NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 264/2012
ze dne 23. března 2012,
kterým se mění nařízení Rady (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, zejména na čl. 215 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (1), a zejména na čl. 1 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na společný návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (2) zakazuje prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet z Unie do Íránu vybavení, které může být použito k vnitřní represi.
(2)
Opatření stanovená v nařízení (EU) č. 961/2010 odrážejí obavy Rady ohledně povahy íránského jaderného programu, zatímco opatření stanovená v nařízení (EU) č. 359/2011 (3) odrážejí její obavy ohledně zhoršování situace v oblasti lidských práv v Íránu.
(3)
Zákaz prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet do Íránu vybavení, které může být použito k vnitřní represi, je opatřením přijatým v první řadě s ohledem na obavy Rady, pokud jde o zhoršování situace v oblasti lidských práv v Íránu, a jako takové by mělo být začleněno do nařízení (EU) č. 359/2011. Nařízení (EU) č. 359/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4)
Zároveň bude nařízení (EU) č. 961/2010 nahrazeno novým konsolidovaným nařízením, které nezahrnuje uvedené opatření k předcházení vnitřní represi.
(5)
Vzhledem k závažnosti situace v oblasti lidských práv v Íránu stanoví rozhodnutí 2012/168/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu (4), další opatření, konkrétně zákaz vývozu vybavení pro monitorování telekomunikací, jež by mohl využívat íránský režim.
(6)
Toto opatření spadá do oblasti působnosti Smlouvy, a proto - především z důvodu zajištění jeho jednotného uplatňování hospodářskými subjekty ve všech členských státech - je k jeho provádění nezbytné regulační opatření na úrovni Unie.
(7)
Vzhledem k závažnosti situace v oblasti lidských práv v Íránu a v souladu s rozhodnutím 2011/235/SZBP by na seznam na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují omezující opatření, obsažený v příloze I nařízení (EU) č. 359/2011, měly být zařazeny další osoby.
(8)
Příloha II nařízení (ES) č. 359/2011, která obsahuje seznam příslušných orgánů, jimž jsou svěřeny konkrétní funkce související s prováděním uvedeného nařízení, by rovněž měla být aktualizována na základě informací nedávno poskytnutých členskými státy ohledně identifikace příslušných orgánů.
(9)
K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení vstoupit v platnost dnem vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 359/2011 se mění takto:
1)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 1a
Zakazuje se:
a)
přímo či nepřímo prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet vybavení, které by mohlo být použito k vnitřní represi, jak je uvedeno v příloze III, jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zěmi, ať již toto vybavení pochází z Unie či nikoli;
b)
přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc nebo zprostředkovatelské služby související s vybavením, které by mohlo být použito k vnitřní represi, jak je uvedeno v příloze III, jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
c)
přímo či nepřímo poskytovat financování nebo finanční pomoc v souvislosti s vybavením, které by mohlo být použito k vnitřní represi, jak je uvedeno v příloze III, což zahrnuje zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz tohoto vybavení, anebo v souvislosti s poskytováním příslušné technické pomoci jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
d)
vědomě a úmyslně se podílet na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazů uvedených v písmenech a), b) a c).
Článek 1b
1. Zakazuje se přímo či nepřímo prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet zařízení, technologie nebo software stanovené v příloze IV, ať již pochází z Unie či nikoli, jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi, pokud k tomu příslušný orgán daného členského státu určený na internetových stránkách, jejichž seznam je obsažen v příloze II, nedal předchozí povolení.
2. Příslušné orgány členských států určené na internetových stránkách, jejichž seznam je obsažen v příloze II, neudělí povolení podle odstavce 1, pokud mají dostatečné důvody se domnívat, že by dané zařízení, technologie nebo software byly íránskou vládou, veřejnými orgány, podniky a institucemi nebo jakoukoliv osobou či subjektem jednajícím jejich jménem nebo pod jejích vedením využíváno k monitorování nebo odposlechu internetu nebo telefonické komunikace v Íránu.
3. Příloha IV zahrnuje pouze zařízení, technologie nebo software, které mohou být používány k monitorování nebo odposlechu internetu nebo telefonické komunikace.
4. Dotčený členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto článku do čtyř týdnů po jeho udělení.
Článek 1c
1. Zakazuje se:
a)
přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc nebo zprostředkovatelské služby související se zařízením, technologiemi a softwarem uvedenými v příloze IV nebo s poskytováním, výrobou, údržbou a používáním zařízení a technologií uvedených v příloze IV nebo s poskytováním, provozem, údržbou nebo aktualizací softwaru uvedeného v příloze V jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
b)
přímo či nepřímo poskytovat financování nebo finanční pomoc v souvislosti se zařízením, technologiemi a softwarem uvedenými v příloze IV jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
c)
poskytovat jakékoli služby související s monitorováním nebo odposlechem telekomunikací nebo internetu íránské vládě, veřejným orgánům, podnikům a institucím nebo jakékoli osobě nebo subjektu jednajícím jejich jménem nebo pod jejich vedením, či v jejich přímý či nepřímý prospěch, a
d)
vědomě a úmyslně se účastnit jakékoli činnosti, jejímž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazů uvedených v písmenech a), b) nebo c),
pokud k tomu příslušný orgán daného členského státu určený na internetových stránkách, jejichž seznam je obsažen v příloze II, nedal předchozí povolení podle čl. 1b odst. 2.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) se „službami souvisejícími s monitorováním nebo odposlechem telekomunikací nebo internetu“ rozumí ty služby, které zejména za použití zařízení, technologií nebo softwaru uvedených v příloze IV poskytují přístup k příchozí a odchozí telekomunikaci subjektu a k údajům souvisejícím s voláním a jejich poskytování pro účely jejich extrakce, dekódování, záznamu, zpracování, analýzy a ukládání, nebo jakékoli jiné související činnosti.“
2)
Osoby uvedené v příloze I tohoto nařízení se zařazují na seznam uvedený v příloze I.
3)
Znění v příloze II tohoto nařízení se přikládá jako příloha III.
4)
Znění v příloze II tohoto nařízení se přikládá jako příloha IV.
5)
Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské Unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 23. března 2012.
REGOLAMENTO (UE) N. 264/2012 DEL CONSIGLIO
del 23 marzo 2012
che modifica il regolamento (UE) n. 359/2011 concernente misure restrittive nei confronti di determinate persone, entità e organismi in considerazione della situazione in Iran
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 215, paragrafo 2,
vista la decisione 2010/413/PESC del Consiglio, del 26 luglio 2010, concernente misure restrittive nei confronti dell’Iran (1), in particolare l’articolo 1,
vista la proposta congiunta dell’alto rappresentante dell’Unione per gli Affari esteri e la politica di sicurezza e della Commissione europea,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (UE) n. 961/2010 del Consiglio, del 25 ottobre 2010, concernente misure restrittive nei confronti dell’Iran (2), vieta la vendita, la fornitura, il trasferimento o l’esportazione dall’Unione all’Iran di attrezzature che possono essere utilizzate per la repressione interna.
(2)
Le misure adottate con il regolamento (UE) n. 961/2010 rispecchiano le preoccupazioni del Consiglio circa la natura del programma nucleare iraniano, mentre le misure adottate con il regolamento (UE) n. 359/2011 (3) rispecchiano le sue preoccupazioni per il deterioramento della situazione dei diritti umani in Iran.
(3)
Il divieto relativo alla vendita, alla fornitura, al trasferimento o all’esportazione di attrezzature che possono essere utilizzate per la repressione interna è una misura dettata principalmente dalle preoccupazioni del Consiglio per il deterioramento della situazione dei diritti umani in Iran e dovrebbe pertanto essere inserito nel regolamento (UE) n. 359/2011. È opportuno pertanto modificare di conseguenza il regolamento (UE) n. 359/2011.
(4)
Al tempo stesso, il regolamento (UE) n. 961/2010 sarà sostituito da un nuovo regolamento consolidato che non comprende la suddetta misura volta a prevenire la repressione interna.
(5)
Vista la gravità della situazione dei diritti umani in Iran, la decisione 2012/168/PESC del 23 marzo 2012, che modifica la decisione 2011/235/PESC concernente misure restrittive nei confronti di determinate persone e entità in considerazione della situazione in Iran (4), prevede una misura supplementare, vale a dire il divieto di esportare apparecchiature destinate ad essere usate dal regime iraniano per il controllo delle telecomunicazioni.
(6)
Poiché la misura in questione rientra nell’ambito del trattato, la sua attuazione richiede un’azione normativa a livello dell’Unione, in particolare al fine di garantirne l’applicazione uniforme da parte degli operatori economici di tutti gli Stati membri.
(7)
In considerazione della gravità della situazione dei diritti umani in Iran e conformemente alla decisione 2011/235/PESC, altre persone dovrebbero essere incluse nell'elenco delle persone fisiche e giuridiche, delle entità e degli organismi soggetti a misure restrittive di cui all'allegato I del regolamento (UE) n. 359/2011.
(8)
È opportuno inoltre aggiornare l’allegato II del regolamento (CE) n. 359/2011, in cui sono elencate le autorità competenti cui sono conferite funzioni specifiche connesse all’attuazione del regolamento stesso, in base alle ultime informazioni fornite dagli Stati membri in merito all’identificazione delle autorità competenti.
(9)
Il presente regolamento deve entrare in vigore il giorno della pubblicazione per garantire l’efficacia delle misure ivi contemplate,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (UE) n. 359/2011 è così modificato:
1)
sono inseriti gli articoli seguenti:
“Articolo 1 bis
È vietato:
a)
vendere, fornire, trasferire o esportare, direttamente o indirettamente, attrezzature che possono essere utilizzate per la repressione interna, elencate nell’allegato III, anche non originarie dell’Unione, a qualsiasi persona, entità o organismo in Iran, o per un uso in Iran;
b)
fornire, direttamente o indirettamente, assistenza tecnica o servizi di intermediazione connessi ad attrezzature che possono essere utilizzate per la repressione interna, elencate nell’allegato III, a qualsiasi persona, entità o organismo in Iran, o per un uso in Iran;
c)
fornire, direttamente o indirettamente, finanziamenti o assistenza finanziaria connessi alle attrezzature che possono essere utilizzate per la repressione interna, elencate nell’allegato III, in particolare sovvenzioni, prestiti e assicurazione crediti all’esportazione, per la vendita, la fornitura, il trasferimento o l’esportazione di dette attrezzature ovvero per la fornitura della relativa assistenza tecnica a qualsiasi persona, entità o organismo in Iran, o per un uso in Iran;
d)
partecipare, consapevolmente e deliberatamente, ad attività aventi l’obiettivo o l’effetto di eludere i divieti di cui alle lettere a), b) e c).
Articolo 1 ter
1. È vietato vendere, fornire, trasferire o esportare, direttamente o indirettamente, le apparecchiature, le tecnologie o i software elencati nell’allegato IV, originari o meno dell’Unione, a qualsiasi persona, entità o organismo in Iran, o per un uso in Iran, senza il rilascio preventivo di un’autorizzazione da parte dell’autorità competente dello Stato membro interessato, identificata nei siti web di cui all’allegato II.
2. Le autorità competenti degli Stati membri, identificate nei siti web di cui all’allegato II, non rilasciano l’autorizzazione di cui al paragrafo 1 se hanno fondati motivi per ritenere che le apparecchiature, le tecnologie o i software in questione sarebbero destinati a controlli o intercettazioni da parte del governo, degli enti pubblici, delle imprese e delle agenzie dell’Iran, o di qualsiasi persona o entità che agisca per loro conto o sotto la loro direzione, sulle comunicazioni via internet o telefoniche in Iran.
3. L’allegato IV elenca soltanto le apparecchiature, le tecnologie o i software che possono essere utilizzati per controlli o intercettazioni sulle comunicazioni internet o telefoniche.
4. Lo Stato membro interessato informa gli altri Stati membri e la Commissione delle autorizzazioni concesse a norma del presente articolo entro quattro settimane dall’autorizzazione.
Articolo 1 quater
1. È vietato:
a)
fornire, direttamente o indirettamente, a qualsiasi persona, entità o organismo in Iran, o per un uso in Iran, assistenza tecnica o servizi di intermediazione connessi alle apparecchiature, alle tecnologie e ai software elencati nell’allegato IV, alla fornitura, alla fabbricazione, alla manutenzione e all’uso delle apparecchiature e delle tecnologie elencate nell’allegato IV o alla fornitura, all’installazione, al funzionamento o all’aggiornamento dei software elencati nell’allegato IV;
b)
fornire, direttamente o indirettamente, finanziamenti o assistenza finanziaria connessi alle apparecchiature, alle tecnologie e ai software di cui all’allegato IV a qualsiasi persona, entità o organismo in Iran, o per uso in Iran;
c)
fornire qualsiasi tipo di servizio di controllo o intercettazione di telecomunicazioni o di comunicazioni internet al governo, agli enti pubblici, alle imprese e alle agenzie dell’Iran o a qualsiasi persona o entità che agisca per loro conto o sotto la loro direzione, o a loro beneficio diretto o indiretto, e
d)
partecipare, consapevolmente e deliberatamente, a qualsivoglia attività avente l’obiettivo o l’effetto di eludere i divieti di cui alle lettere a), b) o c),
a meno che l’autorità competente dello Stato membro interessato, identificata nei siti web di cui all’allegato II, non abbia preventivamente rilasciato un’autorizzazione sulla base dell’articolo 1 ter, paragrafo 2.
2. Ai fini del paragrafo 1, lettera c), per “controllo o intercettazione di telecomunicazioni o di comunicazioni internet” si intendono i servizi che, utilizzando in particolare le apparecchiature, le tecnologie o i software elencati nell’allegato IV, danno accesso a dati riguardanti le telecomunicazioni e le chiamate di un soggetto in entrata e in uscita, consentendo altresì la fornitura di tali dati, a fini di estrazione, decodifica, registrazione, trattamento, analisi e archiviazione o per qualsiasi altra attività connessa.”;
2)
le persone elencate nell'allegato I del presente regolamento sono aggiunte all'elenco che figura nell'allegato I;
3)
il testo che figura nell’allegato II del presente regolamento è aggiunto come allegato III;
4)
Il testo che figura nell’allegato III del presente regolamento è aggiunto come allegato IV;
5)
l’allegato II è sostituito dal testo che figura nell’allegato IV del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 23 marzo 2012