziko opětovného zavlečení nákazy vstupem nakažených zvířat z jiných částí téhož uzavřeného pásma, kde se virus katarální horečky ovcí stále vyskytuje. Aby se zajistil bezpečný přechod ke statusu prostému nákazy za příznivých epizootologických podmínek, členským státům by mělo být v těchto situacích povoleno vymezit „přechodně prostou oblast“ pod podmínkou, že se provede sledování a dozor, které potvrdí nepřítomnost viru.
(8)
Podle vědeckého stanoviska komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o riziku přenosu katarální horečky ovcí při tranzitu zvířat, přijatého dne 11. září 2008 (5), existuje teoreticky možnost, že spolu se zvířaty se přesouvají i infekční pakomárci. Uvedené riziko lze omezit tím, že se vozidlo vyčistí a ošetří insekticidy nebo repelenty před nakládkou zvířat nebo že se zvířata přesouvají známými oblastmi s nízkým rizikem nebo že se přesouvají v době, kdy je riziko podle zkušeností nízké. Aby se omezily nežádoucí účinky uvedených látek pro životní prostředí a aby se zabránilo možným problémům, pokud jde o čekací doby a možná rezidua ve zvířatech, nemělo by se již požadovat ošetření zvířat schválenými insekticidy nebo repelenty, jelikož toto ošetření poskytuje jen omezenou dodatečnou bezpečnost.
(9)
Nařízení (ES) č. 1266/2007 ve znění prováděcího nařízení (EU) č. 648/2011 (6) umožňuje členským státům určení, v jejichž případě by vstup neimunních zvířat mohl za určitých okolností představovat riziko pro zdraví zvířat, požadovat během přechodného období, aby přesuny těchto zvířat podléhaly určitým dodatečným podmínkám. Jelikož toto nařízení stanoví pravidla pro kritéria týkající se zařízení chráněných před vektory, uvedené přechodné ustanovení již není zapotřebí.
(10)
Vzhledem k různým úrovním výskytu viru, podmínkám okolního prostředí a různým strategiím očkování v členských státech se může epizootologická situace, pokud jde o katarální horečku ovcí, v různých oblastech Unie výrazně lišit. Zkušenosti ukázaly, že za účelem dosažení požadovaných cílů lze úspěšně provádět různé strategie dozoru. Proto by minimální harmonizované požadavky na sledování a dozor stanovené v příloze I nařízení (ES) č. 1266/2007 měly být zjednodušeny, aby členským státům umožňovaly větší flexibilitu při tvorbě jejich vnitrostátních programů sledování a dozoru, s přihlédnutím k vědeckému stanovisku komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o sledování katarální horečky ovcí a dozoru nad katarální horečkou ovcí (7).
(11)
Na základě výše uvedeného vědeckého stanoviska by měla být minimální velikost vzorku pro odhalení prevalence 5 % se spolehlivostí 95 % v populaci vnímavých druhů dostatečná pro dozor za účelem prokázání nepřítomnosti viru v epizootologicky relevantní zeměpisné oblasti v průběhu dvou let.
(12)
Držet zvířata vnímavá ke katarální horečce ovcí po určitou dobu v zařízení zabezpečeném před vektory je důležitý požadavek pro určité podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 1266/2007. Zkušenosti ukazují, že pro členské státy je obtížné stanovit vhodná kritéria pro určení zařízení zabezpečeného před vektory při pravidelných přesunech za účelem obchodu se zvířaty vnímavých druhů, jako je skot, ovce a kozy.
(13)
Za účelem zlepšení účinnosti zařízení zabezpečených před vektory a za účelem pomoci členským státům při provádění uvedeného opatření pro tlumení by měla být stanovena některá kritéria. Tato kritéria by měla být založena na zkušenostech členských států a na Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE). Za účelem sladění terminologie s terminologií OIE by se pojem „zařízení zabezpečené před vektory“, který se v současnosti používá v nařízení (ES) č. 1266/2007, měl nahradit pojmem „zařízení chráněné před vektory“.
(14)
V reakci na nové vědecké informace, které naznačují možnost transplacentárního přenosu viru katarální horečky ovcí, zejména v případě sérotypu 8 tohoto viru, byla v nařízení (ES) č. 1266/2007 ve znění nařízení (ES) č. 384/2008 (8) zavedena předběžná opatření, aby se zamezilo možnému rozšíření katarální horečky ovcí prostřednictvím březích zvířat nebo některých nově narozených zvířat.
(15)
Podle vědeckého stanoviska komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o sérotypu 8 viru katarální horečky ovcí (9) existují důkazy o transplacentárním přenosu sérotypu 8 viru katarální horečky ovcí, který byl do Unie zavlečen v roce 2006. Nebyl však prokázán transplacentární přenos jiných sérotypů viru katarální horečky ovcí v postižených oblastech, kde se nepoužívaly žádné modifikované živé očkovací látky. Vzhledem k závěrům uvedeného stanoviska by se mělo předběžné opatření, pokud jde o přesuny březích zvířat, použít pouze pro pásma uzavřená pro sérotyp 8 viru katarální horečky ovcí.
(16)
Nařízení (ES) č. 1266/2007 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(17)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1266/2007 se mění takto:
1)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Programy pro sledování katarální horečky ovcí a pro dozor nad katarální horečkou ovcí
Členské státy uplatňují v souladu s minimálními požadavky stanovenými v příloze I programy pro sledování katarální horečky ovcí a pro dozor nad katarální horečkou ovcí.“
2)
Článek 5 se zrušuje.
3)
V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Před jakýmkoli rozhodnutím o odstranění epizootologicky relevantní zeměpisné oblasti z uzavřeného pásma poskytnou členské státy Komisi odůvodněné informace, které prokazují nepřítomnost viru katarální horečky ovcí v uvedené oblasti v období dvou let, včetně dvou období plné aktivity vektorů, po zahájení uplatňování programu pro sledování katarální horečky ovcí a pro dozor nad katarální horečkou ovcí v souladu s přílohou I bodem 3.“
4)
V článku 7 se odstavec 2a nahrazuje tímto:
„2a. Členské státy mohou vymezit epizootologicky relevantní zeměpisnou oblast v uzavřeném pásmu jako „přechodně prostou oblast“ pod podmínkou, že sledování a dozor v souladu s přílohou I bodem 3 prokázaly nepřítomnost viru katarální horečky ovcí po dobu jednoho roku, včetně jednoho období plné aktivity vektorů, v uvedené části uzavřeného pásma, pokud jde o konkrétní sérotyp nebo kombinaci sérotypů katarální horečky ovcí.
Členský stát, který má v úmyslu vymezit uzavřené pásmo nebo část uzavřeného pásma jako „přechodně prostou oblast“, oznámí svůj úmysl Komisi. Toto oznámení musí být doplněno o informace uvedené v příloze I bodě 3.
Komise poskytne členským státům prostřednictvím Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat informace o seznamu „přechodně prostých oblastí“.
Přesuny zvířat uvnitř téhož uzavřeného pásma z oblasti s výskytem téhož sérotypu (týchž sérotypů) viru katarální horečky ovcí do části téhož uzavřeného pásma vymezené jako „přechodně prostá oblast“ mohou být povoleny pouze tehdy, pokud:
a)
zvířata splňují podmínky stanovené v příloze III, nebo
b)
zvířata splňují jakékoli jiné vhodné veterinární záruky založené na pozitivním výsledku posouzení rizika týkajícího se opatření proti šíření viru katarální horečky ovcí a ochrany proti napadením vektory, které si vyžádá příslušný orgán v místě původu a které schválí příslušný orgán v místě určení před přesunem těchto zvířat, nebo
c)
zvířata jsou určena pro okamžitou porážku.“
5)
V čl. 8 odst. 5 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Informace o stanovených jatkách jsou zpřístupněny ostatním členským státům a veřejnosti.“
6)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Další podmínky pro tranzit zvířat
1. Tranzit zvířat povolí příslušný orgán, pokud:
a)
dopravní prostředky, v nichž jsou zvířata přepravována, byla po řádném vyčištění a dezinfekci v místě nakládky ošetřena schválenými insekticidy a/nebo repelenty. Toto ošetření musí být v každém případě provedeno před opuštěním uzavřeného pásma nebo před vstupem do něj;
b)
jestliže je při přesunu uzavřeným pásmem naplánována přestávka na kontrolním stanovišti delší než jeden den, jsou zvířata chráněna před jakýmkoli napadením vektory v zařízení chráněném před vektory v souladu s kritérii stanovenými v příloze II.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud k tranzitu dochází:
a)
výhradně z epizootologicky relevantních zeměpisných oblastí uzavřeného pásma nebo přes tyto oblasti během období sezónně prostého vektorů katarální horečky ovcí vymezeného v souladu s přílohou V, nebo
b)
z částí uzavřeného pásma vymezených jako „přechodně prosté oblasti“ podle čl. 7 odst. 2a nebo přes tyto části uzavřeného pásma.
3. V případě zvířat uvedených v odstavci 1 tohoto článku jsou příslušná veterinární osvědčení, která stanoví směrnice 64/432/EHS, 91/68/EHS a 92/65/EHS nebo která jsou uvedena v rozhodnutí 93/444/EHS, opatřena touto doplňující poznámkou: „Ošetření insekticidem/repelentem … (uveďte název výrobku) dne … (uveďte datum) v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 1266/2007.“ “
7)
Článek 9a se zrušuje.
8)
Přílohy I, II, III a V se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost pátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. května 2012.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 456/2012 DELLA COMMISSIONE
del 30 maggio 2012
che modifica il regolamento (CE) n. 1266/2007 relativo alle misure di applicazione della direttiva 2000/75/CE del Consiglio per quanto riguarda la lotta, il controllo, la vigilanza e le restrizioni dei movimenti di alcuni animali appartenenti a specie ricettive alla febbre catarrale
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 2000/75/CE del Consiglio, del 20 novembre 2000, che stabilisce disposizioni specifiche relative alle misure di lotta e di eradicazione della febbre catarrale degli ovini (1), in particolare l’articolo 9, paragrafo 1, lettera c), gli articoli 11 e 12 e l’articolo 19, terzo comma,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1266/2007 (2) della Commissione fissa norme per la lotta, il controllo, la vigilanza e le restrizioni dei movimenti di animali, per quanto concerne la febbre catarrale, all’interno e dalle zone soggette a restrizioni. Esso stabilisce anche le condizioni per l’esenzione dal divieto di uscita, applicabili ai sensi della direttiva 2000/75/CE agli spostamenti di animali appartenenti a specie ricettive e ai loro ovuli, embrioni e sperma, nonché le norme sull’uso di vaccini contro la febbre catarrale ovina.
(2)
Secondo le norme vigenti, reperibili alla direttiva 2000/75/CE, non è consentito l’uso di vaccini contro la febbre catarrale al di fuori delle zone di protezione. La direttiva 2010/5/UE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 14 marzo 2012, che modifica la direttiva 2000/75/CE del Consiglio per quanto riguarda la vaccinazione contro la febbre catarrale degli ovini (3), rende più flessibili le norme sulla vaccinazione fissate dalla direttiva 2000/75/CE, in modo da permettere la vaccinazione contro la febbre catarrale degli ovini con vaccini inattivi anche al di fuori delle zone in cui sono state imposte restrizioni allo spostamento del bestiame. Il regolamento (CE) n. 1266/2007 deve essere modificato di conseguenza. È inoltre necessario introdurre modifiche per semplificare il processo di controllo e di vigilanza e per adeguare le procedure istituite dal regolamento (CE) n. 1266/2007 ai più recenti pareri scientifici.
(3)
Per raccogliere e analizzare le informazioni epidemiologiche sulle febbre catarrale degli ovini, il regolamento (CE) n. 1266/2007 stabilisce che gli Stati membri trasmettano al sistema BlueTongue NETwork (BT-NET system) informazioni sulla febbre catarrale raccolte durante l’attuazione dei programmi di controllo e di vigilanza della febbre catarrale.
(4)
L’esperienza mostra tuttavia che esistono e sono disponibili sufficienti informazioni nell’ambito di obblighi, vigenti nella UE, di notifica e di relazione riguardanti altre malattie. Pertanto, l’obbligo di scambiare informazioni attraverso il sistema BT-NET non è più necessario.
(5)
Il regolamento (CE) n. 1266/2007, come modificato dal regolamento (CE) n. 123/2009 della Commissione (4) ha introdotto la possibilità che gli Stati membri delimitino, a determinate condizioni, «zone a basso rischio» per facilitare la vaccinazione preventiva in zone del loro territorio in cui il virus non circola. In seguito all’entrata in vigore della direttiva 2012/5/UE, grazie alla quale la vaccinazione contro la febbre catarrale degli ovini può essere effettuata anche al di fuori di zone soggette a restrizioni, non è più necessario neppure delimitare delle «zone a basso rischio».
(6)
Ai sensi del regolamento (CE) n. 1266/2007, articolo 6, paragrafo 2, gli Stati membri possono decidere di espungere un’area geografica epidemiologicamente rilevante da una zona soggetta a restrizioni, e dichiararla libera dalla malattia dopo 2 anni di assenza di circolazione del virus, accertata da opportuni controlli.
(7)
Le parti di una zona soggetta a restrizioni - in cui monitoraggio e sorveglianza indicano che per almeno un anno, compresa una stagione completa di attività del vettore, vi è stata assenza di circolazione del virus di un sierotipo/i specifico/i di febbre catarrale - sono tuttavia a rischio di reintroduzione della malattia a causa dell’introduzione di animali infetti provenienti da altre parti della stessa zona soggetta a restrizioni in cui il virus della febbre catarrale è ancora in circolazione. In tali casi, per garantire una transizione sicura verso l’indennità dalla malattia in condizioni epidemiologiche favorevoli, è opportuno consentire agli Stati membri di delimitare «zone provvisoriamente indenni» purché siano effettuati controlli ed esista una vigilanza atti ad accertare l’assenza di circolazione del virus.
(8)
Secondo il parere del gruppo di esperti scientifici sulla salute e il benessere degli animali dell’EFSA sul «Rischio di trasmissione della febbre catarrale degli ovini durante il transito degli animali» (5), adottato in data 11 settembre 2008, esiste una possibilità teorica che insetti infetti si spostino insieme agli animali trasportati. Il rischio potrebbe essere tenuto sotto controllo pulendo il veicolo e trattandolo con insetticidi o repellenti prima di caricarvi gli animali o quando esso trasporti animali attraverso zone note per essere a basso rischio o in un periodo in cui il rischio è basso. Per limitare gli effetti indesiderati di tali sostanze sull’ambiente e per evitare eventuali problemi riguardo ai periodi di attesa ed eventuali residui negli animali, il trattamento di animali con insetticidi o repellenti autorizzati dovrebbe cessare di essere obbligatorio in quanto esso aggiunge elementi di sicurezza solo limitati.
(9)
Il regolamento (CE) n. 1266/2007, come modificato dal regolamento di esecuzione (UE) n. 648/2011 (6), consente per un periodo transitorio, a Stati membri di destinazione, nei quali l’introduzione di animali non immuni potrebbe rappresentare, in determinate circostanze, un rischio per la salute degli animali, di chiedere che il movimento di tali animali sia soggetto a determinate condizioni aggiuntive. Poiché il presente regolamento contiene norme sui criteri che definiscono gli stabilimenti a prova di vettore, tale disposizione transitoria non è più necessaria.
(10)
A causa dei diversi livelli di circolazione del virus, di condizioni ambientali e di strategie di vaccinazione negli Stati membri, le situazioni epidemiologiche sulla febbre catarrale degli ovini possono variare notevolmente da zona a zona dell’UE. L’esperienza ha dimostrato che si possono attuare con successo varie strategie di vigilanza per cogliere gli obiettivi desiderati. I requisiti minimi armonizzati per i controlli e la vigilanza, di cui al regolamento (CE) n. 1266/2007, allegato I, vanno pertanto semplificati affinché gli Stati membri possano elaborare i programmi di controllo e vigilanza nazionali con maggior flessibilità, tenendo conto del parere che il gruppo di esperti scientifici sulla salute e il benessere degli animali ha reso in merito al controllo e alla vigilanza sulla febbre catarrale (7).
(11)
In base a tale parere scientifico, un campione di dimensione minima atto a rivelare una prevalenza del 5 % con affidabilità del 95 % nella popolazione delle specie sensibili, dovrebbe bastare alla vigilanza per dimostrare l’assenza di circolazione del virus in un’area geografica epidemiologicamente rilevante per un periodo di 2 anni.
(12)
Mantenere animali sensibili alla febbre catarrale degli ovini in stabilimenti a prova di vettore per un determinato periodo di tempo è un requisito importante per stabilire a quali condizioni possa scattare l’esenzione dal divieto di uscita di cui al regolamento (CE) n. 1266/2007, allegato III. L’esperienza mostra quali difficoltà gli Stati membri incontrino nello stabilire criteri precisi per far funzionare uno stabilimento a prova di vettore per i normali movimenti commerciali di animali delle specie sensibili, come bovini, ovini e caprini.
(13)
Per migliorare l’efficienza degli stabilimenti a prova di vettore e per assistere gli Stati membri nell’attuare tale misura di controllo, occorre fissare tutta una serie di criteri. Tali criteri si dovranno fondare sulle esperienze degli Stati membri e sul Codice sanitario per gli animali terrestri dell’Organizzazione mondiale per la salute animale (OIE). Per allineare la terminologia a quella dell’OIE, il termine «stabilimento a prova di vettore», attualmente usata nel regolamento (CE) n. 1266/2007, dovrà essere sostituita da «stabilimento protetto dai vettori».
(14)
In esito a nuove informazioni scientifiche che ritengono possibile la trasmissione transplacentare del virus della febbre catarrale degli ovini, soprattutto del sierotipo 8 della medesima, sono state introdotte nel regolamento (CE) n. 1266/2007, quale modificato dal regolamento (CE) n. 384/2008 (8), misure precauzionali per impedire la possibile diffusione della malattia da parte di femmine gravide o di animali appena nati.
(15)
Secondo il parere del gruppo di esperti scientifici sulla salute e il benessere degli animali dell’EFSA relativo al sierotipo 8 del virus della febbre catarrale degli ovini (9), la trasmissione transplacentale del sierotipo 8 del virus della febbre catarrale degli ovini, introdotto nell’UE nel 2006, è scientificamente provata. La trasmissione transplacentale di altri sierotipi del virus della febbre catarrale degli ovini in zone infette in cui non sono stati usati vaccini vivi modificati, non è stata tuttavia dimostrata. Alla luce delle conclusioni di questo parere, la misura precauzionale riguardante il movimento delle femmine gravide va applicata solo alle zone soggette a restrizioni per il sierotipo 8 del virus della febbre catarrale degli ovini.
(16)
Il regolamento (CE) n. 1266/2007 va quindi modificato di conseguenza.
(17)
Le disposizioni di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 1266/2007 è modificato come segue:
1)
l’articolo 4 è sostituito dal seguente:
«Articolo 4
Programmi di controllo e vigilanza della febbre catarrale
Gli Stati membri attuano programmi di controllo e di vigilanza della febbre catarrale degli ovini conformemente ai requisiti minimi di cui all’allegato I.»;
2)
l’articolo 5 è soppresso;
3)
all’articolo 6, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Prima di decidere se espungere un’area geografica epidemiologicamente rilevante da una zona soggetta a restrizioni, gli Stati membri forniscono alla Commissione informazioni circostanziate che dimostrino l’assenza di circolazione del virus della febbre catarrale in tale zona per un periodo di 2 anni, comprese 2 stagioni complete di attività del vettore, dopo aver attuato il programma di controllo e di vigilanza della febbre catarrale degli ovini, ai sensi dell’allegato I, punto 3.»;
4)
all’articolo 7, la lettera a) del paragrafo 2 è sostituita dalla seguente:
«a) gli Stati membri possono delimitare un’area geografica epidemiologicamente rilevante in una zona soggetta a restrizioni come “zona provvisoriamente indenne” purché per un anno, compresa una stagione completa di attività del vettore, il monitoraggio e la sorveglianza ai sensi dell’allegato I, punto 3, abbiano dimostrato l’assenza di circolazione del virus della febbre catarrale in tale parte della zona soggetta a restrizioni per tale sierotipo specifico o combinazione di sierotipi del virus della febbre catarrale.
Uno Stato membro che intenda delimitare una zona soggetta a restrizioni o parte di una zona soggetta a restrizioni come “zona provvisoriamente indenne” deve notificare tale intenzione alla Commissione. La notifica va corredata delle informazioni di cui all’allegato I, punto 3.
La Commissione invia agli Stati membri, nel quadro del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali, l’elenco delle “zone provvisoriamente indenni”.
I movimenti di animali all’interno di una zona soggetta a restrizioni, in cui circolano lo/gli stesso/i sierotipo/i del virus della febbre catarrale, verso una parte della stessa zona soggetta a restrizioni, delimitata come “zona provvisoriamente indenne”, possono essere autorizzati solo se:
a)
gli animali risultano conformi alle condizioni di cui all’allegato III; o
b)
gli animali soddisfano altre adeguate garanzie di salute animale, in base a una valutazione dei rischi, risultata positiva, sulle misure adottate contro il diffondersi del virus della febbre catarrale e per la protezione contro gli attacchi dei vettori stabilite dall’autorità competente del luogo d’origine e approvate dall’autorità competente del luogo di destinazione prima del movimento di tali animali; oppure
c)
gli animali sono destinati alla macellazione immediata.»;
5)
all’articolo 8, paragrafo 5, il terzo comma è sostituito dal seguente:
«Le informazioni relative ai macelli designati sono rese disponibili agli altri Stati membri e al pubblico.»;
6)
l’articolo 9 è sostituito dal seguente:
«Articolo 9
Ulteriori condizioni per il transito di animali
1. Il transito di animali è autorizzato dall’autorità competente, purché:
a)
dopo un’adeguata pulizia e disinfezione presso il luogo del carico, i mezzi con i quali sono trasportati gli animali siano trattati con insetticidi e/o repellenti autorizzati. Questo trattamento deve avvenire in ogni caso prima che essi lascino la zona soggetta a restrizioni, o vi entrino;
b)
se è previsto un periodo di riposo di oltre un giorno in un punto di sosta durante il movimento attraverso una zona soggetta a restrizioni, gli animali siano protetti dall’eventuale attacco dei vettori della malattia in uno stabilimento protetto dai vettori, ai sensi dei criteri di cui all’allegato II.
2. Il paragrafo 1 non si applica se il transito avviene:
a)
esclusivamente da, o attraverso, aree geografiche epidemiologicamente rilevanti della zona soggetta a restrizioni durante il periodo stagionalmente libero da vettori, così definito ai sensi dell’allegato V; o
b)
da, o attraverso, parti della zona soggetta a restrizioni delimitata come “zona provvisoriamente indenne” ai sensi dell’articolo 7, paragrafo 2, lettera a).
3. Per gli animali di cui al paragrafo 1 del presente articolo, ai certificati sanitari previsti dalle direttive 64/432/CEE, 91/68/CEE e 92/65/CEE, o ai quali si fa riferimento nella decisione 93/444/CEE, è aggiunta la seguente dicitura: “Trattamento insetticida/repellente con … (inserire il nome del prodotto) il … (inserire la data) in conformità al regolamento (CE) n. 1266/2007, articolo 9.”»;
7)
la lettera a) del paragrafo 1 dell’articolo 9 viene soppressa;
8)
gli allegati I, II, III e V sono modificati in conformità all’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il quinto giorno successivo a quello della sua pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 30 maggio 2012