NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 121/2012
ze dne 15. února 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 1234/2007, pokud jde o rozdělování potravinářských produktů nejchudším osobám v Unii
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 42 první pododstavec a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanoviska Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství (4), jež bylo následně zrušeno a začleněno do nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (5), poskytovalo spolehlivý režim rozdělování potravin nejchudším osobám v Unii (režim rozdělování potravin) po více než dvacet let a úspěšně přispělo k sociální soudržnosti Unie, neboť oslabilo ekonomické a sociální nerovnosti.
(2)
Mezi cíle společné zemědělské politiky podle čl. 39 odst. 1 Smlouvy patří vedle stabilizace trhů zajištění toho, že se dodávky dostanou ke spotřebitelům za rozumné ceny. Režim rozdělování potravin během let přispěl k dosažení obou cílů a díky zlepšení nedostatečného zajišťování potravin pro nejchudší osoby v Unii se ukázal být nezbytným nástrojem, jenž přispívá k široké dostupnosti potravin v rámci Unie a zároveň snižuje intervenční zásoby.
(3)
Evropský parlament vyzval ve svém usnesení ze dne 7. července 2011 Komisi a Radu, aby nalezly pro zbývající roky stávajícího víceletého finančního rámce přechodné řešení, které zabrání náhlému a prudkému poklesu potravinové pomoci v důsledku snížení finančních prostředků z 500 milionů EUR na 113 milionů EUR a zajistí, že osoby závislé na potravinové pomoci nebudou ohroženy nedostatkem potravin.
(4)
Stávající režim rozdělování potravin spočívá v rozdělování produktů z intervenčních zásob Unie, dočasně doplňovaných tržními nákupy. Postupné reformy společné zemědělské politiky a příznivý vývoj výrobních cen nicméně vyústily v postupné snížení intervenčních zásob a sortimentu dostupných produktů. Současné znění nařízení (ES) č. 1234/2007 povoluje tržní nákupy pouze v případě dočasné nedostupnosti produktů. V souladu s rozsudkem Tribunálu ve věci T-576/08 (6) nemohou nákupy potravin na trhu Unie nahrazovat snížené intervenční zásoby pravidelně. Za těchto okolností se jeví jako vhodné režim rozdělování potravin ukončit. Aby dobročinné organizace v členských státech, které stávající režim rozdělování potravin využívají, měly dostatečnou dobu na přizpůsobení se nové situaci, režim rozdělování potravin by měl být pozměněn tak, aby poskytl přechodné období, během něhož by se tržní nákupy staly pravidelným zdrojem zásobování pro dotčený režim, aby doplňovaly intervenční zásoby tam, kde nejsou dostupné. Přechodné období by mělo skončit s dokončením ročního plánu na rok 2013.
(5)
Uplatňování režimu rozdělování potravin Unie by nemělo mít žádný vliv na vnitrostátní režimy rozdělování potravin.
(6)
V zájmu řádného rozpočtového řízení je třeba stanovit pevný strop podpory Unie. Režim pro rozdělování potravin by měl být přidán na seznam výdajů v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (7), které mají být financovány z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF).
(7)
Zkušenosti ukázaly, že pokud jde o řízení režimu rozdělování potravin, jsou nezbytná jistá zlepšení. Komise by tedy měla pro provedení režimu rozdělování potravin stanovit roční plány na období let 2012 a 2013 vycházející z žádostí členských států, které sdělí Komisi, a z ostatních informací, jež budou považovány za důležité. Členské státy by měly založit své žádosti o potravinářské produkty na vnitrostátních programech rozdělování potravin a stanovit své cíle a priority pro rozdělování potravin nejchudším osobám, a to včetně zohlednění nutričních hodnot. V této souvislosti je vhodné, aby členské státy měly možnost dát přednost produktům pocházejícím z Unie. A konečně, v zájmu náležitého krytí nákladů spojených s prováděním ročních plánů je nezbytné, aby členské státy mohly z prostředků, jež jsou k dispozici v rámci ročních plánů, nahradit některé náklady vzniklé určeným organizacím v souvislosti se správou, dopravou a skladováním.
(8)
Členské státy by měly vykonávat odpovídající správní a fyzické kontroly a udělovat sankce, jestliže dojde k nesrovnalostem, aby se zajistilo provádění ročních plánů v souladu s platnými pravidly.
(9)
V zájmu zajištění nepřetržitého fungování stávajícího režimu rozdělování potravin, jež by mělo umožnit jeho postupné zrušení účinným způsobem, by toto nařízení mělo platit od 1. ledna 2012 do dokončení ročního plánu na rok 2013.
(10)
Nařízení (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 1234/2007 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„g)
režim rozdělování potravin nejchudším osobám v Unii podle článku 27 nařízení (ES) č. 1234/2007.“
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1234/2007 se mění takto:
1)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Režim rozdělování potravin nejchudším osobám v Unii
1. Zřizuje se režim na období let 2012 a 2013, v jehož rámci mohou organizace určené členskými státy, jež nesmí být podnikatelskými subjekty rozdělovat potravinářské produkty nejchudším osobám v Unii. K účelům tohoto režimu rozdělování potravin se použijí produkty z intervenčních zásob, nebo pokud intervenční zásoby vhodné pro režim rozdělování potravin nejsou k dispozici, nakoupí se potravinářské produkty na trhu.
Pro účely režimu rozdělování potravin uvedeného v prvním pododstavci se „nejchudšími osobami“ rozumí fyzické osoby včetně rodin nebo skupin složených z těchto osob, jejichž sociální a finanční závislost je evidována nebo uznána na základě kritérií způsobilosti přijatých příslušnými vnitrostátními orgány, nebo je takto posuzována na základě kritérií užívaných určenými organizacemi a schválených uvedenými příslušnými vnitrostátními orgány.
2. Členské státy, které si přejí účastnit se režimu rozdělování potravin uvedeného v odstavci 1, předloží Komisi programy rozdělování potravin, které obsahují:
a)
podrobné údaje o hlavních rysech a cílech těchto programů;
b)
určené organizace;
c)
žádosti o množství potravinářských produktů, které mají být rozděleny každý rok, a další důležité informace.
Členské státy vybírají potravinářské produkty na základě objektivních kritérií včetně nutričních hodnot a vhodnosti pro rozdělování. Za tímto účelem mohou členské státy dát přednost potravinářským produktům pocházejícím z Unie.
3. Komise přijme roční plány na základě žádostí a dalších důležitých informací uvedených v odst. 2 prvním pododstavci písm. c), které členské státy předložily v rámci svých programů rozdělování potravin.
Každý roční plán stanoví roční finanční částky, které Unie přidělí každému členskému státu.
Nejsou-li potravinářské produkty obsažené v ročním plánu k dispozici z intervenčních zásob v členském státě, v němž jsou požadovány, stanoví Komise v ročním plánu možnost převést tyto produkty do dotčeného členského státu z členských států, v jejichž intervenčních zásobách k dispozici jsou.
Komise může revidovat roční plán na základě případných změn, které mají vliv na jeho provádění.
4. Potravinářské produkty se určeným organizacím uvolňují zdarma.
Rozdělování potravinářských produktů nejchudším osobám se uskutečňuje:
a)
zdarma nebo
b)
za cenu, která v žádném případě nepřekročí částku odůvodněnou náklady vzniklými určeným organizacím při jejich rozdělování,a které nejsou způsobilými náklady podle odst. 7 druhého pododstavce písm. a) a b).
5. Členské státy, které se režimu rozdělování potravin uvedeného v odstavci 1 účastní:
a)
předloží Komisi roční zprávu o provádění programů rozdělování potravin;
b)
včas Komisi informují o vývoji, jež má na provádění programů rozdělování potravin vliv.
6. Unie financuje způsobilé náklady v rámci režimu. Toto financování nepřekročí 500 milionů EUR za rozpočtový rok.
7. Způsobilé náklady v rámci režimu jsou:
a)
náklady na potravinářské produkty uvolněné z intervenčních zásob;
b)
náklady na potravinářské produkty zakoupené na trhu; a
c)
náklady na přepravu potravinářských produktů z intervenčních zásob mezi členskými státy.
V rámci finančních prostředků vyčleněných na provádění ročního plánu v každém členském státě mohou příslušné vnitrostátní orgány uznat za způsobilé:
a)
náklady na přepravu potravinářských produktů do skladů určených organizací;
b)
tyto náklady vzniklé určeným organizacím, pokud přímo souvisejí s prováděním ročního plánu:
i)
správní poplatky.
ii)
náklady na přepravu mezi sklady určených organizací a místy konečného výdeje a
iii)
náklady na skladování.
8. Členské státy provádějí správní a fyzické kontroly s cílem zajistit provádění ročních plánů v souladu s platnými pravidly a stanoví sankce pro případ nesrovnalostí.
9. Na obalech potravin rozdělovaných v rámci ročních plánů a v místech výdeje jsou jasně uvedena slova „Pomoc Evropské unie“ spolu se znakem Evropské unie.
10. Režimem rozdělování potravin uvedeným v odstavci 1 nejsou dotčeny žádné vnitrostátní režimy, jejichž prostřednictvím jsou v souladu s právními předpisy Unie rozdělovány potravinářské produkty nejchudším osobám.“
2)
V článku 204 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„6. Článek 27 se použije od 1. ledna 2012 do dokončení ročního plánu na rok 2013.“
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije od 1. ledna 2012 do dokončení ročního plánu na rok 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 15. února 2012.
REGOLAMENTO (UE) N. 121/2012 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 15 febbraio 2012
recante modifica dei regolamenti del Consiglio (CE) n. 1290/2005 e (CE) n. 1234/2007 per quanto riguarda la distribuzione di derrate alimentari agli indigenti nell’Unione
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 42, primo comma, e l’articolo 43, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visti i pareri del Comitato economico e sociale europeo (1),
visto il parere del Comitato delle regioni (2),
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (3),
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CEE) n. 3730/87 del Consiglio, del 10 dicembre 1987, che stabilisce le norme generali per la fornitura a taluni organismi di derrate alimentari provenienti dalle scorte d’intervento e destinate ad essere distribuite agli indigenti nella Comunità (4), successivamente abrogato e integrato nel regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (5), ha istituito un programma affidabile di distribuzione di derrate alimentari agli indigenti nell’Unione («programma di distribuzione di derrate alimentari»), in atto da oltre vent’anni, e ha contribuito positivamente alla coesione sociale dell’Unione riducendo le disparità economiche e sociali.
(2)
La politica agricola comune (PAC) include tra i suoi obiettivi, enunciati all’articolo 39, paragrafo 1, del trattato, di stabilizzare i mercati e di assicurare prezzi ragionevoli nelle consegne ai consumatori. Il programma di distribuzione di derrate alimentari ha contribuito nel corso degli anni alla realizzazione di entrambi gli obiettivi e, riducendo l’insicurezza alimentare degli indigenti nell’Unione, si è rivelato uno strumento essenziale per garantire l’ampia disponibilità di derrate alimentari all’interno dell’Unione e ridurre nel contempo le scorte d’intervento.
(3)
Il Parlamento europeo, nella risoluzione del 7 luglio 2011, ha invitato la Commissione e il Consiglio ad elaborare una soluzione provvisoria per gli anni restanti dell’attuale quadro finanziario pluriennale, al fine di evitare una netta diminuzione degli aiuti alimentari a seguito della riduzione dei finanziamenti, da 500 milioni di EUR a 113 milioni di EUR, e al fine di garantire che le persone dipendenti dagli aiuti alimentari non versino in condizioni di povertà alimentare.
(4)
Attualmente il programma di distribuzione di derrate alimentari attinge alla distribuzione di prodotti provenienti dalle scorte d’intervento dell’Unione aggiungendovi, in via temporanea, prodotti acquistati sul mercato. Le successive riforme della PAC e l’andamento favorevole dei prezzi alla produzione hanno tuttavia ridotto progressivamente le scorte d’intervento e la gamma di prodotti disponibili. L’attuale versione del regolamento (CE) n. 1234/2007 consente gli acquisti sul mercato solo in caso di indisponibilità temporanea di prodotti. Alla luce della sentenza del Tribunale nella causa T-576/08 (6), gli acquisti di derrate alimentari sul mercato dell’Unione non possono sostituire su base regolare le ridotte scorte d’intervento. In tali circostanze appare opportuno porre termine al programma di distribuzione di derrate alimentari. Al fine di concedere alle organizzazioni caritative negli Stati membri che ricorrono all’attuale programma di distribuzione di derrate alimentari il tempo sufficiente per adeguarsi alla nuova situazione, il programma di distribuzione di derrate alimentari dovrebbe essere modificato in modo da prevedere un periodo di abbandono graduale durante il quale gli acquisti sul mercato dovrebbero diventare una fonte regolare di approvvigionamento per il programma di distribuzione di derrate alimentari, al fine di integrare le scorte di intervento qualora non siano disponibili scorte d’intervento idonee. Il periodo di abbandono graduale dovrebbe terminare con il completamento del piano annuale per il 2013.
(5)
Il programma di distribuzione di derrate alimentari dell’Unione dovrebbe applicarsi senza pregiudicare eventuali programmi nazionali di distribuzione di derrate alimentari.
(6)
Al fine di garantire una sana gestione finanziaria è necessario stabilire un massimale fisso per l’aiuto dell’Unione. Il programma di distribuzione di derrate alimentari dovrebbe essere aggiunto all’elenco delle spese ammissibili al finanziamento del Fondo europeo agricolo di garanzia (FEAGA) di cui all’articolo 3, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1290/2005 del Consiglio, del 21 giugno 2005, relativo al finanziamento della politica agricola comune (7).
(7)
In base all’esperienza effettuata risulta necessario apportare alcuni miglioramenti alla gestione del programma di distribuzione di derrate alimentari. La Commissione dovrebbe pertanto elaborare piani annuali per l’attuazione del programma di distribuzione di derrate alimentari nel 2012 e 2013, sulla base delle richieste comunicatele dagli Stati membri e di altre informazioni ritenute pertinenti. Gli Stati membri dovrebbero formulare le loro richieste di derrate alimentari in base a programmi nazionali di distribuzione di derrate alimentari che definiscano i loro obiettivi e priorità nella distribuzione di derrate alimentari agli indigenti, che dovrebbero tenere conto anche di considerazioni nutrizionali. In tale contesto, è opportuno che gli Stati membri abbiano la facoltà di accordare la preferenza ai prodotti originari dell’Unione. Infine, per garantire un’adeguata copertura dei costi inerenti all’attuazione dei piani annuali, è necessario dare agli Stati membri la facoltà di rimborsare, nei limiti delle risorse disponibili nell’ambito dei piani annuali, talune spese amministrative, di trasporto e di ammasso sostenute dagli organismi designati.
(8)
Al fine di garantire l’attuazione dei piani annuali conformemente alla normativa applicabile, è opportuno che gli Stati membri procedano agli opportuni controlli amministrativi e fisici e prevedano sanzioni in caso di irregolarità.
(9)
Al fine di assicurare che l’attuale programma di distribuzione di derrate alimentari continui a funzionare in modo da consentire un abbandono graduale efficiente, il presente regolamento dovrebbe applicarsi dal 1o gennaio 2012 fino al completamento del piano annuale per il 2013.
(10)
È opportuno pertanto modificare di conseguenza i regolamenti (CE) n. 1290/2005 e (CE) n. 1234/2007,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
All’articolo 3, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1290/2005 è aggiunta la lettera seguente:
«g)
il programma di distribuzione di derrate alimentari agli indigenti nell’Unione di cui all’articolo 27 del regolamento (CE) n. 1234/2007.»
Articolo 2
Il regolamento (CE) n. 1234/2007 è così modificato:
1)
l’articolo 27 è sostituito dal seguente:
«Articolo 27
Programma di distribuzione di derrate alimentari agli indigenti nell’Unione
1. È istituito un programma per il 2012 e il 2013 che prevede la distribuzione di derrate alimentari alle persone indigenti nell’Unione a cura di organismi, diversi da imprese commerciali, designati dagli Stati membri. Al fine di detto programma di distribuzione di derrate alimentari sono messi a disposizione prodotti in scorte d’intervento o, ove non siano disponibili scorte d’intervento idonee al programma di distribuzione, le derrate alimentari sono acquistate sul mercato.
Ai fini del programma di distribuzione di derrate alimentari di cui al primo comma, per “persone indigenti” si intendono le persone fisiche, compresi i nuclei familiari o i gruppi costituiti da dette persone, la cui dipendenza sociale ed economica è documentata o riconosciuta sulla base di criteri di ammissibilità approvati dalle competenti autorità nazionali o giudicata tale sulla base di criteri utilizzati dagli organismi designati e approvati da tali competenti autorità nazionali.
2. Gli Stati membri che intendono partecipare al programma di distribuzione di derrate alimentari di cui al paragrafo 1 presentano alla Commissione programmi di distribuzione di derrate alimentari che includono i seguenti elementi:
a)
i dettagli delle principali caratteristiche e degli obiettivi di detti programmi;
b)
gli organismi designati;
c)
i quantitativi di derrate alimentari richiesti, da distribuire ciascun anno, e altri dati pertinenti.
Gli Stati membri scelgono le derrate alimentari sulla base di criteri oggettivi, tra cui il valore nutrizionale e l’idoneità alla distribuzione. A tal fine, gli Stati membri possono accordare la preferenza ai prodotti originari dell’Unione.
3. La Commissione adotta piani annuali sulla base delle richieste e di altre informazioni pertinenti di cui al paragrafo 2, primo comma, lettera c), presentate dagli Stati membri come parte dei loro programmi di distribuzione di derrate alimentari.
Ciascun piano annuale specifica gli stanziamenti finanziari annuali dell’Unione per Stato membro.
Se i prodotti previsti dal piano annuale non sono disponibili nelle scorte d’intervento dello Stato membro in cui sono richiesti, la Commissione ne prevede nel piano annuale il trasferimento verso detto Stato membro da Stati membri che detengono scorte d’intervento di detti prodotti.
La Commissione può rielaborare un piano annuale alla luce di eventuali sviluppi rilevanti che ne pregiudichino l’esecuzione.
4. Le derrate alimentari sono consegnate agli organismi designati a titolo gratuito.
La distribuzione delle derrate alimentari agli indigenti è effettuata:
a)
a titolo gratuito; o
b)
a un prezzo in nessun caso superiore a quello giustificato dai costi sostenuti dagli organismi designati per la loro distribuzione e che non sono costi ammissibili ai sensi del paragrafo 7, secondo comma, lettere a) e b).
5. Gli Stati membri che partecipano al programma di distribuzione di derrate alimentari di cui al paragrafo 1:
a)
presentano alla Commissione una relazione annuale sull’attuazione dei programmi di distribuzione di derrate alimentari;
b)
comunicano tempestivamente alla Commissione gli sviluppi che incidono sull’attuazione dei programmi di distribuzione di derrate alimentari.
6. L’Unione finanzia i costi ammissibili nell’ambito del programma. Detto finanziamento non può superare 500 milioni di EUR per esercizio finanziario.
7. Sono costi ammissibili nell’ambito del programma:
a)
il costo delle derrate alimentari prelevate dalle scorte d’intervento;
b)
il costo delle derrate alimentari acquistate sul mercato; e
c)
le spese di trasporto delle derrate alimentari nelle scorte d’intervento da uno Stato membro all’altro.
Nei limiti delle risorse finanziarie disponibili per l’attuazione dei piani annuali in ciascuno Stato membro, le competenti autorità nazionali possono considerare ammissibili:
a)
le spese di trasporto delle derrate alimentari fino ai magazzini degli organismi designati;
b)
i seguenti costi sostenuti dagli organismi designati, purché siano direttamente connessi all’attuazione dei piani annuali:
i)
spese amministrative;
ii)
spese di trasporto dai magazzini degli organismi designati fino ai punti di distribuzione finale; e
iii)
costi di stoccaggio.
8. Gli Stati membri svolgono controlli amministrativi e fisici per garantire che i piani siano attuati conformemente alle norme applicabili e stabiliscono le sanzioni da comminare in caso di irregolarità.
9. I termini “aiuto dell’Unione europea” accompagnati dal simbolo dell’Unione europea sono chiaramente indicati sull’imballaggio delle derrate alimentari distribuite tramite i piani annuali, nonché nei punti di distribuzione.
10. Il programma di distribuzione di derrate alimentari di cui al paragrafo 1 non pregiudica eventuali programmi nazionali di distribuzione di derrate alimentari agli indigenti conformi al diritto dell’Unione.»;
2)
all’articolo 204 è aggiunto il paragrafo seguente:
«6. L’articolo 27 si applica dal 1o gennaio 2012 fino al completamento del piano annuale per il 2013.»
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento si applica dal 1o gennaio 2012 fino al completamento del piano annuale per il 2013.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, il 15 febbraio 2012