PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 452/2011
ze dne 6. května 2011
o uložení konečného antisubvenčního cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. ZAHÁJENÍ
(1)
Dne 17. dubna 2010 zveřejnila Komise v Úředním věstníku Evropské unie (2) oznámení o zahájení antisubvenčního řízení týkajícího se dovozu bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie (dále jen „oznámení o zahájení řízení“).
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 4. března 2010 podala Evropská asociace výrobců bezdřevého papíru CEPIFINE (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 25 %, celkové výroby bezdřevého natíraného papíru v Unii. Podnět obsahoval zjevné důkazy o subvencování bezdřevého natíraného papíru a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za dostačující pro zahájení řízení.
(3)
V souladu s čl. 10 odst. 7 základního nařízení oznámila Komise před zahájením šetření vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela náležitě doložený podnět, podle nějž působí subvencovaný dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a aby bylo dosaženo řešení na základě dohody. Čínská vláda nabídku ke konzultacím přijala a tyto konzultace následně proběhly. V jejich průběhu se nepodařilo řešení na základě dohody nalézt. Bylo však řádně přihlédnuto ke stanoviskům, jež k tvrzením v podnětu předložila čínská vláda a jež se týkaly nenapadnutelnosti daných programů. V návaznosti na konzultace předložila čínská vláda vlastní podání.
1.2. ANTIDUMPINGOVÉ ŘÍZENÍ
(4)
Dne 18. února 2010 zveřejnila Komise v Úředním věstníku Evropské unie (3) oznámení o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR.
(5)
Dne 17. listopadu 2010 uložila Komise nařízením (EU) č. 1042/2010 (4) na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR prozatímní antidumpingové clo.
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření jsou shodné, neboť definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření jsou v obou šetřeních stejné. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy, jež vznesly strany při jednom z těchto řízení, zohledněny při obou řízeních.
1.3. STRANY DOTČENÉ ŘÍZENÍM
(7)
O zahájení řízení Komise úředně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR a sdružení výrobců (sdružení papírenského průmyslu), zástupce dotčené země, známé dovozce a známé uživatele. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(8)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, se v oznámení o zahájení řízení počítalo s výběrem vzorku podle článku 27 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a bude-li tomu tak, aby mohla vzorky vybrat, byli všichni vyvážející výrobci a jejich známé sdružení (sdružení papírenského průmyslu), všichni výrobci v Unii a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli za období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2009 základní informace o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem (vymezeným v oddíle 2.1). Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
(9)
Jak je vysvětleno v 51. bodě odůvodnění, dvě skupiny čínských vyvážejících výrobců poskytly požadované informace a souhlasily se zařazením do vzorku. Na základě výše uvedených skutečností bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není u vyvážejících výrobců v ČLR nutný.
(10)
Jak je vysvětleno ve 53. bodě odůvodnění, bylo rozhodnuto, že u výrobců v Unii není výběr vzorku nutný.
(11)
Jak je vysvětleno ve 54. bodě odůvodnění, bylo rozhodnuto, že u dovozců, kteří nejsou ve spojení, není výběr vzorku nutný.
(12)
Komise rozeslala dotazníky všem stranám, o kterých bylo známo, že se jich řízení týká, a všem dalším stranám, které o to požádaly ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení, a to jmenovitě žadateli, dalším známým výrobcům v Unii, známým vyvážejícím výrobcům v ČLR a sdružení výrobců, zástupcům dotčené země, známým dovozcům a známým uživatelům.
(13)
Odpovědi na dotazníky a další podání byly doručeny od dvou skupin čínských vyvážejících výrobců, od CEPIFINE, od čtyř výrobců v Unii vystupujících jako žadatelé a jednoho dalšího výrobce v Unii, dále od třinácti dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, pěti uživatelů a od jednoho sdružení tiskařského průmyslu.
(14)
Komise si opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů a společností:
a)
Vláda Čínské lidové republiky:
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
b)
Výrobci v Unii a jejich sdružení:
-
CEPIFINE, Brusel, Belgie,
-
Sappi Fine Paper Europe, Brusel, Belgie,
-
skupina LECTA (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Itálie, CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, Francie, a TORRASPAPEL, S.A., Barcelona, Španělsko), Barcelona, Španělsko,
-
skupina Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Itálie, a společnosti, které jsou s ní ve spojení, tj. Burgo Distribuzione srl, Milán, Itálie, a Ebix sa, Barcelona, Španělsko,
-
Papierfabrik Scheufelen GmbH, Lenningen, Německo.
c)
Vyvážející výrobci v ČLR:
1)
Sinar Mas Paper (China) Investment Co Ltd, holdingová společnost skupiny Asia Pulp & Paper Group (dále jen „APP“)
-
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, město Čen-tiang, provincie Ťiang-su, ČLR,
-
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, město Su-čou, provincie Ťiang-su, ČLR,
-
Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd, město Ning-po, provincie Če-ťiang, ČLR,
-
Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd, město Ning-po, provincie Če-ťiang, ČLR.
2)
Skupina Chenming Paper Group (dále jen „Chenming“)
-
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR,
-
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR.
d)
Dovozci v Unii:
-
Cartaria Subalpina, Turín, Itálie,
-
Paperlinx, Northampton, Spojené království.
1.4. OBDOBÍ ŠETŘENÍ A POSUZOVANÉ OBDOBÍ
(15)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2009 (dále jen „období šetření“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2006 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. DOTČENÝ VÝROBEK
(16)
Dotčeným výrobkem je bezdřevý natíraný papír, což je papír, kartón nebo lepenka, natíraný na jedné nebo na obou stranách (nikoli papír, kartón nebo lepenka kraft), v listech (arších) nebo kotoučích, o plošné hmotnosti nejméně 70 g/m2, avšak nejvýše 400 g/m2, a bělosti vyšší než 84 (měřeno podle normy ISO 2470-1), pocházející z ČLR (dále jen „dotčený výrobek“), v současnosti kódů KN ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 a ex 4810 99 90.
(17)
Bezdřevý natíraný papír je vysoce jakostní papír, kartón a lepenka všeobecně používané k tisku materiálů určených ke čtení, jako jsou například časopisy, katalogy, výroční zprávy, ročenky. Dotčený výrobek zahrnuje jak listy (archy), tak kotouče vhodné pro použití v archových tiskařských strojích (kotouče určené k rozřezání). Kotouče vhodné pro použití v archových tiskařských strojích jsou určeny k tomu, aby byly před tiskem rozřezány na archy, a jsou tudíž považovány za zaměnitelné a za přímo soutěžící s archy.
(18)
Dotčený výrobek nezahrnuje kotouče vhodné pro použití v kotoučových strojích. Kotouče vhodné pro použití v kotoučových strojích jsou definovány jako kotouče, které při zkoušce ISO podle normy ISO 3783:2006 na určení pevnosti v tahu metodou vzrůstající rychlosti za použití zkušebního přístroje IGT (elektrického modelu) vykáží výsledek nižší než 30 N/m v příčném směru (cross-direction, CD) a výsledek nižší než 50 N/m v podélném směru výroby na stroji (machine direction, MD). Také, na rozdíl od kotoučů používaných v archových tiskařských strojích, se kotouče určené pro použití v kotoučových tiskařských strojích obvykle vkládají do těchto tiskařských strojů přímo a předem se nerozřezávají.
(19)
Jedna ze zúčastněných stran namítla, že výrobek, který je předmětem tohoto šetření, je příliš úzce vymezen a že by do něho měly být zahrnuty i kotouče bezdřevého natíraného papíru určené pro kotoučové tiskařské stroje. Tato strana tvrdila, že kotouče pro kotoučové stroje a kotouče zahrnuté do oblasti působnosti tohoto šetření (kotouče určené k rozřezání a archy) mají stejné základní technické a fyzikální vlastnosti a nejsou navzájem rozlišitelné. Kromě toho tvrdila, že oba tyto druhy se používají pro vysoce kvalitní tisk, a že jsou proto do určité míry vzájemně zaměnitelné.
(20)
Šetření však na rozdíl od výše uvedeného tvrzení potvrdilo, že skutečně existují zřetelně rozdílné technické a fyzikální vlastnosti, jako je vlhkost a tuhost, které papír používaný v kotoučových strojích odlišují od papíru používaného při archovém tisku. Šetření dále potvrdilo, že technické vlastnosti uvedené v 18. bodě odůvodnění jsou charakteristické výhradně pro kotouče papíru vhodné k použití v kotoučových tiskařských strojích. V důsledku těchto rozdílů nelze papír používaný v kotoučových strojích nebo papír používaný v archových strojích používat ve stejném typu tiskařského stroje, a proto nejsou vzájemně zaměnitelné. Je třeba poznamenat, že všechny strany souhlasily s tím, že uvedené dva druhy papíru se od sebe odlišují pevností povrchu a pevností v tahu.
(21)
Navíc zmíněná strana tvrdila, že odběratelé považují bezdřevý natíraný papír ve formě listů (archů), kotoučů určených k rozřezání a kotoučů pro kotoučové stroje za jeden jediný trh, a proto jsou distribuční kanály stejné. Rozdílné technické vlastnosti se odrážejí jen v malých cenových rozdílech u těchto skupin výrobků.
(22)
Šetření však odhalilo, že uvedené dva typy kotoučů jsou nezaměnitelné také z ekonomického hlediska, protože kotouče určené pro kotoučový tisk se používají při velkoobjemovém tisku a obvykle se vyrábějí na zakázku a vyžadují dodání v přesně určenou dobu, a proto nejsou tyto výrobky skladovány zprostředkovateli, nýbrž jsou zasílány přímo konečným uživatelům, tzn. že se také prodávají prostřednictvím odlišného distribučního kanálu než kotouče používané při archovém tisku. Odlišný výrobní postup a odlišné úspory z rozsahu při tisku se odrážejí ve výrazných cenových rozdílech.
(23)
Navíc z ČLR nebyly v posuzovaném období dovezeny žádné kotouče určené pro kotoučové stroje. Rovněž lze považovat za nepravděpodobné, že by tyto výrobky byly dováženy v budoucnu, neboť pořizování těchto výrobků na dlouhou vzdálenost je z důvodů uvedených v předchozím bodě odůvodnění ekonomicky neúnosné.
(24)
Na tomto základě byla tato tvrzení odmítnuta.
(25)
Stejná strana tvrdila, že pevnost v tahu není vhodnou technickou vlastností pro odlišení těchto výrobků, protože tato zkouška je obecná a její výsledky kromě toho mohou být ovlivněny vlhkostí zkoušeného papíru. Tato strana dále tvrdila, že na základě některých dalších zkoušek, jež proběhly v její vlastní laboratoři a při nichž byla měřena pevnost v tahu kotoučů pro kotoučové stroje, jež vyrábějí výrobci v Unii, je zřejmé, že tyto výrobky nespadají do současné definice výrobku, což by dokazovalo, že kritérium „pevnosti v tahu“ není pro odlišení bezdřevého natíraného papíru používaného pro kotoučový tisk od bezdřevého natíraného papíru používaného pro archový tisk vhodné. Tato strana na základě tohoto důkazu tvrdila, že kotouče pro kotoučové stroje byly z oblasti působnosti šetření vyloučeny svévolně.
(26)
V souvislosti s tvrzením, že vlhkost papíru může způsobit, že výsledky zkoušky podle normy ISO 3783:2006 nejsou spolehlivé, nebyl předložen žádný důkaz.
(27)
Výsledky zkoušek předložené vyvážejícím výrobcem spočívaly v souhrnu výsledků zkoušek provedených v jeho vlastní laboratoři. Nejdůležitější však je, že výsledky nebyly poskytnuty k nahlédnutí a připomínkování dalšími zúčastněnými stranami, zejména výrobním odvětvím Unie, a vyvážející výrobce ani přes opakované upomínky nepředložil smysluplné shrnutí nedůvěrné povahy.
(28)
Po poskytnutí základních informací vyvážející výrobce nepředložil žádné další podrobnější informace, které by mohly pomoci posoudit spolehlivost zkoušky. Jelikož nebyla poskytnuta nedůvěrná verze této zkoušky, nemohly společnosti, jejichž kotouče pro kotoučové stroje byly údajně testovány, na výsledky zkoušky reagovat. Komise proto nemohla objektivně zjistit, zda jsou předložené výsledky zkoušky spolehlivé a správné a zda se na ně lze pro účely šetření spolehnout. Na základě údajů, jež měla Komise k dispozici, bylo zjištěno, že objektivita a spolehlivost zkoušky je nedostatečná, jelikož informace předložené v rámci utajení nemohly být ověřeny podle žádných spolehlivých zdrojů.
(29)
Po zveřejnění příslušných zjištění týž vyvážející výrobce předložil výsledky další zkoušky provedené v jeho zastoupení externí zkušební laboratoří a znovu zopakoval, že bezdřevý natíraný papír používaný v kotoučových tiskařských strojích byl z rozsahu šetření svévolně vyloučen. V protokolu o zkoušce je uvedeno, že pevnost v tahu se měřila na 25 vzorcích kotoučů pro kotoučové stroje, jež laboratoři poskytl vyvážející výrobce a označil je za vzorky papíru vyráběného výrobci v Unii. Podle tohoto protokolu žádný ze vzorků papíru nesplnil obě kritéria uvedená v 18. bodě odůvodnění.
(30)
Posouzení zprávy o zkoušce ukázalo, že tato zpráva vypracovaná zmíněnou externí laboratoří se za prvé týká většinou výrobků, pro něž byly tyto výsledky bezpředmětné, neboť naprostá většina zkoušených vzorků ve skutečnosti nebyly kotouče pro kotoučové stroje; za druhé se zpráva týká výrobků, které nebyly dostatečně identifikovány, jelikož na základě protokolu o zkoušce nelze určit, zda je testovaný papír určen k archovému tisku nebo k tisku z kotoučů, jelikož druh papíru popsaný v protokolu existuje v obou formátech. Kromě toho neposkytl protokol o zkoušce jistotu, že kotouče, z nichž vzorky údajně pocházejí, jsou skutečně totožné s kotouči, jež byly testovány.
(31)
V reakci na zprávu o zkoušce vypracovanou zmíněnou externí laboratoří žadatel předložil výsledky zkoušek, jež provedl jeden z unijních výrobců na stejných vzorcích kotoučů pro kotoučové stroje, které údajně zkoušela uvedená externí laboratoř. Výsledky této zkoušky byly odlišné. Dle žadatele byly odlišnosti způsobeny možnými odlišnými podmínkami zkoušky, a tudíž možným nedodržením normy ISO 3783:2006, tj. normy, podle které by měla měřit pevnost v tahu dle vymezení v 16. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(32)
Po poskytnutí konečných zjištění zmíněný vyvážející výrobce zpochybnil objektivnost rozhodnutí Komise odmítnout výsledek uvedené zkoušky provedené externí laboratoří. Prohlásil, že zkoušku provedl nezávislý odborník na náhodném vzorku a v souladu s příslušnou normou ISO. Poskytl přísežné prohlášení svého vedoucího s vysvětlením postupu výběru vzorku pro zkoušky tak, aby byla zajištěna nezávislost, správnost a reprezentativnost zkoušky.
(33)
Za prvé, Komise nikdy nezpochybnila objektivitu zprávy o zkoušce vypracované uvedenou externí laboratoří a z tohoto hlediska není důležité, zda byla zkouška provedena na náhodném vzorku. Na druhou stranu byly vyjádřeny pochyby, pokud jde o ujištění týkající se výběru a původu zkoušených vzorků, a nikoli pokud jde o zkoušku samotnou. Argumenty zmíněného vyvážejícího výrobce tyto pochybnosti neodstranily, neboť nebyly ucelené a byly v řadě ohledů nejasné; např. zařazení výrobků jiných než kotoučů pro kotoučové stroje bylo podle jeho tvrzení způsobeno administrativními chybami nebo byla vina připisována chybám dodavatelů, kteří údajně zřejmě dodali špatné vzorky.
(34)
Jelikož ani zdroj, ani vzorky údajně zkoušených výrobků nebyly jasně identifikovány a výsledky zkoušek provedených různými stranami byly protichůdné, mělo se za to, že předložená zpráva o zkoušce vypracovaná externí laboratoří jednající jménem příslušného čínského vyvážejícího výrobce neprokazuje nade vší pochybnost, že zkouška pevnosti v tahu nebyla vhodná pro odlišení bezdřevého natíraného papíru vhodného pro kotoučové tiskařské stroje a bezdřevého natíraného papíru vhodného pro archové tiskařské stroje. Uvedená zpráva o zkoušce tudíž neprokázala, že bezdřevý natíraný papír používaný pro kotoučové tiskařské stroje byl z oblasti působnosti šetření vyloučen svévolně.
(35)
Co se týče vhodnosti zvolení pevnosti v tahu jako rozlišovacího kritéria pro určení kotoučů vhodných pro tisk na kotoučových tiskových strojích, je třeba připomenout, že v definici výrobku jsou tyto dvě skupiny výrobků od sebe odlišeny mimo jiné na základě jejich použití, tzn. zda je daný výrobek vhodný k použití při kotoučovém tisku, nebo archovém tisku, což se určuje na základě požadavků příslušných strojů, pro něž jsou určeny, kterým odpovídá, mimo jiné, pevnost v tahu. Dále je třeba poznamenat, že pevnost v tahu je pouze jednou z vlastností, které odlišují bezdřevý natíraný papír vhodný pro použití při kotoučovém tisku od bezdřevého natíraného papíru používaného při archovém tisku; v 18. a 20. bodě odůvodnění jsou uvedena další kritéria, která nebyla dotyčným vyvážejícím výrobcem zpochybněna. Jedna ze stran prohlásila, že vlhkost, jak je definována ve 20. bodě odůvodnění, není základní rozlišující vlastností výrobků. Během šetření se však další strany k této otázce vyjadřovaly různě. V každém případě bylo shledáno, že tuhost a pevnost v tahu jsou nejdůležitější činitele.
(36)
V podání v reakci na výše uvedené žadatel uznal, že mohou existovat kotouče, které sice zcela nesplňují všechna kritéria týkající se pevnosti v tahu uvedená v 18. bodě odůvodnění, ale přesto by se daly použít při kotoučovém tisku. Nadále však trval na svém názoru, že pevnost v tahu je jedinou zkouškou, která může s jistotou stanovit, že je daný kotouč skutečně vhodný pro kotoučový tisk, tzn. že pokud určitý kotouč splňuje kritérium pevnosti v tahu uvedené v 18. bodě odůvodnění, jedná se zcela jistě o kotouč pro kotoučový tisk.
(37)
Na podporu výše uvedených tvrzení o pevnosti v tahu odkázal vyvážející výrobce na argumenty předložené jedním žadatelem z řad výrobců v Unii v rámci antidumpingových a antisubvenčních šetření v USA, ve kterých dotyčný výrobce z Unie údajně uznal, že kotouče pro kotoučový tisk nelze rozlišit na základě zkoušky pevnosti v tahu ani žádným jiným měřením.
(38)
Žadatel zpochybnil tato tvrzení vyvážejícího výrobce a tvrdil, že z řízení v USA naopak vyplývá, že existuje jasná dělicí čára, která odlišuje kotouče pro kotoučový tisk od bezdřevého natíraného papíru.
(39)
Za prvé je třeba si uvědomit, že výroky, na něž odkazoval vyvážející výrobce, byly předneseny v rámci šetření v jiných jurisdikcích a odlišnými stranami, než jsou strany tohoto řízení, a tudíž nejsou relevantní. Za druhé, orgány USA ve zmíněných šetřeních dospěly k závěru, že existuje jasný rozdíl mezi bezdřevým natíraným papírem používaným při archovém tisku na straně jedné a kotouči vhodnými k použití při kotoučovém tisku na straně druhé. Kotouče vhodné pro použití v archových tiskařských strojích byly považovány za polotovary, zatímco kotouče vhodné pro kotoučový tisk nebyly považovány za dotčený výrobek. Orgány USA ve své definici dotčeného výrobku kotouče pro kotoučové stroje explicitně nedefinují. Při vymezení výrobku, který byl předmětem zmíněných šetření, proto nebyla pevnost v tahu relevantní.
(40)
Na základě výše uvedených připomínek bylo potvrzeno, že technická vlastnost „pevnost v tahu“ je spolehlivou vlastností k popisu bezdřevého natíraného papíru vhodného k použití při kotoučovém tisku.
(41)
Vznesené připomínky však také ukázaly, že existují i kotouče, jež lze při kotoučovém tisku použít, přestože plně nesplňují všechna kritéria pevnosti v tahu. Z tohoto důvodu bylo považováno za nezbytné dále upřesnit definici kotoučů vhodných pro kotoučový tisk.
(42)
S cílem poskytnout další kritérium pro odlišení kotoučů pro kotoučový tisk, které ne zcela splňují všechna kritéria týkající se pevnosti v tahu, žadatel navrhl, že by se kotouč, který sice plně nevyhověl při zkoušce pevnosti v tahu, ale má vnitřní cívku o velikosti menší než 80 mm, měl považovat za kotouč pro kotoučový tisk.
(43)
Čínská vláda a dotyčný vyvážející výrobce uvedli, že přidáním velikosti cívky jako nové součásti definice výrobku dochází k úpravě definice kotoučů pro kotoučový tisk, a tedy definice dotčeného výrobku. Rovněž uvedli, že velikost vnitřní cívky není vhodným kritériem, jelikož existují kotouče pro kotoučový tisk o velikosti vnitřní cívky vyšší než 80 mm a kotouče určené k rozřezání o velikosti vnitřní cívky nižší než 80 mm.
(44)
Komise usilovala o zpřesnění definice kotoučů vhodných pro kotoučový tisk a o další objasnění s cílem ještě zřetelněji rozlišit dotčený výrobek a další výrobky, též za účelem minimalizace možnosti, že opatření budou obcházena. Předložené údaje týkající se vhodnosti velikosti cívky jako alternativního kritéria pro definici však prokázaly, že toto kritérium by vedlo k možnému vyloučení dotčeného výrobku, tj. kotoučů určených k rozřezání o velikosti cívky nižší než 80 mm, z působnosti opatření. Proto bylo od záměru použít toto kritérium pro definici kotoučů vhodných k použití při kotoučovém tisku upuštěno.
(45)
Výše uvedenými skutečnostmi není dotčena spolehlivost metody, podle níž byly kotouče vhodné k použití při kotoučovém tisku vyloučeny z oblasti působnosti šetření, jak to tvrdily čínské skupiny vyvážejících výrobců.
(46)
V průběhu šetření některé zúčastněné strany také tvrdily, že by z oblasti působnosti šetření měly být vyloučeny vícevrstvý papír a vícevrstvý kartón a lepenka (dle definice v 47. bodě odůvodnění). Tvrdily, že vícevrstvý papír a vícevrstvý kartón a lepenka mají odlišné fyzikální vlastnosti, například několik vrstev, vyšší tuhost a nižší hustotu, a že je konečné použití těchto výrobků odlišné, neboť se obvykle používají pro výrobu skládačkových krabic a obalových materiálů. Tyto strany nakonec tvrdily, že jednovrstvý papír, kartón a lepenku a vícevrstvý papír, kartón a lepenku lze navzájem snadno rozlišit podle jejich fyzického vzhledu.
(47)
Vícevrstvý papír, kartón a lepenka, definované ve vysvětlivkách k harmonizovanému systému k číslu 4805, jsou výrobky získané stlačením dvou či více vrstev vlhké buničiny, z nichž alespoň jedna má jiné vlastnosti než ostatní. Tyto rozdíly mohou být způsobeny vlastnostmi použité buničiny (např. recyklovaný odpad), výrobním postupem (např. mechanický či chemický), nebo stupněm zpracování (např. nebělené, bělené nebo barvené), má-li buničina stejné vlastnosti a je-li vyrobena stejným postupem.
(48)
Šetření ukázalo, že vícevrstvý papír, kartón a lepenka mají skutečně některé odlišné fyzikální a technické vlastnosti, konkrétně jsou složeny z více vrstev buničiny, což jim poskytuje větší tuhost. Vícevrstvý papír, kartón a lepenka se vyrábějí odlišným výrobním postupem, který vyžaduje jiný papírenský stroj, než jaký se používá při výrobě bezdřevého natíraného papíru, jelikož se při výrobním postupu navrství několik vrstev buničiny do podoby jediného výrobku. A konečně vícevrstvý papír, kartón a lepenka slouží k odlišným účelům (hlavně jako obalový materiál) ve srovnání s bezdřevým natíraným papírem, který se používá pro vysoce kvalitní tisk propagačních materiálů, časopisů apod. Vícevrstvý papír, kartón a lepenka definované ve 47. bodě odůvodnění se proto považují za výrobek, který není dotčeným výrobkem. V důsledku toho se uvedené kódy KN, které se vztahují na dovoz vícevrstvého papíru, kartónu a lepenky, vyjímají z oblasti působnosti šetření.
(49)
A konečně jeden čínský výrobce tvrdil, že by tzv. „lepenka“ neboli „kartón“ měl být vyloučen z oblasti působnosti šetření, protože nespadá pod definici bezdřevého papíru (ať už natíraného, či nikoli) kvůli údajným rozdílům ve své hmotnosti, tloušťce a tuhosti. Bylo zjištěno, že výrazy „lepenka“ a „kartón“ se obvykle používají pro papír obsahující látky o vysoké hustotě, které činí papír obecně těžším, tzn. že „lepenka“ a „kartón“ se běžně definují jako papír o hmotnosti vyšší než 224 g/m2. Šetření však odhalilo, že rozdíl v hmotnosti nemá významný dopad na zbývající fyzikální a technické vlastnosti a konečná užití, jež by lepenku/kartón odlišily od dotčeného výrobku. Rovněž je třeba poznamenat, že, jak je uvedeno v 16. bodě odůvodnění, veškerý bezdřevý natíraný papír o hmotnosti nejméně 70 g/m2, avšak nejvýše 400 g/m2, byl výslovně zahrnut do definice dotčeného výrobku. Proto se lepenka/kartón považuje za dotčený výrobek.
2.1.1. OBDOBNÝ VÝROBEK
(50)
Bylo zjištěno, že dotčený výrobek, výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu v ČLR, jakož i výrobek vyráběný a prodávaný na trhu Unie výrobci v Unii mají tytéž základní fyzikální a technické vlastnosti i stejná základní užití. Proto se považují za obdobné ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.
3. VÝBĚR VZORKŮ
3.1. VÝBĚR VZORKU VYVÁŽEJÍCÍCH VÝROBCŮ V ČLR
(51)
Pouze dvě skupiny vyvážejících výrobců v ČLR se přihlásily a odpověděly na žádost o poskytnutí údajů týkajících se výběru vzorku, která byla součástí oznámení o zahájení řízení. Jedna skupina (Chenming) zastupuje dva vyvážející výrobce ve spojení, zatímco druhá skupina (APP) zastupuje čtyři vyvážející výrobce ve spojení. Tito spolupracující vyvážející výrobci představují celkový vývoz dotčeného výrobku z ČLR do Unie. Za těchto okolností Komise rozhodla, že výběr vzorku není u vyvážejících výrobců v ČLR nutný.
(52)
U dvou ze čtyř vyvážejících výrobců ve spojení ze skupiny APP bylo zjištěno, že vyrábějí pouze vícevrstvý kartón a lepenku uvedené ve 47. bodě odůvodnění. V této souvislosti je třeba připomenout vyvozený závěr, že by vícevrstvý kartón a lepenka měly být z vymezení výrobku, který je předmětem tohoto šetření, vyloučeny. Dále je třeba připomenout, že vícevrstvý kartón a lepenka byly vyloučeny z vymezení výrobku, který je předmětem souběžného antidumpingového řízení. Byl tedy učiněn závěr, že uvedení dva vyvážející výrobci ve spojení, u nichž bylo zjištěno, že vyrábějí pouze vícevrstvý kartón a lepenku, nebudou zahrnuti do tohoto šetření. Zjištění předložená v tomto nařízení se proto nezakládají na informacích a údajích, jež tito dva výrobci poskytli.
3.2. VÝBĚR VZORKU VÝROBCŮ V UNII
(53)
Vzhledem k potenciálně vysokému počtu výrobců v Unii se v oznámení o zahájení řízení v souladu s článkem 27 základního nařízení předpokládal výběr vzorku. Po přezkoumání předložených informací a vzhledem ke skutečnosti, že se ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení přihlásili pouze čtyři výrobci v Unii, však bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není nutný. Tito čtyři výrobci byli považováni za reprezentativní (při pokrytí 61 % celkové výroby) pro výrobní odvětví Unie definované ve 372. bodě odůvodnění. Informace poskytnuté těmito čtyřmi společnostmi byly ověřeny na místě a byly použity pro analýzu mikroekonomických ukazatelů, jak je uvedeno ve 386. bodě odůvodnění.
3.3. VÝBĚR VZORKU DOVOZCŮ, KTEŘÍ NEJSOU VE SPOJENÍ
(54)
Vzhledem k potenciálně vysokému počtu dovozců se v oznámení o zahájení řízení v souladu s článkem 27 základního nařízení předpokládal výběr vzorku. Avšak po přezkoumání předložených informací a vzhledem k malému počtu dovozců, kteří projevili ochotu spolupracovat, bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není nutný.
4. SUBVENCOVÁNÍ
4.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(55)
Je nutno připomenout, že čínská vláda a čtyři čínští vyvážející výrobci poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě, jež měly jejich odpovědi ověřit.
(56)
Pokud jde o čínskou vládu, Komise poté, co obdržela odpovědi na dotazník, jí zaslala tři písemná upozornění na nedostatky a jedno oznámení o inspekci. Poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. V několika případech tak byly čínské vládě výrazně prodlouženy lhůty, jmenovitě o dva týdny v případě odpovědi na dotazník, takže celková lhůta pro předložení odpovědi na dotazník činila 49 dní, a o tři týdny v případě odpovědi na první z písemných upozornění na nedostatky, takže celková lhůta pro její předložení činila 40 dní.
(57)
Před konáním inspekcí na místě požádala čínská vláda Komisi o další písemné informace, zejména o kompletní seznam dotazů, jež Komise zamýšlela během inspekcí položit, a o seznam orgánů státní správy, jež se měly inspekcí na místě účastnit. Čínská vláda uvedla, že dokud jí tyto informace nejsou k dispozici, neplní Komise své povinnosti orgánu provádějícího šetření podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, zejména pak povinnosti podle odstavce 8 přílohy VI. Tvrdila dále, že nebudou-li jí tyto informace předloženy, nebude schopna zaručit výsledek inspekcí.
(58)
S tímto požadavkem čínské vlády vyjádřila Komise zdvořilý nesouhlas. V této souvislosti je nutno poznamenat, že Komise splnila veškeré příslušné podmínky, jež stanoví odstavec 8 přílohy VI Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a článek 26 základního nařízení. Čínské vládě bylo zasláno podrobné oznámení o inspekci, v němž byl potvrzen program návštěvy (termíny a skupina programů, jež měly být projednávány v jednotlivé dny, kdy měla inspekce probíhat) a v němž byla čínská vláda požádána o to, aby byli přítomni zástupci orgánů příslušných pro dotyčné programy a úředníci, kteří se podíleli na přípravě podání čínské vlády. Komise před provedením inspekcí na místě dále ozřejmila, že orgány příslušné za programy, jež jsou předmětem šetření, jakož i úředníky, kteří jsou nejvíce povoláni k účasti na inspekcích a k zodpovídání dotazů, zná pouze čínská vláda. K seznamu svých konkrétních dotazů Komise před provedením inspekcí na místě a v jejich průběhu vysvětlila, že tento seznam nepožadují právní předpisy WTO ani Unie a že účelem šetření je ověřit odpověď čínské vlády na dotazník a relevantní doplňující podání, a že se inspekce tedy bude řídit strukturou těchto dokumentů. Komise dále vysvětlila, že se pokusí získat a objasnit další informace potřebné pro probíhající řízení, avšak konkrétní formulace dotazů kladených v této souvislosti bude záviset na odpovědích čínské vlády na původní ověřování jejích odpovědí. Komise dále čínskou vládu před provedením inspekcí na místě upozornila, že odmítne-li čínská strana poskytovat potřebné informace či být orgánu provádějícímu šetření nápomocna při ověřování informací a údajů pokládaných za nezbytné pro účely řízení, může to postup šetření vážně ohrozit. Čínská vláda byla dále upozorněna na důsledky článku 28 základního nařízení.
(59)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu se Komise v souladu s články 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Dospěla přitom k předběžnému závěru, že vzhledem k nedostatku dostupných údajů a podkladů nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů nebyla zodpovězena. Čínská vláda byla upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(60)
Čínská vláda uvedla, že orgán provádějící šetření by měl určit nezbytnost informací přiměřeným způsobem tak, aby přitom nezneužil svých práv. Uvedla dále, že přestože nejsou informace pokládány za ideální ve všech ohledech, neměly by být považovány za bezpředmětné. Na základě těchto argumentů uvedla, že součinnost poskytuje podle svého nejlepšího vědomí a že její odpověď na dotazník je úplná. Tvrdila rovněž, že jsou inspekce na místě špatně naplánovány, neboť z oznámení o inspekci nebylo dostatečně zřejmé, co má být předmětem ověřování, a Komise neprovedla specifické inspekce na místě u všech vládních subjektů. V neposlední řadě tvrdila, že jí Komise ukládá neúměrnou zátěž a požaduje irelevantní a zbytečné informace.
(61)
V souvislosti s plánováním inspekcí na místě je třeba připomenout, že čínská vláda s termínem, programem inspekce i místem jejího konání souhlasila. Konkrétně byl termín inspekce na místě projednán v srpnu 2010. Komise původně navrhla, aby se inspekce na místě uskutečnila v prvním říjnovém týdnu roku 2010, a svůj návrh následně na základě požadavků čínské strany dvakrát změnila, nejprve na druhý a poté na třetí říjnový týden roku 2010. Stížnosti na načasování inspekcí na místě jsou tedy neopodstatněné, neboť Komise učinila maximum pro to, aby řádně odůvodněným požadavkům čínské vlády vyhověla. K požadovaným informacím je nutno poznamenat, že čínská vláda nic nenamítala vůči formátu dotazníku ani způsobu, jakým byly informace vyžádány. Odpověď na dotazník a následná vyjádření předkládalo jménem čínské vlády čínské ministerstvo obchodu. Komise si vyžádala informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření žádala o tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení k předloženým informacím a jejímu zapojení do programů, jež byly předmětem šetření.
4.2. KONKRÉTNÍ PROGRAMY
(62)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující programy, jež byly údajně zapojeny do poskytování vládních subvencí.
I)
Preferenční úvěry výrobcům natíraného papíru
II)
Programy týkající se daně z příjmu
-
Preferenční daňové schéma pro podniky, které využívají nejnovější a špičkové technologie
-
Preferenční daňové schéma pro výzkum a vývoj
-
Osvobození od daně dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky
III)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Osvobození dováženého zařízení od DPH a cla
-
Vracení DPH v případě zařízení vyrobeného na domácím trhu
-
Osvobození podniků se zahraničními investicemi od daní za údržbu města, výstavbu a od příplatků na vzdělávání
IV)
Grantové programy
-
Známé značky
-
Zvláštní fondy pro přilákání zahraničních investičních projektů
-
Pomoc v antidumpingovém řízení
-
Grant na technologickou modernizaci v městě Šou-kuang
-
Fond na ochranu práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou
-
Subvence z Fondu průmyslového rozvoje v oblasti špičkových technologií
-
Cena průmyslové zóny ve městě Su-čou za zachování hospodářského růstu
-
Zvláštní fond na úpravu znečištěné vody z jezera Tchaj-chu v provincii Ťiang-su
-
Zvláštní fond na úspory energie v průmyslové zóně ve městě Su-čou
-
Zvláštní fond na snížení celkových emisí nejdůležitějších znečišťujících látek ve městě Su-čou
-
Subvence na úspory vody a snížení emisí
-
Ekologická cena udělovaná odborem ochrany životního prostředí ve městě Su-čou
-
Cena udělovaná za energetické úspory ve městě Šou-kuang
V)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Poskytování práv na využití půdy
-
Poskytování chemikálií na výrobu papíru
-
Poskytování elektřiny
4.2.1. PREFERENČNÍ ÚVĚRY VÝROBCŮM NATÍRANÉHO PAPÍRU
a) Úvod
(63)
Čínští výrobci dotčeného výrobku údajně využívají výhod úvěrů s nízkými úrokovými sazbami, které jim poskytují banky spojené s vládní politikou a komerční banky ve státním vlastnictví. Děje se tak v souladu s politikou čínské vlády poskytovat podnikům finanční pomoc, jež má stimulovat a podporovat hospodářský růst a rozvoj čínského papírenského průmyslu. Jak vyplývá z pětiletých plánů a průmyslové politiky, nabízí bankovní systém papírenskému průmyslu zvýhodněné finanční programy.
b) Využití dostupných údajů
(64)
Komise se na základě informací v podnětu snažila vyšetřit poskytování bankovních úvěrů výrobcům natíraného papíru. Proto bylo pokládáno za nezbytné požádat čínskou vládu, aby ve své odpovědi na dotazník a následných podáních uvedla konkrétní informace a údaje k několika vládním plánům a projektům, jež jsou zaměřeny na stimulaci a podporu rozvoje čínského odvětví výroby papíru. Jednalo se o tyto plány a projekty:
-
Desátý pětiletý plán civilního hospodářství a společenského rozvoje v Číně („10. pětiletka“),
-
„Desátý pětiletý plán“ papírenského průmyslu („pětiletka papírenského průmyslu“),
-
Desátý pětiletý plán a zvláštní plán na rok 2010 pro budování národního lesnictví a integraci papírenského průmyslu („integrační projekt“),
-
Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení „Dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace“ („rozhodnutí č. 40“),
-
Směrný index restrukturalizace průmyslu („směrný index“),
-
Hlavní směry pro Jedenáctý pětiletý plán národního hospodářského a společenského rozvoje (2006-2010) („11. pětiletka“),
-
Oběžník Státní rady k realizaci hlavních cílů (11. pětiletka) a dělbě úkolů („prováděcí oběžník k 11. pětiletce“),
-
Koncepce rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007 („strategie papírenství na rok 2007“),
-
Rozvojový plán provincie Kuan-tung,
-
Jedenáctá pětiletka města Čan-ťiang,
-
Jedenáctá pětiletka města Ťi-ning.
(65)
Informace vyžádané k uvedeným plánům poskytla čínská vláda jen zčásti. V plném rozsahu, tj. v čínském znění s anglickým překladem, byly předloženy pouze dva z vyžádaných plánů (rozhodnutí č. 40 a směrný index restrukturalizace průmyslu). Ke třem regionálním plánům, jež si Komise původně vyžádala, čínské orgány uvedly, že nejsou relevantní, neboť v daných regionech nejsou usazeni vyvážející výrobci, kteří na šetření spolupracují („spolupracující vyvážející výrobci“). Tyto plány proto nebyly předloženy, což Komise akceptovala, avšak požádala o plány rozvoje oblastí (regionů, provincií, obcí), v nichž tito výrobci usazeni jsou. Čínská vláda předložila znění 11. pětiletky provincie Ťiang-su a 11. pětiletky provincie Šan-tung v čínském jazyce, nikoli však jejich překlad, a to ani překlad jejich obsahu. Ke dvěma plánům, jež předloženy nebyly, čínská vláda uvedla, že se týkají období 2000-2005, a jsou tedy již zastaralé. Komise toto tvrzení akceptovala. Zbývající plány (integrační projekt, 11. pětiletka, prováděcí oběžník k 11. pětiletce a strategie papírenství na rok 2007) byly předloženy pouze v čínštině spolu s anglickým překladem jejich obsahu. Čínská vláda uvedla, že požadavky Komise bylo příliš náročné splnit a že vláda má pouze omezené zdroje, a tedy nemohla tyto dokumenty přeložit.
(66)
K výše uvedenému je třeba poznamenat, že Komise žádala o informace, jež pro účely šetření pokládala za nezbytné vzhledem k tomu, že je zmiňoval podnět. Komise navíc opakovaně zdůrazňovala, že je požadované dokumenty zapotřebí předložit v angličtině. U tohoto druhu důležitého dokumentu se jedná o nezbytnost, jelikož ze samotného obsahu nebylo možno určit, která část dokumentu je pro šetření relevantní. Plány předložené v čínštině navíc nejsou dlouhé a podle všeho jsou k dispozici relevantní dokumentace i v angličtině, která byla pořízena buď nezávislými zdroji (advokátní kanceláře specializované na čínské právo) nebo při antisubvenčních šetřeních, jež v Číně prováděly Spojené státy americké (dále jen „USA“).
(67)
Komise tak měla možnost ověřit pouze tyto dokumenty: rozhodnutí č. 40, směrný index a strategii papírenství na rok 2007, jejichž anglická verze byla součástí podnětu a kterou poskytl i jeden z vyvážejících výrobců.
(68)
K tomu, aby mohla vyšetřit míru vládních zásahů na čínském finančním trhu a vytvořit si potřebný přehled o finančním sektoru v ČLR, si Komise vyžádala jednak informace o tom, jaký procentní podíl představuje majetková účast vlády ve finančních institucích, jednak údaje k výši, resp. procentnímu podílu úvěrů, jež poskytují banky ve státním vlastnictví. Čínská vláda tvrdila, že nemá o podílnících bank k dispozici žádné záznamy, přestože článek 61 zákona o komerčních bankách (Law on Commercial Banks) [2003] č. 13 stanoví, že banky tyto údaje vykazují „orgánu bankovního dohledu při Státní radě a Čínské lidové bance (People's Bank of China)“. Pokud jde o výši, resp. procentní podíly úvěrů, jež banky ve státním vlastnictví poskytují, čínská vláda potvrdila, že přestože jsou relevantní údaje zaznamenávány, nemůže je dát Komisi k dispozici. Komise dále usnadnila čínské vládě práci tím, že omezila požadované informace o výši vládní účasti pouze na ty finanční instituce, o nichž se zjistilo, že úvěrují spolupracující vyvážející výrobce. Čínská vláda však neposkytla relevantní údaje ani o tomto omezeném segmentu finančních institucí, jež v Číně působí.
(69)
K tomu, aby mohla vyšetřit úvěrovou politiku čínských bank (např. metod při určování úrokových sazeb úvěrů, oceňování úvěrů atd.), požádala Komise čínskou vládu o informace ke strategiím, jež sledují příslušné státní orgány, konkrétně Čínská lidová banka a Komise pro bankovní dohled. Čínská vláda k této úvěrové politice neposkytla žádné relevantní informace. K doložení úlohy, jakou Čínská lidová banka sehrává při určování úrokových sazeb, a vztahu, jaký zaujímá vůči bankovnímu systému, nebyl předložen jediný dokument, předpis ani pokyny, jež by uvedená banka bankovnímu systému adresovala. Vysvětlena nebyla ani aplikace zákona o komerčních bankách [2003] č. 13, zejména jeho článků 34, 38 a 39, jež stanoví základní pravidla pro poskytování úvěrů a další podnikatelské činnosti komerčních bank, přestože Komise o toto vysvětlení výslovně žádala.
(70)
Za účelem vyšetřit úvěrovou politiku čínských bank, jež během období šetření poskytovaly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, požádala Komise čínskou vládu, aby uspořádala schůzky s těmito konkrétními bankami, tak aby mohla Komise ověřit informace o preferenčních úvěrech poskytovaných čínským výrobcům bezdřevého natíraného papíru. Čínská vláda uvedla, že nemůže bankám ve státním vlastnictví uložit, aby tyto schůzky organizovaly. K otázce, zda uvedené banky při poskytování úvěrů posuzují úvěrová rizika, a pokud ano, jakým způsobem, tedy nebyly od čínských bank shromážděny žádné důkazy.
(71)
Čínská vláda byla upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na takto nedostatečnou spolupráci bylo vedle relevantních dokumentů čínské vlády, jež předložily další strany, nezbytné použít informace ze sekundárních zdrojů včetně podnětu a veřejně dostupných informací pořízených na internetu. Čínská vláda vznesla vůči použití dostupných údajů námitku, avšak žádné nové důkazy nepředložila.
(72)
Aby bylo možno ověřit informace o preferenčních úvěrech poskytovaných čínským výrobcům bezdřevého natíraného papíru, byli spolupracující vyvážející výrobci požádáni, aby uspořádali schůzky s konkrétními bankami, které je během období šetření pokytovaly úvěry. Žádné schůzky však neproběhly. Opakované žádosti Komise o jejich uspořádání postupovali spolupracující vyvážející výrobci příslušným bankám, ty však odmítaly na šetření spolupracovat. Spolupracující vyvážející výrobci byli upozorněni na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na takto nedostatečnou spolupráci bylo pokládáno za nezbytné opřít veškerá zjištění k bankovním úvěrům, jež byly těmto výrobcům poskytnuty, na dostupných údajích. Výrobci vznesli vůči použití dostupných údajů námitku, avšak žádné další důkazy nepředložili.
(73)
Jeden z čínských vyvážejících výrobců byl požádán o konkrétní informace ke konkrétní dohodě se třemi čínskými bankami o restrukturalizaci dluhu. Uvedený výrobce odmítl nezbytné informace poskytnout, a proto nebylo možné ověřit ani tuto celkovou dohodu a související úvěry poskytnuté na základě smluv, ani žádné konkrétní údaje, např. dobu, na niž byly úvěry poskytnuty, splátkový harmonogram či úrokovou sazbu. Tento spolupracující vyvážející výrobce byl upozorněn na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na takto nedostatečnou spolupráci bylo pokládáno za nezbytné opřít veškerá zjištění k bankovním úvěrům, jež byly tomuto spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci poskytnuty, na dostupných údajích. Tento výrobce vznesl vůči použití dostupných údajů námitku, avšak žádné další důkazy nepředložil.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
i) Vládní zásahy do finančního bankovního systému v souvislosti s preferenčními úvěry papírenskému průmyslu
- Úloha vládních plánů
(74)
Šetření zjistilo, že jsou papírenskému průmyslu věnovány konkrétní strategické plány. Podle nich mají výkonnost tohoto odvětví pozorně sledovat státní orgány, jež mají v úkolu realizovat zvláštní politiku (např. provádět dekrety), tak aby byly cíle těchto strategických plánů naplněny. Šetření dále zjistilo, že tyto specifické strategické plány upravují i preferenční úvěry papírenskému průmyslu.
(75)
Po prostudování rozhodnutí č. 40 a zvláštního oddílu o financování ve strategii papírenství na rok 2007 je totiž zřejmé, že čínský systém státního plánování bankám ukládá poskytovat papírenskému průmyslu úvěry.
(76)
K rozhodnutí č. 40 je nutno poznamenat, že se jedná o příkaz Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu ČLR, a je tedy právně závazný pro další veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí klasifikuje průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslověpolitickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulovat a podporovat určité skupiny podniků či odvětví, např. papírenského odvětví, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že jich je celkem 26, a představují tedy jen zlomek čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto 26 odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že pro „podporované investiční projekty“ platí zvláštní výhody a pobídky (finanční podpora, osvobození od dovozního cla, osvobození od DPH či osvobození od daně). Na straně druhé rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „restriktivními a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 de facto požadují, aby příslušný orgán uložil finančním institucím úvěry již neposkytovat, a útvaru státní cenové správy ukládají, aby zvýšil ceny elektřiny a dodavatelům elektřiny nařídil, aby své dodávky „restriktivním a eliminovaným projektům“ ukončily. Z výše uvedeného je zřejmé, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě směrnic o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž papírenský průmysl.
(77)
Strategie papírenství na rok 2007 stanoví pro uvedené odvětví konkrétní podmínky, směr a cíle. Popisuje stav papírenského průmyslu v Číně (např. počet podniků, výrobu, spotřebu, vývoz či statistické údaje k druhu používaných surovin). Stanoví strategie a cíle papírenského průmyslu, pokud jde o plánování v tomto odvětví, využívání surovin, technologií a zařízení, strukturu výrobků a organizační strukturu výrobců. Strategie dále upravuje „vstupní kritéria“ tohoto odvětví, neboť určuje konkrétní požadavky na poměr mezi majetkem a závazky a stanoví, jaký konkrétní úvěrový rating a konkrétní cílové úspory z rozsahu, podíly na trhu a spotřebu energie a vody mají společnosti v tomto odvětví dosáhnout. Podniky mají na jejím základě zpracovat vlastní plány rozvoje. Provinciím a regionům dále strategie ukládá, aby se podílely na její realizaci, a celou kapitolu věnuje „investicím a financování“ papírenského průmyslu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že podle strategie finanční instituce výslovně nesmějí úvěrovat žádný projekt, který neodpovídá jejím ustanovením. Úhrnem řečeno je po prostudování strategie papírenství na rok 2007 a z její formulace zřejmé, že se jedná o specifický nástroj státu, jehož cílem je regulovat papírenský průmysl v Číně a jejž je nutno pokládat za povinný nástroj průmyslové politiky, který jsou příslušné zúčastněné strany v Číně (státní orgány, finanční instituce a výrobci) povinny konkrétním způsobem realizovat.
(78)
Čínská vláda uvedla, že je strategii papírenství na rok 2007 nutno pokládat za směrný, nezávazný plán. Tvrdila dále, že v témže kontextu není právně závazný žádný z vládních plánů a projektů, a tudíž nelze v jejich rámci poskytnout žádný finanční příspěvek či výhodu. Pouhé pročtení strategie papírenství na rok 2007 a jeho výše uvedených konkrétních ustanovení však ozřejmí, že tento dokument nelze pokládat za nezávaznou směrnici. V tomto ohledu se připomíná, že ve strategii papírenství na rok 2007 se mimo jiné uvádí: „Politika průmyslového rozvoje je vytvářena na základě požadavků zdokonalení reformy socialistického tržního hospodářství, jakož i na základě souvisejících právních a správních předpisů s cílem vytvořit spravedlivé tržní podmínky a prostředí příznivé pro rozvoj, řešit stávající problémy rozvoje papírenského průmyslu a řídit zdravý rozvoj tohoto odvětví“. K ostatním plánům a projektům, jež jsou vyjmenovány v 64. bodě odůvodnění, je třeba uvést, že přinejmenším jeden z nich odkazuje na prováděcí oběžník k 11. pětiletce. Není snadné porozumět tomu, jak může být k právně údajně nezávaznému dokumentu (vládnímu plánu) vydán právně závazný prováděcí akt (v daném případě oběžník Státní rady).
(79)
Článek 34 zákona o komerčních bankách [2003] č. 13 mimoto uvádí, že banky „vykonávají úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“. V tomto zvláštním případě je relevantní státní průmyslová politika zakotvena ve strategii papírenství na rok 2007. Je tedy jen logické vyvodit závěr, že úvěry, jež výrobci bezdřevého natíraného papíru získávají u komerčních bank ve státním vlastnictví, se řídí vládními směrnicemi.
(80)
Předmětem šetření byla i úloha, kterou sehrává Národní komise pro rozvoj a reformy (National Development and Reform Commission). Čínská vláda k němu uvedla, že se jedná o agenturu Státní rady, která koordinuje makroekonomickou politiku a řídí vládní investice. Tento státní orgán vydal kromě jiných plánů i strategii papírenství na rok 2007. K právnímu rámci, podle nějž byla Národní komise pro rozvoj a reformy zřízena a vyvíjí svou činnost, např. její stanovy, nebyly přes výslovnou žádost předloženy žádné dostupné informace. Komisi se od čínské vlády dostalo pouze vysvětlení, že se Národní komise pro rozvoj a reformy musí řídit pokyny Státní rady jakožto nejvyššího orgánu státní správy, že jsou však tyto informace pro šetření irelevantní. Toto tvrzení nelze akceptovat. Stanovy orgánu, který vydává vládní plány, jsou pro účely šetření pokládány za relevantní, neboť jsou to vládní plány a projekty, které jsou jeho předmětem. Komise požádala i o zdůvodnění skutečnosti, proč čínská Národní komise pro rozvoj a reformy systematicky shromažďuje od společností podrobné údaje. Čínská vláda k tomu uvedla, že tyto informace lze shromažďovat prostřednictvím průmyslových sdružení a z jiných veřejných zdrojů. Ze skutečnosti, že jsou v rámci zvláštního mechanismu systematicky shromažďovány údaje o společnostech určené pro zpracování vládních plánů a projektů, však vyplývá, že jsou tyto plány a projekty pokládány za významnou součást státní průmyslové politiky.
(81)
Z uvedeného vyplývá, že veškerá rozhodnutí, jež finanční instituce přijímají vůči papírenskému průmyslu, musí brát v úvahu nutnost plnit cíle příslušných strategických plánů. O společnostech, jež tyto konkrétní strategické plány zařazují mezi „podporovaná odvětví“, se totiž předpokládá, že mají velmi dobrý úvěrový rating, což má přímý dopad na hodnocení jejich úvěruschopnosti v čínském finančním systému. Jak dále vyplývá z kapitoly o financování ve strategii papírenství na rok 2007 a ze sdělení o úvěrovém ratingu, které Komisi poskytl jeden ze spolupracujících vyvážejících výrobců, nařizuje čínský systém státního plánování bankám, aby úvěrovaly papírenský průmysl; podle těchto zdrojů je společnostem udělován velmi dobrý úvěrový rating, neboť tyto společnosti splňují podmínky konkrétních strategických plánů. Zde je třeba poznamenat, že uvedené sdělení o úvěrovém ratingu, jež bylo předloženo během šetření, přímo spojuje pozitivní budoucí vyhlídky společnosti s existencí strategických plánů pro papírenství a splnění jejich cílů. Existují i důkazy o tom, že státní orgány sledují výkonnost společností, neboť každoročně přezkoumávají jejich podnikatelská oprávnění a shromažďují tímto způsobem statistické údaje o jejich finanční situaci a výkonnosti. Z informací od spolupracujících vyvážejících výrobců byly dále získány důkazy o tom, že Čínská lidová banka sleduje v souladu s článkem 9 nařízení o registraci a konzultaci bank úvěrovou situaci společností, a to prostřednictvím ročního přezkumu úvěrů, jež si společnosti každoročně berou.
(82)
Všechny výše uvedené skutečnosti prokazují, že mezi konkrétními strategickými plány a financováním papírenského průmyslu existuje vazba.
- Vládní zásahy v bankovním sektoru
(83)
Pokud jde o spolupracující vyvážející výrobce, šetření zjistilo, že dvěma z nich byla ve většině případů automaticky poskytována nejnižší možná úroková sazba v rámci limitů, jež stanovila Čínská lidová banka, zatímco další dva využívali výhodných změn splátkového harmonogramu, jež byly sjednány v roce 2008. Čínské banky ve státním vlastnictví totiž odkoupily veškeré úvěry poskytnuté zahraničními bankami; úvěry se změněným splátkovým harmonogramem nebyly poskytovány s významnou rizikovou prémií nad rámec základní úrokové sazby Čínské lidové banky.
(84)
Šetření dále zjistilo, že jsou vládní zásahy pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v Číně. Jak je však uvedeno dále, Komise zkompilovala všechny dostupné údaje, tak aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda jsou bankám svěřeny pravomoci státní správy nebo zda je vykonávají, nezjišťovala Komise pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen zákonem.
(85)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v Číně největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu čínského bankovního sektoru, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (2006 Deutsche Bank Research on China's banking sector), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Zpráva WTO o výsledcích přezkumu obchodní politiky Číny ke stejnému tématu uvádí: „Dalším významným rysem finančního sektoru v Číně je vysoká míra státního vlastnictví“. (5) Je třeba poznamenat, že na čtyři velké banky ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank a Industrial and Commercial Bank) připadá z čínského bankovního sektoru podle všeho více než polovina. Podíl státu v bankách spojených s vládní politikou a v dalších bankách ve státním vlastnictví dosahuje přes 50 %, a tyto banky tak kontroluje vláda. Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o papírenský průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad / zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů / členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Čínská vláda ani uvedené banky nicméně takové informace neposkytly. Pouze opakovaně odkazovaly na informace obsažené ve výročních zprávách bank, které předložily. Informace ve výročních zprávách bank však neobsahovaly (a nemohly obsahovat) informace v tak podrobné míře, jak bylo požadováno.
Komise musela tudíž použít dostupné informace. Na základě dostupných informací došla k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru a vykonávají vládní politiku takovým způsobem, že jejich jednání lze považovat za jednání státu. Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež buď předložila čínská vláda, nebo jsou veřejně dostupné, dále informace extrahované z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru, informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a údaje v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 1 % čínského trhu (6). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o zvýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (7). V této souvislosti je třeba uvést, že velká většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Z dostupných údajů bylo totiž zjištěno, že přinejmenším třináct z uváděných devatenácti bank je ve státním vlastnictví; patří k nim i dvě banky spojené s vládní politikou (Export-Import Bank of China a China Development Bank) a významné čínské komerční banky, např. Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China.
Pokud jde o ostatní státem vlastněné banky, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o papírenský průmysl, jaké byly zmíněny výše. Tyto podrobné informace opět nebyly poskytnuty kromě opakovaného odkazu na informace v příslušných výročních zprávách bank, které byly ve většině případů pouze v čínštině bez anglického překladu. Informace ve výročních zprávách bank však nemohou poskytnout informace v tak podrobné míře, jak bylo požadováno. Pokud jde o banky spojené s vládní politikou, jak je vysvětleno níže, šetřením bylo zjištěno, že neexistuje žádná jasná právní úprava jejich úlohy a jejich vztahu k vládě. Podle tvrzení čínské vlády při inspekci na místě se však zdá, že banky spojené s vládní politikou podporují pro vládní politiku v Číně a nejsou provozovány za účelem dosahování zisku. Všechny výše uvedené skutečnosti potvrzují, že uvedené čtyři banky jsou kontrolovány vládou a vykonávají vládní politiku takovým způsobem, že jejich jednání lze považovat za jednání státu.
(86)
Komise se dále snažila prošetřit rozdíl mezi bankami spojenými s vládní politikou (podle dostupných informací se jedná o Export-Import Bank of China, China Development Bank a Agricultural Development Bank of China) a státem vlastněnými bankami komerčními. K těmto dvěma odlišným kategoriím finančních institucí si vyžádala vysvětlení. Podle vyjádření čínské vlády nereguluje činnost bank spojených s vládní politikou žádný právní předpis, neboť čínské orgány v současnosti teprve pracují na návrhu příslušného zákona. Čínská vláda dále uvedla, že jedna z bank spojených s vládní politikou (jmenovitě China Development Bank) by neměla být pokládána za banku spojenou s vládní politikou, neboť byla přeměněna na holdingovou společnost a nachází se v přechodné fázi. K tomu budiž poznamenáno, že předložené informace potvrzují, že k bankám spojeným s vládní politikou je přistupováno odlišně od komerčních bank. Ačkoli činnost ani chování těchto bank na čínském finančním trhu nejsou upraveny žádnými pravidly, vyplývá z oběžníků Čínské lidové banky, kde se o nich výslovně hovoří, že banky spojené s vládní politikou mají v porovnání s komerčními bankami zvláštní postavení. Pokud jde o postavení China Development Bank, čínský stát v ní drží (prostřednictvím čínského ministerstva financí) více než 50 % akcií, a její přeměna na holdingovou společnost tedy nemá na vládní kontrolu žádný vliv.
(87)
Dalším faktorem, jenž zkresluje podmínky na čínském finančním trhu, je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob určování úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v Číně regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - Yinfa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovovat své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nepohybují směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Čínská vláda uvedla, že tyto oběžníky byly součástí reformy, v jejímž rámci probíhala liberalizace úrokových sazeb, bližší vysvětlení však nepodala. K žádosti o vysvětlení k preferenčním a dalším úvěrům, jež blíže vymezuje Státní rada, čínská vláda uvedla, že znění příslušného čínského dokumentu vychází z předpokladu, že další úvěry blíže vymezí Státní rada.
K vysvětlení, proč čínské právní předpisy vymezují preferenční úvěry, čínská vláda neuvedla žádné další údaje ani relevantní dokumentaci. I pokud tato tvrzení čínské vlády akceptujeme, není v souvislosti s dalšími druhy úvěrů zřejmé, proč zákonodárce pokládal za nezbytné možnost dalších úvěrů vymezovaných Státní radou zavádět. Komise dále žádala o vysvětlení k existenci komerčně spravovaných politických úvěrů, o nichž se zmiňuje oběžník č. 251. Čínská vláda v této věci neposkytla žádná vysvětlení ani důkazy. Čínská vláda byla dále požádána o aktualizace či právní předpisy vydané v návaznosti na uvedené oběžníky, jež by se týkaly úvěrové politiky komerčních bank a bank spojených s vládní politikou, tyto informace však neposkytla.
(88)
V neposlední řadě je třeba poznamenat, že čínská vláda nepředložila ke struktuře čínského bankovního systému žádné další informace ani statistické údaje.
(89)
Na základě 74. až 88. bodu odůvodnění a s přihlédnutím k nedostatečné spolupráci čínské strany (a na základě úvah v 90. bodě odůvodnění) dospěla Komise k závěru, že finanční trh v Číně je narušen vládními zásahy a úrokové sazby, jež účtují nevládní banky a další finanční instituce, jsou se sazbami vládními pravděpodobně sladěny. Úrokové sazby, jež účtují nevládní banky a další finanční instituce, tedy nelze pokládat za vhodný komerční základ pro srovnání při určování případné výhody, kterou získávají příjemci vládních úvěrů.
ii) Finanční příspěvek
(90)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dále konstatuje, že naprostou většinu úvěrů poskytly uvedeným dvěma spolupracujícím výrobcům banky spojené s vládní politikou či jiné banky ve státním vlastnictví, jež jsou z důvodu úzkých vazeb na vládu považovány za veřejnoprávní subjekty. Tyto banky jsou z více než 50 % vlastněny státem, a jsou tedy považovány za banky kontrolované vládou. Existují i další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti konají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno v 65. bodě odůvodnění, zasahuje stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem; přitom v některých případech uvedených v 83. bodě odůvodnění byla společnostem téměř automaticky poskytnuta nejnižší možná sazba v rámci rozmezí, jež určil stát. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým zajišťují naplňování průmyslové politiky vlády strategie papírenství na rok 2007, rozhodnutí 40 a článek 34 zákona o komerčních bankách (viz 74. až 81. bod odůvodnění). Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím (viz 312. bod odůvodnění). A konečně, Čína neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou (viz 68. až 70. a 84. až 86. bod odůvodnění). V případě úvěrů, jež poskytují banky spojené s vládní politikou či ve státním vlastnictví, tak Komise dospívá k závěru, že výrobci natíraného papíru získávají finanční příspěvek v podobě přímého převodu peněžních prostředků ze strany vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
iii) Výhoda
(91)
V míře, v níž jsou vládní půjčky poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je jim poskytována výhoda podle čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Vzhledem ke zjištění, že nevládní úvěry v Číně nepředstavují vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek, byl tento srovnávací základ sestaven pomocí metody popsané v 96. až 102. bodě odůvodnění.
iv) Specifičnost
(92)
Čínská vláda byla požádána o informace jednak ke kritériím, jejichž splněním vzniká na subvenci nárok, jednak k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. S ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, tak musela Komise podle článku 28 základního nařízení svá zjištění opřít o dostupné údaje. Je třeba poznamenat, že podle čl. 28 odst. 6 platí: „Nespolupracuje-li účastník řízení vůbec nebo jen částečně a následkem toho nebudou některé podstatné informace sděleny, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval“. Přihlíženo bylo k následujícím údajům:
-
důkaz specifičnosti subvence, jenž předložil žadatel,
-
zjištění (viz 77. a 78. bod odůvodnění), podle nichž směřují do papírenského průmyslu specifické subvence na základě specifického plánu pro dané odvětví, tj. pětiletky papírenského průmyslu,
-
důkazy (viz 76. bod odůvodnění) o tom, že je papírenský průmysl „podporovaným odvětvím“ (rozhodnutí č. 40),
-
článek 34 zákona o komerčních bankách [2003] č. 13 (viz 79. bod odůvodnění), podle nějž komerční banky vykonávají úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky; v tomto konkrétním případě tedy úvěrová činnost těchto bank probíhá v intencích pětiletky papírenského průmyslu,
-
zjištění (viz 81. bod odůvodnění), podle nichž čínský systém státního plánování nařizuje bankám, aby papírenský průmysl úvěrovaly, a podle nichž se u společností předpokládá velmi dobrý úvěrový rating, neboť splňují podmínky podle konkrétních strategických plánů.
(93)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že čínská vláda během šetření nespolupracovala, z dostupných důkazů vyplývá, že subvence, jež jsou poskytovány společnostem v papírenském průmyslu, nejsou obecně dostupné všem podnikům, a jedná se tedy o subvence specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích či podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Závěry
(94)
S ohledem na výše uvedené je třeba financování papírenského průmyslu pokládat za subvenci.
(95)
Tato subvence by měla být vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(96)
Výše napadnutelných subvencí byla vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která byla zjištěna za období šetření. Podle čl. 6 písm. b) základního nařízení se za výhodu považuje rozdíl mezi částkou, kterou platí daná společnost za poskytnutí vládní půjčky, a částkou, kterou by tato společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku, kterou by mohla získat na trhu.
(97)
Jak je vysvětleno výše, jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, výrazem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupných údajů.
(98)
Při sestavování vhodného srovnávacího základu je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců sice vycházet, avšak uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(99)
S ohledem na výše uvedené byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci (jak je uvedeno v 68. až 72. bodě odůvodnění) požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Navzdory opakovaným žádostem zúčastněné strany tyto informace neposkytly. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným skutečnostem a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je pokládáno za náležité uvažovat situaci, že je všem podnikům v Číně udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. V případě úvěrů v cizí měně uplatňuje Komise na standardní úvěrovou sazbu uvedenou v příslušných čínských úvěrových smlouvách (sazbu LIBOR) adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Nicméně vzhledem k celkově nedostatečné spolupráci čínské vlády při poskytování informací o bankách ve státním vlastnictví a při zjednávání přístupu k nim je v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení a s ohledem na všechny dostupné skutečnosti pokládáno za náležité použít úvěrový rating BB (v neinvestičním, spekulativním stupni).
(100)
Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že byl úrokový diferenciál v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(101)
Jak je vysvětleno v 73. bodě odůvodnění, odmítl jeden z vyvážejících výrobců předložit důležitou dohodu o restruktualizaci dluhu. Nebylo tak možno ověřit základní informace o úvěrech, jež jsou předmětem dohody, např. úrokovou sazbu, splatnost, splátkový harmonogram atd. Vyvážející výrobce ani neprokázal, že z předmětných úvěrů splatil jistinu. Při výpočtu výše výhody byly proto tyto úvěry posouzeny jako grant a byly rozpočítány na období šetření spolu s úrokem, jenž během tohoto období zůstal nezaplacen a jehož výpočet je uveden v 100. bodě odůvodnění.
(102)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 5,37 % a v případě společností ze skupiny Chenming 1,26 %.
4.2.2. PROGRAMY TÝKAJÍCÍ SE DANĚ Z PŘÍJMU
- Preferenční daňové schéma pro podniky, které využívají nejnovější a špičkové technologie
(103)
Společnostem, jež si úspěšně požádají o vydání osvědčení podniku, který využívá nejnovější a špičkové technologie, tento program umožňuje využít snížené sazby u daně z příjmů ve výši 15 % oproti běžné sazbě, jež činí 25 %.
a) Právní základ
(104)
Tento program je jakožto zvýhodněný daňový režim upraven jednak v článku 28 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (Enterprise Income Tax Law of the PRC) (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007), jednak ve Správních opatřeních k určování podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie. Týká se jej i Oznámení státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie (Guo Shui Han [2008] č. 985). Toto oznámení podrobněji upravuje realizaci tohoto programu.
b) Nárok na subvenci
(105)
Článek 10 správních opatření k určování podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie, vyjmenovává seznam kritérií, jejichž splněním vzniká společnostem nárok na využití programu. Splňuje-li společnost veškeré podmínky článku 10, musí podat příslušným orgánům žádost postupem podle článku 11 zmíněných opatření.
c) Praktická realizace
(106)
Společnost, jež zamýšlí o účast v programu požádat, musí podat elektronickou cestou žádost u místního odboru pro vědu a technologie, který tuto žádost předběžně posoudí. Tento odbor následně společnost doporučí u útvaru pro vědu a technologie příslušné provincie. Před vydáním rozhodnutí o tom, že bude žadateli uděleno osvědčení podniku, který využívá nejnovější a špičkové technologie, je uvedený útvar oprávněn provést přímo v prostorách žadatele šetření.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(107)
Tohoto podpůrného programu se účastnili tři spolupracující vyvážející výrobci, kteří získali během období šetření výhody. Přestože čínská vláda nepředložila žádné správní předpisy, poskytli vyvážející výrobci dostupné právní texty. Ani z nich však nelze dost dobře vyčíst postup podávání žádosti, jenž tak zůstává vágní a netransparentní.
e) Závěry
(108)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(109)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(110)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na výrobce natíraného papíru. V kapitole 4 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007) věnované „daňovým pobídkám“ totiž článek 25 stanoví, že „pobídky v oblasti daně z příjmů podniků poskytuje stát hlavním odvětvím a projektům, jež stát podporuje“. Komise má za to, že zásady a klasifikaci, z nichž vychází zařazení podniku do kategorie podporovaných, stanovila Státní rada v rozhodnutí č. 40 (článek 14) a ve směrném katalogu průmyslové restrukturalizace. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci určit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(111)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(112)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za posuzované období. Za výhodu se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby po odečtení výše daně vypočtené podle snížené preferenční sazby. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(113)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 1,22 % a v případě společností ze skupiny Chenming 0,58 %.
- Preferenční daňové schéma pro výzkum a vývoj
(114)
Tento program nabízí výhodu všem společnostem, jež jsou uznávanými realizátory výzkumných a vývojových projektů. Toto zařazení jim umožňuje u daně z příjmů právnických osob uplatnit 50 % skutečných výdajů na schválené projekty.
a) Právní základ
(115)
Tento program je jakožto zvýhodněný daňový režim upraven i) v čl. 30 odst. 1 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007), dále ii) v článku 95 Prováděcího nařízení k zákonu ČLR o dani z příjmů podniků, výnosu Státní rady ČLR č. 512 vyhlášeném dne 6. prosince 2007, a iii) v Průvodci hlavními odvětvími (oznámení č. 6 z roku 2007).
b) Nárok na subvenci
(116)
Tento program nabízí výhodu společnostem, jež byly uznány za realizátory výzkumných a vývojových projektů. Podmínky pro účast v něm splňují pouze výzkumné a vývojové projekty společností, jež využívají nejnovější a špičkové technologie a jimž se dostává primární podpory od státu; tyto podmínky splňují dále projekty vyjmenované v Průvodci hlavními odvětvími industrializace za pomoci špičkových technologií v rámci stávající rozvojové priority, který vydala Národní komise pro rozvoj a reformy.
c) Praktická realizace
(117)
Společnosti, jež zamýšlejí podat žádost o účast v programu, musí místnímu odboru pro vědu a technologie poskytnout podrobné údaje o daných výzkumných a vývojových projektech. Projekty schvaluje na základě posouzení žádosti daňový odbor. Částka, jež podléhá dani z příjmů právnických osob, se snižuje o 50 % skutečných výdajů na schválené projekty.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(118)
Tohoto programu se účastnili spolupracující vyvážející výrobci, kteří získali během období šetření výhody. Přestože čínská vláda nepředložila žádné správní předpisy, poskytli vyvážející výrobci dostupné právní texty. Ani z nich však nelze dost dobře vyčíst postup podávání žádosti, který tak zůstává vágní a netransparentní.
e) Závěry
(119)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(120)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(121)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na výrobce natíraného papíru. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(122)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(123)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu se považuje celková daňová povinnost vypočtená podle běžné daňové sazby, od níž se odečte daň skutečně zaplacená po 50 % odpočtu skutečných výdajů na výzkum a vývoj u schválených projektů. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(124)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí 0,02 % u společností ze skupiny APP a 0,05 % u společností ze skupiny Chenming.
- Osvobození od daně dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky
(125)
Program je určen podnikům se sídlem v Číně, které drží podíly v jiných tuzemských podnicích. V případě příjmů, jež jim plynou z určitých dividend vyplácených těmito tuzemskými podniky, mají tito podílníci nárok na osvobození od daně.
a) Právní základ
(126)
Tento program je jakožto zvýhodněný daňový režim upraven v článku 26 zákona ČLR o dani z příjmů podniků a je blíže rozveden v článku 83 prováděcího předpisu k zákonu ČLR o dani z příjmů podniků, výnosu Státní rady ČLR č. 512 vyhlášeném dne 6. prosince 2007.
(b) Nárok na subvenci
(127)
Tento program poskytuje výhody všem společnostem se sídlem v Číně, které mají podíly v jiných podnicích se sídlem v Číně.
c) Praktická realizace
(128)
Společnosti mohou programu využít přímo při vyplňování daňového přiznání.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(129)
Spolupracující vyvážející výrobci ve svém přiznání k dani z příjmů vykázali osvobození od daně u částky, která je označena jako dividendy, bonusy a jiné příjmy z kapitálových investic, které plynou způsobilým rezidentům a podnikům v souladu s podmínkami přílohy 5 k přiznání k dani z příjmů (roční výkaz daňových zvýhodnění). Tyto společnosti neodváděly z vykázaných částek daň z příjmů.
e) Závěry
(130)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(131)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace neposkytla. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(132)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na podniky se sídlem v Číně, jimž plynou od jiných podniků se sídlem v Číně příjmy z dividend - na rozdíl od podniků, které investují do podniků zahraničních.
(133)
Vzhledem k tomu, že jsou všechny uvedené daňové programy podle kapitoly 4 zákona ČLR o dani z příjmů podniků vyhrazeny výlučně významným výrobním odvětvím a projektům, které stát podle článku 25 podporuje či stimuluje, jedná se rovněž v tomto případě o specifický program, neboť tento je vyhrazen pouze určitým podnikům a výrobním odvětvím, jež jsou klasifikovány jako podporované a k nimž patří např. výroba natíraného papíru. Komise má totiž za to, že zásady a klasifikaci, z nichž vychází zařazení podniku do kategorie podniků podporovaných, stanovila Státní rada v rozhodnutí č. 40 (článek 14) a ve směrném katalogu průmyslové restrukturalizace. Navíc nejsou v daném případě dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(134)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(135)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu se považuje výše celkové daňové povinnosti (včetně daně z příjmu z dividend, jenž příjemcům plyne od jiných podniků se sídlem v Číně), po odečtení částky, kterou příjemci skutečně zaplatili při zohlednění osvobození dividend od daně. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(136)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 1,34 % a v případě společností ze skupiny Chenming 0,21 %.
4.2.3. PROGRAMY TÝKAJÍCÍ SE NEPŘÍMÝCH DANÍ A DOVOZNÍHO CLA
- Osvobození dováženého zařízení od DPH a cla
(137)
Tento program stanoví výhody v podobě osvobození dlouhodobých aktiv od DPH a jejich bezcelního dovozu, jichž mohou využít podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, které si u čínských orgánů opatří osvědčení o státem podporovaných projektech v souladu s příslušnými právními předpisy v oblasti investic, daní a cel.
a) Právní základ
(138)
Tento program se opírá o soubor právních předpisů, jmenovitě o i) Oběžník Státní rady č. 37/1997 o úpravě daňových schémat pro dovážené zařízení, ii) Sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, iii) Oznámení Národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a o iv) Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
b) Nárok na subvenci
(139)
Nárok na subvenci mají pouze žadatelé z řad podniků se zahraničními investicemi a podniků domácích, jež si opatří osvědčení o státem podporovaných projektech.
c) Praktická realizace
(140)
Oznámení Národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů ve svém článku I.1 stanoví, že v případě projektů zahraničních investic, jež odpovídají „podporovaným projektům podle Katalogu výrobních odvětví pro účely směrování zahraničních investic a podle Katalogu prioritních výrobních odvětví pro účely zahraničních investic ve středozápadním regionu spojených s přenosem technologií, je od cla a DPH osvobozeno jednak zařízení určené k vlastnímu použití a dovezené v rámci celkové investice, jednak technologie, díly, součásti a náhradní díly dovezené spolu s tímto zařízením v souladu se smlouvou; toto neplatí pro komodity uvedené v Katalogu komodit dovážených v rámci projektů zahraničních investic, jež nejsou osvobozeny od daně“. Potvrzení vystavované podporovaným projektům zahraničních investic, v jejichž případě dosahuje celková investice alespoň 30 milionů USD, vydává Národní komise pro rozvoj a reformy. V případech, kdy je celková investice nižší než 30 milionů USD, vystavují potvrzení téhož druhu komise či odbory pro ekonomiku na úrovni provincie. Poté, co obdrží uvedené potvrzení o podporovaném projektu, předloží společnosti místním celním orgánům uvedená osvědčení a další doklady k žádosti, aby získaly nárok na osvobození dovezeného zařízení od cla a DPH.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(141)
Tohoto programu využívali všichni spolupracující vyvážející výrobci.
e) Závěry
(142)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(143)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(144)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na podniky, které svou investiční činnost uskutečňují v rámci specifických kategorií podnikání, jejichž taxativní výčet podávají právní předpisy (tj. katalog výrobních odvětví pro účely směrování zahraničních investic a katalog prioritních výrobních odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj stát v současnosti podporuje). Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci určit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(145)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(146)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou příjemci získali, byla vypočtena s přihlédnutím k osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována životnost v délce trvání průměrné doby odepisování v daném výrobním odvětví (tj. patnáct let). Výsledná částka byla poté rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(147)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí u společností ze skupiny APP 1,17 % a u společností ze skupiny Chenming 0,61 %.
- Vracení DPH v případě zařízení vyrobeného na domácím trhu
(148)
Tento program stanoví výhody v podobě vracení DPH, jež podniky se zahraničními investicemi uhradí při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu.
a) Právní základ
(149)
Program se opírá o Oběžník státní daňové správy č. 171, 1999 ze dne 20. září 1999 o vyhlášení prozatímních opatření o navrácení daně daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu podniky se zahraničními investicemi. Platnost programu pak ukončil Oběžník o ukončení politiky refundací daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu ze strany podniků se zahraničními investicemi [Caishui 2008, č. 176]. Druhý uvedený oběžník stanoví po ukončení programu k 1. lednu 2009 přechodné období.
b) Nárok na subvenci
(150)
Nárok na subvenci vzniká jen podnikům se zahraničními investicemi, jež nakupují zařízení vyrobené na domácím trhu.
c) Praktická realizace
(151)
Cílem programu je refundovat podnikům se zahraničními investicemi DPH zaplacené při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu. Předpokladem je, že toto zařízení není klasifikováno jako zboží bez možnosti osvobození a jeho hodnota nepřekračuje celkový investiční limit pro podniky se zahraničními investicemi podle „Zkušebních správních opatření o nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu“.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(152)
Tohoto programu využívali všichni spolupracující vyvážející výrobci.
e) Závěry
(153)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(154)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(155)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na podniky určitého druhu (tj. podniky se zahraničními investicemi). Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci určit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(156)
Tento subvenční program je specifický i ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť subvence je poskytována v závislosti na používání zboží vyrobeného na domácím trhu na úkor zboží dovezeného.
(157)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(158)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou příjemci získali, byla vypočtena s přihlédnutím k vrácení DPH uhrazeného při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována životnost v délce trvání průměrné doby odepisování v daném výrobním odvětví (tj. patnáct let). Výsledná částka byla poté rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(159)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 0,03 % a v případě společností ze skupiny Chenming 0,05 %.
- Osvobození podniků se zahraničními investicemi od daní za údržbu města, výstavbu a od příplatků na vzdělávání
(160)
Tento program vyjímá podniky se zahraničními investicemi z povinnosti hradit místní daně za údržbu města, výstavbu a příplatek na vzdělávání.
a) Právní základ
(161)
Program se opírá o Dočasný předpis Čínské lidové republiky o dani za údržbu města Kuo-fa, (zveřejněno dne 8. února 1985, č. 19) a Předpis ministerstva financí k několika specifickým otázkám provádění Dočasného předpisu Čínské lidové republiky o dani za údržbu města Cchaj-šuej-c' (zveřejněno dne 22. března 1985, č. 69).
b) Nárok na subvenci
(162)
Nárok na subvenci vzniká pouze podnikům se zahraničními investicemi.
c) Praktická realizace
(163)
Podle Dočasného předpisu Čínské lidové republiky o dani za údržbu města se základ daně za údržbu města a za výstavbu určí jako „výše daně z výrobku, DPH a daně z podnikatelské činnosti, kterou poplatníci daně skutečně zaplatí, a je hrazena současně s daní z výrobku, DPH a daní z podnikatelské činnosti“.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(164)
Jak je vysvětleno v 347. a 348. bodě odůvodnění, daňové povinnosti v souvislosti s tímto programem platí od 1. prosince 2010 pro všechny společnosti působící v Číně.
e) Závěry
(165)
Proto a na základě informací do 30. listopadu 2010 je program nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(166)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, osvobozují od daňové povinnosti v případě daně za údržbu města a za výstavbu určité podniky (tj. podniky se zahraničními investicemi).
(167)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
(168)
Vzhledem k informacím, které poskytla čínská vláda a příslušní spolupracující vyvážející výrobci, se však usuzuje, že se dotyčným stranám podařilo prokázat, že tento program již nepředstavuje žádnou výhodu pro dotyčné výrobce.
(169)
Jsou proto splněny podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení. Proto bylo rozhodnuto, že v souvislosti s tímto programem nebudou uložena vyrovnávací opatření.
4.2.4. GRANTOVÉ PROGRAMY
(170)
U dvou z grantových programů uvedených v podnětu bylo zjištěno, že jich využívali spolupracující vyvážející výrobci; jednalo se o cenu za známou značku a o Zvláštní fondy pro podporu hospodářské a obchodní výměny se zahraničím a pro přilákání významných zahraničních investičních projektů do provincie Šan-tung. Ostatní programy, jejichž využití bylo v daném případě zjištěno, oznámili spolupracující vyvážející výrobci. Čínská vláda byla na existenci těchto programů upozorněna a byla požádána o nezbytné informace k nim. Podle jejího vyjádření nemohou být programy v podnětu neuvedené předmětem šetření, neboť to odporuje pravidlům WTO. Žádost Komise je podle ní tedy v rozporu s pravidly pro provádění důkazů a konzultací, jež upravuje Dohoda WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Čínská vláda dále uvedla, že informace, jež Komise k těmto programům předložila, jsou obecné povahy a že by Komise i za předpokladu, že by programy předmětem šetření být mohly, měla čínské vládě zaslat novou, řádně zdůvodněnou žádost o podrobnosti k nově namítaným subvencím, jež by byly pro šetření relevantní.
(171)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že je běžným postupem Unie vyrozumívat orgány země, proti níž je vedeno šetření, o existenci dalších namítaných subvenčních programů, než o jakých hovoří podnět a jichž využívají spolupracující vyvážející výrobci, a tyto orgány požádat o příslušné informace a vysvětlení. Postup zvolený v daném případě je v souladu s příslušnými pravidly WTO. Komise čínskou vládu vyrozuměla o existenci těchto programů v okamžiku, kdy se o nich dozvěděla, a poskytla čínské vládě informace, jež od čínských spolupracujících vyvážejících výrobců obdržela. Čínské vládě současně poskytla příležitost ke konzultacím o těchto programech a čínská vláda této příležitosti využila. Byly tak v plném rozsahu dodrženy články 12.1, 13.1 a 13.2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních i čl. 11 odst. 10 základního nařízení. Níže uvedená zjištění zohledňují informace, jež čínská vláda k příslušným programům poskytla.
i) Programy uvedené v podnětu
- Známé značky
a) Právní základ
(172)
Program je realizován na základě Sdělení provincie Šan-tung o rozpočtových prostředcích vyčleněných v roce 2008 na zvláštní cenu za rozvoj vývozních značek [Lucaiqizhi (2008) č. 75]. Na základě programu jsou společnostem poskytovány granty, jejichž účelem je podpořit vývozní značky a zvýšit tržní podíl známých značek.
b) Nárok na subvenci
(173)
Cenu mohou získat pouze podniky, jež vyvážejí známé značky a jsou usazeny v provincii Šan-tung. K doložení kritérií pro vznik nároku na cenu nebyly předloženy žádné právní ani správní akty.
c) Praktická realizace
(174)
Cílem programu je odměnit podniky, jež jsou uznávanými vývozci známých značek a jsou usazeny v provincii Šan-tung, a podpořit tak jejich rozvoj a konkurenceschopnost. Žádost o účast v programu nemusí podnik podávat, a proto není vydáváno žádné formální rozhodnutí o jejím schválení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(175)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(176)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(177)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(178)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky, tj. podniky, jež vyvážejí známé značky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(179)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(180)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(181)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu je v případě společností ze skupiny Chenming zanedbatelná (méně než 0,01 %).
- Zvláštní fondy pro přilákání zahraničních investičních projektů
a) Právní základ
(182)
Oficiálním dokumentem, který je tomuto programu věnován, je Oznámení lidové vlády města Šou-kuang o vyznamenání podniků za zásluhy v roce 2008 (Announcement of Shouguang People's Government on Commendation of advanced enterprises in 2008). Tento program zřízený dne 9. února 2008 vyznamenává podniky, jež v roce 2008 dosáhly vynikajících výsledků.
b) Nárok na subvenci
(183)
Do programu se mohou zapojit společnosti, jež byly uznány jako „podniky se zásluhami o přilákání zahraničních investic“ či jako „podniky se zásluhami o zahraniční obchod“ a jež vykazují pozoruhodné výsledky v zahraničním obchodu či dokázaly přilákat významné zahraniční investice. Čínská vláda k této strategii ani k vymezení „podniku se zásluhami o přilákání zahraničních investic“ či „podniku se zásluhami o zahraniční obchod“ nepředložila žádný právní ani správní předpis.
c) Praktická realizace
(184)
Přidělování prostředků z fondů „podnikům se zásluhami o přilákání zahraničních investic“ či „podnikům se zásluhami o zahraniční obchod“ je věcí lidové vlády města Šou-kuang.
(185)
Podle údajů čínské vlády nemusí podnik o účast v programu žádat, a proto není vydáváno žádné formální rozhodnutí o jejím schválení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(186)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(187)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(188)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(189)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky, tj. podniky se zásluhami o přilákání zahraničních investic a podniky se zásluhami o zahraniční obchod. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(190)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(191)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(192)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu je v případě společností ze skupiny Chenming zanedbatelná (méně než0,01 %).
ii) Programy, jež uvedli spolupracující vyvážející výrobci
- Pomoc v antidumpingovém řízení
a) Právní základ
(193)
Oficiálním dokumentem, jenž je tomuto programu věnován, jsou Prováděcí pravidla pro politiku podpory subjektům, proti nimž je vedeno antidumpingové, antisubvenční či ochranné šetření (Rules for the Implementation of the Support Policy for Anti-dumping, Anti-subsidy, Safeguard investigation Respondent). Podle tvrzení čínské vlády byl tento program ukončen v roce 2008, nebylo však doloženo relevantní vyhlášení právního předpisu.
b) Nárok na subvenci
(194)
Subvenci uděluje finanční odbor příslušného regionu či provincie s cílem usnadnit dané společnosti účast v antidumpingovém šetření, které pro ní vedou USA. K získání nároku na subvenci musí být společnost registrována v provincii Šan-tung (s výjimkou města Čching-tao) a postupovat v souladu s pokyny, jež vydávají ministerstvo obchodu a orgány dané provincie.
c) Praktická realizace
(195)
Program je specifický pro určitý region (platí pouze v provincii Šan-tung, avšak s výjimkou jejího největšího města Čhing-tao) a kritéria způsobilosti pro účast v něm nejsou objektivně stanovena právním předpisem.
(196)
Podle příslušného právního předpisu je ve prospěch žadatele hrazeno 40 % nákladů na právní poradenství.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(197)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(198)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(199)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti.
(200)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(201)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(202)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu je v případě společností ze skupiny Chenming zanedbatelná (méně než 0,01 %).
- Grant na technologickou modernizaci v městě Šou-kuang
a) Právní základ
(203)
Realizace programu se řídila Stanoviskem k urychlení rozvoje odvětví využívajících špičkových technologií (zkušební realizace) (Shoufa [2005] č. 37) (Opinion to accelerate high-tech industry development (Trial Implementation) (Shoufa [2005] No. 37), jež vydala obecní samospráva města Šou-kuang. Podle údajů čínské vlády se program opírá o konkrétní právní rámec, avšak nepředložila jeho znění.
b) Nárok na subvenci
(204)
V případě tohoto programu se jedná o subvenci, jež je poskytována ke zvýšení konkurenceschopnosti podniků. K doložení kritérií vzniku nároku na subvenci nebyly předloženy žádné právní ani správní akty.
c) Praktická realizace
(205)
Podle údajů čínské vlády se jedná o grantový program na místní úrovni, jenž má podporovat výzkum a vývoj, úspory energie a ochranu životního prostředí. Postup podávání žádosti o účast v programu není upraven. Regionální vláda vydává nepravidelná sdělení, jimiž vyvážející výrobce informuje o tom, že jim byl udělen grant v určité výši.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(206)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(207)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(208)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(209)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(210)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(211)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(212)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny Chenming 0,59 %.
- Fond na ochranu práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou
a) Právní základ
(213)
Realizace programu se řídí Dočasnými opatřeními k posílení práce na ochraně práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou a dále Správními předpisy o Fondu na ochranu práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou.
b) Nárok na subvenci
(214)
Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou, jež získaly osvědčení o zápisu v rejstříku autorských práv k programovému vybavení počítačů, osvědčení o zápisu v rejstříku topografie integrovaných obvodů a jež nově vytvořily výrobky známých značek.
c) Praktická realizace
(215)
K získání grantu na podání žádosti o registraci patentu či obchodní známky musí daná společnost vyplnit formulář žádosti o udělení ceny za známou značku na úrovni města Su-čou či nadřazeného územního celku a předložit jej odboru pro vědu a technologie uvedené průmyslové zóny. Granty uděluje průmyslová zóna ve městě Su-čou. K financování této průmyslové zóny ani ke státním orgánům, od nichž prostředky na granty získává, nebyly předloženy žádné údaje.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(216)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce. Komise však poznamenává, že jí k tomuto výrobci nebyla předložena žádná relevantní dokumentace, neboť jí nebyla dodána ani žádost o účast v programu, ani rozhodnutí o udělení ceny.
e) Závěry
(217)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(218)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(219)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(220)
Tento subvenční program je specifický i ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti. Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou.
(221)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(222)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(223)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP méně než 0,01 %.
- Subvence z Fondu průmyslového rozvoje v oblasti špičkových technologií
a) Právní základ
(224)
Čínská vláda ani vyvážející výrobci neuvedli žádný právní základ. Program upravuje finanční pomoc společnostem v průmyslové zóně ve městě Su-čou a podle údajů čínské vlády je jeho cílem jednak urychlit reformu a modernizaci této zóny, jednak podpořit kvalitnější vědecký výzkum, kterým se podniky v této průmyslové zóně zabývají.
b) Nárok na subvenci
(225)
Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou, jež splňují požadavky řady plánů a mají zpracovány příslušné vědeckovýzkumné projekty. Čínská vláda předložila popis programu, avšak nepředložila znění příslušných plánů.
c) Praktická realizace
(226)
Pomoc v rámci tohoto programu získávají společnosti, jež v průmyslové zóně investují a žádají o granty na specifické druhy opatření (výzkum a vývoj, pomoc při vývoji nových výrobků, správa práv duševního vlastnictví, rozvoj trhů v zámoří, koordinace projektů s vládou, veřejné služby v oblasti technologií). Granty uděluje průmyslová zóna ve městě Su-čou. K financování této průmyslové zóny ani ke státním orgánům, od nichž prostředky na granty získává, nebyly předloženy žádné údaje.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(227)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(228)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(229)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(230)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní či správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(231)
Tento subvenční program je specifický i ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti. Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou.
(232)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(233)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(234)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí u společností ze skupiny APP 0,03 %.
- Cena průmyslové zóny ve městě Su-čou za zachování hospodářského růstu
a) Právní základ
(235)
Čínská vláda ani vyvážející výrobci neuvedli žádný právní základ. Podle údajů čínské vlády je program realizován v souladu se Stanoviskem průmyslové zóny ve městě Su-čou k podpoře hladkého, stabilního a rychlého hospodářského růstu a jeho cílem je urychlit strukturální růst průmyslu a zahraničního obchodu.
b) Nárok na subvenci
(236)
Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou. Pro účast v něm nestanovily čínské orgány jednoznačná kritéria, avšak k získání grantu musí podniky usazené v průmyslové zóně dosáhnout v roce 2009 ve srovnání s rokem předchozím lepší vývozní výkonnosti.
c) Praktická realizace
(237)
Přestože podniky nemusí podle čínské vlády o účast v programu žádat, předložil příslušný spolupracující vyvážející výrobce formulář žádosti průmyslové zóny ve městě Su-čou o příspěvek z Fondu průmyslového rozvoje v oblasti špičkových technologií. Podle údajů čínské vlády je program vázán na vývozní výkonnost podniků tím způsobem, že je podnikům vyplácena předem stanovená částka v RMB za každý dolar, o který se zvýší objem a hodnota jejich vývozu. Tato pobídka znějící na RMB se dále rozlišuje podle druhu výrobků a modelů. Granty uděluje průmyslová zóna ve městě Su-čou. K financování této průmyslové zóny ani ke státním orgánům, od nichž prostředky na granty získává, nebyly předloženy žádné údaje.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(238)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(239)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(240)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(241)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti. Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou.
(242)
Program je navíc po právní stránce vázán na vývozní výkonnost, a je proto podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení pokládán za specifický a napadnutelný. Grant je spojen s vývozní výkonností a jeho výše je podle této výkonnosti určována, neboť výhoda, kterou jeho příjemci získávají, je odvozena od zvýšení objemu a hodnoty vývozu v meziročním srovnání.
(243)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(244)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z vývozu, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence byla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti.
(245)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí u společností ze skupiny APP 0,05 %.
- Programy, jež uvedli spolupracující vyvážející výrobci, jež však nebyly předmětem posouzení
(246)
Spolupracující vyvážející výrobci uvedli rovněž následující režimy a programy vázané na úspory energie a ochranu životního prostředí:
-
Zvláštní fond na úpravu znečištěné vody z jezera Tchaj-chu v provincii Ťiang-su
-
Zvláštní fond na úspory energie v průmyslové zóně ve městě Su-čou
-
Zvláštní fond na snížení celkových emisí nejdůležitějších znečišťujících látek ve městě Su-čou
-
Subvence na úspory vody a snížení emisí
-
Ekologická cena udělovaná odborem ochrany životního prostředí ve městě Su-čou
-
Cena udělovaná za energetické úspory ve městě Šou-kuang
(247)
Vzhledem k tomu, že je s uvedenými programy spojeno jen málo výhod, nepovažovala Komise za nutné podrobit tyto programy šetření.
4.2.5. DODÁNÍ ZBOŽÍ NEBO POSKYTNUTÍ SLUŽEB VLÁDOU ZA CENU NIŽŠÍ NEŽ PŘIMĚŘENOU
i) Programy uvedené v podnětu, jež byly předmětem posouzení
- Poskytování práv na využití půdy
a) Právní základ a nárok na subvenci
(248)
Podle údajů v podnětu poskytla čínská vláda spolupracujícím vývozcům užívací práva k pozemkům za cenu nižší než přiměřenou. V reakci na toto tvrzení předložila čínská vláda Zákon o správě půdy a Předpis č. 39 ze dne 28. září 2007 o přidělování práv užívání ke stavebním pozemkům ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, aukcí a cenových odhadů. Čínská vláda odmítla poskytnout jakékoli údaje ke skutečným cenám za práva užívání k pozemkům, srovnávací základ pro minimální ceny půdy, o nichž tvrdí, že existují, ke způsobu hodnocení těchto srovnávacích základů, ani k metodice, kterou se stát řídí při vyvlastňování půdy.
b) Praktická realizace
(249)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškeré půdy vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze půdu prodávat, lze však přidělovat práva užívání k ní; státní orgány tak činí na základě veřejných soutěží, cenových nabídek či aukcí.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(250)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i smlouvy či osvědčení o příslušných užívacích právech; čínská vláda však neuvedla údaje k tomu, jak jsou užívací práva k pozemkům oceňována.
(d) Závěry
(251)
Poskytování užívacích práv k pozemkům čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 260. až 262. bodě odůvodnění, neexistuje v Číně fungující trh s půdou; jak ukázalo použití externího srovnávacího základu, je částka, kterou spolupracující výrobci za užívací práva k pozemkům zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny.
(252)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. S ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, tak musela Komise podle článku 28 základního nařízení svá zjištění opřít o dostupné údaje. Je třeba poznamenat, že podle čl. 28 odst. 6 platí: „Nespolupracuje-li účastník řízení vůbec nebo jen částečně a následkem toho nebudou některé podstatné informace sděleny, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval“. Přihlíženo bylo k následujícím údajům:
(253)
Důkazy o specifičnosti subvence, jež předložili žadatelé.
(254)
Zjištění (viz 77. a 78. bod odůvodnění), podle nichž směřují do papírenského průmyslu specifické subvence na základě specifického plánu pro dané odvětví, tj. pětiletky papírenského průmyslu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že články 7 až 11 uvedeného plánu stanoví pro strukturu odvětví konkrétní pravidla, neboť uvádějí, které kategorie papírenské výroby mají být v tom kterém zeměpisném regionu země realizovány.
(255)
Důkazy (viz 76. bod odůvodnění) o tom, že je papírenský průmysl „podporovaným výrobním odvětvím“ (rozhodnutí č. 40).
(256)
Zjištění (viz 260. až 262. bod odůvodnění), že v Číně neexistuje fungující trh s půdou.
(257)
Zjištění na základě údajů spolupracujících vyvážejících výrobců, jež byla potvrzena v současně probíhajícím antidumpingovém šetření, o tom, že byla těmto výrobcům přidělena půda vzhledem k jejich projektům v oblasti papírenství (8).
(258)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že čínská vláda s Komisí během šetření nespolupracovala, z dostupných důkazů vyplývá, že subvence, jež jsou poskytovány společnostem v papírenském průmyslu, nejsou obecně k dispozici všem podnikům, a jedná se tedy o subvence specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(259)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(260)
Z výše uvedeného by měl být vyvozen závěr, že pokud jde o užívací práva k půdě, neřídí se situace v Číně tržními pravidly. Podle všeho se totiž zdá, že v Číně nejsou k dispozici žádné údaje ze soukromého sektoru, jež by mohly sloužit jako srovnávací základ. Úprava nákladů či cen tedy není v případě Číny proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v Číně neexistuje trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání externí základ, tak aby bylo možno výši výhody určit. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala a nenavrhla žádný externí základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného externího srovnávacího základu využít dostupných údajů. V této souvislosti pokládala za vhodné použít k jeho stanovení údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu (čínská Taipei) (dále jen „Tchaj-wan“).
(261)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v Číně, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Všichni tito výrobci jsou usazeni na východě Číny, v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích v okolí Šanghaje, jež se vyznačují vysokou hustotou obyvatel. Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou příjemci získali, se vypočte s přihlédnutím k rozdílu mezi částkou, kterou jednotlivé společnosti za užívací práva k pozemkům zaplatily, a částkou, kterou by musely zaplatit za běžných podmínek při zohlednění tchaj-wanského srovnávacího základu.
(262)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o depreciaci měny ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny byla vypočtena na základě míry inflace na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2009 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná životnost užívacích práv k pozemkům určeným k průmyslovému využití v Číně, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(263)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností skupiny APP 2,81 % a v případě společností skupiny Chenming 0,69 %.
(ii) Programy uvedené v podnětu, jež nebyly předmětem posouzení
- Poskytování elektřiny
(264)
Bylo zjištěno, že spolupracující vyvážející výrobci tohoto programu v období šetření nevyužívali. Nebylo tedy zapotřebí vyhodnocovat, jedná-li se o program napadnutelný, či nikoli.
- Poskytování chemikálií na výrobu papíru
(265)
Bylo zjištěno, že spolupracující vyvážející výrobci tohoto programu v období šetření nevyužívali. Nebylo tedy zapotřebí vyhodnocovat, jedná-li se o program napadnutelný, či nikoli.
4.3. PŘIPOMÍNKY STRAN TÝKAJÍCÍ SE SUBVENCOVÁNÍ
4.3.1. ÚVOD
(266)
Čínská vláda, dvě skupiny spolupracujících vyvážejících výrobců (APP a Chenming) a žadatel z Unie předložili své připomínky k poskytnutí konečných informací.
(267)
Žadatel z Unie podpořil zjištění Komise.
(268)
Čínská vláda a skupiny APP a Chenming zjištění Komise zpochybnily. Vzhledem k tomu, že argumenty již byly v plném rozsahu řešeny v rámci poskytnutí konečných informací, nejsou v tomto nařízení znovu uváděny.
4.3.2. TVRZENÍ O DVOJÍ NÁPRAVĚ
(269)
Čínská vláda tvrdila, že návrh vyrovnávacích opatření svým rozsahem představuje dvojí nápravu. Bylo konstatováno, že v Unii se v rámci antidumpingových šetření vůči Číně určuje běžná hodnota podle údajů získaných od výrobců ve třetí zemi s tržním hospodářstvím. V takových případech by tudíž vyrovnávací cla představovala dvojí nápravu ve stejné záležitosti, jelikož antidumpingová cla prakticky kompenzují případné subvence údajně poskytované čínským společnostem.
(270)
Skupina APP tvrdila, že pokud běžná hodnota vychází z prodeje na domácím trhu ve srovnatelné zemi, zamítnutí žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství a použití nesubvencované běžné hodnoty se projeví zvýšením cla o výši subvence, a tudíž budou tyto subvence započítány dvakrát.
(271)
Čínská vláda uvedla, že stejnými údajnými zkresleními se již zabývalo souběžné antidumpingové řízení. Čínská vláda rovněž uvedla, že praxe Komise je v rozporu s právem Unie a WTO a že by Komise měla buď zastavit řízení o vyrovnávacím clu, nebo spolupracujícím vyvážejícím výrobcům v souběžném antidumpingovém řízení přiznat zacházení jako v tržním hospodářství. Čínská vláda rovněž uvedla, že nepřijímá tvrzení Komise, že nedochází k dvojímu započítání na základě rozpětí újmy, které je nižší než dumpingové rozpětí. A konečně, čínská vláda namítla, že na základě zjištění odvolacího orgánu WTA ve sporu US - ČLR DS379 (9) týkajících se dvojí nápravy, by toto řízení mělo být zastaveno.
(272)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba poznamenat, že dvojí náprava nehraje v tomto řízení žádnou úlohu. Ať již současné uložení antidumpingových a vyrovnávacích cel v případě netržního hospodářství může či nemůže vést k možné „dvojí náhradě“, k této situaci by mohlo z povahy věci dojít pouze v případě kumulace dumpingového rozpětí a výše subvence, tzn. pokud celková úroveň obou dvou druhů cla přesahuje vyšší z částek dumpingového rozpětí a subvence. Tak tomu ovšem, jak bude vysvětleno níže, v tomto případě není.
(273)
Především je třeba připomenout, že Unie při ukládání antidumpingových a vyrovnávacích cel na stejný výrobek uplatňuje pravidlo nižšího cla. Jinými slovy, v rámci šetření Unie Komise zjistí úroveň dumpingu, subvencí a újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Úroveň cel nemůže být nikdy vyšší než rozpětí újmy, přičemž v tomto případě je rozpětí újmy stejné v obou řízeních. V souběžném antidumpingovém řízení Komise zjistila dumpingové rozpětí, které je mnohem vyšší než rozpětí újmy. V souladu s pravidlem nižšího cla Komise navrhla zavedení opatření, která jsou založena na rozpětí újmy (viz nařízení Rady (EU) č. 451/2011 ze dne 6. května 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky (10). Rozpětí subvence zjištěné v rámci tohoto antisubvenčního šetření tudíž ve srovnání s dumpingovým rozpětím neposkytne výrobnímu odvětví Unie žádnou dodatečnou ochranu, neboť maximální výše antidumpingového cla již bude omezena rozpětím újmy. Proto v těchto dvou souběžných řízeních nedochází k žádnému překrývání ani kumulaci cel, a tudíž i za předpokladu, že existuje možnost dvojí nápravy, jak je popsáno v 269. bodě odůvodnění, nemůže ze zákona vyplývat žádný požadavek upravit výši dumpingu podle výše subvence. Rozdíl mezi rozpětími dumpingu a újmy zjištěnými v rámci antidumpingových řízení byl skutečně mnohem vyšší než výše subvencí zjištěná v tomto šetření. Rovněž je třeba zdůraznit, že pokud jde o skutečné složení cel, která je nutno uhradit, Komise v praxi nejprve uloží clo ve výši, jež vyplývá z šetření, které se týká vyrovnávacího cla. Pokud zůstane rozdíl mezi výše uvedenou úrovní cla a rozpětím újmy, může být tento rozdíl pokryt clem vyplývajícím z antidumpingového šetření. To však neznamená, že dochází k dvojímu započítání, jelikož celková úroveň cel by mohla být zdůvodněná již výsledkem samotného antidumpingového šetření.
(274)
Za druhé je třeba poznamenat, že opravné prostředky navržené čínskou vládou nejsou právně přípustné, neboť i) šetření prokázalo existenci vyrovnávacích subvencí, které výrobnímu odvětví Unie způsobily podstatnou újmu, a bylo shledáno, že zavedení dotyčných opatření bylo v zájmu Unie, takže toto řízení nelze ukončit, ii) ne všechny čínské strany požádaly v souběžném antidumpingovém řízení o zacházení jako v tržním hospodářství, iii) zacházení jako v tržním hospodářství nelze automaticky přiznat stranám, které o ně nepožádaly a iv) u těch stran, jejichž žádost o zacházení jako v tržním hospodářství byla zamítnuta, došlo k zamítnutí z důvodu závažných nedostatků zjištěných s ohledem na kritéria 1, 2 a 3 čl. 2 odst. 7 písm. c) základního antidumpingového nařízení.
4.3.3. TVRZENÍ O POUŽITÍ NEPŘÍZNIVÝCH ZÁVĚRŮ
(275)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise protiprávně použila nepříznivé závěry v důsledku nedostatečné spolupráce. V této souvislosti se čínská vláda odvolává na čl. 28 odst. 6 základního nařízení, který mimo jiné uvádí, že pokud účastník řízení nespolupracuje nebo spolupracuje jen částečně, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval. Podle čínské vlády je uplatnění nepříznivých závěrů v rozporu s čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jakož i přílohy II antidumpingové dohody WTO.
(276)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že toto chápání čl. 28 odst. 6 základního nařízení čínskou vládou je neopodstatněné. Komise neuplatnila vůči čínské vládě žádné nepříznivé závěry v tom smyslu, že by záměrně zvolila méně příznivý výsledek pro dotyčné vývozce, ani se nesnažila uplatnit sankční možnost, co se týče existence subvencí nebo výše vyrovnávacích cel. Komise, jakožto orgán provádějící šetření, požádala čínskou vládu, aby v přiměřené lhůtě předložila soubor příslušných informací. Čínská vláda však neposkytla informace považované za nezbytné pro šetření (například kopie plánů, informace o bankách, posouzení, jež banky prováděly při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, ocenění práv k užívání pozemků). Za těchto okolností byla Komise nucena použít článek 28 základního nařízení o dostupných údajích umožňujících dospět k reprezentativnímu zjištění. Je vhodné zdůraznit, že to neproběhlo formou uplatnění sankčních zjištění vůči čínské vládě. Jako příklad se uvádí, že Komise neodmítla informace o právech k užívání pozemků, nýbrž že čínská vláda naopak nepředložila všechny požadované informace o oceňování těchto práv. Stejně tak Komise neuplatnila vůči čínské vládě žádné nepříznivé závěry, pokud jde o preferenční úvěrování výrobců natíraného papíru, nýbrž si musela vyhledat chybějící informace, které se týkají plánů, úlohy bank a úvěrové politiky uplatňované bankami vůči spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, jelikož tyto informace čínská vláda prostě neposkytla. Komise tedy použila veškeré informace předložené čínskou vládou. Pokud předložené informace nebyly dostatečné nebo nebyly shledány průkaznými, Komise je musela doplnit dalšími důležitými údaji, aby mohla dospět ke svým zjištěním. V některých případech nelze vyloučit, že výsledek byl pro čínskou vládu méně příznivý, než kdyby plně spolupracovala, avšak toto nebylo záměrem Komise.
(277)
Přístup Komise v tomto případě lze porovnat se způsobem, jakým pojetí „nepříznivých závěrů“ podle odstavce 7 přílohy V Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních využívají panely WTO. Například panel EC-Aircraft uplatnil nepříznivé závěry při dvou příležitostech v souvislosti se španělským programem výzkumu a vývoje „PROFIT“ v případech, kdy Unie poskytla nedostatečné údaje. Co se týče jak výše finanční částky, tak otázky faktické specifičnosti, panel nezohlednil důkazy předložené Unií a své závěry nahradil řešením navrženým žadatelem (USA) (11). V tomto šetření tomu tak nebylo, jelikož nedošlo k tomu, že by Komise nezohlednila jakékoli údaje předložené čínskou vládou a jednoduše nahradila řešení navržené žadatelem, nýbrž použila celý souhrn informací, které měla k dispozici, aby dospěla k závěru. S ohledem na tyto skutečnosti se konstatuje, že výše uvedená tvrzení musela být odmítnuta.
(278)
Jelikož Komise nepoužila nepříznivé závěry ve vztahu k čínské vládě nebo kterémukoli vývozci, tvrzení, že uplatnění nepříznivých závěrů vůči vládě je v rozporu s právem WTO, postrádá jakýkoli účel.
(279)
Toto tvrzení bylo nutno odmítnout, jelikož není podloženo skutečnými fakty. O článku 28 a o tom, na jaké případy se může uplatnit, Komise informovala čínskou vládu v prvním dopise, který čínská vláda obdržela při zahájení tohoto řízení, jakož i v posledním dopise, který čínská vláda obdržela před inspekcí na místě. Kromě toho byla čínská vláda upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce vysvětlené v 59. bodě odůvodnění.
(280)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že ji Komise nikdy nepožádala, aby zajistila setkání s představiteli státem vlastněných bank.
(281)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise požádala o přímé zapojení čínské vlády při sjednávání schůzek s bankami, které poskytly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Za tímto účelem byl také čínské vládě předán seznam bank, které takové úvěry poskytly. Čínská vláda byla rovněž požádána, aby zajistila účast představitelů bank spojených s vládní politikou a představitelů dalších finančních institucí při inspekci na místě na čínském úřadu vlády za účelem zodpovězení otázek týkajících se části dotazníku určené pro tyto strany. Čínská vláda na žádnou z výše uvedených žádostí nikdy nezareagovala.
(282)
Čínská vláda tvrdila, že použití nepříznivých závěrů je v tomto případě neodůvodněné, jelikož podle svých nejlepších schopností poskytla informace, které měla k dispozici. Čínská vláda uvedla, že banky jsou v tomto řízení třetími stranami, a nikoli zúčastněnými stranami, které jsou vymezeny v čl. 12 odst. 9 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, a proto nejsou povinny spolupracovat. Bylo rovněž konstatováno, že Komise jednala svévolně a v rozporu s pravidly WTO, jelikož čínská vláda předložila dostatečné informace o poskytování úvěrů bankami a právech k užívání pozemků.
(283)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že Komise nepříznivé závěry vůči čínské vládě neuplatnila. Kromě toho, jak je uvedeno v 276. bodě odůvodnění, Komise použila veškeré informace, které čínská vláda poskytla, ale jelikož chyběly podstatné informace, musela údaje doplnit o další dostupné zdroje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění.
(284)
Pokud jde o tvrzení o zúčastněných stranách, je třeba připomenout, že čl. 12 odst. 9 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních jasně stanoví, že za zúčastněné strany lze považovat i jiné domácí nebo zahraniční strany než ty, které jsou v něm uvedeny. Pokud jde o toto řízení, Komise si na základě podnětu vyžádala informace o poskytování preferenčních úvěrů výrobcům natíraného papíru. Tyto informace navíc přímo souvisejí s bankami, jejichž většinovým vlastníkem je stát. Čínská vláda i oba spolupracující vyvážející výrobci o tom byli informováni. Skutečnost, že prostě nebyly předloženy dostatečné informace o poskytování úvěrů bankami, donutila Komisi uchýlit se k použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
4.3.4. TVRZENÍ O POUŽITÍ NEJSPOLEHLIVĚJŠÍCH DOSTUPNÝCH INFORMACÍ
(285)
Skupina APP tvrdila, že Komise nemůže vyřadit informace, které nejsou ve všech ohledech dokonalé, pokud zúčastněná strana, která tyto informace poskytla, nicméně jednala podle svého nejlepšího vědomí a svědomí. Skupina APP také tvrdila že i v případech, kdy některá zúčastněná strana nespolupracovala podle svého nejlepšího vědomí a svědomí, musí Komise při použití jí dostupných údajů brát v úvahu všechny odůvodněné skutečnosti předložené zúčastněnou stranou, ačkoli tyto skutečnosti nemusejí představovat úplné informace vyžadované od dotyčné zúčastněné strany. Komise je proto nucena jak podle základního nařízení, tak podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních tyto informace neopomíjet.
(286)
Čínská vláda uvedla, že uchýlit se k použití dostupných údajů není přípustné, pokud zúčastněný člen nebo zúčastněná strana prokázali, že jednali podle svého nejlepšího vědomí a svědomí a poskytli informace, které bylo možno ověřit, byly předány vhodným způsobem, takže je lze použít při šetření, byly předloženy včas a na takovém nosiči dat nebo v takovém počítačovém jazyce, jak o to orgány provádějící šetření požádaly.
(287)
V tomto případě tomu tak nebylo. V této souvislosti je třeba připomenout, že se Komise, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění, uchýlila k použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení a čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, protože čínská vláda a vyvážející výrobci navzdory opakovaným žádostem neposkytli informace, které byly považovány za nezbytné pro šetření. Komise se totiž skutečně musela snažit vyřešit základní problém, s nímž se jakožto orgán provádějící šetření setkala, tzn. skutečnost, že čínská vláda odepřela přístup k aktuálním informacím o plánech, úloze bank, hodnocení úvěrového rizika při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, oceňování práv k užívání pozemků nebo právních dokumentech týkajících se jednotlivých programů, jež byly předmětem šetření. Stejně tak spolupracující vyvážející výrobci neposkytli informace o úvěrech, jež jim poskytly čínské banky. Způsob, jakým čínská vláda a vyvážející výrobci spolupracovali, proto nesplňuje normy stanovené odvolacím orgánem WTO ve věci United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan (Spojené státy - Antidumpingová opatření vztahující se na některé ocelové výrobky válcované za tepla, které pocházejí z Japonska), jenž dospěl k závěru, že se od zúčastněných stran požaduje „vysoká“ úroveň spolupráce a že zúčastněné strany musí jednat podle „svého nejlepšího vědomí a svědomí“ (12). Komise nechápe, proč čínská vláda a vyvážející výrobce nemohli předložit nebo zařídit přdložení chybějící údajů, přičemž čínská vláda ani vyvážející výrobci neposkytli žádné věrohodné vysvětlení. Čínská vláda rovněž uvedla, že nebyly splněny podmínky k tomu, aby se Komise uchýlila k použití nejspolehlivějších dostupných informací, a že čínská vláda možná neposkytla určité informace prostě proto, že tyto informace neexistují, nejsou už relevantní nebo jsou nedostupné a nebyly požadovány v dotazníku nebo v předstihu před inspekcí.
(288)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že jak bylo jasně prokázáno v oddíle Subvencování, bylo použití dostupných údajů jedinou možností, kterou Komise jakožto orgán provádějící šetření měla, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Co se týče druhu požadovaných informací, je třeba připomenout, že Komise požádala o informace, které existovaly (například informace o plánech, úloze bank, hodnocení úvěrového rizika při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, oceňování práv k užívání pozemků nebo právních dokumentech týkajících se jednotlivých programů, jež byly předmětem šetření), a od zahájení řízení při mnoha příležitostech nabízela čínské vládě možnost tyto informace poskytnout.
(289)
Dále je třeba zdůraznit, že jakožto orgán provádějící šetření musela Komise vyšetřovat tvrzení, která byla uvedena v podnětu a pro něž existovaly dostatečné důkazy umožňující zahájit šetření (například o použití pětiletých plánů a průmyslové politiky pro preferenční úvěrování výrobců natíraného papíru, o úloze bank jakožto veřejnoprávních subjektů, o existenci přímých nebo nepřímých daní a grantových programů), a tak byla čínská vláda jakožto zúčastněná strana požádána, aby poskytla veškeré informace, které považuje za nezbytné. Čínská vláda však zaujala jiný přístup, který v podstatě znamenal, že sama sebe postavila do role subjektu, který nahrazuje orgán provádějící šetření. Čínská vláda skutečně chtěla sama posuzovat, co je relevantní, a předkládat pouze dokumenty, jež považuje za důležité, aniž by orgánu provádějícímu šetření povolila tyto záležitosti přezkoumat. Dokonalým příkladem, který to dokládá, je přístup čínské vlády k otázce státem vlastněných bank (viz 282. bod odůvodnění).
Čínská vláda tvrdila, že tyto banky jsou „třetími stranami“, avšak žadatel předložil dostatečné důkazy o tom, že jsou „veřejnoprávními subjekty“, takže Komise byla oprávněna žádat, aby čínská vláda poskytla požadované informace o jejich činnosti. V reakci na to čínská vláda sama rozhodla, že tyto banky nejsou veřejnoprávními subjekty, a odmítla o nich poskytnout jakékoliv informace. Toto rozhodnutí však náleží orgánu provádějícímu šetření, tj. Komisi, a nikoli čínské vládě. Takové chování zcela jednoznačně není v souladu s výše uvedenou judikaturou WTO, která stanoví, že zúčastněné strany musí jednat podle „svého nejlepšího vědomí a svědomí“. Je obtížné pochopit, jak se to srovnává se závěrem odvolacího orgánu ve věci United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan, že „…spolupráce je proces, který znamená společné pracovní úsilí stran za účelem dosažení společného cíle“ (13). Je třeba rovněž poznamenat, že Komise poskytla každé zúčastněné straně na předložení požadovaných informací dostatek času a prováděla šetření v souladu s přílohou VI Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která stanoví pravidla pro inspekce na místě, jež mimo jiné umožňují s ohledem na získané informace na místě požádat o další podrobnosti.
(290)
Čínská vláda namítala, že požadované plány jsou objemné, protože obsahují 282 000 stran, a proto jejich překlad představuje neúměrnou mimořádnou zátěž. Tvrdila rovněž, že neví o plánech uvedených v nezávislých překladech a že v rámci řízení v USA národní pětileté plány neposkytla.
(291)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Rozsah plánů zmíněných v 65. bodě odůvodnění, které čínská vláda přeložila v čínštině, činil méně než 300 stran. Tvrzení o 282 000 stran není potvrzeno tím, co čínská vláda oficiálně předložila. Toto tvrzení je nicméně znepokojivé, protože může ukazovat na ještě mnohem podrobnější vládní zásahy, než jaké byly zjištěny v rámci tohoto šetření a souběžného antidumpingového šetření. Pokud jde o plány v nezávislých překladech, je třeba poznamenat, že Komise takovou dokumentaci obdržela od jiných zúčastněných stran, přičemž pro účely tohoto šetření byly tyto přeložené plány použity v tom rozsahu, v jakém je Komise obdržela. Závěrem je třeba objasnit, že Komise nechtěla tvrdit, že čínská vláda předložila plány pro účely řízení v USA. V 66. bodě odůvodnění se pouze uvádí, že podle všeho existují přeložené informace tohoto druhu.
4.3.5. TVRZENÍ O POUŽITÍ INFORMACÍ, KTERÉ NEJSOU VE VŠECH OHLEDECH DOKONALÉ
(292)
Čínská vláda tvrdila, že Komise před použitím nejspolehlivějších dostupných informací musí provést analýzu, jak to vyžaduje čl. 28 odst. 3 základního nařízení, a vyslovit závěr, zda jsou splněny zvláštní podmínky stanovené v uvedeném odstavci.
(293)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že se Komise uchýlila k použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení, protože zvláštní podmínky stanovené v čl. 28 odst. 3 nebyly splněny. Jak je vysvětleno výše, čínská vláda buď předložila informace, které byly nedostatečné, nebo v mnoha případech požadované informace ani neposkytla. Je nutno připomenout, že informace o plánech buď nebyly poskytnuty vůbec nebo byly poskytnuty jen částečně, informace o úloze bank byly neúplné nebo nepřesvědčivé, hodnocení úvěrového rizika bankami při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům nebylo předloženo, ocenění práv k užívání pozemků nebylo předloženo a řada právních dokumentů týkajících se některých daňových a grantových programů rovněž nebyla poskytnuta. Vzhledem k nedostatkům nebo neexistenci informací nebyla Komise schopna některé předložené informace ověřit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem, vzhledem k tomu, že za těchto okolností nelze mít za to, že čínská vláda jednala podle svého nejlepšího vědomí a svědomí, a vzhledem k neúměrným obtížím ztěžujícím snahu Komise dospět k přiměřeně správným závěrům, byla Komise nucena uchýlit se k použití dostupných údajů.
(294)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise měla jako nejspolehlivější dostupné informace použít informace, které již poskytla čínská vláda.
(295)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise použila celý souhrn informací poskytnutých zúčastněnými stranami (včetně veškerých informací předložených čínskou vládou) a vyhledaných z veřejně dostupných zdrojů, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění.
(296)
V souvislosti s úvěry bylo konstatováno, že v případě neexistence informací od konkrétních bank za účelem vyhodnocení úvěrového rizika při poskytování úvěrů se měla Komise uchýlit k vysvětlením poskytnutým Čínskou lidovou bankou (PBOC) a Čínskou bankovní regulační komisí (CBRC), jakož i k výročním zprávám komerčních bank.
(297)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že banky, ačkoli o to byly výslovně požádány, potřebné údaje neposkytly. Informace poskytnuté Čínskou lidovou bankou a Čínskou bankovní regulační komisí byly pouze velmi obecné povahy a v žádném případě přímo nesouvisely s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Čínská vláda zařadila do spisu několik výročních zpráv komerčních bank (z nichž některé byly pouze v čínštině) a tvrdila, že komerční banky o své podnikatelské činnosti rozhodují samy v souladu s právními předpisy, bez jakýchkoli zásahů jakékoli organizace nebo osoby. Jedná se však o prosté výroky, které neumožňují ověřit, zda a jak banky hodnotily úvěrové riziko při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, a je nutno je porovnat s konkrétními případy, jež se vyskytly při šetřeních, kdy firmy zcela jasně získaly úvěry, aniž proběhlo jakékoli zřejmé ohodnocení jejich úvěrového rizika.
(298)
Pokud jde o práva k užívání pozemků, bylo konstatováno, že Komise měla použít údaje předložené čínskou vládou, které podle čínské vlády prokazují existenci fungujícího trhu. Bylo uvedeno, že informace požadované Komisí o minimálních cenách práv k užívání pozemků byly velmi rozsáhlé a nebyly požadovány v dotazníku nebo v předstihu před inspekcí.
(299)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že bez informací o ocenění práv k užívání pozemků nelze dospět k jakémukoli závěru, pokud jde o existenci fungujícího trhu s pozemky v Číně, který odráží síly nabídky a poptávky. Rovněž je třeba poznamenat, že Komise dala čínské vládě dostatek času, aby poskytla tyto informace za oblasti, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, avšak čínská vláda nepředložila v tomto ohledu jediný údaj. V každém případě Komise dodržela přílohu VI Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která stanoví pravidla pro inspekce na místě, jež mimo jiné umožňují s ohledem na získané informace na místě požádat o další podrobnosti.
4.3.6. TVRZENÍ O DEFINICI VEŘEJNOPRÁVNÍCH SUBJEKTŮ
(300)
Čínská vláda tvrdila, že státní vlastnictví není přiměřeným kritériem pro zjištění, zda je určitá banka nebo subjekt provozující veřejnou službu veřejnoprávním subjektem, a že by k takové analýze měla Komise používat pravidla Unie pro státní podpory. Čínská vláda rovněž žádala, aby na základě zjištění odvolacího orgánu WTO ve sporu US - ČLR DS379 týkajících se definice veřejnoprávního subjektu bylo toto řízení zastaveno.
(301)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise v 90. bodě odůvodnění vysvětlila definici veřejnoprávního subjektu. Tato definice je v souladu s příslušnou judikaturou WTO týkající se antisubvenčních řízení, včetně výše zmíněné zprávy odvolacího orgánu. Není tudíž nutné se odchylovat od obecně přijímaného pojetí a používat jiný srovnávací základ (tj. pravidla Unie pro státní podporu), který se vztahuje na velmi odlišné odvětví práva. Je třeba si uvědomit, že právní úprava státní podpory se uplatňuje ve zcela jiných souvislostech, tj. nikoli za účelem regulace mezinárodního obchodu se zbožím, nýbrž jako doplněk ke společnému trhu. A konečně požadavek, aby bylo toto řízení zastaveno, nemá žádné právní ani věcné opodstatnění.
4.3.7. PREFERENČNÍ ÚVĚRY VÝROBCŮM NATÍRANÉHO PAPÍRU
(302)
Čínská vláda v souvislosti s preferenčním úvěrováním výrobců natíraného papíru uvedla, že Komise neposkytla dostatečné důkazy o specifickém subvencování, jak to vyžaduje čl. 2 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Bylo namítnuto, že analýza Komise nesplnila svůj úkol potvrdit de jure specifičnost údajné subvence.
(303)
Dva spolupracující vyvážející výrobci rovněž tvrdili, že úvěry poskytnuté čínskými státními bankami nejsou specifické.
(304)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že specifičnost byla zjištěna na základě celkového souhrnu informací obsažených ve spisu včetně informací poskytnutých čínskou vládou, jejichž přehled je uveden v 92. bodě odůvodnění. Tyto informace potvrzují existenci specifičnosti de jure v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení.
(305)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komisi se nepodařilo subvencování průkazně doložit v souladu s čl. 2 odst. 4 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 5 základního nařízení, jelikož důkazy, které Komise použila, nelze považovat za skutečné důkazy, protože nejsou potvrzující, objektivní a ověřitelné, a tedy důvěryhodné.
(306)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že skutečnosti popsané v 92. bodě odůvodnění průkazně dokládají specifičnost (tzn. že byly poskytnuty specifické subvence prostřednictvím odvětvového průmyslového plánu, papírenský průmysl se považuje za podporované odvětví, je potvrzena úloha komerčních bank a čínského státního plánovacího systému, jakož i vysoký úvěrový rating firem, jelikož splňují kritéria pro uplatnění konkrétních politických plánů). Tyto informace jsou potvrzující, protože jsou jasné, objektivní a přesvědčivé. Pocházejí z různých zdrojů a byly poskytnuty zúčastněnými stranami nebo vyhledány mezi veřejně dostupnými údaji.
(307)
Pokud jde o Koncepci rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007, čínská vláda tvrdila, že papírenskému průmyslu neposkytuje specifické subvence ani preferenční zacházení. Cílem ustanovení tohoto plánu, že finanční instituce nesmějí poskytovat úvěry na jakýkoli projekt, který není v souladu s jeho regulací, je podle čínské vlády pouze pozastavit projekty, které způsobily vážné znečištění.
(308)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že formulace použité v Koncepci rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007, jak je podrobně vysvětleno v 77. bodě odůvodnění, nenechávají nikoho na pochybách o existenci specifických subvencí a preferenčního zacházení pro papírenský průmysl. Tvrzení, že podrobná pravidla týkající se finančních institucí existují pouze z důvodů ochrany životního prostředí, není skutečným zněním příslušných textů potvrzeno.
(309)
V souvislosti s politickými plány, jakož i průvodními dokumenty, například integračním projektem a směrným indexem, čínská vláda znovu zopakovala, že podle čínského zákona o legislativě nejsou jako takové právně závazné. Čínská vláda prý spíše potřebovala právně závazný prováděcí akt. Byla rovněž vznesena námitka, že plány jsou příliš obecné, než aby mohly sloužit jako podklad pro určení specifičnosti, a pouhá skutečnost, že papírenský průmysl je podporovaným odvětvím, nedokazuje, že čínská vláda výslovně omezuje přístup k subvencím jen na určité podniky.
(310)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že šetření prokázalo, že plány jsou právně závazné z důvodů uvedených v 78. bodě odůvodnění. Šetření rovněž prokázalo, že přiznání statutu „podporovaného odvětví“ papírenskému průmyslu s sebou přináší zvláštní výhody pro příslušné podniky.
(311)
O poskytování úvěrů čínská vláda tvrdila, že z analýzy výročních zpráv čínských bank, které poskytly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, nevyplývá, že byly úvěry poskytnuty na základě politických plánů.
(312)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je uvedeno výše, výroční zprávy bank neposkytují konkrétní informace o poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Ve skutečnosti jsou výroční zprávy všeobecnými dokumenty, které neposkytují žádné informace o tom, jak čínské banky poskytovaly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, ani o způsobu, jakým banky hodnotily úvěrové riziko u spolupracujících vyvážejících výrobců. Tyto informace byly po zúčastněných stranách opakovaně požadovány a jsou považovány za rozhodující mimo jiné s ohledem na zjištění uvedená ve zprávě MMF z roku 2006, která naznačovala, že liberalizace bankovnictví v Číně je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (14), ve zprávě MMF z roku 2009, která zdůraznila nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb v Číně (15), ve zprávě MMF o zemích z roku 2010, která uvádí, že kapitálové náklady v Číně jsou relativně nízké, přidělování úvěrů se někdy řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady různých vstupů (včetně kapitálu a půdy) (16), ve zprávě OECD o čínské ekonomice z roku 2010 (17) a v pracovním dokumentu hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (18), které konstatují, že vlastnictví finančních institucí je nadále převážně státní, což vede k otázkám, do jaké míry jsou rozhodnutí bank o poskytování úvěrů založena na čistě komerčních úvahách, přičemž se zdá, že banky hrají typicky roli vládních agentur s vazbami na vládu.
(313)
V souvislosti s výše uvedeným sdělením o úvěrovém ratingu čínská vláda tvrdila, že jediné sdělení o úvěrovém ratingu nelze považovat za průkazné doložení specifičnosti. Čínská vláda se domnívá, že pokud se u většiny nebo dokonce u všech úvěrů poskytnutých spolupracujícím vyvážejícím výrobcům neukáže, že průmyslová politika umožnila, aby tito výrobci měli během období šetření vyšší úvěrový rating, nemůže Komise podmínky jednoho konkrétního případu vztahovat na všechna úvěrová rozhodnutí.
(314)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V tomto ohledu je třeba připomenout, že sdělení o úvěrovém ratingu zmíněné v 81. bodě odůvodnění vytváří přímou souvislost mezi příznivými vyhlídkami spolupracujícího vyvážejícího výrobce do budoucna a existencí plánů papírenské politiky a plněním jejich cílů. Při formulování svých závěrů kladla Komise značný důraz na tento dokument spolu s Koncepcí rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007, protože - jak je popsáno výše- další informace požadované v této souvislosti, například hodnocení rizik u úvěrů, nebyly přes opakované žádosti poskytnuty.
(315)
Čínská vláda rovněž argumentovala, že Komise při analýze tvrzení o preferenčních úvěrech nevzala v úvahu oběžník PBOC o zlepšení správy zvláštních úvěrů YINFA [1999] č. 228. Podle čínské vlády výše uvedený oběžník potvrzuje, že preferenční úvěrování nebo zvláštní úvěry byly odstraněny.
(316)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že jak je vysvětleno v 87. bodě odůvodnění, Komise zjistila, že existují novější oběžníky PBOC než oběžník z roku 1999, přičemž tyto oběžníky jednoznačně zmiňují existenci preferenčních úvěrů a dalších úvěrů určených Státní radou. Argumenty čínské vlády o zrušení preferenčního úvěrování a zvláštních úvěrů nejsou tudíž podloženy fakty o skutečných případech. Bez ohledu na výše uvedené skutečnosti je třeba poznamenat, že oběžník z roku 1999 uvádí, že banky, které jsou zcela ve vlastnictví státu, musí aktivně komunikovat s orgány odpovědnými za příslušná odvětví, aby získaly jejich pochopení a podporu. To je další výrok, který potvrzuje kontrolu státních orgánů nad bankami, které jsou zcela ve vlastnictví státu.
(317)
V souvislosti s důkazy specifičnosti předloženými žadatelem byl vznesen argument, že se jedná pouze o odkazy na zjištění z různých šetření v USA, v rámci kterých byla specifičnost potvrzena mimo jiné odkazem na pětileté plány.
(318)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že aby dospěla k reprezentativnímu zjištění, použila Komise všechny podstatné informace, jež měla k dispozici. Veřejně dostupné informace uvedené v podnětu, ačkoli odkazují na zjištění jiných orgánů provádějících šetření, byly tudíž považovány za podstatné a jejich použití bylo vhodné.
(319)
V souvislosti s rozhodnutím Státní rady č. 40 a směrným indexem byl vznesen argument, že výslovně nedefinují výrobu bezdřevého natíraného papíru jako podporované odvětví nebo podporované projekty. Čínská vláda rovněž tvrdila, že výraz „podporované projekty“ zahrnuje v Číně širokou škálu hospodářských činností pokrývajících různá odvětví.
(320)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že rozhodnutí č. 40 a směrný index definují papírenský průmysl, do něhož výroba bezdřevého natíraného papíru patří, jako podporované odvětví nebo podporované projekty. V souvislosti s podporovanými projekty je třeba připomenout, že zahrnují pouze některé činnosti v rámci 26 odvětví, a proto nelze toto třídění, které pokrývá jen určitou podmnožinu podniků v Číně, považovat za obecné a nespecifické. Komise toto považovala za nejpřirozenější výklad v situaci, kdy neměla k dispozici žádné vysvětlení (a podpůrné dokumenty) o tom, jak přesně čínská vláda používala pojem „papírenský průmysl“, například pro účely rozhodnutí č. 40 a směrného indexu.
(321)
V souvislosti se zákonem o komerčních bankách čínská vláda tvrdila, že článek 34 je obecné povahy a že v souladu s článkem 41 téhož zákona nejsou komerční banky povinny poskytovat úvěry na základě průmyslové politiky.
(322)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že znění článku 34 dává poskytování úvěrů komerčními bankami do přímé souvislosti s průmyslovou politikou státu. Nelze je tudíž považovat za ustanovení obecné a nepovinné povahy. Pokud jde o článek 41 uvedeného zákona, je třeba poznamenat, že tento článek hovoří o pravomoci komerčních bank poskytovat úvěry, avšak nestanoví podmínky, jež budou muset banky brát v úvahu při přijímání úvěrových rozhodnutí.
(323)
Skupina APP tvrdila, že poskytla Komisi dostatečné informace a dokumenty, které prokazují, že skupina APP byla ratingovou agenturou Moody v letech 2007 a 2008 hodnocena známkou A-1, a proto nebylo správné, že Komise tento rating nezohlednila a použila známku BB od agentury Bloomberg.
(324)
Ratingové zprávy předložené skupinou APP Komise pečlivě analyzovala. Tyto ratingové zprávy dávají slibný výhled papírenského průmyslu do budoucna do souvislosti s vyhlášením Koncepce rozvoje papírenského průmyslu. Informace obsažené v těchto dokumentech proto vlastně potvrzují zjištění Komise, že současný finanční stav vývozce byl zjištěn ve zkresleném tržním prostředí, a tudíž nebylo možné vycházet z této míry úvěruschopnosti čínských vývozců uznat za bernou minci. Toto tvrzení muselo být odmítnuto.
(325)
Skupina APP rovněž tvrdila, že interní zprávy o finančním řízení zmíněné v tomto bodě v připomínkách APP k poskytnutí obecných informací jsou „mnohem uspokojivější než údaje, z nichž se momentálně vychází“.
(326)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Údaje vypočtené v těchto zprávách vycházejí z finanční situace společnosti dosažené ve zkresleném tržním prostředí, které je samozřejmě ovlivněno preferenčním úvěrováním, jehož existenci Komise zjistila. Jedná se tedy o uzavřený kruh, tzn. že společnost obdrží preferenční úvěr, který má příznivý vliv na její finanční ukazatele, jež mají následně příznivý vliv na podmínky budoucích úvěrů.
(327)
Skupina APP tvrdila, že metodika použitá Komisí při stanovení srovnávacích základů pro úvěry v USD a EUR je nesprávná a že Komise započítala přirážku k sazbě LIBOR dvakrát, čímž zvýšila referenční úrokovou sazbu.
(328)
Toto tvrzení je nutno odmítnout. Komise nezapočítala přirážky k sazbě LIBOR dvakrát. Jak je vysvětleno v poskytnutí konečných informací, při zjišťování srovnávacích základů pro úvěry v USD a EUR s lhůtou splatnosti delší než 1 rok Komise k příslušné jednoleté sazbě LIBOR přičetla rozdíl mezi firemními dluhopisy s ratingem BB a s lhůtou splatnosti 1 roku a firemními dluhopisy s ratingem BB a s lhůtou splatnosti n let, kde n je počet let představující dobu, pro kterou byla „dlouhodobá sazba LIBOR v USD“ vypočtena (tj. dva roky, tři roky, …, patnáct let). Je třeba zdůraznit, že tento rozdíl, jak je popsán výše, se připočítával k „čisté“ jednoleté sazbě LIBOR (tzn. nikoli k sazbě zvýšené o x základních bodů, jak tvrdila skupina APP).
4.3.8. PREFERENČNÍ DAŇOVÉ SCHÉMA PRO PODNIKY, KTERÉ JSOU UZNÁNY, ŽE VYUŽÍVAJÍ NEJNOVĚJŠÍ A ŠPIČKOVÉ TECHNOLOGIE
(329)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Uvedla, že článek 25 zákona o dani z příjmů podniků je obecný právní předpis, který se vztahuje na celé čínské hospodářství, a nikoli jen na výrobce bezdřevého natíraného papíru.
(330)
Čínská vláda také tvrdila, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená, že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(331)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. Zjištění Komise byla tudíž učiněna na základě jednoznačných důkazů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že článek 25 zákona o dani z příjmů podniků omezuje přístup k tomuto programu pouze na některé podniky a odvětví, jež patří do kategorie „podporovaných“, tzn. na určitou podmnožinu podniků v Číně. Jak je uvedeno výše, Komise dospěla k závěru, že odvětví výroby natíraného papíru do této kategorie patří, a proto jsou výhody v rámci tohoto programu specifické podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Pokud jde o kritéria způsobilosti, je třeba poznamenat, že příslušná ustanovení mimo jiné uvádějí, že výrobky musí spadat do rozmezí uvedeného v popisu odvětví využívajících nejnovější a špičkové technologie v rámci klíčové podpory ze strany státu a že podniky musí neustále provádět výzkum a vývoj za účelem získání nových vědeckotechnických poznatků, inovativně uplatňovat nové poznatky nebo výrazně zdokonalovat technologie či výrobky. Tyto podmínky jako celek nelze považovat za objektivní kritéria způsobilosti, která vedou k automatickému poskytnutí subvence v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(332)
Skupina APP se dotázala, zda by se výše napadnutelných subvencí vyplývajících z těchto programů neměla vypočítávat spíše na základě daňového přiznání a platby za rok 2008 namísto za rok 2009 (období šetření). Skupina tvrdila, že tyto dva programy souvisejí s daní z příjmů, která se v Číně obvykle v plné výši platí a vyrovnává v kalendářním roce následujícím po zdaňovacím období. Proto bylo o dani z příjmů za rok 2009 nebo o jakémkoli preferenčním zacházení přiznaném za uvedený rok rozhodnuto teprve v roce 2010.
(333)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Skutečná výše získaných výhod byla potvrzena a ověřena na základě daňového přiznání za rok 2009, a proto se jedná o výhody týkající se prodeje a příjmů vytvořených v roce 2009, tj. v období šetření.
4.3.9. PREFERENČNÍ DAŇOVÉ SCHÉMA PRO VÝZKUM A VÝVOJ
(334)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Rovněž uvedla, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená a že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(335)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že šetření prokázalo existenci zvýhodněného daňového režimu určeného pro některé společnosti, u nichž je prokázáno, že provádějí určitý druh výzkumných a vývojových projektů, tzn. pro určitou podmnožinu podniků v Číně. Jak je uvedeno výše, jedná se o společnosti, které patří do odvětví, jež využívají nejnovější a špičkové technologie a jimž se dostává primární podpory od státu, a projekty vyjmenované v Průvodci hlavními odvětvími industrializace za pomoci špičkových technologií, tedy například i v rámci výroby natíraného papíru, a proto výhody v rámci tohoto programu jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Pokud jde o kritéria způsobilosti, je třeba poznamenat, že příslušná ustanovení, jež předložili spolupracující vyvážející výrobci, jsou obecná a neprůhledná, a tudíž je nelze považovat za objektivní kritéria způsobilosti, která vedou k automatickému poskytnutí subvence. Zjištění Komise byla tudíž učiněna na základě jednoznačných důkazů v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
4.3.10. OSVOBOZENÍ OD DANĚ DIVIDEND VYPLÁCENÝCH MEZI ZPŮSOBILÝMI TUZEMSKÝMI PODNIKY
(336)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Bylo namítnuto, že osvobození dividend od daně není subvencí ve smyslu Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jelikož osvobození dividend od daně není svou povahou subvencí a příslušné čínské předpisy mají objasnit daňový základ, aby se zabránilo dvojímu zdanění.
(337)
Skupina APP tvrdila, že tento program není specifický, jelikož je obecně a jednotně uplatňován v celé Číně na základě objektivního kritéria, kterým je zdroj příjmů z dividend. Tvrdila také, že tento program nepředstavuje subvenci.
(338)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba upozornit, že příjmy z dividend od tuzemských podniků jsou osvobozeny od daně z příjmů právnických osob odváděné tuzemskými podniky. Především je třeba připomenout, že šetření prokázalo existenci zvýhodněného daňového režimu určeného pro některé společnosti, tj. tuzemské podniky, které dostávají dividendy od jiných tuzemských podniků, a kromě toho také pro důležitá průmyslová odvětví a projekty podporované státem, jako je například i výroba natíraného papíru, tj. pro konkrétní podmnožinu podniků v Číně. Proto výhody v rámci tohoto programu jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Za druhé, jedná se o daňovou pobídku, která vede k tomu, že v souladu s definicí subvence uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a v čl. 3 odst. 1 písm. a) základního nařízení stát nevybere určitý příjem. Pokud jde o tvrzení, že cílem této pobídky je zabránit dvojímu zdanění, je třeba poznamenat, že ačkoli Dohoda WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních uznává, že členové WTO nejsou omezeni v přijímání opatření, jež mají zamezit dvojímu zdanění (viz Dohoda WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, příloha I, poznámka pod čarou č. 59), toto ustanovení je tzv. „afirmativní námitkou“ a nebyly předloženy žádné konkrétní důkazy, jež by dokládaly tvrzení, že například dividendám od tuzemských podniků je z důvodu právních závazků, jež ČLR přijala v rámci příslušných dvoustranných dohod o dvojím zdanění uzavřených se třetími zeměmi, přiznáno jiné zacházení než dividendám od podniků se sídlem mimo Čínu.
(339)
Bylo rovněž konstatováno, že tento program je zcela bezvýznamný pro podniky a odvětví, jež patří do kategorie podporovaných, avšak z definice tohoto programu vyplývá, že se vztahuje na všechny tuzemské společnosti. Čínská vláda rovněž uvedla, že čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních stanoví, že stanovení obecně platných daňových sazeb se za specifickou subvenci nepovažuje. Čínská vláda proto tvrdila, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená a že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(340)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že právní předpisy, které vytyčují tento program, spadají pod kapitolu 4 „Zvýhodněné daňové režimy“ zákona o daních z příjmů podniků, která předpokládá zvláštní daňové pobídky pro významná odvětví a projekty podporované státem. Jak je vysvětleno výše, výhody v rámci tohoto programu jsou za těchto podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Šetření neprokázalo existenci objektivních kritérií omezujících způsobilost ani nepřineslo nezvratné důkazy umožňující dospět k závěru, že nárok na subvenci vzniká automaticky. Pokud jde o tvrzení o čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, je třeba poznamenat, že tento program se nevztahuje na stanovení obecně platné daňové sazby, nýbrž na existenci osvobození určitého druhu příjmů od daně, které vyplývá z příslušnosti k určitému druhu společností.
4.3.11. OSVOBOZENÍ DOVÁŽENÉHO ZAŘÍZENÍ OD DPH A CLA
(341)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Byla vznesena námitka, že konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem nejsou specifické, protože zahrnují široké rozpětí hospodářských činností pokrývajících různá odvětví. Čínská vláda proto tvrdila, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená a že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(342)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že tento program je k dispozici pouze pro společnosti, které investují do určitých obchodních kategorií taxativně vymezených zákonem (tj. prostřednictvím katalogu, který slouží jako vodítko pro zahraniční investice do jednotlivých odvětví, a katalogu klíčových průmyslových odvětví, produktů a technologií, jejichž rozvoj stát v současné době podporuje). Skutečnost, že způsobilost je omezena na určité obchodní kategorie, potvrzuje, že tento program není běžně k dispozici pro široká hospodářská odvětví, a proto výhody, které z něho vyplývají, jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Šetření navíc neprokázalo existenci objektivních kritérií omezujících způsobilost ani nepřineslo nezvratné důkazy umožňující dospět k závěru, že nárok na subvenci vzniká automaticky. Zjištění Komise byla tudíž průkazně doložena v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(343)
Skupina APP tvrdila, že doba odepisování použitá Komisí pro výpočet výhody vyplývající z tohoto programu, která připadá na období šetření, není správná a že měla Komise použít dobu odepisování uváděnou společnostmi ze skupiny APP. Podle skupiny APP je tato metodika v rozporu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení.
(344)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Doba odepisování uváděná skupinou APP je určena pro účetní a finanční účely. Jiní spolupracující vyvážející výrobci a výrobní odvětví Unie vykázali odlišné doby odepisování. Komise proto v souladu se svou obvyklou praxí a s čl. 7 odst. 3 základního nařízení použila pro účely tohoto výpočtu jako životnost stroje dobu patnácti let, která se v dotyčném odvětví považuje za „běžnou“ dobu odepisování.
4.3.12. VRACENÍ DPH V PŘÍPADĚ ZAŘÍZENÍ VYROBENÉHO NA DOMÁCÍM TRHU
(345)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost průkazně doložit. Tvrdila rovněž, že vysvětlila kritéria způsobilosti pro tento program, a tudíž není žádný důvod k tomu, aby Komise použila pouze dostupné údaje.
(346)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že účast v tomto programu je vyhrazena pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují určitý druh zařízení vyrobených v tuzemsku, tj. pro určitou podmnožinu podniků v Číně, a proto výhody v rámci tohoto programu jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Šetření navíc neprokázalo existenci objektivních kritérií omezujících způsobilost ani nepřineslo nezvratné důkazy umožňující dospět k závěru, že nárok na subvenci vzniká automaticky. Zjištění Komise byla tudíž za použití předložených informací a článku 28 základního nařízení průkazně doložena v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
4.3.13. OSVOBOZENÍ PODNIKŮ SE ZAHRANIČNÍMI INVESTICEMI OD DANÍ ZA ÚDRŽBU MĚSTA, VÝSTAVBU A OD PŘÍPLATKŮ NA VZDĚLÁVÁNÍ
(347)
Jak APP, tak Chenming tvrdily, že se podle Oznámení o sjednocení daní za údržbu města a výstavbu a příplatků za vzdělávání vztahujících se na domácí podniky, podniky se zahraničními investicemi a fyzické osoby vydaného Státní radou Číny dne 18. října 2010 a použitelného ode dne 1. prosince 2010 výše uvedená daň a příplatky nyní vztahují na všechny podniky a fyzické osoby v Číně bez jakékoli výjimky. Podle těchto tvrzení již není tento program subvencí napadnutelný.
(348)
Tato tvrzení byla analyzována na základě předložené dokumentace a podkladů, které strany poskytly. Čínská vláda byla požádána o potvrzení výše uvedených informací. Čínská vláda, která je účastníkem řízení a orgánem, který v rámci tohoto programu subvenci poskytuje, Komisi sdělila, že byl tento program ukončen a nebyl nahrazen žádnými jinými pobídkami souvisejícími s toutéž daňovou povinností. Na základě informací od spolupracujících vyvážejících výrobců se konstatuje, že obě uvedené skupiny prokázaly, že již nevyužívají subvencí v rámci tohoto programu. V tomto ohledu se připomíná, že v souladu s článkem 15 základního nařízení se žádná opatření nepřijmou, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Vzhledem k výše uvedenému a na základě spisu se usuzuje, že subvence v rámci tohoto programu již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Zjištění uvedená ve 160. až 169. bodě odůvodnění byla proto odpovídajícím zpsobem upravena.
4.3.14. ZNÁMÉ ZNAČKY A ZVLÁŠTNÍ FONDY PRO PŘILÁKÁNÍ ZAHRANIČNÍCH INVESTIČNÍCH PROJEKTŮ
(349)
V souvislosti s těmito programy čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost průkazně doložit. Čínská vláda tvrdila, že poskytla dostatečné informace o těchto programech a že neexistuje žádný zákon ani nařízení, které se jich týkají.
(350)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že tyto programy byly shledány specifickými a napadnutelnými na základě informací předložených čínskou vládou a spolupracujícími vyvážejícími výrobci, přestože nebyly předloženy žádné právní předpisy jako takové. Skutečnost, že - jak tvrdila čínská vláda - nejsou pro tyto programy přijaty žádné právní předpisy, potvrzuje mimo jakoukoli pochybnost, že objektivní kritéria ani podmínky stanovené zákonem upravujícím tyto programy prostě neexistují. Zjištění Komise byla tudíž za použití předložených informací a článku 28 základního nařízení průkazně doložena v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Zdá se, že při absenci jakýchkoli kritérií či podmínek má vláda široký prostor pro vlastní uvážení, a tudíž se má za to, že přístup k subvencím je omezen jen na určité podniky.
4.3.15. SUBVENCE Z FONDU PRŮMYSLOVÉHO ROZVOJE V OBLASTI ŠPIČKOVÝCH TECHNOLOGIÍ A CENA PRŮMYSLOVÉ ZÓNY VE MĚSTĚ SU-ČOU ZA ZACHOVÁNÍ HOSPODÁŘSKÉHO RŮSTU
(351)
V souvislosti s těmito programy čínská vláda tvrdila, že Komise nesprávně vykládá čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jelikož průmyslové zóny nejsou vymezenými zeměpisnými oblastmi.
(352)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že průmyslová zóna ve městě Su-čou je jednoznačně dílčí hospodářskou a správní jednotkou v rámci výsostného území ČLR, a tedy vymezenou zeměpisnou oblastí podle čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Bez ohledu na výše uvedené skutečnosti je třeba rovněž poznamenat, že i kdyby skutečná fakta zjištěná v rámci šetření nepotvrdila výše uvedené skutečnosti, může se v průmyslové zóně, jak vyplývá již z její samotné definice, nacházet pouze podmnožina ze všech podniků na území dané země nebo v působnosti orgánu poskytujícího subvence, a v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních by se tudíž subvence poskytnuté průmyslovou zónou považovaly za specifické.
4.3.16. POSKYTOVÁNÍ PRÁV NA VYUŽITÍ PŮDY
(353)
Co se týče práv k užívání pozemků, čínská vláda tvrdila, že je protiprávní použít vnější srovnávací základ spočívající v odkazu na čl. 14 písm. d) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a na rozhodnutí odvolacího orgánu ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV). Bylo namítnuto, že právo Unie a WTO omezuje použití vnějších srovnávacích základů na velmi výjimečné okolnosti, což znamená, že je lze použít pouze tehdy, když jsou ceny uplatňované na trhu soukromými subjekty zkreslené v důsledku rozhodující úlohy vlády jakožto poskytovatele dotyčného zboží nebo služby. Podle čínské vlády Komise neprokázala, že ceny uplatňované na trhu soukromými subjekty jsou zkreslené v důsledku rozhodující úlohy čínské vlády jakožto poskytovatele.
(354)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. Především je třeba poznamenat, že pravidla WTO, jak potvrdil odvolací orgán WTO ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV) (DS257) a příslušný panel WTO ve věci US - China countervailing duties (USA - Vyrovnávací cla uvalená na Čínu) (DS379), nezakazují použití vnějších srovnávacích základů. Za druhé, Komise ve svém přístupu plně zohlednila zvláštní podmínky, které požaduje judikatura WTO v případech, kdy se Komise uchyluje k použití vnějších srovnávacích základů. Jak bylo prokázáno v 248. až 259. bodě odůvodnění, půda je v Číně majetkem státu a vláda poskytuje pozemky soukromým subjektům na základě nájemních smluv. Čínské orgány navíc regulují poskytování a přidělování pozemků podnikům, a to i na sekundárních trzích, a přidělování pozemků podnikům se řídí přísnými pravidly, přičemž každý druh změny přidělení pozemků, jako je například převod smlouvy o udělení práv k užívání pozemků z jednoho podniku na jiný, musí být schválen státem a potvrzen novou smlouvou o udělení práv k užívání pozemků mezi nabyvatelem a příslušným státním orgánem. S ohledem na výše uvedené skutečnosti se konstatuje, že čínská vláda má rozhodující úlohu v udělování práv k užívání pozemků a že jakékoli ceny uplatňované na čínském trhu soukromými subjekty (pokud vůbec existují - v rámci tohoto šetření totiž nebyly žádné takové ceny předloženy) jsou nutně zkreslené v důsledku rozhodující úlohy čínské vlády jakožto poskytovatele a jeho monopolního postavení regulátora transakcí s pozemky. V důsledku toho by finanční příspěvek čínské vlády prakticky určoval úroveň případných cen uplatňovaných soukromými subjekty.
(355)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že zvolení Tchaj-wanu jako vnějšího srovnávacího základu znamená, že Komise nepoužila vnější srovnávací základ, který se vztahuje k převládajícím podmínkám na trhu v Číně nebo na ně odkazuje či s nimi souvisí. Bylo namítnuto, že použití tchajwanského základu pro vyrovnání rozdílů v poměrných výhodách jednotlivých zemí je výslovně zakázáno pravidly WTO.
(356)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise považuje Tchaj-wan (19) za vhodný vnější srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve spisu, tzn. s ohledem na i) úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a v příslušných čínských provinciích, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) prostorovou blízkost těchto dvou čínských provincií a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje infrastruktury Tchaj-wanu i těchto dvou čínských provincií iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) podobnou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a transakcí použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Ťiang-su a Šan-tung jsou navíc považovány za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR (20). Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a dotyčných dvou čínských provincií shodná, HDP těchto čínských provincií v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí.
Nejnovější údaje navíc naznačují, že ČLR i Tchaj-wan mají podobné míry růstu reálného HDP (21). Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP země se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanu) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech dostupných důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
(357)
Na základě celkového souhrnu výše uvedených informací se má za to, že zvolený srovnávací základ je v souladu s požadavky rozhodnutí odvolacího orgánu ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV) (odst. 103), které konstatovalo, že „zvolený srovnávací základ se musí nicméně vztahovat k převládajícím podmínkám na trhu v dané zemi nebo na ně odkazovat či s nimi souviset a musí odrážet cenu, kvalitu, dostupnost, prodejnost, přepravu a jiné podmínky nákupu nebo prodeje, jak to vyžaduje čl. 14 písm. d)“. Celkový souhrn podmínek na Tchaj-wanu se skutečně vztahuje k převažujícím podmínkám na trhu v dotyčných dvou čínských provinciích. Pozemky jsou k dispozici v oblastech s podobně hustým osídlením, prostorová blízkost oblastí zajišťuje, že kvalita pozemků je podobná, zatímco skutečnost, že Tchaj-wan a dotyčné dvě čínské provincie mají stejný jazyk a kulturu, vývozně orientované hospodářství a významná odvětví zpracovatelského průmyslu, potvrzuje, že cena, prodejnost a další podmínky nákupu nebo prodeje pozemků jsou úzce spjaty.
(358)
Spolupracující vyvážející výrobci tvrdili, že informace, jež měla Komise k dispozici, byly dostatečné k závěru, že v Číně existuje trh s pozemky.
(359)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Na základě informací, které měla Komise k dispozici, nebylo možné dospět k závěru, že v Číně existuje funkční trh s pozemky. Z právních předpisů, jež čínská vláda poskytla Komisi, je zřejmé, že veškerá půda v ČLR patří státu a pozemky jsou poskytovány pouze na základě nájemních smluv. Čínské úřady mají plně pod kontrolou nabídku a přidělování pozemků podnikům, a to včetně transakcí na sekundárním trhu. Navzdory příslušným žádostem Komise nebyly předloženy žádné důkazy, že v oblasti udělování práv k užívání pozemků existuje nějaký tržní mechanismus. Situace je podrobně vysvětlena v 354. bodě odůvodnění, který se týká podobných tvrzení čínské vlády.
(360)
Skupina APP uvedla, že by se jako srovnávací základ měly použít současné čínské ceny týkající se práv k užívání pozemků nebo případně dnešní ceny půdy v indickém státě Maháráštra. Skupina Chenming rovněž navrhla jako srovnávací základ indický stát Maháráštra.
(361)
Jak již bylo popsáno v 359. bodě odůvodnění, funkční trh s pozemky v Číně neexistuje. Proto není vhodné používat jako srovnávací základ dnešní čínské ceny týkající se práv k užívání pozemků. Ve svých tvrzeních, že jako srovnávací základ by se mohly použít ceny pozemků ve státě Maháráštra, vycházeli vyvážející výrobci ze srovnání indického státu Maháráštra, pokud jde o HDP na obyvatele a hustotu osídlení v době pořízení práv k užívání pozemků. Jak je vysvětleno výše, Komise je toho názoru, že HDP na obyvatele a hustota obyvatelstva nemohou být jedinými rozhodujícími faktory při výběru země nebo oblasti za účelem jejího použití jako vnějšího srovnávacího základu. V každém případě, metodika navržená spolupracujícími vyvážejícími výrobci není v souladu s jejich tvrzeními. V období šetření činila v Bombaji, hlavním městě a zdaleka nejrozvinutější oblasti státu Maháráštra, úroveň příjmů na jednoho obyvatele 2 675 USD, což je ve skutečnosti méně než čínský celostátní průměr 3 529 USD (22), nemluvě o HDP na obyvatele ve vysoce rozvinutých provinciích Šan-tung a Ťiang-su (5 255 USD respektive 6 550 USD). Co se týče hustoty osídlení, ani ta není sama o sobě rozhodujícím faktorem, ale pro pořádek uvádíme, že ve státě Maháráštra připadá 314 obyvatel na 1 km2, zatímco v Ťiang-su je to 736 obyvatel na 1 km2 a v Šan-tungu 600 obyvatel na 1 km2, což znamená, že tyto hodnoty nejsou na stejné úrovni. Další faktory, jako je nedostatek prostorové blízkosti a společných charakteristik mezi Indií a Čínou, navíc vedou k závěru, že srovnávací základ v podobě státu Maháráštra se nevztahuje k převládajícím podmínkám na trhu v Číně ani na ně neodkazuje a nesouvisí s nimi. Z důvodů vysvětlených v 356. bodě odůvodnění trvá Komise na svém názoru, že ceny pozemků na Tchaj-wanu jsou jako vnější srovnávací zaklad mnohem vhodnější.
(362)
Skupina APP tvrdila, že některá práva k užívání pozemků, jež Komise vzala v úvahu při výpočtu výhody vyplývající z tohoto programu, již nemá skupina APP v držení. Skupina APP dále tvrdila, že na základě informací z internetových stránek odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu došla k jiné průměrné ceně pozemků za metr čtvereční a že Komise nevyvinula žádnou snahu hledat reprezentativní nabídky průmyslových pozemků.
(363)
Pokud jde o celkovou rozlohu pozemků, které skupina APP využívala, Komise toto tvrzení skupiny APP zohlednila a na základě informací a důkazů předložených v připomínkách k zveřejnění konečných informací je akceptovala. Takto opravený údaj se odrazil ve výpočtu subvence. Pokud jde o informace získané z Tchaj-wanu, oznamuje se, že toto tvrzení muselo být odmítnuto. Ačkoli tato strana nenavrhovala použít tuto cenu pro výpočet vhodného srovnávacího základu, je třeba zdůraznit následující skutečnosti. Komise použila, co se týče cen pozemků na Tchaj-wanu, informace dostupné ve spise a metoda, kterou došla ke srovnávací ceně byla stranám sdělena a vysvětlena v oznámení týkajícím se případu ze dne 11. února 2011. Na druhé straně údaje, které předložila skupina APP, se týkají pouze února 2011, tj. jiného období, než bylo použito ve výpočtu Komise, a také se zdá, že se jedná pouze o příklady určitých údajů vztahujících se pouze k některým oblastem Tchaj-wanu. Komise se také nemůže vyjádřit k výpočtu srovnávacího základu, který provedla skupina APP, jelikož APP neposkytla žádné podrobnosti o metodě výpočtu a nezdůvodnila, proč by její výpočet měl lépe odrážet ceny pozemků na Tchaj-wanu.
(364)
Spolupracující vyvážející výrobci tvrdili, že jakákoli subvence v podobě udělení práva k užívání pozemku za nižší než přiměřenou odměnu nebude specifická.
(365)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak již bylo vysvětleno v konečném informačním dokumentu, čínská vláda poskytla v souvislosti s tímto programem nedostatečné informace, které musely být ve spisu doplněny o další informace a údaje. Na tomto základě se tudíž dospělo k uvedeným zjištěním, která jsou vysvětlena a rozebrána v 253. až 258. bodě odůvodnění.
4.3.17. OSTATNÍ
(366)
Skupina APP tvrdila, že úroková sazba použitá Komisí k přepočtu nominální hodnoty subvence na hodnotu v období šetření není správná.
(367)
Komise toto tvrzení skupiny APP zohlednila a na základě informací a důkazů předložených v připomínkách k zveřejnění konečných informací je akceptovala. Při výpočtu subvence byla použita úroková sazba navržená skupinou APP. Tato změna se již odráží v bodech odůvodnění týkajících se výpočtu rozpětí subvence a ve výsledných rozpětích subvence u jednotlivých dotyčných programů.
(368)
Skupina APP tvrdila, že výše subvence musí být vyjádřena jako procento jimi uváděné ceny CIF, a ne jako procento z obratu a že Komise by pro výpočet rozpětí subvence měla použít tuto metodu.
(369)
Předložené argumenty byly analyzovány v souladu s dokumentací a podklady, které příslušná strana poskytla. Je třeba poznamenat, že s výjimkou jednoho ze subvenčních programů, jež byly shledány jako napadnutelné, nebylo u žádného jiného programu konstatováno, že je závislý na vývozní výkonnosti a poskytovaný podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Proto byla výše subvence přepočtena na celkový obrat z prodeje společností skupiny APP v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, který zní: „Pokud se subvence neposkytuje podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků, určí se výše napadnutelné subvence tak, že celková výše subvence se přiměřeně přepočte na množství výrobků, které byly v posuzovaném období vyrobeny, prodány nebo vyvezeny“. Jelikož není tato subvence spojena s výrobou žádného konkrétního výrobku ani s vývozem, je nejvhodnějším ukazatelem celkový obrat z prodeje, kterého daná společnost dosáhla. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že příslušný obrat byl stanoven na základě, jenž zajišťuje, že odráží co nejvěrněji prodejní hodnotu výrobku, který prodává společnost, jež je příjemcem. Tato změna je již zohledněna v bodech odůvodnění týkajících se výpočtu rozpětí subvence a ve výsledných rozpětích subvence pro jednotlivé dotčené programy. Jakákoli jiná navrhovaná metoda výpočtu napadnutelných subvencí by byla v rozporu s příslušnými ustanoveními základního nařízení (články 7 a 15) a s úředním postupem Komise při jejích antisubvenčních řízeních, kterým vybírá vhodného čitatele/jmenovatele pro přepočet výše napadnutelných subvencí.
Uvedená strana se rovněž odvolávala na část obecných zásad (23) týkající se výpočtu subvencí na jednotku jako na základ pro své tvrzení. Nicméně ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny výše, nebyl výpočet na jednotku považován za vhodný přístup pro tento případ. Navrhovaná metodika se skutečně nepokládá za reprezentativní, neboť směšuje obrat a počet vyrobených jednotek, pouze co se týče dotčeného výrobku, a nezohledňuje počet jiných vyrobených výrobků. Nebyly předloženy ani ověřeny žádné informace o celkovém počtu vyrobených jednotek všech výrobků podle jednotlivých společností a subvence nebyly v žádném případě poskytovány na základě množství. Co se týče cen CIF, je na místě připomenout, že údaje ze spisu naznačují, že se tyto ceny liší jak mezi různými typy výrobků, tak v rámci jednoho typu. Dotčené subvence každopádně nesouvisí s typem výrobku. Komise navíc stanovila výši subvencí v ČLR a přepočetla ji tak, že vydělila výši celkové subvence výší obratu zaznamenaného v Číně, s ohledem na zvláštní situaci příslušných spolupracujících čínských vyvážejících výrobců. Tím je zajištěno použití ověřené výše subvencí a nejvhodnějšího obratu. A konečně se připomíná, že vzhledem k praktickým okolnostem tohoto řízení, tj. uvalení antidumpingových a antisubvenčních cel na úrovni rozpětí újmy, se usuzuje, že to nemá absolutně žádný dopad na postavení APP, bez ohledu na to, jaká metoda pro přepočet napadnutelných subvencí a vyrovnávacího cla se použije.
4.4. VÝŠE NAPADNUTELNÝCH SUBVENCÍ
(370)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
Antisubvenční rozpětí
Skupina APP
12,04 %
Skupina Chenming
4,06 %
(371)
Z informací z podnětu a od spolupracujících čínských vyvážejících výrobců je patrné, že v ČLR existují i další známí výrobci dotčeného výrobku. Nicméně s ohledem na skutečnost, že uvedený objem vývozu byl shledán vyšším než údaj o dovozu získaný z Eurostatu, byla úroveň spolupráce považována za vysokou. V zájmu účelnosti opatření bylo tedy pokládáno za vhodné stanovit výši subvence v případě nespolupracujících vyvážejících vývozců na nejvyšší úrovni subvencování, jež byla zjištěna u spolupracujících vyvážejících výrobců, tj. na úrovni 12,04 %.
5. VÝROBCI V UNII
5.1. VÝROBCI V UNII
(372)
Během období šetření vyrábělo obdobný výrobek čtrnáct známých výrobců a někteří další velmi malí výrobci v Unii. Odhaduje se, že údaj poskytnutý sdružením CEPIFINE představuje 98 % výroby výrobců v Unii. Na tomto základě bylo odhadnuto, že celková výroba v Unii během období šetření činila asi 5 270 000 tun. Výrobci v Unii tvořící celkovou výrobu Unie představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení.
(373)
Výroba bezdřevého natíraného papíru je energeticky a kapitálově náročná. Z tohoto důvodu se uplatňují úspory z rozsahu, které vysvětlují koncentraci výroby do několika velkých společností, doplněných o menší výrobce, kteří se zaměřují na zeměpisně blízké trhy. Většinu trhu Unie pokrývá pět podobně velkých výrobců s výrobními závody po celé Evropě. Velká část bezdřevého natíraného papíru představuje výrobek komoditního typu, s nímž se obchoduje hlavně prostřednictvím obchodníků a velkoobchodníků s papírem. Tyto distribuční kanály se vyznačují vysokým stupněm koncentrace kupní síly a transparentnosti cen prostřednictvím cenových nabídek.
(374)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, jedna ze zúčastněných stran tvrdila, že bezdřevý natíraný papír vhodný pro kotoučové tiskařské stroje by měl být zahrnut do oblasti působnosti tohoto šetření. Na základě tohoto tvrzení by podle této strany nemělo výrobní odvětví Unie, které podalo podnět, v tomto řízení dostatečně silnou pozici. Vzhledem k závěrům uvedeným ve 22. a 25. bodě odůvodnění, tedy že bezdřevý natíraný papír vhodný pro kotoučové tiskařské stroje a bezdřevý natíraný papír používaný při archovém tisku jsou dva různé výrobky, muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(375)
Čínská vláda poznamenala, že jeden z reprezentativních výrobců byl údajně ve spojení s čínskou společností, a proto by měl být z definice výrobního odvětví Unie vyloučen. Šetření však ukázalo, že výrobky vyráběné zmíněnou čínskou společností nejsou dotčeným výrobkem. Tento vztah proto neměl žádný dopad na analýzu újmy ani na zahrnutí tohoto výrobce v Unii do výrobního odvětví Unie, tak jak bylo vymezeno.
6. ÚJMA
6.1. SPOTŘEBA V UNII
(376)
Spotřeba byla stanovena na základě těchto údajů:
-
údaje Eurostatu o dovozu ze třetích zemí, náležitě upravené na základě informací poskytnutých výrobci Unie o výrobcích, na které se nevztahuje toto řízení. Šetřením bylo na základě předložených dokladů zjištěno, že tyto předpoklady byly přiměřené a oprávněné,
-
ověřená výše celkového objemu vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR na trh Unie, jelikož bylo zjištěno, že vykázaný objem vývozu je vyšší než údaje o dovozu získané z Eurostatu,
-
celkový prodej všech výrobců v Unii na trhu Unie zjištěný na základě informací poskytnutých sdružením CEPIFINE.
(377)
Na tomto základě byla celková spotřeba v Unii zjištěna takto:
Tabulka 1
Spotřeba v Unii
Spotřeba v Unii
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Tuny
5 308 275
5 508 183
5 384 770
4 572 057
Index
100
104
101
86
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník, upravené údaje Eurostatu a ověřené údaje poskytnuté sdružením CEPIFINE.
(378)
Celkově spotřeba v Unii v posuzovaném období klesla o 14 %. Bylo zjištěno, že spotřeba nejprve mezi lety 2006 a 2007 vzrostla o 4 %, načež mezi rokem 2007 a obdobím šetření klesla o 18 %. Snížení spotřeby v roce 2008 a v období šetření bylo způsobeno nižší poptávkou, zejména v první polovině roku 2009 v důsledku hospodářského útlumu.
6.1.1. DOVOZ DO UNIE Z ČLR
(379)
Jak je uvedeno ve 376. bodě odůvodnění, bylo zjištěno, že ověřená výše celkového objemu prodeje dotčeného výrobku uskutečněného spolupracujícími vyvážejícími výrobci z ČLR na trhu Unie byla vyšší než údaje o objemu dovozu vykázané Eurostatem. Jelikož byly ověřené informace považovány za přesnější než dostupné statistické údaje, byl celkový objem dovozu z ČLR stanoven na základě ověřených informací poskytnutých spolupracujícími společnostmi. Objem prodeje spolupracujících společností, u nichž bylo zjištěno, že v posuzovaném období vyvážely pouze vícevrstvý kartón a lepenku, byl z celkového dovozu vyloučen, protože bylo konstatováno, jak je vysvětleno ve 47. bodě odůvodnění, že vícevrstvý papír, kartón a lepenka by neměly být považovány za dotčený výrobek. Jelikož se údaje o dovozu dotčeného výrobku týkají pouze dvou společností, bylo z důvodu zachování jejich důvěrné povahy považováno za vhodné vykázat je v podobě indexu.
Tabulka 2
Celkový subvencovaný dovoz z ČLR
Celkový dovoz z ČLR
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Objem (index)
100
218
212
283
Podíl na trhu (index)
100
210
209
329
Ceny (v EUR/t)
677
661
657
621
Index
100
98
97
92
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(380)
Objem celkového dovozu z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl téměř na trojnásobek. V důsledku toho jeho podíl na trhu významně stoupl z přibližně 1 % v roce 2006 na více než 4 % v období šetření. To je nutno posuzovat na pozadí klesající spotřeby, která se ve stejné době snížila o 14 %. Průměrné ceny subvencovaného dovozu z ČLR vykázaly během posuzovaného období pokles o 8 %.
6.1.2. CENOVÉ PODBÍZENÍ
(381)
Za účelem analýzy cenového podbízení byly vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých druhů výrobku prodávaných výrobci v Unii odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň cen ze závodu, porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami dovozu z ČLR prodávaného prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o stávající cla a náklady po dovozu.
(382)
Jak je vysvětleno v 51. bodě odůvodnění, byla spolupráce čínských vývozců velmi intenzivní a má se za to, že pokrývá celkový objem vývozu z ČLR do Unie během období šetření. U dvou čínských vyvážejících výrobců, kteří se původně přihlásili, bylo - jak je vysvětleno v 52. bodě odůvodnění - shledáno, že dotčený výrobek na trh Unie nevyvážejí, a proto nebyl dovoz jejich výrobků vzat pro účely analýzy cenového podbízení v úvahu. Do srovnání nebyl zahrnut ani vývoz jedné společnosti patřící do skupiny jednoho ze spolupracujících vyvážejících výrobců, neboť žádný z reprezentativních výrobců v Unii nevyrábí srovnatelné druhy výrobků. V souvislosti s objemem vývozu této konkrétní společnosti je třeba poznamenat, že představoval pouze menší část celkového vývozu skupiny a jeho cenová hladina byla podle všeho v souladu s celkovou cenovou hladinou vývozu skupiny.
(383)
Srovnání ukázalo, že v období šetření byl dotčený subvencovaný výrobek z ČLR prodáván v Unii za ceny, které byly průměrně o 7,6 % nižší než prodejní ceny výrobců v Unii. Úroveň rozpětí cenového podbízení je třeba posuzovat na pozadí vysoké úrovně transparentnosti cen podporované cenovými nabídkami, která je pro distribuční trh s bezdřevým natíraným papírem charakteristická.
6.2. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE A ČTYŘ REPREZENTATIVNÍCH VÝROBCŮ V UNII
6.2.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(384)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení zahrnovalo šetření dopadů subvencovaného dovozu na výrobce v Unii posouzení všech hospodářských ukazatelů s významem pro posouzení stavu výrobců v Unii od roku 2006 do konce období šetření.
(385)
Makroekonomické prvky (výroba, kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst a výše napadnutelných subvencí) byly posouzeny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a to na základě informací poskytnutých sdružením CEPIFINE.
(386)
Analýza mikroekonomických prvků (průměrných jednotkových cen, zaměstnanosti, mezd, produktivity, zásob, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic, schopnosti získávat kapitál) byla provedena na úrovni výrobců v Unii, a to na základě informací, které byly od nich obdrženy a řádně ověřeny.
(387)
Bylo vzneseno tvrzení, že v rámci analýzy újmy nebyly všechny ukazatele újmy u žadatelů a výrobního odvětví Unie jako celku analyzovány jednotně a komplexně. Zúčastněné strany tvrdily, že závěry o podstatné újmě by byly odlišné, kdyby byly na úrovni žadatelů zjištěny některé ukazatele, jako je podíl na trhu.
(388)
Za prvé je třeba poznamenat, že prohlášení těchto stran jsou, jak se zdá, vypracována na základě ukazatelů vypočítaných z odlišných souborů údajů a informací, než které byly zjištěny v průběhu šetření a jsou uvedeny níže. Proto jsou tyto závěry věcně nesprávné, a tudíž bezpředmětné.
(389)
Za druhé, Komise běžně hodnotí makroekonomické faktory pro určení újmy utrpěné na úrovni výrobního odvětví Unie jako celku, jak bylo vysvětleno výše. V rámci tohoto šetření bylo výrobní odvětví Unie vymezeno na úrovni výrobců v Unii, na něž připadá celková produkce Unie, jak je vysvětleno v 372. bodě odůvodnění, a to nehledě k tomu, zda výrobci stížnost podpořili nebo zda při šetření spolupracovali.
(390)
Mikroekonomické faktory se analyzují na úrovni reprezentativních výrobců v Unii bez ohledu na to, zda stížnost podpořili či nikoli. Na reprezentativní výrobce připadalo 58 % produkce v Unii. Žádný z ostatních výrobců v Unii se nepřihlásil s tvrzením, že by závěry Komise o mikroekonomických faktorech byly nespolehlivé nebo nepodložené. Proto není žádný důvod zpochybňovat zjištění učiněná na základě informací poskytnutých pouze reprezentativními výrobci v Unii.
(391)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že jeden ze čtyř reprezentativních výrobců plně nespolupracoval, neboť prý byl ve spojení s jiným výrobcem v Unii, který při šetření rovněž nespolupracoval. Spojení těchto společností se prý zakládalo na přechodných dohodách uzavřených v okamžiku, kdy spolupracující výrobce v Unii nabyl část podniku druhého výrobce na výrobu bezdřevého natíraného papíru. Tato strana tvrdila, že spolupracující výrobce v Unii ovládá na základě těchto přechodných dohod několik papíren, jež zůstaly ve vlastnictví výrobce, jehož část podniku byla předmětem akvizice. Na podporu svého tvrzení odkázal vyvážející výrobce na rozhodnutí Komise ze dne 31. října 2008 (24), jež v době uvedené akvizice zkoumalo, měla-li by být tato transakce považována za získání ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (25).
(392)
Šetřením se však potvrdilo, že akciový podíl daného výrobce z Unie je zanedbatelný a nachází se pod hranicí stanovenou v článku 143 prováděcího předpisu k celnímu kodexu (26). Z uvedených přechodných dohod navíc nevyplývá, že by mezi těmito společnostmi existoval vztah, jenž by šel nad rámec běžného obchodního vztahu mezi zákazníkem a dodavatelem. Smyslem těchto přechodných dohod je zejména zorganizovat prodej natíraného papíru během přechodného období s tím, že výrobce v Unii během tohoto přechodného období pouze plní funkci srovnatelnou s obchodním zástupcem. Tento výrobce v Unii ve svých konsolidovaných a auditorem ověřených účetních závěrkách a ve své odpovědi na dotazník dále vykázal příjem z provize, kterou jako obchodní zástupce daných papíren získal; vlastnické podíly v těchto papírnách, a tedy ani náklady s papírnami spojené tento výrobce naopak nevykázal.
(393)
Podle uvedeného rozhodnutí Komise byla transakce mezi uvedenými společnostmi pokládána za akvizici části podniku dané společnosti výrobcem v Unii, a nikoli za převzetí společnosti jako takové. Z rozhodnutí nevyplývá, že by po této akvizici měly být společnosti pokládány za jeden subjekt; zejména společnosti nezaložily společný podnik (joint venture). Dále je třeba poznamenat, že byl předmět šetření v uvedeném rozhodnutí zeměpisně vymezen jako Evropský hospodářský prostor, a nikoli jako Unie. Je rovněž nutno poznamenat, že Komise v uvedeném rozhodnutí nepodrobila vztah mezi těmito společnostmi analýze podle článku 143 prováděcího předpisu k celnímu kodexu.
(394)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k názoru, že uvedené dvě společnosti nejsou ve spojení ve smyslu článku 143 prováděcího předpisu k celnímu kodexu, a že daný výrobce v Unii tedy během šetření plně spolupracoval.
(395)
Při analýze mikroekonomických ukazatelů nebylo za celé období, jež bylo předmětem šetření, přihlíženo k údajům o papírnách, které nabyl výše uvedený výrobce v Unii, tak aby byl za toto období prezentován plně srovnatelný trend.
(396)
Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že každá dceřiná společnost výrobců z Unie měla vyplnit samostatný dotazník, jelikož jde o samostatné právní subjekty.
(397)
V případě dotyčného výrobce z Unie se mělo za to, že pro smysluplnou odpověď a analýzu aspektů újmy bude jeden dotazník stačit. Odpovědi především poskytly podrobný přehled informací na úrovni jednotlivých papíren a během inspekcí na místě mohly být ověřeny všechny potřebné údaje týkající se všech výrobců nebo prodejců obdobného výrobku, kteří jsou s nimi ve spojení.
(398)
V následném podání uvedený vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že stejná společnost plně nespolupracovala, neboť vyplnila dotazník jménem neexistujícího subjektu a auditované účty společnosti neodpovídají údajům, které poskytla v odpovědi na dotazník. Závěry předchozího bodu odůvodnění jsou významné i v tomto ohledu.
6.2.2. ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE (MAKROEKONOMICKÉ UKAZATELE)
(399)
Po poskytnutí zjištění čínská vláda a jeden čínský vyvážející výrobce namítli, že makroekonomické údaje použité pro analýzu jsou neúplné a nepřesné, a nemohou být tedy použity jako důkaz podstatné újmy.
(400)
Inspekce na místě u sdružení, které podalo podnět, potvrdila, že údaje použité pro stanovení makroekonomických ukazatelů jsou přímo získány od výrobců v Unii, kteří představuji přibližně 98 % celkové výroby v Unii, a jsou dostatečně podrobné, aby umožnily identifikovat informace týkající se dotčeného výrobku. Předpoklady nebo odhady tudíž vycházejí z přiměřeného a podloženého základu, např. kotouče určené k rozřezání nebyly vzaty v úvahu vzhledem k tomu, že se ukázalo, že jejich podíl na celkovém objemu prodeje reprezentativních výrobců v Unii je naprosto zanedbatelný. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
6.2.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
Tabulka 3
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Výroba (v tunách)
6 483 462
6 635 377
6 381 324
5 164 475
Index
100
102
98
80
Kapacita (v tunách)
7 032 734
7 059 814
6 857 226
6 259 129
Index
100
100
98
89
Využití kapacity
92 %
94 %
93 %
83 %
Index
100
102
101
90
Zdroj: ověřené údaje poskytnuté sdružením CEPIFINE.
(401)
Jak je patrné z výše uvedené tabulky, výroba výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období snížila o 20 %. Je třeba poznamenat, že navzdory nárůstu spotřeby Unie mezi léty 2006 a 2008 přibližně o 1 % klesla výroba výrobního odvětví Unie v této době o 2 %, zatímco mezi rokem 2008 a obdobím šetření významně klesla v návaznosti na pokles spotřeby Unie.
(402)
Od roku 2000 vynaložili výrobci v Unii zásadní restrukturalizační úsilí zaměřené na řešení strukturálního přebytku kapacity. Prostřednictvím konsolidace a uzavírání papíren snížilo výrobní odvětví Unie svou kapacitu výroby bezdřevého natíraného papíru mezi rokem 2006 a obdobím šetření přibližně o 770 000 tun, tj. o 11 %.
(403)
I přes pokles celkové kapacity se míra využití ještě více snížila, a to z 92 % v roce 2006 na 83 % v období šetření. K hlavnímu poklesu došlo v době od roku 2008 do období šetření. Je třeba poznamenat, že vysoké využití kapacity je důležitým faktorem pro dlouhodobou životaschopnost výrobců papíru, a to v důsledku vysokých investic do stálých aktiv. Proto byla míra využití kapacity během období šetření považována za nízkou.
6.2.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(404)
Údaje o prodeji uvedené v následující tabulce se týkají objemu prodaného prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie.
Tabulka 4
Objem prodeje a podíl na trhu
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Objem prodeje (v tunách)
4 921 141
4 999 524
4 875 841
4 008 354
Index
100
102
99
81
Podíl na trhu
93 %
91 %
91 %
88 %
Index
100
98
98
95
Zdroj: ověřené údaje poskytnuté sdružením CEPIFINE.
(405)
Zatímco spotřeba Unie vzrostla mezi léty 2006 a 2007 o 4 % (viz 377. bod odůvodnění), objem prodeje dotčeného výrobku uskutečňovaného výrobním odvětvím Unie nezávislým odběratelům na trhu Unie vzrostl během téže doby jen o 2 %. To znamená, že výrobní odvětví Unie nemohlo ze zvýšené spotřeby v tomto období v plném rozsahu těžit. A kromě toho, zatímco mezi rokem 2008 a obdobím šetření spotřeba v Unii klesla o 15 %, objem prodeje všech výrobců v Unii se snížil ještě víc, a sice o 18 %. Objem prodeje výrobního odvětví Unie se po malém zvýšení v roce 2007 v důsledku toho trvale a významně snižoval, což se projevilo snížením podílu na trhu během posuzovaného období o 5 procentních bodů.
(406)
Jedna skupina čínských vyvážejících výrobců tvrdila, že tržní podíl výrobců v Unii by měl rovněž zahrnovat dovoz ze Švýcarska, protože příslušné výrobky pocházejí z papírny, která patří jednomu reprezentativnímu výrobci v Unii.
(407)
Zeměpisný rozsah antisubvenčního šetření se omezuje na Unii. Proto muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(408)
Bylo rovněž vzneseno tvrzení, že podíl žadatelů na trhu během posuzovaného období značně vzrostl.
(409)
Podíl na trhu je makroekonomický ukazatel, který se analyzuje na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a nikoli na úrovni žadatelů. Tvrzení o podílu žadatelů na trhu je navíc věcně nesprávné.
6.2.2.3. Růst
(410)
Vzhledem k vývoji během posuzovaného období byl pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie o 19 % daleko výraznější než 14 % pokles spotřeby Unie. V důsledku toho během stejného období významně poklesl také podíl výrobního odvětví Unie na trhu, a to o 5 procentních bodů.
6.2.2.4. Výše napadnutelných subvencí
(411)
Výše napadnutelných subvencí v případě ČLR, jež je specifikována výše v oddíle věnovaném subvencím, je značná. Vzhledem k objemu a cenám subvencovaného dovozu nelze dopad skutečného subvenčního rozpětí považovat za zanedbatelný.
6.2.3. ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE ČTYŘ REPREZENTATIVNÍCH VÝROBCŮ V UNII (MIKROEKONOMICKÉ UKAZATELE)
6.2.3.1. Průměrné jednotkové ceny čtyř reprezentativních výrobců v Unii
(412)
Průměrné prodejní ceny ze závodu, za něž čtyři reprezentativní výrobci v Unii prodávali na trhu Unie dotčený výrobek odběratelům, kteří nejsou ve spojení, zůstaly v průběhu let celkově stabilní, pouze s výjimkou roku 2007, kdy se mírně zvýšily.
Tabulka 5
Ceny výrobců v Unii
Ceny výrobců v Unii
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Průměrná cena (v EUR/t)
692
717
691
699
Index
100
104
100
101
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
6.2.3.2. Stav zásob
(413)
Zásoby v období šetření představovaly asi 10 % objemu výroby. Stav zásob čtyř reprezentativních výrobců v Unii se během posuzovaného období zvýšil o 10 %, a to zejména mezi léty 2006 a 2007 a později mezi rokem 2008 a obdobím šetření. Toto zvyšování se pozoruhodně časově shodovalo s prudkým nárůstem levného subvencovaného dovozu z ČLR.
Tabulka 6
Stav zásob
Stav zásob
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Stav zásob (v tunách)
278 265
298 547
296 387
306 588
Index
100
107
107
110
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
6.2.3.3. Zaměstnanost, mzdy a produktivita
Tabulka 7
Zaměstnanost
Zaměstnanost
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Zaměstnanost - v ekvivalentech plného pracovního úvazku (FTE)
7 756
7 487
7 207
6 197
Index
100
97
93
80
Mzdové náklady (v EUR/FTE)
54 053
54 948
57 026
58 485
Index
100
102
105
108
Produktivita (v jednotkách/FTE)
453
478
486
484
Index
100
106
107
107
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(414)
V důsledku uzavření některých papíren a konsolidace čtyř reprezentativních výrobců v Unii se během posuzovaného období počet zaměstnanců výrazně snížil, a to o 20 % (téměř 1 600 pracovních míst).
(415)
Nárůstu efektivity bylo dosaženo zvýšením a udržením vysokého výkonu na jednoho zaměstnance dokonce i v době značného propouštění v letech 2007 a 2008. Mzdové náklady trvale rostly, přičemž za posuzované období se zvýšily celkem o 8 %.
6.2.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic
Tabulka 8
Ziskovost
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Ziskovost
-1,08 %
-0,20 %
-2,49 %
2,88 %
Změna (100=2006)
+0,88 %
-1,41 %
+3,95 %
Peněžní tok (v tisících EUR)
260 047
211 036
172 570
336 753
Index
100
81
66
129
Investice (v tisících EUR)
151 900
151 027
127 845
87 875
Index
100
99
84
58
Návratnost investic
-0,73 %
-0,54 %
-2,73 %
0,39 %
Změna (100=2006)
+0,19 %
-2,00 %
+1,12 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(416)
Čtyři reprezentativní výrobci v Unii utrpěli v letech 2006 až 2008 ztráty a finanční situace se začala zlepšovat teprve v roce 2009, kdy světová cena buničiny, která je hlavní surovinou, výjimečně zaznamenala výrazný pokles v důsledku hospodářského útlumu. Toto snížení cen buničiny (o 20 %) bylo považováno za mimořádně velký pokles, který přímo přispěl ke zlepšení finanční situace v období šetření. Je třeba poznamenat, že se ceny buničiny od konce období šetření vrátily na úroveň před jeho začátkem.
(417)
Trend, který vykazuje peněžní tok, tj. schopnost výrobců samofinancovat své činnosti, do značné míry odráží vývoj ziskovosti. V důsledku toho vykazuje peněžní tok mimořádné zvýšení v období šetření díky klesajícím cenám buničiny. Návratnost investic vykázala nepříznivý vývoj v souladu se zápornými výsledky zisku dosaženými čtyřmi reprezentativními výrobci v Unii do roku 2008 a kladným trendem během období šetření v důsledku mimořádných úspor nákladů díky nízkým cenám buničiny.
(418)
V návaznosti na výše uvedené skutečnosti se schopnost čtyř reprezentativních výrobců v Unii investovat snížila, jelikož se během posuzovaného období s výjimkou období šetření výrazně zhoršil peněžní tok. V důsledku toho investice během posuzovaného období klesly o 35 % a omezily se na instalaci kogeneračních zařízení, která výrobcům v Unii pomohla zmírnit vliv neustále rostoucích nákladů na energii.
(419)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že zvýšení ziskovosti by se nemělo považovat za omezený případ na základě výjimečného poklesu nákladů na suroviny. Pokles nákladů prospěl všem místním i čínským výrobcům, nikoli jen žadatelům, a proto průlom v ziskovosti nebyl založen výlučně na poklesu nákladů, ale vyplýval spíše ze změny cenového chování žadatelů.
(420)
Uvedený vyvážející výrobce také tvrdil, že na ziskovost mají vliv spíše ceny bezdřevého natíraného papíru, a nikoli ceny buničiny. Bylo však zjištěno, že když ceny buničiny v roce 2009 prudce klesly, zůstaly ceny bezdřevého natíraného papíru stabilní a důsledkem byl růst zisku. Jelikož ceny zůstaly nezměněné, nebylo možné stanovit korelaci mezi cenami a ziskovostí v tomto konkrétním období.
(421)
Míra ziskovosti je ukazatel, který se analyzuje na úrovni reprezentativních výrobců v Unii, a nikoli na úrovni žadatelů, jak navrhla dotyčná zúčastněná strana. Analýza získaných informací ukázala přímou souvislost mezi výjimečným poklesem cen buničiny, která je hlavní surovinou, a zvýšením ziskovosti, přičemž stabilní ceny hotových výrobků skutečně sehrály ve zlepšení ziskovosti svou roli. Ačkoli tomu tak pravděpodobně bylo i v případě ostatních výrobců na trhu, nemá to žádný vliv na závěr, že toto dočasné zlepšení ziskovosti bylo způsobeno výjimečným poklesem cen surovin v období šetření.
6.2.3.5. Schopnost získávat kapitál
(422)
Papírenský průmysl se obecně vyznačuje vysokou zadlužeností spojenou s významnými investicemi do stálých aktiv. V důsledku ztrát utrpěných během převážné části posuzovaného období byla narušena také schopnost čtyř reprezentativních výrobců v Unii získávat kapitál a financovat své aktivity za přiměřených finančních nákladů. Tak tomu bylo zejména v roce 2008, kdy musel být jeden ze čtyř reprezentativních výrobců v Unii refinancován při významné výši rizikové prémie, zatímco nejmenší reprezentativní výrobce se v roce 2008 dostal do platební neschopnosti a převzal jej jiný výrobce v Unii.
6.3. ZÁVĚR O ÚJMĚ
(423)
Šetření prokázalo, že se během posuzovaného období zhoršovala většina ukazatelů újmy, jako je objem výroby (-20 %), využití kapacity (-10 %), objem prodeje na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení (-19 %), a podíl na trhu (-5 procentních bodů). Kromě toho byly až do roku 2008 velmi nepříznivě ovlivněny ukazatele újmy související s finančními výsledky čtyř reprezentativních výrobců v Unii, jako je návratnost investic a ziskovost. Náhlé zvýšení ziskovosti v období šetření bylo způsobeno čistě dočasným a výjimečným poklesem světových cen buničiny v období šetření. Je třeba poznamenat, že i během období šetření byla míra ziskovosti velmi nízká a nebyla považována za faktor, který by mohl změnit závěr, že čtyři reprezentativní výrobci v Unii byli ve velmi slabé finanční pozici.
(424)
Šetření také ukázalo, že výše uvedený obraz újmy lze vysvětlit zejména skutečností, že i přes své restrukturalizační úsilí a zlepšení produktivity nebyli čtyři reprezentativní výrobci v Unii schopni zvýšit své ceny bezdřevého natíraného papíru nad úroveň pokrývající náklady nebo na úroveň udržitelné ziskovosti. Je to způsobeno hlavně cenovým podbízením čínskými vývozci během období šetření, které má významný vliv na trhu, kde je vysoká transparentnost cen. V období šetření se čtyřem reprezentativním výrobcům v Unii podařilo snížit své výrobní náklady prostřednictvím dalšího zlepšování produktivity a v důsledku poklesu cen buničiny, ke kterému došlo zejména v druhé polovině období šetření. Jelikož se zlepšila rovnováha nabídky a poptávky na trhu v důsledku snahy výrobců řešit strukturální přebytek kapacity prostřednictvím konsolidace a uzavírání výrobních závodů, mohly být ceny bezdřevého natíraného papíru udržovány na stabilní úrovni. Čtyři reprezentativní výrobci v Unii však nebyli schopni zvýšit své prodejní ceny na úroveň, která by poskytla takové míry ziskovosti, které jsou nezbytné pro dlouhodobou životaschopnost.
(425)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, jedna strana tvrdila, že bezdřevý natíraný papír používaný pro kotoučové tiskařské stroje by měl být zahrnut do rozsahu působnosti tohoto šetření. Na základě tohoto tvrzení strana uvedla, že vynětím tohoto výrobku ze stanovení podstatné újmy a analýzy trendů se zkreslil obraz o újmě. Na základě závěrů uvedených ve 20. a 22. až 25. bodě odůvodnění, tedy že bezdřevý natíraný papír používaný pro kotoučové tiskařské stroje a bezdřevý natíraný papír používaný při archovém tisku jsou různé výrobky, však bylo toto tvrzení odmítnuto.
(426)
Stejná strana tvrdila, že akvizice jednoho výrobce v Unii jedním ze čtyř reprezentativních výrobců v Unii v roce 2008 bylo důkazem, že tito čtyři reprezentativní výrobci v Unii jsou v poměrně dobrém stavu. Za prvé je třeba poznamenat, že podstatná újma se posuzuje na základě situace výrobního odvětví Unie, a nikoli na základě konkrétní situace jediného výrobce. Jak je uvedeno ve 423. bodě odůvodnění, většina ukazatelů újmy vykázala během sledovaného období zápornou tendenci prokazující zhoršení situace výrobního odvětví Unie. Akvizice byla navíc považována za součást restrukturalizačního úsilí výrobního odvětví Unie během posuzovaného období. V každém případě je třeba poznamenat, že při analýze makroekonomických ukazatelů, jako je objem výroby, kapacita, objem prodeje a podíl na trhu, měla tato akvizice neutrální účinek, jelikož makroekonomické ukazatele se posuzují s ohledem na všechny výrobce v Unii tvořící výrobní odvětví Unie definované ve 372. bodě odůvodnění. Jinými slovy, tyto faktory by měly v případě změny vlastnictví zůstat celkově nezměněné.
(427)
Po poskytnutí informací strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy o tom, že výrobci v Unii, kteří podali podnět, utrpěli podstatnou újmu. Naopak, tito výrobci vykazovali v období šetření celkově vyrovnané hospodářské výsledky a vyšší ziskovost.
(428)
Za prvé, stav výrobního odvětví Unie se analyzuje na úrovni reprezentativních výrobců v Unii, a ne na úrovni výrobců, kteří podali podnět, jak navrhovaly strany.
(429)
Za druhé, jak již bylo uvedeno ve 409. bodě odůvodnění, tyto strany patrně vyvodily své závěry na základě jiných souborů údajů a informací, než jsou ty, které byly zjištěny při šetření a jsou uvedeny výše. Tyto závěry jsou tudíž věcně chybné. Analýza, kterou strany provedly, navíc nebyla důsledná, neboť při ní byly použity dva různé soubory údajů pro makroukazatele a mikroukazatele.
(430)
Dále bylo uváděno, že zvýšení ziskovosti je třeba chápat také jako důsledek restrukturalizačního úsilí výrobního odvětví včetně snížení výroby, počtu zaměstanců a nárůstu produktivity. V tomto případě nelze posledně zmiňované činitele považovat za jediné ukazatele újmy, nýbrž je třeba posuzovat všechny ukazatele újmy dohromady.
(431)
V čl. 8 odst. 2 základního nařízení se uvádějí hospodářské činitele a ukazatele, které mají být posouzeny při zkoumání účinků subvencovaného dovozu na výrobní odvětví Unie. Zmíněné ustanovení výslovně uvádí, že výčet činitelů není vyčerpávající a žádné z těchto kritérií není nezbytně rozhodující. Proto ačkoli činitele musí být posouzeny jednotlivě, závěry by se měly vyvodit na základě analýzy všech činitelů.
(432)
Strany se rovněž vyjádřily k možné hrozbě další podstatné újmy v souvislosti s obrovským budováním kapacit, ke kterému dochází u čínských výrobců za podpory státní politiky a subvencí. Oblastí působnosti šetření byla existence podstatné újmy, a nikoli hrozba další podstatné újmy. Uvedené připomínky proto nemohly ovlivnit zjištění a nemohly být vzaty v úvahu.
(433)
Z výše uvedených skutečností by měl být vyvozen závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
7. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
7.1. ÚVOD
(434)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení se zkoumalo, zda byla podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobena subvencovaným dovozem z dotčené země. Dále byly zkoumány kromě subvencovaného dovozu i další známé činitele, které mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, aby se zajistilo, že jakákoli újma způsobená těmito jinými činiteli nebude připisována subvencovanému dovozu.
7.2. ÚČINEK SUBVENCOVANÉHO DOVOZU
(435)
Je třeba poznamenat, že trh Unie s bezdřevým natíraným papírem se vyznačuje vysokým stupněm koncentrace kupní síly a transparentnosti cen prostřednictvím cenových nabídek. Bezdřevý natíraný papír je navíc výrobkem komoditního typu a neumožňuje významné cenové rozdíly mezi různými zdroji. Velká část výrobků se prodává prostřednictvím obchodníků, kteří nutí výrobní odvětví Unie udržovat ceny v souladu s levným subvencovaným dovozem. Proto mají ceny dováženého bezdřevého natíraného papíru, z něhož 35 % pocházelo během období šetření z ČLR, obecně významný vliv na úroveň cen na trhu Unie.
(436)
Šetření ukázalo, že objem subvencovaného dovozu z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl (+183 %). Subvencovaný dovoz z ČLR se od roku 2006 do roku 2007 nejprve zdvojnásobil, zatímco ceny byly v roce 2007 o 2 % nižší než v předchozím roce. V roce 2008 zůstal dovoz z ČLR stabilní, zatímco průměrné ceny klesly o další 1 %. Objem čínského dovozu (+71 %) a jeho podíl na trhu (+120 %) v období šetření opět dramaticky vzrostly, přičemž ceny se snížily (-5 %) a byly nižší než ceny čtyř reprezentativních výrobců v Unii o 7,6 %, čímž vyvíjely tlak na ceny na trhu Unie a bránily výrobcům v Unii ve zvýšení jejich cen na ziskovou úroveň.
(437)
Je nutno připomenout, že během posuzovaného období spotřeba v Unii klesla zhruba o 14 %. Výrobní odvětví Unie čelilo značnému poklesu objemu prodeje (o 19 %). Tento pokles prodeje však byl mnohem výraznější než pokles poptávky a vedl ke snížení podílu na trhu o 5 procentních bodů. Čínský dovoz zároveň zvýšil svůj podíl na trhu přibližně o 3 procentní body. To ukazuje, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu byl z velké části převzat subvencovaným dovozem z ČLR.
(438)
Má se tudíž za to, že pokračující tlak vyvíjený na trhu Unie levným subvencovaným dovozem z ČLR výrobnímu odvětví Unie neumožnil přizpůsobit své prodejní ceny zvýšeným nákladům na suroviny, zvláště v roce 2008, kdy ceny buničiny dosáhly nejvyšších hodnot. To vedlo ke ztrátě podílu na trhu a snížení ziskovosti výrobního odvětví Unie. Několik zúčastněných stran argumentovalo během šetření a po poskytnutí informací tím, že dovoz z ČLR nemá významný dopad, pokud jde o objem a ceny. Tvrdily, že dovoz z ČLR nerostl v průběhu let výrazně, nýbrž postupně, a jeho dopad byl tedy poměrně omezený a neměl by být pro účely určení újmy nadhodnocován.
(439)
Tyto strany dále tvrdily, že čínské ceny, přestože byly pod úrovní cen v Unii, neměly žádný dopad na relativně stabilní ceny výrobního odvětví Unie. Jeden vyvážející výrobce zpochybnil zjištění Komise, podle nějž způsobily čínské ceny stlačování cen. Uvedl, že v roce 2009, kdy čínské ceny dále klesly, nejenže zaznamenaly ceny výrobního odvětví Unie nárůst, ale dokonce tomuto odvětví umožnily dosáhnout zisku.
(440)
Vývoj čínského dovozu je podrobně analyzován ve 380. bodě odůvodnění a závěrem je, že nárůst objemu nelze považovat za nevýznamý.
(441)
Pokud jde o ceny, představují ceny čínského dovozu cenové podbízení vůči cenám reprezentativních výrobců v Unii o 7,6 %, což je na trhu s transparentními cenami považováno za značně vysoké procento. Jak je zaznamenáno ve 412. bodě odůvodnění, byly ceny reprezentativních výrobců v Unii v posuzovaném období skutečně stabilní, výjimečně pak vzrostly v roce 2007, kdy nedošlo k nárůstu čínského vývozu. V roce 2009 byli výrobci v Unii schopni udržet ceny na stabilní úrovni za cenu další ztráty podílu na trhu a poklesu ziskovosti v důsledku kombinace těchto stabilních cen a nižších nákladů na suroviny.
(442)
Jeden čínský vyvážející výrobce tvrdil, že dovoz bezdřevého natíraného papíru z Číny nemá dopad na ceny výrobního odvětví Unie, neboť tyto ceny nejsou srovnatelné s bezdřevým natíraným papírem vyráběným a prodávaným reprezentativními výrobci v Unii, jelikož při určování cenového podbízení a cenové úrovně nepůsobící újmu bylo porovnáno pouze 10 % prodeje uskutečněného reprezentativními výrobci v Unii. Poznamenává se, že při tomto stanovení se vychází z plně porovnatelných výrobků, jejichž všechny vlastnosti si přímo odpovídají, aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání. Bezdřevý natíraný papír vyráběný výrobci v Číně a v Unii jsou však obecně srovnatelnými výrobky, jak se konstatuje v 50. bodě odůvodnění, a proto si na trhu Unie přímo konkurují.
(443)
Dále se se tvrdilo, že zjištění, že trh s bezdřevým natíraným papírem je komoditním trhem charakteristickým vysokou mírou transparentnosti, není správné, neboť výrobci v Unii prodávají přibližně polovinu svých výrobků přímo konečným uživatelům. V rozporu s tímto tvrzením prodávají reprezentativní výrobci v Unii většinu svých výrobků prostřednictvím obchodních zástupců, přímo či nepřímo (takzvaný indentní prodej, kdy jsou výrobky zasílány přímo zákazníkovi, avšak objednávání a fakturace probíhají prostřednictvím obchodníků). Obchodní zástupci skutečně hrají při dodávkách výrobků a zajišťování cenové transparentnosti na trhu klíčovou roli.
(444)
S ohledem na trend v dovozu z ČLR, jenž nelze hodnotit jako nevýznamný, však bylo zjištěno, že výrazný nárůst levného subvencovaného dovozu z ČLR měl značný nepříznivý dopad na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie.
7.3. VLIV DALŠÍCH ČINITELŮ
7.3.1. VÝVOJ SPOTŘEBY NA TRHU UNIE A HOSPODÁŘSKÁ KRIZE
(445)
Jak je uvedeno v 378. bodě odůvodnění, spotřeba bezdřevého natíraného papíru v Unii se v roce 2007 nejprve zvýšila, načež v roce 2008 a v období šetření klesla. Během posuzovaného období výrobní odvětví Unie přišlo o část svého podílu na trhu. Jeden ze spolupracujících vývozců v ČLR a čínská vláda tvrdili, že snížení objemu prodeje u výrobního odvětví Unie, jeho podílu na trhu a objemu výroby bylo způsobeno poklesem spotřeby, který byl důsledkem hospodářské krize a rozšíření elektronických médií, a nemělo by být připisováno dovozu z ČLR. Na podporu tohoto tvrzení citovala čínská vláda Manifest konkurenceschopnosti a zaměstnanosti (Manifesto for Competitiveness and Employment) (dále jen „manifest“), který vydal papírenský a celulózový průmysl v červnu 2009.
(446)
Přestože nelze přehlížet, že tento nepříznivý vývoj spotřeby Unie mezi rokem 2007 a obdobím šetření, ať už byly jeho příčiny jakékoli, měl nepříznivý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, pokud jde o objem prodeje a výrobu, stojí rovněž za zmínku, že se čínským vývozcům v téže době a zejména od roku 2008 do roku 2009 podařilo zvýšit svůj objem prodeje a podíl na trhu prostřednictvím cenového tlaku, jejž subvencovaný dovoz na trhu způsoboval.
(447)
Manifest, na nějž se čínská vláda odvolala, se týká celého odvětví papírenského a celulózového průmyslu a slouží obecnému politickému účelu. Na základě údajů v tomto dokumentu nebylo možno učinit žádné oddělené závěry o výrobě ani prodeji dotčeného výrobku. Nelze tedy vyvodit, platí-li teze a konstatování v manifestu bezezbytku na dotčený výrobek. Jelikož navíc šetření neprokázalo, že by mezi finanční krizí a podstatnou újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, existovala významná souvislost, musel být tento argument odmítnut.
(448)
S ohledem na výše uvedené se má za to, že zhoršení hospodářské situace výrobního odvětví Unie bylo způsobeno především výrazným nárůstem subvencovaného dovozu z ČLR a cenovým podbízením uplatňovaným čínskými vývozci, a nikoli klesající spotřebou. Přestože pokles poptávky k újmě přispěl, nemohl narušit příčinnou souvislost mezi utrpěnou podstatnou újmou a zvýšením subvencovaného dovozu.
7.3.2. CENY SUROVINY
(449)
Průměrné výrobní náklady čtyř reprezentativních výrobců v Unii se mírně zvýšily (o 2 %) mezi lety 2006 a 2008 a klesly o 5 % v období šetření. Šetření ukázalo, že náklady čtyř reprezentativních výrobců v Unii na výrobu bezdřevého natíraného papíru obecně sledovaly stejný trend jako vývoj cen buničiny, jedné z hlavních surovin při výrobě papíru. Průměrná cena buničiny se mezi roky 2006 a 2008 zvýšila o 8 % a poté od konce roku 2008 do posledního měsíce období šetření prudce klesala. Cena buničiny byla v roce 2009 průměrně o 19 % nižší než v předchozím roce.
(450)
Při neexistenci subvencování působícího újmu výrobnímu odvětví Unie by bylo možno očekávat pravidelné úpravy cen tak, aby odrážely vývoj jednotlivých složek výrobních nákladů. Až do roku 2008 k tomu však nedocházelo. Výrobci v Unii byli ve skutečnosti nuceni udržovat nízké prodejní ceny, i když ceny buničiny v roce 2008 rostly, aby mohli konkurovat levnému subvencovanému dovozu z ČLR, což v té době vedlo k značnému poklesu jejich ziskovosti. V období šetření se situace zlepšila v důsledku abnormálního poklesu cen buničiny, zatímco ceny bezdřevého natíraného papíru se podařilo ve stejné době udržet na stabilní úrovni. Avšak i v tomto výjimečném období stále velmi nízké úrovně zisku nedovolily čtyřem reprezentativním výrobcům v Unii zotavit se z dopadů pokračujících subvenčních praktik. Navzdory snížení nákladů na surovinu se skutečně ještě nepodařilo zvýšit cenové hladiny natolik, aby bylo dosaženo solidních ziskových rozpětí nezbytných pro toto kapitálově náročné výrobní odvětví.
(451)
Vyslovuje se tudíž závěr, že subvencovaný dovoz z ČLR, který byl levnější než ceny čtyř reprezentativních výrobců v Unii, stlačil ceny na trhu Unie a zabránil těmto čtyřem reprezentativním výrobcům v Unii zvýšit prodejní ceny tak, aby pokryli své náklady nebo dosáhli přiměřené ziskovosti. Vzhledem k tomu, že ceny suroviny v období šetření výrazně klesaly, bylo zjištěno, že nemohly mít vliv na podstatnou újmu, kterou výrobní odvětví Unie během téže doby utrpělo.
7.3.3. VÝVOZNÍ VÝKONNOST REPREZENTATIVNÍCH UNIJNÍCH VÝROBCŮ
(452)
Vedle dovozu subvencovaných výrobků byla jakožto jeden ze známých činitelů, které se mohly spolupodílet na újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, posuzována rovněž vývozní výkonnost, aby se prokázalo, že subvencovanému dovozu není přičítána možná újma způsobená těmito ostatními faktory. Tato analýza ukázala, že během posuzovaného období vývoz čtyř reprezentativních výrobců v Unii určený subjektům, které nejsou ve spojení, představoval důležitou část jejich prodeje (kolem 26 %). Přestože objem vývozu v posuzovaném období rovněž klesl o 16 %, byla ztráta objemu vývozu méně výrazná než ztráta objemu prodeje na trhu Unie (19 %). Proto se dospělo k závěru, že snížením objemu vývozu nelze vysvětlit úroveň újmy, kterou čtyři reprezentativní výrobci v Unii utrpěli. Vzhledem k tomu, že vývoz hraje důležitou úlohu při udržování vysoké úrovně využití kapacity, aby se pokryly vysoké fixní náklady na investice do strojního zařízení, bylo zjištěno, že ačkoliv se vývozní výkonnost zhoršovala, měl vývoz celkově kladný vliv. V souladu s tím se má za to, že i když snížení vývozní aktivity mohlo přispět k celkovému zhoršení situace výrobního odvětví Unie, tato aktivita přeci jen zmírnila ztráty utrpěné na trhu Unie, a tudíž není taková, aby narušila příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(453)
Jedna ze zúčastněných stran tvrdila, že výrobní odvětví Unie utrpělo výrazný pokles vývozu v důsledku silného kurzu eura vůči americkému dolaru a že újma způsobená tímto činitelem by neměla být přičítána dovozu z ČLR. Jak je uvedeno výše, zhoršení vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie, ať už jsou jeho příčiny jakékoli, není hlavním důvodem újmy, kterou výrobci utrpěli, a nenarušuje tudíž příčinnou souvislost uvedenou ve 444. bodě odůvodnění.
7.3.4. DOVOZ Z DALŠÍCH TŘETÍCH ZEMÍ
(454)
Vývoj objemu a cen dovozu z jiných třetích zemí od roku 2006 do období šetření byl následující:
Tabulka 9
Dovoz ze třetích zemí
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Švýcarsko
Dovoz (v tunách)
194 748
191 636
226 736
172 233
Index
100
98
116
88
Podíl na trhu
3,7 %
3,5 %
4,2 %
3,8 %
Index
100
95
115
103
Cena (v EUR/t)
787
782
758
793
Index
100
99
97
105
Indonésie
Dovoz (v tunách)
19 834
30 714
27 178
49 877
Index
100
155
137
251
Podíl na trhu
0,4 %
0,6 %
0,5 %
1,1 %
Index
100
149
135
292
Cena (v EUR/t)
855
818
845
681
Index
100
96
99
80
Jižní Korea
Dovoz (v tunách)
45 154
65 251
46 498
46 068
Index
100
145
103
102
Podíl na trhu
0,9 %
1,2 %
0,9 %
1,0 %
Index
100
139
102
118
Cena (v EUR/t)
562
669
664
618
Index
100
119
118
110
Všechny ostatní země
Dovoz (v tunách)
58 623
70 984
62 844
100 711
Index
100
121
107
172
Podíl na trhu
1,1 %
1,3 %
1,2 %
2,2 %
Index
100
117
106
199
Cena (EUR/tuna)
962
860
914
824
Index
100
89
95
86
Zdroj: Eurostat.
(455)
K hlavním ostatním třetím zemím vyvážejícím bezdřevý natíraný papír na trh Unie patří především Švýcarsko, Indonésie a Jižní Korea. Z vývoje objemů dovozu je patrné, že zvýšení dovozu z ČLR bylo výraznější než z jakékoli jiné z ostatních třetích zemí. Co se týče dovozu ze Švýcarska, ten byl prodáván vždy za podstatně vyšší ceny než výrobky dovážené z ČLR. Podíl švýcarských výrobků na trhu zůstal poměrně stabilní s výjimkou roku 2008, kdy se přechodně zvýšil na více než 4 %, načež v období šetření opět klesl přibližně na úroveň roku 2006. Bezdřevý natíraný papír dovážený ze Švýcarska byl tvořen především výrobou jedné společnosti vlastněné jedním ze čtyř reprezentativních výrobců v Unii a vyšší jednotkové ceny mohly být spojeny s různými druhy sortimentní skladby a prodejní struktury. Pokud jde o dovoz z Indonésie, ten se do Unie uskutečňoval také za vyšší ceny než v případě čínských výrobků, s výjimkou období šetření, kdy ceny klesly, velmi pravděpodobně z velké části v důsledku poklesu cen buničiny. Výsledný nárůst dovozu, který však během období šetření zůstal v objemovém vyjádření na nízké úrovni, vedl k podílu na trhu, který v té době také zůstal na nízké úrovni. Dovoz z Jižní Koreje přicházel do Unie v malých množstvích během celého posuzovaného období a podíl na trhu zůstal neměnný. I když byly korejské dovozní ceny srovnatelné s dovozními cenami z ČLR, korejské ceny nevykazovaly trvale klesající tendenci, jak tomu bylo u čínského dovozu po celé posuzované období. Dovoz ze všech dalších zemí měl podstatně vyšší ceny než dovoz z ČLR a objemy dovozu byly nízké.
(456)
Z výše uvedených skutečností by měl být vyvozen závěr, že dovoz z těchto třetích zemí nepřispěl k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
7.3.5. STRUKTURÁLNÍ PŘEBYTEK KAPACITY
(457)
Jeden spolupracující vývozce v ČLR tvrdil, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena jeho nadměrnou kapacitou. Snížení kapacity a konsolidace výrobního odvětví Unie proto nebyly důsledkem čínského dovozu, nýbrž je třeba považovat je za opatření proti nadměrné kapacitě. Šetření však ukázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo ztráty v posuzovaném období, a to zejména v roce 2008, navzdory restrukturalizaci výrobců, protože, jak je uvedeno ve 435. až 444. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie stále nedokázalo zvýšit své ceny na úroveň přesahující jeho náklady. Tato situace byla způsobena hlavně cenovým tlakem subvencovaného dovozu, který probíhal za ceny nižší, než byly ceny výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(458)
Rovněž bylo namítnuto, že restrukturalizační úsilí výrobního odvětví Unie bylo završeno v roce 2009 fúzí dvou velkých výrobců, která vedla k okamžitému zlepšení situace výrobního odvětví Unie. Snahy o restrukturalizaci probíhaly od roku 2000 až do začátku období šetření. Pozitivní výsledek uvedené fúze by se byl musel projevit ve zlepšení využití kapacity a alespoň vyrovnaném objemu prodeje, oba tyto činitele se však v období šetření zhoršily. Na druhou stranu bylo zjištěno, že zvýšení ziskovosti výrobního odvětví Unie v období šetření bylo primárně a přímo způsobeno výjimečným jednorázovým poklesem cen buničiny. Tato námitka proto musela být odmítnuta.
7.4. ZÁVĚR O PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(459)
Výše uvedená analýza prokázala, že se během posuzovaného období podstatně zvýšil objem levného subvencovaného dovozu pocházejícího z ČLR i jeho podíl na trhu. Kromě toho bylo zjištěno, že tento dovoz probíhal za subvencované ceny, které byly nižší než ceny, jež si na trhu Unie za podobné druhy výrobků účtovalo výrobní odvětví Unie.
(460)
Uvedené zvýšení objemu levného subvencovaného dovozu z ČLR a jeho podílu na trhu se časově shodovalo s celkovým snížením poptávky na trhu Unie mezi rokem 2006 a obdobím šetření a také s nepříznivým vývojem podílu výrobců v Unii na trhu v téže době. Ve stejné době byl zaznamenán nepříznivý vývoj hlavních ukazatelů hospodářské a finanční situace výrobního odvětví Unie, jak je uvedeno ve 423. bodě odůvodnění.
(461)
Zkoumání ostatních známých činitelů, které mohly způsobit újmu výrobnímu odvětví Unie, ukázalo, že tyto činitele nejsou takové, aby narušily příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(462)
Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě odlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu působícího újmu, se vyvozuje závěr, že subvencovaný dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 5 základního nařízení.
8. ZÁJEM UNIE
8.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(463)
V souladu s článkem 31 základního nařízení bylo zkoumáno, zda navzdory výše uvedeným zjištěním neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Za tímto účelem a v souladu s čl. 31 odst. 1 základního nařízení byl na základě všech předložených důkazů zvážen pravděpodobný dopad možných opatření na výrobce v Unii, dovozce, obchodníky, distributory a uživatele dotčeného výrobku a rovněž pravděpodobné následky nepřijetí opatření.
8.2. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
(464)
Výrobní odvětví Unie jako celek tvoří čtrnáct známých výrobců, kteří podle odhadu sdružení CEPIFINE představují zhruba 98 % výroby bezdřevého natíraného papíru v Unii. Výrobci působí v různých členských státech Unie a v souvislosti s výrobou dotčeného výrobku přímo zaměstnávají více než 11 000 lidí.
(465)
Dva ze známých výrobců se postavili proti zahájení šetření, avšak neposkytli žádné další informace a nespolupracovali při šetření. Na základě dostupných informací, a zejména na základě údajů poskytnutých sdružením CEPIFINE, jež ukázaly zhoršení situace výrobního odvětví Unie, však lze důvodně předpokládat, že tyto dvě společnosti byly subvencovaným dovozem rovněž nepříznivě ovlivněny. Skutečnost, že tyto dvě společnosti při šetření nespolupracovaly, tedy nebyla považována za známku toho, že by se jejich situace lišila od situace ostatních výrobců v Unii.
(466)
Výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Je třeba připomenout, že většina ukazatelů újmy během posuzovaného období vykazovala zápornou tendenci. Vážné dopady se projevily zejména u ukazatelů újmy týkajících se finanční výkonnosti čtyř reprezentativních výrobců v Unii, jako je například ziskovost a návratnost investic, a to navzdory mírnému zlepšení v období šetření. Pokud by nebyla přijata opatření, hospodářská situace výrobního odvětví Unie by se s velkou pravděpodobností dále zhoršovala.
(467)
Předpokládá se, že uložením vyrovnávacích cel budou na trhu Unie znovu nastoleny účinné a rovné obchodní podmínky, které výrobnímu odvětví Unie umožní upravit ceny bezdřevého natíraného papíru tak, aby odrážely jednotlivé nákladové složky. Lze očekávat, že by výrobní odvětví Unie mohlo díky uloženým opatřením získat zpět přinejmenším část podílu na trhu, o který během posuzovaného období přišlo, což by mělo další příznivý dopad na jeho hospodářskou situaci a ziskovost.
(468)
Byl tudíž vyvozen závěr, že by uložení konečných vyrovnávacích opatření na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
8.3. DOVOZCI A OBCHODNÍCI
(469)
Dotazníky byly zaslány čtrnácti známým dovozcům a obchodníkům v Unii, kteří nejsou ve spojení a byli uvedeni v podnětu. V průběhu šetření se přihlásilo několik dalších obchodníků (ve výrobním odvětví nazývaných též „kupci“). Nakonec spolupracovalo v rámci šetření třináct společností, i když někteří z těchto respondentů poskytli pouze částečné informace. Bylo zjištěno, že dovozci působí na trhu také jako obchodníci, a proto jsou všechny tyto zúčastněné strany nadále označovány jen jako „obchodníci“.
(470)
Šetření ukázalo, že všichni obchodníci nakupovali bezdřevý natíraný papír z více zdrojů a hlavně od výrobců v Unii. Dva obchodníci vůbec nenakupovali bezdřevý natíraný papír dovážený z ČLR nebo jej nakupovali jen příležitostně. Deset společností, které poskytly kvantitativní informace o svých nákupech dotčeného výrobku, představovalo dohromady 47 % celkového dovozu z ČLR. Dovoz, včetně dovozu z ČLR, představoval pouze omezenou část jejich celkového podnikání a jakýkoli nepříznivý dopad navrhovaných opatření bude tudíž pravděpodobně zanedbatelný. Všichni obchodníci uvedli, že bezdřevý natíraný papír vyráběný v Unii má velmi podobnou kvalitu jako bezdřevý natíraný papír vyráběný v ČLR a navzájem jsou tyto výrobky zaměnitelné. Šetření kromě toho potvrdilo, že existuje velké množství jiných dovozních zdrojů a obchodníci se mohou přeorientovat na tyto jiné zdroje dodávek, přinejmenším v dlouhodobém výhledu.
(471)
Dva dovážející obchodníci spoléhali při svých nákupech bezdřevého natíraného papíru hlavně na čínské zdroje. Obě tyto společnosti uvedly, že budou obtížně nakupovat výrobky od výrobců v Unii, protože existují tradiční prodejní kanály v důsledku minimálních objednacích množství požadovaných výrobci a distribuční smlouvy, jež se musí dodržovat. To však přímo neovlivnilo dostupnost bezdřevého natíraného papíru od výrobců v Unii, jelikož ti měli k dispozici dostatečnou volnou kapacitu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(472)
Pokud jde o možnost přenést případné zvýšení nákladů na své zákazníky, všichni spolupracující obchodníci se odvolávali na značnou transparentnost cen na trhu Unie a uváděli, že by mohli zvýšit své prodejní ceny pro konečné zákazníky pouze v případě, že by se cenová úroveň v Unii obecně zvýšila. Na tomto základě a vzhledem k tomu, že zamýšlený účinek vyrovnávacích cel spočívá mimo jiné ve zvýšení hladiny cen v Unii tak, aby pokrývaly náklady, se předpokládá, že dovozci by proto dokázali případné zvýšení cen způsobené vyrovnávacím clem přenést alespoň zčásti na své zákazníky. Je třeba také poznamenat, že jak je uvedeno výše, bylo zjištěno, že čínský dovoz tvoří jen velmi malou část celkového podnikání obchodníků, a proto by byl účinek vyrovnávacího cla obecně zanedbatelný. A konečně, má se také za to, že dovozci dosahují vyšší ziskovosti ze svého dalšího prodeje bezdřevého natíraného papíru nakupovaného od výrobců v ČLR, a proto by také byli schopni spokojit se s menším ziskem v důsledku toho, že by sami absorbovali alespoň částečné zvýšení nákladů.
(473)
Uložení konečných opatření by tudíž nemělo mít na dovozce a obchodníky celkově významný nepříznivý dopad.
8.4. UŽIVATELÉ
(474)
Dotazníky byly zaslány osmi známým uživatelům v Unii, kteří byli uvedeni v podnětu. Během šetření se přihlásilo několik dalších uživatelů. Dotazník úplně nebo částečně zodpovědělo celkem pět společností. Tyto společnosti sídlí po celé Unii a představují tiskařské a vydavatelské odvětví. Jelikož bylo zjištěno, že tržní podmínky a struktura nákladů jsou jiné u tiskáren než u vydavatelů, byl dopad opatření analyzován pro každou skupinu odděleně.
8.4.1. TISKÁRNY
(475)
Základní informace poskytla pouze jedna tiskárna. Podle informací, které tato tiskárna poskytla, je podíl bezdřevého natíraného papíru ve vztahu k celkovým nákladům na výrobu tiskovin poměrně vysoký. Z šetření vyplynulo, že tiskárny nakupují bezdřevý natíraný papír zejména od výrobců v Unii, přičemž bylo potvrzeno, že bezdřevý natíraný papír vyráběný v Unii a v ČLR má obdobnou jakost a že mezi obchodníky existuje silná cenová soutěž.
(476)
Tato tiskárna uvedla, že případné zvýšení cen bude mít významný nepříznivý vliv na její ziskovost. Bylo namítnuto, že tiskařský průmysl je již pod tlakem v důsledku strukturálního přebytku kapacity a případné zvýšení nákupních cen bezdřevého natíraného papíru by na tiskárny kladlo další tlak. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že vzhledem k malému množství čínského bezdřevého natíraného papíru používaného tiskárnami (které stále ještě většinu potřebného bezdřevého natíraného papíru nakupují od výrobců v Unii) se přímý dopad případného cla považuje za zanedbatelný. Pokud jde o obecné zvýšení cen na trhu Unie, mělo se za to, že tento nárůst cen by měl dopad na všechny hospodářské subjekty, a jeho účinek by proto byl neutrální.
8.4.2. VYDAVATELÉ
(477)
Pokud jde o vydavatelské odvětví, byly od společností obdrženy čtyři odpovědi na dotazník. Pouze jedna společnost nakupovala během období šetření menší množství bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR. Dvě z těchto společností poskytly kvantitativní údaje o své spotřebě bezdřevého natíraného papíru.
(478)
Celkově bylo zjištěno, že výrobky, ve kterých se využívá bezdřevý natíraný papír, představovaly průměrně 16 % celkového obratu těchto společností a že průměrný zisk dosažený v tomto oboru podnikání činil kolem 12 %. Dále bylo zjištěno, že těchto šest společností nakupovalo bezdřevý natíraný papír zejména od výrobců v Unii, zatímco jen jedna z nich využívala bezdřevý natíraný papír dovážený z ČLR. Další společnost začala nakupovat čínské výrobky teprve po uplynutí období šetření. Není tudíž pravděpodobné, že by uložení vyrovnávacích opatření na dovoz z ČLR mohlo mít vážný celkový dopad na vydavatelské odvětví, a to zejména vzhledem k nízkým objemům bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR, jež se v tomto odvětví používají. Kromě toho bylo zjištěno, že jsou tyto společnosti ziskové a mohly by přenést zvýšení cen na konečného zákazníka snadněji, protože je běžnější používání papíru určeného zákazníkem, kdy se používá při výrobě papír zakoupený samotným zákazníkem. A konečně, vydavatelé mají větší kupní sílu z důvodu úspor z rozsahu.
(479)
Podání předložila dvě sdružení tiskařského a vydavatelského průmyslu. Jedno se postavilo proti uložení cel, přičemž namítalo, že případné zvýšení cen by vedlo k vyšším nákladům a tím ke ztrátě konkurenceschopnosti a pracovních míst v navazujících odvětvích. Druhé zůstalo neutrální, avšak uvedlo, že by opatření mohla mít nepříznivý dopad na navazující odvětví, neboť by tiskařský průmysl mohl vlivem zvýšení cen přemístit výrobu jinam, čímž by zase vzrostl dovoz navazujících tiskařských výrobků.
(480)
Šetření ukázalo, že v rámci papírových výrobků existuje několik segmentů, co se týče očekávaného růstu, a že segment vysoce kvalitního tiskového papíru, ve kterém se bezdřevý natíraný papír především používá, stále ještě roste. Pokud jde o tvrzení, že by se ztráty přenesly na navazující trh, je toto tvrzení neurčité a nebylo podloženo žádnými informacemi nebo důkazy.
(481)
Po poskytnutí zjištění byl znovu vznesen argument o možném dopadu na navazující odvětví, který se opíral o skutečnost, že dovoz tiskařských výrobků z Číny v posledních letech rychle rostl a evidentně získal v rámci evropské spotřeby tiskařských výrobků značný podíl na trhu.
(482)
Jak bylo vysvětleno výše, byla spolupráce tiskáren omezená a na základě omezených kvantitativních informací, které byly získány, bylo zjištěno, že vzhledem k míře ziskovosti a podílu nákladů na bezdřevý natíraný papír na celkových nákladech může mít zvýšení cen na tiskárny skutečně citelný dopad. Většina tiskáren však v období šetření čínský papír přímo nenakupovala nebo nakupovala pouze ve velmi malém množství a množství čínského papíru používaného v tiskárnách je obecně nízké, a proto by byl přímý účinek cla zanedbatelný. Většina tiskáren také uvedla, že jelikož potřebují, aby dodací lhůty byly krátké, bude podíl přímých dodávek ze třetích zemí i nadále omezený.
(483)
Co se týče tvrzení o navazujících tiskařských výrobcích z Číny, je třeba poznamenat, že statistiky dovozu tiskařských výrobků pokrývají širokou škálu výrobků, které zahrnují i tiskařské výrobky, jež nejsou tištěny na bezdřevém natíraném papíře. Na základě dostupných informací nebylo možné posoudit, jak velká část výrobků dovážených z Číny je tištěna na dotčeném výrobku a co je tištěno na jiných typech papíru. Z poskytnutých informací je však známo, že tiskoviny pocházející z Číny představují speciální omezené kategorie knih, dětské knihy, kalendáře, balicí papír a pohlednice. U výrobků, u nichž je požadována aktuálnost, jako jsou časopisy vycházející každý týden či měsíc či jiné zpravodajské tiskoviny, je méně praktické, aby byly dováženy z Číny vzhledem k době nutné pro dovoz. Zatímco tisk některých tištěných výrobků je možné relokovat, existují výrobky, u nichž jsou blízkost a služby klíčové, a proto by na ně zahraniční konkurence neměla žádný vliv. Navíc i když je papír důležitou položkou nákladů v tiskařském průmyslu, jedná se rovněž o odvětví náročné na pracovní sílu, a náklady na práci proto mohou být důležitější motivací pro relokaci. Celkově však nelze vyloučit, že se zvýší dovoz výrobků tištěných na bezdřevém natíraném papíře, ale není možné nijak spolehlivě odhadnout, o jaké zvýšení by se mohlo jednat a do jaké míry by ovlivnilo konkurenceschopnost výrobců tiskovin, a jaký přímý dopad by tedy mohl nárůst cen mít na navazující tiskařské odvětví v Unii.
(484)
Z předložených informací je rovněž známo, že se tiskařský průmysl potýká se strukturálním přebytkem kapacity, což vede k neustálé restrukturalizaci odvětví. Jedním z hlavních motivů restrukturalizace byla i konsolidace výrobců papíru v rámci hodnotového řetězce. Jakékoli obtíže tiskařského průmyslu se zvyšováním cen se považují převážně za důsledek strukturálního přebytku kapacit přímo v tomto odvětví.
8.4.3. ZÁVĚR O UŽIVATELÍCH
(485)
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem se zdá, že dopad na uživatele v uvedených dvou odlišných odvětvích bude celkově omezený, i když na některé uživatele budou mít opatření uložená na dovoz z ČLR dopad pravděpodobně nepříznivý. Šetření kromě toho neodhalilo žádný významný dopad na uživatele, kteří nakupovali papír hlavně z jiných zdrojů než z ČLR. Většina uživatelů naopak uvedla, že jelikož pracují s krátkými dodacími lhůtami, je podíl dodávek z třetích zemí omezený. V neposlední řadě jsou obtíže tiskařského průmyslu při navyšování cen pokládány spíše za důsledek strukturálního přebytku kapacity, s nímž se tento průmysl potýká.
(486)
Uživatelé dále tvrdili, že by opatření mohla způsobit na trhu nedostatek na straně nabídky a delší dodací lhůty pro uživatele.
(487)
Zúčastněné strany, podle nichž by mohlo k případnému nedostatku na straně nabídky dojít, tento nedostatek nekvantifikovaly ani neodhadly. Uvedená tvrzení nejsou podle všeho doložena mírou využití kapacity na straně výrobců v Unii, jež v období šetření dosahovala 83 %, což znamenalo kapacitu asi jeden milion tun, která zůstala nevyužita. Nedostatek na straně nabídky je proto nepravděpodobný.
(488)
Proto byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací je nanejvýš pravděpodobné, že účinek vyrovnávacích opatření uložených na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR nebude mít podstatný nepříznivý dopad na uživatele dotčeného výrobku.
8.5. ZÁVĚR TÝKAJÍCÍ SE ZÁJMU UNIE
(489)
Z výše uvedených skutečností by měl být vyvozen závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie celkově neexistují přesvědčivé důvody proti uložení opatření na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR.
9. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
9.1. ÚROVEŇ PRO ODSTRANĚNÍ ÚJMY
(490)
Vzhledem k přijatým závěrům o subvencování, újmě, příčinné souvislosti a zájmu Unie by měla být uložena antisubvenční opatření, aby se předešlo vzniku další újmy výrobcům v Unii způsobené subvencovaným dovozem.
(491)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, kterou utrpěli výrobci v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(492)
Při výpočtu výše cla nezbytného pro odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že případná opatření by měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého by mohlo výrobní odvětví tohoto druhu přiměřeně dosáhnout v běžných podmínkách hospodářské soutěže, tzn. bez subvencovaného dovozu, z prodeje obdobného výrobku v Unii.
(493)
Žadatel požádal, aby byla cílová výše zisku stanovena nejméně na 10 %, přičemž ve svých argumentech vycházel z očekávaného ziskového rozpětí, které ve své klasifikační metodice používají nezávislé ratingové agentury, a ze ziskovosti dosahované jedním výrobcem působícím v jiném odvětví výroby papíru, které není dotčeno čínským dovozem.
(494)
Cílová výše zisku uvedená v podnětu a následné žádosti žadatele byla přezkoumána na základě odpovědí na dotazník a inspekcí na místě u reprezentativních výrobců v Unii. Bylo zjištěno, že by cílová výše zisku měla odrážet vysoké nároky na počáteční investice a riziko, jež jsou tomuto výrobnímu odvětví náročnému na kapitál vlastní, za situace, kdy by nedocházelo k dumpingovému či subvencovanému dovozu. Rovněž byly zohledněny náklady na investice do strojního zařízení. Bylo zjištěno, že ziskové rozpětí 8 % z obratu lze považovat za přiměřené minimum, jehož by mohli výrobci v Unii pravděpodobně dosáhnout, pokud by neexistovalo subvencování působící újmu.
(495)
Na tomto základě byla vypočtena cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobcům v Unii. Cena, která nepůsobí újmu, byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí ve výši 8 % k výrobním nákladům.
(496)
Vývozní prodej jedné ze společností ze skupiny jednoho spolupracujícího vyvážejícího výrobce byl vyloučen na základě důvodů vysvětlených v 382. bodě odůvodnění.
(497)
Nutné zvýšení cen pak bylo stanoveno na základě srovnání váženého průměru dovozních cen jednotlivých druhů výrobků u vyvážejících výrobců v ČLR a újmu nepůsobící ceny příslušných druhů výrobků prodávaných během období šetření výrobci v Unii na trhu Unie. Rozdíl zjištěný tímto porovnáním byl poté vyjádřen jako procentní podíl průměrné dovozní hodnoty CIF porovnávaných druhů výrobků.
9.2. KONEČNÁ OPATŘENÍ
(498)
Na základě výše uvedených závěrů o subvencování, újmě, příčinné souvislosti a zájmech Unie a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení se má za to, že na dovoz předmětného výrobku pocházejícího z ČLR by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo na úrovni nižší z hodnot odpovídajících subvenčnímu rozpětí a rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(499)
Rozpětí pro odstranění újmy, subvenční rozpětí a navrhované sazby konečného vyrovnávacího cla pro ČLR, vyjádřená jako cena CIF na hranice Unie před proclením, jsou tato:
Vyvážející výrobce
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, město Čen-tiang, provincie Ťiang-su, ČLR
12 %
20 %
12 %
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, město Su-čou, provincie Ťiang-su, ČLR
12 %
20 %
12 %
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR
4 %
39,1 %
4 %
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR
4 %
39,1 %
4 %
Všechny ostatní společnosti
12 %
39,1 %
12 %
(500)
Pokud jde o souběžné antidumpingové šetření, nesmí být podle čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce základního nařízení a podle čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (27) na jeden výrobek současně uloženo antidumpingové i vyrovnávací clo, aby se napravila táž situace, která vzniká jak dumpingem, tak poskytnutím vývozní subvence. Pokud jde o subvenční programy, byla vývozní subvence, jak je uvedeno ve 235. až 245. bodě odůvodnění, poskytnuta pouze v případě jednoho programu. Příslušné dumpingové rozpětí daného spolupracujícího vyvážejícího výrobce bude v souběžném antidumpingovém šetření náležitě upraveno. Co se týče dalších subvenčních programů, vzhledem k použití pravidla nižšího cla v paralelním antidumpingovém šetření a k výši subvencí zjištěné v tomto šetření, nebylo považováno za nutné dále zkoumat, zda a do jaké míry jsou stejné subvence vyrovnány dvakrát, jsou-li na stejný dovážený výrobek uvalena antidumpingová i antisubvenční cla.
(501)
Individuální sazby vyrovnávacího cla stanovené pro jednotlivé společnosti a uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(502)
S veškerými žádostmi o použití těchto sazeb vyrovnávacího cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se neprodleně obrátit na Komisi (28) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Nařízení bude poté podle potřeby odpovídajícím způsobem změněno a seznam společností požívajících výhod individuálních celních sazeb aktualizován.
(503)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
10. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
(504)
Zúčastněné strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky. Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, v níž mohly podat v návaznosti na poskytnutí těchto informací stanovisko. K vyjádřením stran bylo řádně přihlédnuto a zjištění byla v případě potřeby náležitým způsobem upravena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na bezdřevý natíraný papír, což je papír, kartón nebo lepenka, natíraný na jedné nebo na obou stranách (nikoli papír, kartón nebo lepenka kraft), v listech (arších) nebo kotoučích, o plošné hmotnosti nejméně 70 g/m2, avšak nejvýše 400 g/m2, a bělosti vyšší než 84 (měřeno podle normy ISO 2470-1), v současnosti kódů KNex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 a ex 4810 99 90 (kódů TARIC 4810132020, 4810138020, 4810142020, 4810148020, 4810191020, 4810199020, 4810221020, 4810229020, 4810293020, 4810298020, 4810991020, 4810993020 a 4810999020), pocházející z Čínské lidové republiky.
Konečné vyrovnávací clo se nevztahuje na kotouče vhodné pro použití v kotoučových tiskařských strojích. Kotouče vhodné pro použití v kotoučových strojích jsou definovány jako kotouče, které při zkoušce ISO podle normy ISO 3783:2006 na určení pevnosti v tahu metodou vzrůstající rychlosti za použití zkušebního přístroje IGT (elektrického modelu) vykáží výsledek nižší než 30 N/m v příčném směru (cross-direction, CD) a výsledek nižší než 50 N/m v podélném směru výroby na stroji (machine direction, MD). Konečné vyrovnávací clo se rovněž nevztahuje na vícevrstvý papír a vícevrstvý kartón a lepenku.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi se stanoví takto:
Společnost
Sazba vyrovnávacího cla
Doplňkový kód TARIC
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, město Čen-tiang, provincie Ťiang-su, ČLR; Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, město Su-čou, provincie Ťiang-su, ČLR
12 %
B001
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR; Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR
4 %
B013
Všechny ostatní společnosti
12 %
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. května 2011.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 452/2011 DEL CONSIGLIO
del 6 maggio 2011
che istituisce un dazio antisovvenzioni definitivo sulle importazioni di carta fine patinata originaria della Repubblica popolare cinese
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 597/2009 del Consiglio, dell'11 giugno 2009, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di sovvenzioni provenienti da paesi non membri della Comunità europea (1) («regolamento di base»), in particolare l'articolo 15, paragrafo 1,
vista la proposta presentata dalla Commissione europea («Commissione»), dopo aver sentito il comitato consultivo,
considerando quanto segue:
1. PROCEDURA
1.1. APERTURA
(1)
Il 17 aprile 2010 la Commissione ha pubblicato un avviso nella Gazzetta ufficiale dell 'Unione europea (2) («avviso di apertura») sull'avvio di un procedimento antisovvenzioni riguardante le importazioni nell'Unione di carta fine patinata originaria della Repubblica popolare cinese («RPC» o «paese interessato»).
(2)
Il procedimento antisovvenzioni è stato avviato in seguito a una denuncia presentata il 4 marzo 2010 da CEPIFINE, l'associazione europea dei produttori di carta fine («denunziante») a nome di produttori che rappresentano una parte considerevole - in questo caso oltre il 25 % - della produzione totale di carta fine patinata dell'Unione. La denuncia conteneva elementi di prova prima facie di pratiche di sovvenzione relative alla carta fine patinata e del notevole pregiudizio da tali pratiche, considerati sufficienti per giustificare l'apertura di un procedimento.
(3)
Prima dell'apertura del procedimento e conformemente all'articolo 10, paragrafo 7, del regolamento di base, la Commissione ha notificato al governo della RPC di aver ricevuto una denuncia debitamente documentata nella quale si sostiene che le importazioni di carta fine patinata originaria della RPC e oggetto di sovvenzioni arrecano un pregiudizio notevole all'industria dell'Unione. Il governo della RPC è stato invitato a partecipare a consultazioni per chiarire la situazione riguardante il contenuto della denuncia e per giungere a una soluzione definita di comune accordo. Il governo della RPC ha accettato tale offerta e successivamente tali consultazioni si sono tenute. Nel corso delle consultazioni non è stato possibile giungere ad una soluzione concordata. Tuttavia, le osservazioni delle autorità del governo della RPC, riguardanti le argomentazioni contenute nella denuncia in materia di mancanza di compensabilità dei programmi, sono state prese debitamente in considerazione. In seguito alle consultazioni, il governo della RPC ha fatto pervenire le proprie osservazioni.
1.2. PROCEDIMENTO ANTIDUMPING
(4)
Il 18 febbraio 2010 la Commissione ha pubblicato un avviso nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (3) sull'apertura di un procedimento antidumping relativo alle importazioni nell'Unione di carta fine patinata originaria della RPC.
(5)
Il 17 novembre 2010 la Commissione, con regolamento (CE) n. 1042/10 (4), ha istituito un dazio antidumping provvisorio sulle importazioni di carta fine patinata originaria della RPC.
(6)
Le analisi del pregiudizio condotte nell'attuale inchiesta antisovvenzioni e nella parallela inchiesta antidumping sono identiche, poiché la definizione dell'industria dell'Unione, i produttori rappresentativi dell'Unione e il periodo dell'inchiesta sono gli stessi in entrambe le inchieste. Per tale motivo le osservazioni relative al pregiudizio avanzate nei due procedimenti sono state prese in considerazione in entrambi.
1.3. PARTI INTERESSATE DAL PROCEDIMENTO
(7)
La Commissione ha ufficialmente notificato l'apertura del procedimento al denunziante, agli altri produttori noti dell'Unione, ai produttori esportatori noti della RPC e a un'associazione di produttori (associazione del settore cartario), ai rappresentanti del paese interessato, agli importatori noti e agli utilizzatori noti. Le parti interessate hanno inoltre avuto la possibilità di presentare le loro osservazioni per iscritto e di chiedere un'audizione entro il termine stabilito nell'avviso di apertura.
(8)
Considerato l'elevato numero di produttori esportatori, di produttori dell'Unione e di importatori indipendenti, nell'avviso di apertura è stata prospettata la possibilità del ricorso al campionamento, in conformità all'articolo 27 del regolamento di base. Per consentire alla Commissione di decidere se fosse necessario ricorrere al campionamento e, in tal caso, di selezionare i campioni, tutti i produttori esportatori e la loro associazione del settore cartario nota, tutti i produttori dell'Unione e gli importatori indipendenti sono stati invitati a contattare la Commissione fornendo, secondo le modalità indicate nell'avviso di apertura, informazioni generali sulle proprie attività relative al prodotto in esame (quale definito di seguito nella sezione 2.1) nel periodo compreso tra il 1o gennaio 2009 e il 31 dicembre 2009. Sono state altresì consultate le autorità della RPC.
(9)
Come spiegato di seguito al considerando 51, due gruppi di produttori esportatori cinesi hanno fornito le informazioni richieste e acconsentito ad essere inclusi nel campione. Tenuto conto di quanto precede si è deciso che il campionamento non fosse necessario per i produttori esportatori della RPC.
(10)
Come spiegato di seguito al considerando 53, si è deciso che il campionamento non fosse necessario per i produttori dell'Unione.
(11)
Come spiegato di seguito al considerando 54, si è deciso che il campionamento non fosse necessario per gli importatori indipendenti.
(12)
La Commissione ha inviato questionari a tutte le parti notoriamente interessate e a tutte le altre parti che ne hanno fatto richiesta entro i termini fissati nell'avviso di apertura, ovvero al denunziante, ad altri produttori noti dell'Unione, ai produttori esportatori noti della RPC, ad un'associazione di produttori, ai rappresentanti del paese interessato, agli importatori noti e agli utilizzatori noti.
(13)
Le risposte ai questionari e altre osservazioni sono pervenute da due gruppi di produttori esportatori cinesi, da CEPIFINE, dai quattro produttori denunzianti dell'Unione e da un altro produttore dell'Unione, da 13 importatori e operatori commerciali indipendenti, da 5 utilizzatori e da un'associazione dell'industria tipografica.
(14)
La Commissione ha raccolto e verificato tutte le informazioni ritenute necessarie ai fini della determinazione delle sovvenzioni, del conseguente pregiudizio e dell'interesse dell'Unione. Sono state effettuate visite di verifica presso le sedi delle seguenti autorità statali e società:
a)
Governo della Repubblica popolare cinese
-
ministero del Commercio cinese, Pechino, Cina
b)
Produttori e associazione dell'Unione
-
CEPIFINE, Bruxelles, Belgio
-
Sappi Fine Paper Europe, Bruxelles, Belgio
-
LECTA Group (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Italia CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, Francia e TORRASPAPEL, SA, Barcellona, Spagna), Barcellona, Spagna
-
Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Italia e le sue società collegate Burgo Distribuzione srl, Milano, Italia ed Ebix sa, Barcellona, Spagna
-
Papierfabriek Scheufelen GmbH, Lenningen, Germania
c)
Produttori esportatori della RPC
1)
Sinar Mas Paper (China) Investment Co Ltd, holding di Asia Pulp & Paper Group («APP»)
-
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang City, provincia di Jiangsu, RPC
-
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou City, provincia di Jiangsu, RPC
-
Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd, città di Ningbo, provincia di Zhejiang, RPC
-
Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd, Ningbo City, provincia di Zhejiang, RPC
2)
Chenming Paper Group («Chenming»)
-
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang City, provincia di Shandong, RPC
-
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang City, provincia di Shandong, RPC
d)
Importatori dell'Unione
-
Cartaria Subalpina, Torino, Italia
-
Paperlinx, Northampton, UK
1.4. PERIODO DELL'INCHIESTA E PERIODO IN ESAME
(15)
L'inchiesta relativa alle sovvenzioni e al pregiudizio ha riguardato il periodo compreso tra il 1o gennaio 2009 e il 31 dicembre 2009 («periodo dell'inchiesta» o «PI»). L'analisi delle tendenze utili per la valutazione del pregiudizio ha riguardato il periodo compreso tra il 1o gennaio 2006 e la fine del PI («il periodo in esame»).
2. PRODOTTO IN ESAME E PRODOTTO SIMILE
2.1. PRODOTTO IN ESAME
(16)
Il prodotto in esame è la carta fine patinata, ovvero carta o cartone patinati su uno o entrambi i lati (ad eccezione della carta o cartone Kraft), in fogli o in rotoli, di peso uguale o superiore a 70 g/m2 ma non superiore a 400 g/m2 e con un indice di bianchezza superiore a 84 (misurato secondo la norma ISO 2470-1), originario della RPC («il prodotto in esame» o «la CFP») attualmente classificabile ai codici NC ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 ed ex 4810 99 90.
(17)
La CFP è costituita da carta e cartone di alta qualità ed è utilizzata di norma per la stampa di articoli destinati alla lettura quali riviste, cataloghi, rapporti annuali e annuari. Il prodotto in esame si presenta sotto forma sia di fogli che di rotoli adatti all'impiego nelle macchine per la stampa alimentate a fogli (del tipo «Cutstar»). I rotoli per le presse alimentate a fogli (rotoli da tagliare o «cutter roll») sono destinati ad essere tagliati prima della stampa e sono quindi considerati sostituibili con i fogli e in diretta concorrenza con questi ultimi.
(18)
Il prodotto in esame non comprende i rotoli adatti all'impiego nelle presse a bobina. Vengono definiti rotoli adatti all'impiego in presse a bobina i rotoli che, se sottoposti all'esame della norma ISO 3783:2006 riguardante la determinazione della resistenza allo strappo superficiale - metodo a velocità accelerata che utilizza l'apparecchio di prova tipo IGT (modello elettrico) - producono un risultato inferiore a 30 N/m se misurati nel senso trasversale della carta e inferiore a 50 N/m se misurati nel senso di macchina. Rispetto ai rotoli utilizzati nelle macchine per la stampa alimentate a fogli, i rotoli per le presse a bobina sono di norma inseriti direttamente nelle macchine e non vengono pretagliati.
(19)
Una parte ha affermato che la definizione del prodotto oggetto dell'inchiesta era troppo limitata poiché avrebbe dovuto comprendere anche i rotoli di CFP adatti alle macchine alimentate a bobina. Secondo la parte in questione, i rotoli per macchine alimentate a bobina e quelli che rientrano nel campo di applicazione della presente inchiesta (rotoli da tagliare e fogli) presentano le stesse caratteristiche fisiche e tecniche di base e non sono distinguibili gli uni dagli altri. Detta parte ha inoltre affermato che i due tipi di rotoli sono utilizzati per la stampa di alta qualità e sono quindi in qualche misura intercambiabili.
(20)
Contrariamente alle affermazioni di cui sopra, l'inchiesta ha confermato che la carta per macchine alimentate a bobina e quella per macchine alimentate a fogli presentano caratteristiche fisiche e tecniche diverse, quali l'umidità e la rigidità. L'inchiesta ha inoltre confermato che le caratteristiche tecniche sopra elencate al considerando 18 appartengono esclusivamente ai rotoli adatti all'impiego nelle presse a bobina. A causa di tali differenze, la carta per macchine alimentate a bobina e quella per macchine alimentate a fogli non possono essere utilizzate nello stesso tipo di macchine per la stampa e non sono quindi intercambiabili. Si noti che tutte le parti hanno convenuto che i due tipi di carta risultano diversi in termini di resistenza superficiale e resistenza alla trazione.
(21)
La parte in questione ha inoltre sostenuto che per gli acquirenti la CFP, che si presenti sotto forma di fogli, rotoli da tagliare o bobine, costituisce un unico mercato e pertanto i canali di distribuzione sono gli stessi. Le diverse caratteristiche tecniche si riflettono solamente nelle modeste differenze di prezzo tra questi gruppi di prodotti.
(22)
Dall'inchiesta è invece emerso che i due tipi di rotoli non sono intercambiabili nemmeno da un punto di vista economico in quanto i rotoli per macchine a bobina sono utilizzati per lavori di stampa di volume importante, sono generalmente fabbricati su ordinazione e devono essere consegnati «just-in-time»: tali prodotti non sono quindi conservati in magazzino da intermediari, ma spediti direttamente agli utilizzatori finali, ovvero sono venduti attraverso un canale di distribuzione diverso rispetto ai rotoli per macchine alimentate a fogli. Il diverso processo di produzione e le diverse economie di scala nel processo di stampa si traducono in sensibili differenze di prezzo.
(23)
Inoltre, durante il periodo in esame non sono stati importati dalla RPC rotoli per le macchine alimentate a bobina. Si considera altresì improbabile che tali prodotti siano importati in futuro poiché rifornirsi degli stessi da aree molto lontane non è economicamente valido per i motivi indicati al considerando precedente.
(24)
Su tale base le argomentazioni sono state respinte.
(25)
Detta parte ha sostenuto che la resistenza allo strappo superficiale non è una caratteristica tecnica adeguata per distinguere i prodotti in quanto si tratta di una prova di carattere generale i cui risultati possono tra l'altro essere influenzati dal tenore di umidità della carta esaminata. La parte in questione ha inoltre affermato che, sulla base di altre prove condotte nel proprio laboratorio volte a misurare la resistenza allo strappo superficiale delle bobine fabbricate dai produttori dell'Unione, risulterebbe chiaro che questi prodotti non rientrano nell'attuale definizione del prodotto, il che indicherebbe che il criterio della «resistenza allo strappo superficiale» per distinguere la CFP utilizzata nelle macchine alimentate a bobina e quella per le macchine alimentate a fogli non sarebbe adeguato. Sulla base di tali elementi di prova la parte ha affermato che l'esclusione delle bobine risulta arbitraria.
(26)
Non sono stati presentati elementi di prova a sostegno dell'affermazione secondo cui il tenore di umidità della carta potrebbe compromettere l'affidabilità dei risultati dell'esame condotto conformemente alla norma ISO 3783 2006.
(27)
I risultati dell'esame trasmessi dal produttore esportatore consistevano in un sunto dei risultati dell'esame condotto nel proprio laboratorio. Aspetto fondamentale, i risultati non sono stati messi a disposizione delle altre parti, in particolare l'industria dell'Unione, per consentire loro di effettuare verifiche e avanzare osservazioni; inoltre il produttore esportatore non ha fornito un sunto significativo e non riservato nonostante i ripetuti solleciti.
(28)
Dopo tale comunicazione, il produttore esportatore non ha fornito informazioni dettagliate supplementari utili a valutare l'affidabilità dell'esame. Dal momento che non è stata fornita una versione non riservata di tale esame, le società le cui bobine sarebbero state esaminate non hanno potuto rispondere alle conclusioni dell'esame. La Commissione non ha potuto pertanto verificare oggettivamente se i risultati dell'esame trasmessi fossero corretti e affidabili ai fini dell'inchiesta. Sulla base dei dati disponibili alla Commissione, l'obiettività e l'affidabilità dell'esame sono risultate insufficienti, poiché non è stato possibile sottoporre le informazioni trasmesse in forma riservata ad una verifica in contraddittorio da parte di fonti affidabili.
(29)
Dopo la comunicazione dei risultati, lo stesso produttore esportatore ha trasmesso i risultati di un ulteriore esame condotto a suo nome da un laboratorio di analisi esterno e ha ribadito che la CFP utilizzata nelle macchine alimentate a bobina è stata arbitrariamente esclusa dal campo di applicazione dell'inchiesta. Nelle relazioni dell'esame si afferma che la resistenza allo strappo superficiale è stata misurata su 25 campioni di bobine fornite dal produttore esportatore al laboratorio e da esso identificate quali campioni di carta fabbricata da produttori dell'Unione. Secondo tale relazione, nessuno dei campioni di carta soddisfaceva entrambi i criteri di cui al considerando 18.
(30)
La valutazione della relazione dell'esame ha evidenziato innanzitutto che la relazione dell'esame del laboratorio esterno si riferiva principalmente a prodotti per i quali tali risultati non erano pertinenti poiché la maggior parte dei campioni esaminati non erano in realtà bobine; in secondo luogo, la relazione dell'esame si riferiva a prodotti non sufficientemente identificati, non essendo stato possibile accertare dalla relazione dell'esame se la carta esaminata fosse destinata alle macchine alimentate a fogli o a quelle alimentate a bobina poiché la marca di carta indicata nella relazione era disponibile in entrambi i formati. Inoltre la relazione dell'esame non ha fornito alcuna garanzia sul fatto che i rotoli del campione fossero in effetti quelli oggetto dell'esame.
(31)
In risposta alla relazione dell'esame condotto dal laboratorio esterno, il denunziante ha fornito i risultati dell'esame effettuato da uno dei produttori dell'Unione sugli stessi campioni di bobine presumibilmente già esaminati dal laboratorio esterno. Tale esame ha prodotto risultati diversi. Il denunziante ha attribuito le differenze a possibili condizioni di esame diverse, mettendo perciò in luce la non conformità alla norma ISO 3783 2006, in base alla quale va misurata la resistenza allo strappo superficiale prevista al considerando 16 del regolamento provvisorio.
(32)
Dopo aver comunicato i risultati definitivi, il produttore esportatore ha messo in discussione l'obiettività della Commissione nel rifiutare i risultati dell'esame del laboratorio esterno. Ha affermato che l'esame è stato condotto in cieco dall'esperto indipendente e conformemente alla relativa norma ISO. Ha presentato una dichiarazione giurata del dirigente in cui si descrive il processo di ottenimento dei campioni utilizzati nell'esame per comprovarne l'indipendenza, la correttezza e la rappresentatività.
(33)
Innanzitutto, l'obiettività della relazione dell'esame effettuato dal laboratorio esterno non è mai stata messa in discussione dalla Commissione e a tale riguardo il fatto che l'esame sia stato condotto in cieco risulta irrilevante. Sono invece stati sollevati dubbi in merito alle garanzie relative alla selezione e all'origine dei campioni esaminati, non sull'esame in sé. Le argomentazioni del produttore esportatore non hanno rimosso tali dubbi, poiché non risultavano esaustive né del tutto chiare da parecchi punti di vista; ad esempio, l'inclusione di prodotti diversi dalle bobine è stata imputata ad errori amministrativi o attribuita ad errori commessi dai fornitori nella consegna di campioni forse sbagliati.
(34)
Dal momento che né l'origine né la natura dei campioni dei prodotti presumibilmente esaminati apparivano chiare e che i risultati degli esami condotti dalle diverse parti sono contraddittori, si è ritenuto che la relazione dell'esame redatta dal laboratorio esterno a nome del produttore esportatore cinese non abbia dimostrato in via definitiva che l'esame di resistenza allo strappo superficiale non sia un criterio appropriato per distinguere la CFP adatta alle macchine alimentate a bobina dalla CFP utilizzata nelle macchine alimentate a fogli. Di conseguenza, la relazione dell'esame non ha dimostrato che la CFP utilizzata nelle macchine alimentate a bobina fosse stata esclusa in maniera arbitraria dall'ambito dell'inchiesta.
(35)
Riguardo alla rilevanza della resistenza allo strappo superficiale quale criterio utilizzato per distinguere i rotoli destinati alle macchine alimentate a bobina, si ricorda che i due gruppi di prodotto compresi nella definizione del prodotto si distinguono, tra le altre cose, per il loro impiego, cioè valutando quale prodotto sia adatto alle macchine alimentate a bobina e quale a quelle alimentate a fogli, in base ai requisiti delle presse nelle quali devono essere impiegati, che si riflettono tra l'altro nella caratteristica di resistenza allo strappo superficiale. Si fa notare inoltre che la resistenza allo strappo superficiale è solo una delle caratteristiche che distinguono la CFP adatta alle macchine alimentate a bobina da quella utilizzata per le macchine alimentate a fogli; gli ulteriori criteri, sopra stabiliti ai considerando 18 e 20, non sono stati contestati dal produttore esportatore interessato. Una parte ha dichiarato che l'umidità, definita al considerando 20, non rappresenta una caratteristica distintiva di base che consenta di differenziare i prodotti. Durante l'inchiesta le affermazioni delle parti al riguardo erano tuttavia contrastanti. I fattori di maggior rilievo sono in ogni caso risultati la rigidità e la resistenza allo strappo superficiale.
(36)
Nelle osservazioni inviate in risposta, il denunziante ha riconosciuto che potrebbero esistere rotoli che non soddisfano del tutto i criteri relativi alla resistenza allo strappo superficiale di cui al considerando 18, senza tuttavia che ne risulti compromesso l'impiego nelle macchine alimentate a bobina. Ha tuttavia ribadito la propria opinione, secondo cui la resistenza allo strappo superficiale è il solo esame disponibile per identificare con certezza se un rotolo sia in effetti adatto alle macchine alimentate a bobina; in altri termini, se un rotolo soddisfa i criteri relativi alla resistenza allo strappo superficiale di cui al considerando 18, è certamente una bobina.
(37)
A sostegno di tali affermazioni in merito alla resistenza allo strappo superficiale, il produttore esportatore ha fatto riferimento alle argomentazioni avanzate da uno dei produttori dell'Unione che ha sporto denuncia nelle inchieste antidumping e antisovvenzioni negli Stati Uniti, in cui il produttore avrebbe riconosciuto che non è possibile distinguere le bobine sulla base di un esame di resistenza allo strappo superficiale né di qualsiasi altra misurazione.
(38)
Il denunziante ha contestato tali affermazioni del produttore esportatore, sostenendo che, al contrario di quanto asserito, proprio sulla base dei procedimenti negli Stati Uniti risulta chiara la differenza tra le bobine e la CFP.
(39)
In primo luogo, è opportuno notare che le argomentazioni cui ha fatto riferimento il produttore esportatore sono state avanzate nel corso di inchieste condotte nell'ambito di altri ordinamenti giuridici e da parti diverse da quelle coinvolte nell'attuale procedimento, non risultando perciò pertinenti. In secondo luogo, le autorità statunitensi hanno concluso al termine di dette inchieste che esisteva una chiara distinzione tra la CFP utilizzata nelle macchine alimentate a fogli e i rotoli adatti alle macchine alimentate a bobina. I rotoli da tagliare sono stati considerati prodotti semilavorati, mentre i rotoli adatti alle macchine alimentate a bobina non hanno fatto parte del prodotto in esame. Le autorità statunitensi non hanno definito esplicitamente le bobine nella definizione del prodotto. Per tale ragione il criterio della resistenza allo strappo superficiale non è risultato pertinente nella definizione del prodotto oggetto di dette inchieste.
(40)
Sulla base delle precedenti osservazioni, la caratteristica tecnica della «resistenza allo strappo superficiale» è stata confermata quale caratteristica affidabile per descrivere la CFP adatta alle macchine alimentate a bobina.
(41)
Le osservazioni presentate hanno tuttavia rivelato anche l'esistenza di bobine utilizzate con macchine alimentate a bobina pur non soddisfacendo tutti i criteri relativi alla resistenza allo strappo superficiale. Per tale motivo si è ritenuto necessario perfezionare ulteriormente la definizione dei rotoli adatti alla macchine alimentate a bobina.
(42)
Per fornire un ulteriore criterio che consenta di distinguere le bobine che non soddisfano completamente tutti i criteri relativi alla resistenza allo strappo superficiale, il denunziante ha suggerito che un rotolo il cui esame della resistenza allo strappo superficiale non risulti soddisfacente ma il cui mandrino interno risulti inferiore a 80 mm debba essere considerato una bobina.
(43)
Il governo della RPC e il produttore esportatore hanno affermato che l'introduzione della dimensione del mandrino quale nuovo elemento nella definizione del prodotto costituiva una revisione della definizione delle bobine e perciò del prodotto in esame. Essi hanno inoltre asserito che la dimensione del mandrino interno non rappresenta un criterio appropriato, poiché esistono bobine il cui mandrino interno è superiore a 80 mm e rotoli da tagliare il cui mandrino risulta inferiore a 80 mm.
(44)
La Commissione ha cercato di perfezionare ulteriormente la definizione dei rotoli adatti alla macchine alimentate a bobina e di fornire ulteriori chiarimenti per distinguere in maniera ancora più chiara il prodotto in esame dagli altri prodotti, al fine anche di minimizzare l'eventuale elusione delle misure. Gli elementi di prova presentati in merito all'adeguatezza della dimensione del mandrino quale criterio alternativo per la definizione hanno tuttavia dimostrato che tale criterio potrebbe comportare l'esclusione del prodotto in esame, ovvero dei rotoli da tagliare con mandrino inferiore a 80 mm, dalle misure. Pertanto detto criterio è stato scartato per la definizione dei rotoli adatti alle macchine alimentate a bobina.
(45)
Quanto precede non pregiudica l'affidabilità del metodo secondo cui i rotoli adatti alle macchine alimentate a bobina sono stati esclusi dall'ambito dell'inchiesta, come ha affermato il gruppo cinese di produttori esportatori.
(46)
Nel corso dell'inchiesta alcune parti hanno inoltre affermato che la carta e il cartone a più strati, quali definiti al considerando 47, andavano esclusi dall'ambito dell'inchiesta. Secondo tali parti, la carta e il cartone a più strati presentano caratteristiche fisiche diverse, quali strati multipli, una maggiore rigidità e una minore densità, e anche il loro impiego finale è differente dal momento che questi tipi di prodotti sono di norma utilizzati per cartone pieghevole e imballaggi. Le stesse parti hanno infine affermato che la carta e il cartone monostrato sono facilmente distinguibili dalla carta e dal cartone a più strati per il loro aspetto fisico.
(47)
La carta e il cartone a più strati, quali definiti nelle note esplicative della sottovoce 4805 del sistema armonizzato, sono prodotti ottenuti comprimendo due o più strati di paste di carta, allo stato umido, di cui almeno una presenta caratteristiche diverse dalle altre. Tali differenze possono derivare dalla natura delle paste di carta utilizzate (ad esempio, paste con fibre riciclate), dal metodo di produzione (ad esempio, procedimento meccanico o chimico) o, qualora le paste siano della stessa natura e fabbricate con lo stesso metodo, dal grado di lavorazione (ad esempio, paste gregge, imbianchite o colorate).
(48)
L'inchiesta ha dimostrato che la carta e il cartone a più strati presentano effettivamente alcune caratteristiche fisiche e tecniche diverse; in particolare, sono costituiti da vari strati di pasta di carta che conferiscono loro una maggiore rigidità. La carta e il cartone a più strati sono fabbricati con un metodo di produzione diverso, che richiede una macchina per la carta diversa da quella utilizzata per la produzione della CFP, in quanto durante il processo di produzione vari strati di pasta di carta sono sovrapposti per formare un singolo prodotto. La carta e il cartone a più strati, infine, sono utilizzati per applicazioni diverse (principalmente imballaggi) rispetto alla CFP, che è impiegata per la stampa di alta qualità di materiale promozionale, riviste ecc. Si considera quindi che la carta e il cartone a più strati, quali definiti al considerando 47, non costituiscono il prodotto in esame. I codici NC citati per le importazioni di carta e cartone a più strati sono pertanto esclusi dal campo di applicazione dell'inchiesta.
(49)
Un produttore cinese ha infine dichiarato che il cosiddetto «cartone» avrebbe dovuto essere escluso dall'ambito dell'inchiesta in quanto, a causa di presunte differenze di peso, spessore e rigidità, non rientrerebbe nella definizione di carta fine (patinata o meno). È emerso che il termine «cartone» viene usato di norma per carta con un elevato contenuto di sostanze, che la rendono in genere più pesante; pertanto il termine «cartone» definisce di norma una carta con grammatura superiore a 224 g/m2. L'inchiesta ha tuttavia rivelato che la differenza di peso non incide sulle altre caratteristiche fisiche e tecniche e sugli impieghi finali in misura tale da permettere di distinguere il cartone dal prodotto in esame. Si osserva altresì che, come illustrato al considerando 16, tutta la CFP di peso uguale o superiore a 70 g/m2 ma non superiore a 400 g/m2 è stata esplicitamente inserita nella definizione del prodotto in esame. Si ritiene pertanto che il cartone sia «il prodotto in esame».
2.1.1. PRODOTTO SIMILE
(50)
Il prodotto in esame, il prodotto fabbricato e venduto sul mercato nazionale della RPC e il prodotto fabbricato e venduto nell'Unione dai produttori dell'Unione risultano avere le medesime caratteristiche fisiche e tecniche di base e le stesse applicazioni di base. Essi sono pertanto considerati prodotti «simili» ai sensi dell'articolo 2, lettera c), del regolamento di base.
3. CAMPIONAMENTO
3.1. CAMPIONAMENTO DEI PRODUTTORI ESPORTATORI DELLA RPC
(51)
Solo due gruppi di produttori esportatori della RPC si sono manifestati e hanno risposto alla richiesta di dati per il campionamento contenuta nell'avviso di apertura. Un gruppo (Chenming) rappresenta due produttori esportatori collegati, mentre l'altro gruppo (APP) rappresenta quattro produttori esportatori collegati. I produttori esportatori che hanno collaborato rappresentano le esportazioni totali del prodotto in esame dalla RPC verso l'Unione. La Commissione ha deciso, pertanto, che per i produttori esportatori della RPC il campionamento non era necessario.
(52)
Si è riscontrato che due dei quattro produttori esportatori del gruppo APP collegati producono unicamente il cartone a più strati di cui al considerando 47. A tale proposito si ricorda che si è concluso di escludere il cartone a più strati dalla definizione del prodotto oggetto dell'attuale inchiesta. Si ricorda inoltre che si è concluso di escludere il cartone a più strati dalla definizione del prodotto nel procedimento antidumping parallelo. Si conclude pertanto che i due produttori esportatori collegati che risultano produrre unicamente il cartone a più strati non sono interessati dall'attuale provvedimento. Ne consegue che i risultati presentati nel presente regolamento non si basano su informazioni e dati relativi agli stessi.
3.2. CAMPIONAMENTO DEI PRODUTTORI DELL'UNIONE
(53)
Considerato il numero potenzialmente elevato di produttori dell'Unione, nell'avviso di apertura è stata prospettata la possibilità di ricorrere al campionamento in conformità all'articolo 27 del regolamento di base. Tuttavia, dopo aver esaminato le informazioni presentate e dal momento che solo quattro produttori dell'Unione si sono manifestati entro i termini fissati nell'avviso di apertura, si è deciso che il campionamento non era necessario. Poiché rappresentano il 61 % della produzione totale, tali quattro produttori sono stati considerati rappresentativi dell'industria dell'Unione quale definita al considerando 372. Le informazioni fornite dalle quattro società sono state verificate in loco ed utilizzate, come indicato al considerando 386, per i microindicatori.
3.3. CAMPIONAMENTO DEGLI IMPORTATORI INDIPENDENTI
(54)
Considerato il numero potenzialmente elevato di importatori, nell'avviso di apertura è stata prospettata la possibilità di ricorrere al campionamento per gli importatori in conformità all'articolo 27 del regolamento di base. Tuttavia, dopo aver esaminato le informazioni presentate e dal momento che pochi importatori hanno manifestato la loro disponibilità a collaborare, si è deciso che il campionamento non era necessario.
4. SOVVENZIONI
4.1. OSSERVAZIONI PRELIMINARI
(55)
Si ricorda che sia il governo della RPC che i quattro produttori esportatori cinesi hanno trasmesso le risposte al questionario e hanno acconsentito alle visite in loco per verificare le risposte.
(56)
Per quanto riguarda il governo della RPC, in seguito alla trasmissione delle risposte al questionario, la Commissione ha inviato alla parte cinese tre lettere di richiamo e una lettera in preparazione della verifica in loco. La Commissione ha lasciato al governo della RPC un ampio margine di tempo per elaborare e presentare le proprie osservazioni ogni qualvolta ciò è stato richiesto e motivato. In effetti al governo della RPC sono state accordate notevoli deroghe, ossia una proroga di due settimane per le risposte al questionario, che ha fatto slittare il relativo termine accordando in totale 49 giorni, e tre settimane aggiuntive per la risposta alla prima lettera di richiamo, mettendo a disposizione in totale 40 giorni.
(57)
Prima della visita di verifica in loco, il governo della RPC ha chiesto alla Commissione di fornire ulteriori informazioni per iscritto, in particolare un elenco di tutte le domande che intendeva porre in occasione della verifica e un elenco delle amministrazioni pubbliche che sarebbero state chiamate a prendere parte alla visita in loco. In mancanza di quanto sopra, si sosteneva che la Commissione non avrebbe adempiuto ai propri obblighi in veste di autorità incaricata dell'inchiesta, sanciti dall'accordo sulle sovvenzioni e sulle misure compensative («accordo SCM»), con particolare riferimento a quelli indicati al paragrafo 8 dell'allegato VI. Il governo della RPC ha inoltre comunicato che in mancanza di tali informazioni non sarebbe stato in grado di garantire l'esito della verifica.
(58)
La Commissione ha espresso il proprio rispettoso disaccordo con la richiesta del governo della RPC. Si nota al riguardo che la Commissione ha soddisfatto tutte le condizioni previste al paragrafo 8 dell'allegato VI dell'accordo SCM nonché all'articolo 26 del regolamento di base. Al governo della RPC è stata inviata una lettera in preparazione della verifica in loco, in cui si confermava nel dettaglio l'ordine del giorno (giornate e insieme di regimi da discutere in ciascun giorno di verifica) e si richiedeva la presenza delle autorità responsabili dei regimi interessati e dei funzionari coinvolti nell'elaborazione delle osservazioni trasmesse dal governo della RPC. Prima delle visite di verifica in loco la Commissione ha inoltre spiegato che solo il governo della RPC è al corrente delle autorità responsabili dei regimi oggetto dell'inchiesta e dei funzionari più adatti a prendere parte alla verifica e a rispondere alle domande. Per quanto riguarda l'elenco delle domande precise, la Commissione ha spiegato prima e durante la visita di verifica in loco che tale elenco non è previsto dall'OMC né dalle normative UE e che obiettivo dell'inchiesta è verificare le risposte del governo della RPC al questionario e le relative osservazioni aggiuntive; la verifica si sarebbe pertanto attenuta alla struttura di tali documenti. La Commissione avrebbe inoltre cercato di ottenere e chiarire ulteriori informazioni necessarie al procedimento in corso, ma le domande precise in tal senso sarebbero dipese dalle risposte del governo della RPC all'iniziale verifica delle proprie risposte. Prima della visita di verifica in loco il governo della RPC è stato inoltre esplicitamente informato del fatto che se avesse rifiutato di fornire le informazioni necessarie o di collaborare con l'autorità incaricata dell'inchiesta per la verifica delle informazioni e dei dati considerati necessari ai fini del procedimento ciò avrebbe potuto compromettere notevolmente lo svolgimento dell'inchiesta. Al governo della RPC sono inoltre state ricordate le conseguenze dell'articolo 28 del regolamento di base.
(59)
Durante la visita di verifica in loco presso il ministero cinese del Commercio a Pechino, la Commissione si è adoperata per verificare le informazioni fornite sulla base dei documenti giustificativi utilizzati per elaborare le risposte del governo della RPC, a norma delle disposizioni degli articoli 11 e 26 del regolamento di base. In tal modo la Commissione è giunta alla conclusione preliminare che la mancanza di informazioni e di documenti giustificativi disponibili non consentiva un'adeguata verifica delle risposte al questionario. A ciò si aggiunge il fatto che alcune informazioni, sebbene richieste in modo specifico, non sono state affatto presentate e che determinate domande non avevano avuto risposta. Il governo della RPC è stato informato delle conseguenze della mancata collaborazione a norma dell'articolo 28, paragrafi 1 e 6, del regolamento base.
(60)
Il governo della RPC ha affermato che l'autorità incaricata dell'inchiesta avrebbe dovuto stabilire la necessità delle informazioni in maniera ragionevole, senza sconfinare in un abuso di diritto. Ha inoltre affermato che le informazioni, sebbene non ottimali da ogni punto di vista, non sono da trascurare. Sulla base delle precedenti affermazioni il governo della RPC ha comunicato di aver collaborato al meglio delle proprie capacità e di aver fornito risposte complete al questionario. Esse hanno inoltre affermato che la verifica in loco non è stata programmata correttamente poiché la lettera in preparazione della verifica in loco non ha consentito di comprendere adeguatamente l'oggetto della verifica e la Commissione non ha effettuato visite in loco specifiche presso ciascun ente statale. Si è affermato che la Commissione ha fatto gravare un onere eccessivo sul governo della RPC e ha chiesto informazioni non pertinenti né necessarie.
(61)
Con riferimento alla programmazione della verifica in loco, si ricorda che il governo della RPC aveva confermato le date, il programma e il luogo della visita. Le discussioni in merito alle date della visita in loco sono in effetti intercorse nell'agosto 2010. Inizialmente la Commissione ha proposto che la visita in loco si tenesse durante la prima settimana di ottobre 2010 e successivamente ha modificato per due volte tale proposta, su richiesta della RPC, passando prima alla seconda settimana di ottobre 2010 e infine alla terza settimana di ottobre 2010. Eventuali reclami in merito alla programmazione delle visite in loco sono pertanto infondati, poiché la Commissione ha fatto tutto quanto possibile per accogliere qualsiasi richiesta debitamente motivata da parte del governo della RPC. Rispetto alle informazioni richieste, si fa notare che il governo della RPC non ha mai contestato il formato del questionario né la modalità in cui sono state chieste le informazioni. Il ministro del Commercio cinese ha trasmesso le risposte al questionario e le successive osservazioni a nome del governo della RPC. La Commissione ha chiesto le informazioni che ha ritenuto necessarie allo scopo di giungere a conclusioni rappresentative e si è dimostrata coerente nelle proprie richieste, richiedendo gli stessi dati e informazioni durante lo svolgimento dell'inchiesta e invitando il governo della RPC a spiegare le informazioni trasmesse e le relative implicazioni per i regimi oggetto dell'inchiesta.
4.2. REGIMI SPECIFICI
(62)
In base alle informazioni contenute nella denuncia e alle risposte al questionario della Commissione, sono stati esaminati i seguenti regimi, che avrebbero comportato la concessione di sovvenzioni da parte della pubblica amministrazione:
I)
Prestiti preferenziali al settore della carta patinata
II)
Programmi relativi all'imposta sul reddito
-
Regimi fiscali preferenziali per le società riconosciute come operanti nei settori delle alte o nuove tecnologie
-
Regimi fiscali preferenziali per il settore della ricerca e dello sviluppo
-
Esenzione dei dividendi distribuiti tra società residenti qualificate
III)
Programmi relativi alle imposte indirette e ai dazi sulle importazioni
-
Esenzione dall'IVA e dal dazio sulle apparecchiature importate
-
Riduzioni dell'aliquota IVA su apparecchiature fabbricate nel paese
-
Imposte sulla manutenzione urbana e sulla costruzione e sovrattassa sull'istruzione per le imprese a partecipazione straniera (FIE)
IV)
Programmi di sussidi
-
Marche famose
-
Fondi speciali per incentivare i progetti di investimento esteri
-
Assistenza alle società coinvolte in un procedimento antidumping
-
Sussidio per il rinnovamento tecnologico di Shouguang
-
Fondo per i diritti di proprietà intellettuale del Suzhou Industrial Park
-
Sovvenzione del fondo per lo sviluppo industriale delle alte tecnologie
-
Premio conferito dal Suzhou Industrial Park per la capacità di mantenere la crescita
-
Fondo speciale per il trattamento dell'inquinamento idrico del lago Taihu nella provincia di Jiangsu
-
Fondi speciali del Suzhou Industrial Park per il risparmio energetico
-
Fondo speciale del comune di Suzhou per la riduzione delle emissioni totali dei principali agenti inquinanti a livello comunale
-
Sovvenzione per il risparmio idrico e la riduzione delle emissioni
-
Premio per la tutela ambientale conferito dall'ufficio per la tutela ambientale di Suzhou
-
Premio per il risparmio energetico di Shouguang
V)
Fornitura statale di beni e servizi per un corrispettivo inferiore all'importo che sarebbe adeguato («LTAR»)
-
Concessione dei diritti d'uso del suolo
-
Fornitura di prodotti chimici per la fabbricazione della carta
-
Fornitura di energia elettrica
4.2.1. PRESTITI PREFERENZIALI AL SETTORE DELLA CARTA PATINATA
a) Introduzione
(63)
Si presume che i produttori cinesi del prodotto in esame beneficino di prestiti a basso tasso di interesse concessi da banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo e banche commerciali statali («SOCB») conformemente alla politica del governo della RPC che prevede interventi finanziari volti ad incoraggiare e sostenere la crescita e lo sviluppo dell'industria cartaria in Cina. Come illustrato dai piani quinquennali e dalla politica industriale, il sistema bancario ha riservato iniziative di finanziamento preferenziale all'industria cartaria.
b) Uso dei dati disponibili
(64)
Sulla base delle informazioni contenute nella denuncia la Commissione ha cercato di condurre indagini sulla banca che erogava prestiti al settore della carta patinata. A questo scopo si è ritenuto necessario chiedere al governo della RPC di inserire nella risposta al questionario e nelle osservazioni successive informazioni e dati specifici relativi a una serie di piani e progetti statali volti ad incoraggiare e sostenere lo sviluppo del settore cartario in Cina. Tali piani e progetti includevano:
-
il 10o piano quinquennale per l'economia civile e lo sviluppo sociale della Cina («il 10o piano quinquennale»)
-
il «10o piano quinquennale» per l'industria cartaria («piano per l'industria cartaria»)
-
il 10o piano quinquennale speciale 2010 per la costruzione di un progetto di integrazione dell'ente forestale nazionale e dell'industria cartaria («progetto di integrazione»)
-
la decisione n. 40 del Consiglio di Stato sulla promulgazione e l'attuazione delle «disposizioni temporanee per la promozione dell'adeguamento della struttura industriale» («decisione n. 40»)
-
il catalogo con elenco degli interventi di riadeguamento della struttura industriale («catalogo con elenco»)
-
le linee guida per l'undicesimo piano quinquennale per lo sviluppo economico e sociale nazionale (2006-2010) («11o piano quinquennale»)
-
la circolare del Consiglio di Stato sul raggiungimento dei principali obiettivi per (l'11o piano quinquennale) e la divisione dei compiti («circolare di attuazione dell'11o piano quinquennale»)
-
la politica di sviluppo 2007 per l'industria cartaria («piano 2007 per l'industria cartaria»)
-
il piano per lo sviluppo del Guangdong
-
l'11o piano quinquennale per la città di Zhanjiang
-
l'11o piano quinquennale per il comune di Jining
(65)
Il governo della RPC ha fornito solo parte delle informazioni richieste in merito ai piani. Solo due dei piani richiesti sono stati forniti in maniera completa, ossia nella versione cinese accompagnata da traduzione in inglese (la decisione n. 40 e il catalogo con elenco degli interventi di riadeguamento della struttura industriale). Le autorità cinesi hanno sostenuto che i tre piani regionali inizialmente richiesti dalla Commissione non erano pertinenti in quanto i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta non avevano sede in tali regioni. Non sono pertanto stati forniti. La Commissione ha accolto questo fatto ma ha chiesto i piani di sviluppo relativi alle aree (regioni, province, comuni) in cui hanno sede i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta. Il governo della RPC ha fornito copie dell'11o piano quinquennale per la provincia di Jiangsu e dell'11o piano quinquennale per la provincia di Shandong nella versione cinese, senza alcuna traduzione, nemmeno degli indici di tali documenti. Il governo della RPC ha dichiarato che i due piani non trasmessi riguardavano il periodo 2000 - 2005 e risultavano pertanto irrilevanti. La Commissione ha accolto tale dichiarazione. I piani rimanenti sono stati forniti esclusivamente in lingua cinese (progetto di integrazione, 11o piano quinquennale, circolare di attuazione dell'11o piano quinquennale, piano 2007 per l'industria cartaria), accompagnati da indici in inglese. Il governo della RPC ha dichiarato che le richieste avanzate dalla Commissione erano eccessivamente gravose, le risorse a disposizione erano limitate e perciò non era stato loro possibile tradurre i testi.
(66)
Con riferimento a quanto sopra, si fa notare che la Commissione ha chiesto le informazioni ritenute necessarie per l'inchiesta poiché detti documenti erano stati identificati nella denuncia. La Commissione aveva inoltre sottolineato più volte la necessità di fornire i documenti richiesti in lingua inglese. Ciò si rende necessario per questa tipologia di documenti dal momento che, sulla base del solo indice, non è stato possibile stabilire quale parte del documento fosse pertinente all'inchiesta. I piani forniti in lingua cinese non erano inoltre voluminosi e la versione in inglese dei documenti pertinenti sembra essere reperibile da altre fonti indipendenti (uffici legali specializzati in diritto cinese) o da indagini antisovvenzioni condotte in Cina dagli Stati Uniti d'America («USA»).
(67)
La Commissione ha di conseguenza avuto la possibilità di verificare solo i seguenti documenti: la decisione n. 40, il catalogo con elenco e il piano 2007 per l'industria cartaria, la cui versione in inglese era acclusa alla denuncia ed è stata inoltre presentata da un produttore esportatore.
(68)
Per far luce sul livello di intervento statale nel mercato finanziario cinese e ottenere il necessario quadro generale del settore finanziario della RPC, la Commissione ha chiesto informazioni sulla percentuale relativa alla partecipazione pubblica nelle istituzioni finanziarie e sulla documentazione relativa agli importi/alle percentuali dei prestiti erogati da banche statali. Il governo della RPC ha affermato di non possedere documentazione sulle partecipazioni bancarie, sebbene a norma dell'articolo 61 della legge sulle banche commerciali [2003] n. 13 le banche comunicano tali dati all'ente di regolamentazione bancaria del Consiglio di Stato e alla Banca popolare della Cina. Per quanto riguarda gli importi/le percentuali dei prestiti erogati dalle banche statali, il governo della RPC ha confermato che, nonostante tali dati venissero archiviati, non era in grado di fornirli. La Commissione ha ulteriormente agevolato il lavoro del governo della RPC limitando le informazioni richieste in merito alla percentuale della partecipazione pubblica alle sole istituzioni finanziarie identificate quali organismi eroganti prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato. Cionondimeno il governo della RPC non ha fornito dati pertinenti nemmeno per questo segmento ristretto di istituzioni finanziarie operanti in Cina.
(69)
Per far luce sulle politiche creditizie delle banche cinesi (ad esempio sui metodi utilizzati per fissare i tassi di interesse sui prestiti, la valutazione dei prestiti, ecc.), è stato chiesto al governo della RPC di fornire informazioni relative alle politiche portate avanti dalle autorità statali competenti, notoriamente la Banca popolare della Cina («PBOC») e la Commissione di regolamentazione bancaria. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione pertinente alle politiche creditizie. Non sono stati forniti documenti, normative o linee guida elaborati dalla PBOC e destinati al sistema bancario che avrebbero fornito chiarimenti sul ruolo della PBOC nel fissare i tassi di interesse e del relativo rapporto con il sistema bancario. Inoltre non è stata fornita alcuna informazione, anche se richiesta in maniera specifica, in merito all'applicazione della legge sulle banche commerciali [2003] n. 13, in particolare degli articoli 34, 38 e 39, ove si stabiliscono le norme di base che disciplinano i prestiti e altre attività delle banche commerciali.
(70)
Per far luce sulle politiche creditizie delle banche cinesi eroganti prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, la Commissione ha chiesto al governo della RPC di organizzare degli incontri con le banche che avevano erogato tali prestiti a detti produttori per verificare le informazioni concernenti i prestiti preferenziali all'industria della carta fine patinata («CFP») in Cina. Il governo della RPC ha sostenuto di non essere in grado di attivarsi presso le banche statali per organizzare tali incontri. Non sono perciò pervenuti elementi di prova dalle banche cinesi sull'esistenza e sulle eventuali modalità di valutazione del rischio di credito da parte di tali banche nella concessione di prestiti.
(71)
Il governo della RPC è stato informato delle conseguenze della mancata collaborazione a norma dell'articolo 28, paragrafi 1 e 6, del regolamento base. Data tale mancanza di collaborazione, si è reso necessario, oltre a prendere in considerazione i documenti del governo della RPC forniti da altre parti, ricavare le informazioni da fonti secondarie, in particolare dalla denuncia, e le informazioni pubbliche disponibili e recuperate da Internet. Il governo della RPC ha contestato l'uso dei dati a disposizione ma non ha fornito altri elementi di prova.
(72)
Anche ai produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta è stato chiesto di fissare degli incontri con le banche specifiche che avevano erogato loro dei prestiti durante il PI per verificare le informazioni concernenti i prestiti preferenziali alla CFP in Cina. Tali incontri non si sono tuttavia mai verificati. I produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta hanno comunicato di aver reiterato più volte la richiesta della Commissione di fissare tali incontri ma le banche interessate si sono rifiutate di collaborare all'inchiesta. I produttori esportatori che hanno collaborato sono stati informati delle conseguenze della mancata collaborazione a norma dell'articolo 28, paragrafi 1 e 6, del regolamento di base. Vista tale mancanza di collaborazione, si è ritenuto necessario basare eventuali conclusioni sui dati disponibili in merito ai prestiti erogati dalle banche ai produttori esportatori che hanno collaborato. I produttori esportatori che hanno collaborato hanno contestato l'uso dei dati disponibili ma non hanno fornito alcuna prova aggiuntiva.
(73)
Ad un produttore esportatore cinese è stato chiesto di fornire informazioni specifiche in merito ad un determinato accordo per la ristrutturazione del debito con tre banche cinesi. Detto produttore esportatore si è rifiutato di fornire le informazioni necessarie. Di conseguenza non è stato possibile verificare l'accordo complessivo e i relativi prestiti contrattuali né tutti i punti specifici quali la durata dei prestiti, i piani di rimborso e i tassi di interesse. Il produttore esportatore che ha collaborato è stato informato delle conseguenze della mancata collaborazione a norma dell'articolo 28, paragrafi 1 e 6, del regolamento base. Vista tale mancanza di collaborazione, si è ritenuto necessario basare eventuali conclusioni sui dati disponibili in merito ai prestiti erogati dalle banche a tale produttore. Il produttore esportatore che ha collaborato ha contestato l'uso dei dati disponibili ma non ha fornito alcuna prova aggiuntiva.
c) Risultati dell'inchiesta
i) Intervento statale nel sistema bancario cinese per prestiti preferenziali all'industria cartaria
- Ruolo dei piani statali
(74)
L'inchiesta ha accertato l'esistenza di piani strategici specifici per l'industria cartaria. In base a tali piani le autorità statali monitorano attentamente le prestazioni dell'industria cartaria e attuano politiche specifiche (ad esempio decreti esecutivi) per raggiungere gli obiettivi dei piani strategici. L'inchiesta ha inoltre stabilito che i piani strategici specifici prevedono prestiti preferenziali all'industria cartaria.
(75)
In effetti, esaminando la decisione n. 40 e la sezione finanziaria del piano 2007 per l'industria cartaria, è evidente che il sistema di pianificazione statale cinese indica alle banche di erogare prestiti a favore dell'industria cartaria.
(76)
Con riferimento alla decisione n. 40, si fa notare che tale atto rappresenta un ordine emesso dal Consiglio di Stato, ossia il più alto ente amministrativo nella RPC e risulta perciò vincolante nei confronti di altri enti pubblici e degli operatori economici. La decisione classifica i settori industriali come segue: «progetti incoraggiati, limitati ed eliminati». Tale atto rappresenta una linea guida per la politica industriale; assieme al catalogo con elenco, esso dimostra che il governo della RPC porta avanti una politica volta ad incoraggiare e sostenere gruppi di imprese o settori industriali, quali quello cartario, classificato dal catalogo con elenco tra le «industrie incoraggiate». Con riferimento al numero di settori industriali elencati tra quelli «incoraggiati», si precisa che sono in totale 26, rappresentanti solo una parte dell'economia cinese. Solo a determinate attività comprese tra questi 26 settori è inoltre riconosciuto lo status di «incoraggiato». La decisione n. 40 stabilisce inoltre all'articolo 17 che i «progetti di investimenti incoraggiati» beneficiano di privilegi ed incentivi specifici (contributo finanziario, esenzione dai dazi all'importazione, esenzione dall'IVA, esenzione fiscale). D'altro canto, in merito ai «progetti limitati ed eliminati», la decisione n. 40 conferisce alle autorità statali la facoltà di intervenire direttamente per regolamentare il mercato. In realtà gli articoli 18 e 19 prevedono che l'autorità competente interrompa l'erogazione di finanziamenti da parte delle istituzioni finanziarie; essi prescrivono inoltre all'ente pubblico di fissazione dei prezzi di aumentare il prezzo dell'energia elettrica e fanno obbligo alle aziende di fornitura dell'energia elettrica di interrompere detta fornitura a tali «progetti limitati ed eliminati». Risulta chiaro da quanto sopra descritto che la decisione 40 istituisce regole vincolanti dirette a tutte le istituzioni economiche sotto forma di direttive sulla promozione e il sostegno delle industrie incoraggiante, tra cui rientra il settore cartario.
(77)
Il piano 2007 per l'industria cartaria prevede condizioni, orientamenti ed obiettivi specifici per tale industria. Si tratta di una descrizione dello stato dell'industria cartaria in Cina (ad esempio, numero di imprese, produzione, consumi ed esportazioni, statistiche sul tipo di materie prime utilizzate). Vengono stabilite le politiche e le finalità dell'industria cartaria in termini di pianificazione industriale, utilizzo delle materie prime, utilizzo delle tecnologie e dell'attrezzatura, struttura del prodotto e struttura organizzativa dei produttori del settore cartario. Il testo stabilisce inoltre i «criteri di ammissione» delle industrie, prevedendo specifiche prescrizioni in merito al rapporto attività/passività del settore cartario e fissando rating di credito specifici per l'industria cartaria e obiettivi precisi per le economie di scala, gli indici della quota di mercato e il consumo di acqua e di energia che le società sono tenute a conseguire. Alle imprese viene chiesto di elaborare i propri piani di sviluppo conformemente al piano 2007 per l'industria cartaria. Alle province e alle regioni locali viene inoltre prescritto di partecipare all'attuazione del piano, mentre un intero capitolo è dedicato all'«investimento e finanziamento» dell'industria cartaria. A questo riguardo è opportuno osservare che il piano stabilisce esplicitamente che le istituzioni finanziarie non possono erogare fondi a sostegno di progetti non conformi alla propria regolamentazione. In sunto risulta chiaro dalla lettura del testo e dalla sua formulazione che il piano 2007 per l'industria cartaria è uno specifico strumento statale volto a disciplinare l'industria cartaria in Cina e non può che essere considerato uno strumento di politica industriale obbligatorio che le parti interessate in Cina (autorità statali, istituzioni finanziarie e produttori) sono tenute ad attuare concretamente.
(78)
Il governo della RPC ha affermato che il piano 2007 per l'industria cartaria è da considerarsi un piano generale non vincolante. Si è inoltre dichiarato che nello stesso contesto nessuno dei piani e progetti governativi sono giuridicamente vincolanti e di conseguenza non è possibile concedere alcun contributo o vantaggio finanziario nell'ambito di tali piani e progetti. Tuttavia, una semplice lettura del testo del piano 2007 per l'industria cartaria e delle relative disposizioni specifiche sopra citate rivela che il testo non può essere considerato di carattere generale e non vincolante. A tale riguardo si fa notare che il piano 2007 per l'industria cartaria stabilisce tra l'altro che la politica di sviluppo industriale è formulata in ottemperanza alle prescrizioni sul perfezionamento della riforma dell'economia di mercato socialista e delle relative leggi e disposizioni, per istituire una disciplina di mercato equa e un ambiente caratterizzato dallo sviluppo, per risolvere le questioni in essere relative allo sviluppo del settore cartario e per guidare lo sviluppo sano dell'industria. Con riferimento ai restanti piani e progetti elencati sopra al considerando 64, si fa notare che almeno uno si riferisce ad una circolare di attuazione dell'11o piano quinquennale. Risulta difficile comprendere come un documento presumibilmente non vincolante (un piano governativo) possa accompagnarsi ad un atto di esecuzione giuridicamente vincolante (in questo caso una circolare del Consiglio di Stato).
(79)
Inoltre, l'articolo 34 della legge sulle banche commerciali [2003] n. 13 dispone che le banche portino avanti la propria attività creditizia conformemente alle esigenze dell'economia nazionale e dello sviluppo sociale e sotto la direzione della politica industriale statale. Nella fattispecie la politica industriale statale interessata è il piano 2007 per l'industria cartaria. Risulta perciò logico concludere che i prestiti erogati ai produttori di CFP dalle SOCB sono effettuati conformemente alle direttive governative.
(80)
È stato inoltre esaminato il ruolo della Commissione per lo sviluppo nazionale e la riforma («NDRC»). Il governo della RPC ha affermato che la NDRC è un'agenzia del Consiglio di Stato incaricata del coordinamento della politica macroeconomica e della gestione degli investimenti pubblici. Tale autorità statale ha emesso, tra gli altri, il piano 2007 per l'industria cartaria. Non è stata fornita alcuna informazione disponibile, nonostante le richieste esplicite, in merito al quadro in base al quale è stata istituita e opera la NDRC, ad esempio il relativo statuto. L'unica spiegazione fornita dal governo della RPC è che il Consiglio di Stato, ente pubblico amministrativo supremo, fornisce alla NDRC le istruzioni cui attenersi e comunque tali informazioni non sono pertinenti ai fini dell'inchiesta. Tale argomentazione non può essere accettata. Gli statuti delle autorità che presentano i piani governativi sono considerati pertinenti all'inchiesta, dal momento che i piani e i progetti governativi sono oggetto dell'inchiesta nel presente procedimento. La Commissione ha inoltre esaminato i motivi per cui la NDRC raccoglie costantemente dettagliate informazioni sulle società. Il governo della RPC ha precisato che la raccolta di informazioni può essere effettuata dalle associazioni industriali e da altre fonti pubbliche. Ciononostante, l'esistenza di un meccanismo sistematico di raccolta dei dati relativi alle società, da utilizzare per piani e progetti governativi, rivela che tali piani e progetti sono considerati un elemento importante della politica industriale statale.
(81)
Ne consegue che qualsiasi decisione presa dalle istituzioni finanziarie in merito all'industria cartaria debba tener conto della necessità di raggiungere gli obiettivi dei relativi piani strategici. In effetti, le società identificate da questi specifici piani politici quali «industrie incoraggiate» si considerano ad alto rating di credito, il che implica ripercussioni immediate sulla valutazione dell'affidabilità creditizia da parte del sistema finanziario cinese. Inoltre, esaminando la specifica sezione finanziaria del piano 2007 per l'industria cartaria e una nota di rating di credito presentata da uno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta, è evidente che il sistema di pianificazione statale cinese ordina alle banche di erogare prestiti a favore dell'industria cartaria e che il rating di credito delle società è considerato elevato perché queste rientrano in specifici piani strategici. Si ritiene opportuno far notare che la nota di rating di credito ottenuta durante l'inchiesta associa in maniera diretta le prospettive positive dell'azienda con l'esistenza dei piani strategici per l'industria cartaria e il conseguimento dei relativi obiettivi. È altresì provato che le autorità statali monitorano le prestazioni delle società poiché esaminano annualmente le relative licenze commerciali ottenendo in tal modo statistiche sui dati finanziari e sulle prestazioni. Sulla base delle informazioni fornite dai produttori esportatori che hanno collaborato è inoltre emerso che la PBOC monitora, a norma dell'articolo 9 del regolamento sulla registrazione e la consultazione delle banche, i prestiti erogati alle società mediante l'esame annuale dei prestiti di cui le società si avvalgono ciascun anno.
(82)
Tutto quanto precede dimostra il legame tra i piani strategici specifici e il finanziamento dell'industria cartaria.
- Intervento statale nel settore bancario
(83)
Con riferimento ai produttori esportatori che hanno collaborato, l'inchiesta ha determinato che a due di essi nella maggior parte dei casi è stato automaticamente erogato il tasso di interesse minimo entro i limiti stabiliti dalla PBOC, mentre altri due produttori esportatori che hanno collaborato hanno beneficiato nel 2008 di una sostanziale rinegoziazione delle scadenze dei propri debiti. In effetti, le banche statali cinesi hanno rilevato tutti i debiti contratti con banche estere e i prestiti le cui scadenze sono state rinegoziate non hanno comportato un premio di rischio elevato per il parametro di riferimento del tasso di interesse della PBOC.
(84)
Dall'inchiesta è inoltre emerso che il mercato finanziario cinese è caratterizzato dall'intervento pubblico poiché la maggior parte delle principali banche è statale. Le autorità cinesi si sono limitate a fornire scarse informazioni in merito alla partecipazione/proprietà delle banche in Cina. Tuttavia, come illustrato maggiormente in seguito, la Commissione ha reperito tutte le informazioni disponibili per giungere a conclusioni rappresentative. Nel corso dell'analisi per accertare se le banche siano enti a cui è conferita o che esercitano l'autorità pubblica, la Commissione ha anche ricercato informazioni in merito non solo alla proprietà statale delle banche, ma anche ad altre caratteristiche quali la presenza pubblica nei consigli di amministrazione, il controllo statale sulle attività, il perseguimento di politiche o interessi pubblici, stabilendo inoltre se tali enti siano fondati su uno statuto.
(85)
Dalle informazioni disponibili si è concluso che le banche statali in Cina dispongono della quota più elevata del mercato e occupano una posizione predominante sul mercato finanziario cinese; secondo la ricerca sul settore bancario cinese effettuata nel 2006 dalla Deutsche Bank, la quota delle banche statali potrebbe superare i 2/3 del mercato cinese. Sulla medesima questione, l'esame delle politiche commerciali in Cina effettuato dall'OMC ha rilevato che l'elevato grado di proprietà statale rappresenta un'altra caratteristica degna di nota del settore finanziario in Cina (5). È opportuno sottolineare che le quattro grandi banche statali (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank e Industrial and Commercial Bank) sembrano rappresentare oltre la metà del settore bancario cinese. Le banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo e le altre banche statali superano il 50 %. La Commissione ha inoltre chiesto informazioni in merito alla struttura del controllo statale su dette banche cinesi e al perseguimento delle politiche o degli interessi pubblici riguardo all'industria cartaria (ad esempio, consigli di amministrazione e consigli degli azionisti, verbali delle assemblee degli azionisti/amministratori, nazionalità degli azionisti/amministratori, politiche creditizie e valutazione del rischio con riferimento ai prestiti erogati ai produttori esportatori che hanno collaborato). Cionondimeno, né il governo della RPC né le banche hanno fornito tali informazioni, ma si sono limitati a fare ripetutamente riferimento alle informazioni contenute nelle relazioni annuali delle banche già trasmesse. Tuttavia le informazioni contenute nelle relazioni annuali delle banche non erano (e non potevano essere) abbastanza dettagliate.
La Commissione ha pertanto dovuto ricorrere alle informazioni disponibili e sulla base dei dati disponibili ha concluso che dette banche sono controllate dal governo ed esercitano l'autorità pubblica in maniera tale che le loro azioni possono essere attribuite allo Stato. I dati utilizzati per giungere alle conclusioni illustrate sono ricavati dalle informazioni fornite dal governo della RPC, dalle relazioni annuali delle banche cinesi presentate dal governo della RPC o accessibili al pubblico, dalle informazioni relative alla ricerca sul settore bancario cinese effettuata nel 2006 dalla Deutsche Bank, dalle informazioni trasmesse dai produttori esportatori che hanno collaborato e dalle informazioni contenute nella denuncia. Quanto alle banche estere, fonti indipendenti stimano che queste rappresentino una minima parte del settore bancario cinese, rivestendo perciò un ruolo insignificante in termini di prestiti; alcune informazioni indicano che potrebbero rappresentare solo l'1 % del mercato cinese (6). Anche le informazioni accessibili al pubblico confermano che le banche cinesi, e in particolare le grandi banche commerciali, fanno ancora affidamento agli azionisti statali e al governo per la ricostituzione del capitale in presenza di una inadeguatezza patrimoniale dovuta all'espansione del credito (7). Le banche che hanno erogato prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato sono per la grande maggioranza banche statali. In effetti, dalle indicazioni a disposizione è emerso che almeno 13 delle 19 banche indicate sono statali, incluse le due banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo (Export-Import Bank of China, China Development Bank) e le principali banche commerciali cinesi, quali la Agricultural Bank of China, la Bank of China, la China Construction Bank e l'Industrial and Commercial Bank of China.
Con riferimento alle restanti banche statali, la Commissione ha nuovamente chiesto le stesse informazioni in merito al controllo statale e al perseguimento delle politiche o degli interessi pubblici riguardo all'industria cartaria. Ancora una volta non sono state fornite informazioni dettagliate, mentre è pervenuta più volte l'indicazione di fare riferimento alle informazioni contenute nelle relazioni annuali delle banche, la maggior parte delle quali era solo in cinese e senza traduzione in inglese. Tuttavia le informazioni contenute nelle relazioni annuali delle banche non possono essere sufficientemente dettagliate. Con riferimento alle banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo, l'inchiesta ha accertato l'assenza di chiare disposizioni che ne disciplinano il ruolo e il rapporto con il governo. Tuttavia, dalle affermazioni del governo della RPC durante la verifica in loco sembra che le banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo sostengano le politiche pubbliche in Cina e non perseguano scopi di lucro. Tutto quanto sopra conferma che le quattro banche sono controllate dal governo e la modalità con cui esercitano l'autorità pubblica è tale che le loro azioni possono essere attribuite allo Stato.
(86)
La Commissione ha inoltre tentato di esaminare la differenza esistente tra le banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo (in base alle informazioni disponibili, si tratta della Export-Import Bank of China, della China Development Bank e della Agricultural Development Bank of China) e le banche commerciali statali. La Commissione ha chiesto chiarimenti in merito a questi due diversi tipi di istituzioni finanziarie. Il governo della RPC ha dichiarato che non esistono disposizioni giuridiche per il settore delle banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo, dal momento che le autorità cinesi stanno attualmente elaborando una legge in materia. Si è inoltre affermato che una banca di Stato demandata a dare attuazione alla politica del governo (vale a dire la China Development Bank) non dovrebbe essere considerata tale poiché è diventata una società a partecipazione azionaria e attraversa un periodo di transizione. Le informazioni fornite confermano un trattamento diverso per le banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo rispetto alle banche commerciali statali. Nonostante la totale carenza di norme disciplinanti il settore delle banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo o la modalità con cui queste operano sul mercato finanziario cinese, le circolari della PBOC, in cui vi si fa esplicito riferimento, sembrano indicare che le banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo godano di uno status speciale rispetto alle banche commerciali statali. Quanto allo status della China Development Bank, lo Stato cinese (attraverso il ministero della Finanza cinese) detiene oltre il 50 % delle azioni di detta banca, pertanto la trasformazione in società a partecipazione azionaria non ha alcuna ripercussione sul controllo statale.
(87)
Un ulteriore fattore di distorsione sul mercato finanziario cinese è il ruolo rivestito dalla PBOC nel fissare i limiti specifici per la determinazione e la fluttuazione dei tassi di interesse. In effetti l'inchiesta ha dimostrato che la PBOC prevede norme specifiche per disciplinare le fluttuazioni dei tassi di interesse in Cina. In base alle informazioni disponibili, tali norme sono stabilite dalla circolare n. 251 della PBOC riguardante la questione dell'adeguamento dei tassi di interesse sui depositi e i prestiti - Yinfa (2004) («circolare n. 251»). Le istituzioni finanziarie sono tenute ad offrire tassi di prestito compresi entro un determinato intervallo del tasso di interesse passivo di riferimento della PBOC. Per i prestiti erogati dalle banche commerciali e dalle banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo gestiti in modo commerciale, non esiste alcun limite massimo per tale intervallo, ma solo un limite minimo. Esiste invece un limite massimo e un limite minimo nell'intervallo per le cooperative di credito urbano e per le cooperative di credito rurale. I tassi di interesse dei prestiti preferenziali e dei prestiti disciplinati da specifiche normative del Consiglio di Stato non subiscono fluttuazioni verso l'alto. La Commissione ha chiesto al governo della RPC di chiarire il contenuto e la formulazione della circolare n. 251 e della legislazione precedente (circolare n. 250 della PBOC riguardante l'espansione dell'intervallo di fluttuazione del tasso di interesse passivo per gli istituti finanziari - YinFa [2003]). Il governo della RPC ha spiegato che tali circolari rientravano nella riforma per l'orientamento al mercato dei tassi di interesse in Cina, ma non ha fornito ulteriori spiegazioni. Al governo della RPC è inoltre stato chiesto di spiegare in cosa consistano i prestiti preferenziali e gli altri prestiti previsti dal Consiglio di Stato.
Il governo della RPC ha sostenuto che la formulazione del testo cinese in questione fa riferimento all'ipotesi che il Consiglio di Stato prevede altri prestiti. Il governo della RPC non ha fornito alcuna spiegazione o documentazione aggiuntiva in merito al motivo della definizione dei prestiti preferenziali nella legislazione cinese. Riguardo agli altri tipi di prestiti, anche accogliendo l'argomentazione del governo della RPC, non è chiaro perché il legislatore abbia ritenuto necessario introdurre la possibilità di altri prestiti stabiliti dal Consiglio di Stato. La Commissione ha inoltre chiesto chiarimenti sull'esistenza di prestiti erogati dalle banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo e gestiti in modo commerciale, citati nella circolare n. 251. Il governo della RPC non ha fornito alcuna spiegazione o elemento di prova a questo proposito. Il governo della RPC è anche stato invitato a fornire qualsiasi aggiornamento o normativa emanata successivamente a tali circolari in materia di politica creditizia per le banche commerciali e le banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo, ma non è stata fornita alcuna informazione a questo proposito.
(88)
Infine si fa notare che il governo della RPC non ha fornito nessun altro dato o statistica riguardante la struttura del sistema bancario cinese.
(89)
Sulla base dei considerando da 74 a 88 e tenuto conto della mancanza di collaborazione cinese (e alla luce delle valutazioni al considerando 90 di seguito), la Commissione conclude che il mercato finanziario in Cina è distorto dall'intervento pubblico e i tassi di interesse applicati dalle banche non statali e da altre istituzioni finanziarie coincidono probabilmente con i tassi di interesse pubblici. I tassi di interesse applicati dalle banche non statali e da altre istituzioni finanziarie non possono perciò essere considerati un riferimento commerciale adeguato nel determinare se i prestiti pubblici conferiscano un vantaggio.
ii) Contributo finanziario
(90)
Inoltre, considerando la totalità degli elementi di prova, si è concluso che la grande maggioranza dei prestiti ai due produttori esportatori che hanno collaborato è erogata da banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo o da altre banche statali, considerate enti pubblici in virtù del loro stretto rapporto con il governo. Poiché la partecipazione pubblica supera il 50 %, esse si considerano pertanto controllate dallo Stato. Sussistono inoltre ulteriori elementi di prova del fatto che tali banche esercitino l'autorità pubblica poiché, come indicato al considerando 65, appare evidente l'intervento statale (ossia della PBOC) nel modo in cui le banche commerciali prendono decisioni in merito ai tassi di interesse relativi ai prestiti erogati alle società cinesi, mentre in alcuni casi, come spiegato al considerando 83, alle società è stato attribuito quasi automaticamente il tasso minimo entro i limiti stabiliti dallo Stato. In tali circostanze, le attività creditizie di questi enti sono direttamente attribuibili al governo. Il fatto che le banche esercitino l'autorità pubblica è confermato anche dal modo in cui il piano 2007 per l'industria cartaria, la decisione 40 e l'articolo 34 della legge sulle banche commerciali intervengono nell'attuazione delle politiche industriali statali (cfr. i considerando da 74 a 81). Esistono inoltre molti elementi di prova indiziari, in gran parte suffragati da relazioni e studi oggettivi, sul fatto che l'intervento statale sia ancora diffuso nel sistema finanziario cinese (cfr. considerando 312 di seguito). Infine, la Cina non ha fornito informazioni che avrebbero consentito una maggiore comprensione del rapporto tra le banche statali e il governo (cfr. i considerando da 68 a 70 e i considerando da 84 a 86). Nel caso di prestiti erogati da banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo e altre banche statali, la Commissione conclude pertanto che esiste un contributo finanziario per i produttori di carta patinata sotto forma di un trasferimento diretto di fondi statali ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto i), del regolamento di base.
iii) Vantaggi
(91)
Secondo l'articolo 3, paragrafo 2, e l'articolo 6, lettera b), del regolamento di base, è presente un vantaggio nella misura in cui i prestiti statali sono erogati a condizioni più favorevoli di quelle che il beneficiario potrebbe ottenere sul mercato. Poiché si è stabilito che i prestiti non statali in Cina non costituiscono un riferimento di mercato adeguato, questo è stato determinato utilizzando i metodi indicati di seguito ai considerando da 96 a 102.
iv) Specificità
(92)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto giungere alle proprie conclusioni sulla base dei dati disponibili in conformità all'articolo 28 del regolamento di base. Si noti che l'articolo 28, paragrafo 6, stabilisce che «qualora una parte interessata non collabori o collabori solo parzialmente, impedendo in tal modo l'accesso a informazioni rilevanti, l'esito dell'inchiesta può essere per essa meno favorevole che nell'ipotesi della collaborazione». Tra i dati esaminati figurano i seguenti:
-
gli elementi di prova della specificità forniti dal denunziante;
-
i risultati (cfr. considerando 77 e 78) indicanti che l'industria cartaria gode di sussidi specifici mediante un piano di settore specifico, ossia il piano per l'industria cartaria;
-
gli elementi comprovanti (cfr. considerando 76) che l'industria cartaria è un'«industria incoraggiata» (decisione n. 40);
-
le disposizioni dell'articolo 34 della legge sulle banche commerciali [2003] n. 13 (cfr. considerando 79) in base alle quali le banche portano avanti la propria attività creditizia conformemente alle esigenze dell'economia nazionale e dello sviluppo sociale e sotto la direzione della politica industriale statale, ossia nella fattispecie del piano per l'industria cartaria;
-
i risultati (cfr. considerando 81) indicanti che il sistema di pianificazione statale cinese ordina alle banche di erogare prestiti a favore dell'industria cartaria e il rating di credito delle società è considerato elevato perché esse rientrano in specifici piani strategici.
(93)
Considerato quanto sopra, in mancanza della collaborazione del governo della RPC, gli elementi di prova disponibili indicano che le sovvenzioni a favore delle società dell'industria cartaria non sono disponibili a livello generale e sono perciò specifiche a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base. Alla luce della mancata collaborazione del governo della RPC, non esistono elementi indicanti che la spettanza alle sovvenzioni si basi su criteri o condizioni oggettivi a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
d) Conclusioni
(94)
Conseguentemente, il finanziamento dell'industria cartaria dovrebbe essere considerato una sovvenzione.
(95)
Preso atto dell'esistenza di un contributo finanziario, di un vantaggio per i produttori esportatori e della sua specificità, tale sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
e) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(96)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Ai sensi dell'articolo 6, lettera b), del regolamento di base, il vantaggio conferito ai beneficiari consiste nella differenza tra l'importo pagato per il finanziamento pubblico dall'impresa beneficiaria e l'importo che la stessa avrebbe pagato per un analogo mutuo commerciale da essa ottenibile sul mercato.
(97)
Come spiegato sopra, dal momento che i prestiti erogati dalle banche cinesi rispecchiano il marcato intervento statale nel settore bancario e non tengono conto dei tassi che si applicherebbero in un mercato funzionante, un riferimento di mercato adeguato è stato determinato utilizzando i metodi indicati di seguito. A causa della scarsa collaborazione del governo della RPC, la Commissione ha inoltre fatto ricorso ai dati disponibili per fissare un tasso di interesse di riferimento adeguato.
(98)
Nella definizione di un riferimento adeguato, si considera ragionevole applicare i tassi di interesse cinesi, adeguati in modo tale da tener conto del normale rischio di mercato. In effetti, in un contesto in cui l'attuale stato finanziario degli esportatori è stato stabilito in presenza di una distorsione del mercato e in assenza di informazioni affidabili dalle banche cinesi in merito alla misurazione del rischio e alla determinazione dei rating di credito, si ritiene necessario stimare l'affidabilità creditizia degli esportatori cinesi non sulla base del valore nominale, ma applicando una maggiorazione che tenga conto delle potenziali ripercussioni della distorsione del mercato cinese sulla loro situazione finanziaria.
(99)
Con riferimento a quanto sopra, come illustrato ai considerando da 68 a 72, si è chiesto al governo della RPC e ai produttori esportatori che hanno collaborato di fornire informazioni sulle politiche creditizie delle banche cinesi e sulla maniera in cui i prestiti sono stati accordati ai produttori esportatori. Nonostante le ripetute richieste, le parti non hanno fornito tali informazioni. Di conseguenza, considerata la scarsa collaborazione e la totalità dei dati disponibili, e in conformità alle disposizioni dell'articolo 28, paragrafo 6, del regolamento di base, si ritiene appropriato concludere che a tutte le aziende cinesi verrebbe riconosciuto solamente il grado più elevato di obbligazioni di qualità creditizia inferiore (non-investment grade, BB per Bloomberg) e applicare il premio adeguato previsto per i titoli obbligazionari emessi da aziende con tale rating al tasso attivo standard della Banca popolare della Cina. Sui prestiti ricevuti in valuta estera la Commissione applica il premio adeguato previsto per i titoli obbligazionari emessi da aziende con tale rating al tasso attivo standard, come indicato nei relativi contratti di mutuo cinesi (tasso LIBOR). Tuttavia, data la totale mancanza di collaborazione del governo della RPC nel fornire informazioni o accesso alle banche statali, a norma dell'articolo 28, paragrafo 6, del regolamento di base, si ritiene opportuno utilizzare un rating creditizio corrispondente a BB (non-investment grade-speculative), in considerazione dei dati complessivamente disponibili.
(100)
Il vantaggio conferito ai produttori esportatori è stato calcolato prendendo in considerazione il differenziale del tasso di interesse, espresso in percentuale, moltiplicato per l'importo insoluto del prestito, ossia l'interesse non pagato durante il PI. Tale importo è stato quindi ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato.
(101)
Come spiegato al considerando 73, un produttore esportatore ha rifiutato di fornire un importante accordo per la ristrutturazione del debito. Di conseguenza non è stato possibile verificare le informazioni di base trasmesse in relazione ai prestiti rientranti in tale accordo, quali il tasso di interesse, la durata del prestito, il piano di rimborso, ecc. Il produttore esportatore non è nemmeno stato in grado di provare di aver rimborsato i capitali dei prestiti rientranti in tale accordo. Nel calcolo del vantaggio tali prestiti sono perciò stati considerati al pari di un sussidio e sono stati ripartiti sul PI oltre all'interesse non corrisposto durante il PI come sopra illustrato al considerando 100.
(102)
Il tasso di sovvenzione accertato per il presente regime durante il PI è pari al 5,37 % per le società APP e all'1,26 % per le società Chenming.
4.2.2. PROGRAMMI RELATIVI ALL'IMPOSTA SUL REDDITO
- Regimi fiscali preferenziali per società riconosciute come operanti nei settori delle alte e nuove tecnologie
(103)
Il regime consente ad una società che abbia richiesto e ottenuto il certificato di società operante nei settori delle alte o nuove tecnologie di beneficiare di un tasso di imposta sul reddito ridotto, pari al 15 %, rispetto al normale tasso del 25 %.
a) Base giuridica
(104)
Il regime si presenta sotto forma di trattamento fiscale preferenziale ai sensi dell'articolo 28 della legge relativa all'imposta sul reddito societario della RPC (n. 63 promulgata il 16 marzo 2007) congiuntamente ai provvedimenti amministrativi per la determinazione delle società operanti nei settori delle alte o nuove tecnologie. Anche la nota dell'amministrazione statale fiscale sulle questioni relative al pagamento dell'imposta sul reddito societario delle società operanti nei settori delle alte e nuove tecnologie (Guo Shui Han [2008] n. 985) fa riferimento a tale regime, fornendo ulteriori dettagli in merito all'attuazione.
b) Ammissibilità
(105)
L'articolo 10 dei provvedimenti amministrativi per la determinazione delle società operanti nei settori delle alte o nuove tecnologie elenca i criteri di ammissibilità che le società devono soddisfare per beneficiare di tale regime. Se la società soddisfa tutte le condizioni stabilite dall'articolo 10, deve presentare domanda alle autorità competenti attenendosi alla procedura indicata nell'articolo 11 dello stesso documento legislativo.
c) Attuazione pratica
(106)
Qualsiasi società che intenda chiedere di beneficiare del presente regime deve inoltrare una domanda online all'ufficio locale per la scienza e la tecnologia, il quale effettua una prima valutazione. Successivamente, detto ufficio formula raccomandazioni per il dipartimento provinciale per la scienza e la tecnologia. Prima di prendere qualsiasi decisione in merito al rilascio del certificato di società operante nei settori delle alte o nuove tecnologie, quest'ultimo può inoltre decidere di condurre un'indagine direttamente presso la sede del richiedente.
d) Risultati dell'inchiesta
(107)
Il regime di sovvenzioni è stato utilizzato dai tre produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta e hanno beneficiato di un vantaggio durante il PI. Nonostante il governo della RPC non abbia fornito le norme amministrative, i produttori esportatori hanno fornito i testi giuridici disponibili. Nemmeno sulla base di tali testi risulta tuttavia semplice comprendere la procedura per la presentazione della domanda, che resta vaga e manca di trasparenza.
e) Conclusioni
(108)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una rinuncia ad entrate della pubblica amministrazione, che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(109)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(110)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente limita l'accesso a tale regime solo a determinate società e industrie classificate come «incoraggiate», quali quelle appartenenti all'industria della carta patinata. In effetti, al capitolo 4 della legge relativa all'imposta sul reddito societario della RPC (n. 63 promulgata il 16 marzo 2007) incentrato sull'«incentivo fiscale», l'articolo 25 prevede che lo Stato conceda incentivi fiscali sul reddito societario alle industrie e ai progetti chiave sostenuti e incoraggiati dallo Stato. Secondo l'analisi della Commissione, con la decisione 40 (articolo 14) e con il catalogo guida della ristrutturazione industriale il Consiglio di Stato elenca i principi e la classificazione in base ai quali un'impresa può considerarsi «incoraggiata». Non esistono inoltre criteri oggettivi per determinare la spettanza, né elementi di prova risolutivi per concludere che questa sia automatica a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base. In effetti, nonostante siano state reperite alcune norme amministrative nel corso della visita ai produttori esportatori, la scarsa collaborazione delle autorità del governo della RPC non consente di valutare l'esistenza di tali criteri oggettivi.
(111)
Conseguentemente, detta sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(112)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Il vantaggio conferito ai beneficiari è considerato equivalente all'importo totale dell'imposta dovuta in base all'aliquota di imposta normale, dopo aver dedotto l'importo corrisposto con aliquota di imposta preferenziale più bassa. Conformemente all'articolo 7, paragrafo 2, del regolamento di base, il valore della sovvenzione (numeratore) è stato ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(113)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI ammonta all'1,22 % per il gruppo APP e allo 0,58 % per il gruppo Chenming.
- Regimi fiscali preferenziali per il settore della ricerca e dello sviluppo (R&S)
(114)
Il regime conferisce un vantaggio a tutte le società a cui viene riconosciuta un'attività su progetti di R&S. Tale riconoscimento consente una riduzione dell'imposta sul reddito societario pari al 50 % delle spese effettive relative ai progetti approvati.
a) Base giuridica
(115)
Il regime si presenta sotto forma di trattamento fiscale preferenziale ai sensi dell'articolo 30, paragrafo 1, della legge relativa all'imposta sul reddito societario della RPC (n. 63 promulgata il 16 marzo 2007), dell'articolo 95 della normativa sull'attuazione della legge sull'imposta sul reddito societario della RPC (decreto n. 512 del Consiglio di Stato della RPC, promulgato il 6 dicembre 2007) e della guida ai settori chiave (notifica n. 6, 2007).
b) Ammissibilità
(116)
Le società la cui attività relativa a progetti di R&S è riconosciuta beneficiano di un vantaggio in base al presente regime. Possono beneficiare del regime solo i progetti di R&S delle società operanti nei settori delle alte e nuove tecnologie che ricevono un sostegno pubblico di primaria importanza e i progetti elencati nella guida ai settori chiave dell'industrializzazione per le alte tecnologie conformemente all'attuale obiettivo prioritario di sviluppo promulgato dalla Commissione per lo sviluppo nazionale e la riforma.
c) Attuazione pratica
(117)
Qualsiasi società che intenda chiedere di beneficiare di questo regime dovrà trasmettere informazioni dettagliate relative ai progetti di R&S all'ufficio locale per la scienza e la tecnologia. Dopo aver esaminato la richiesta, l'ufficio fiscale rilascia la notifica di accettazione. L'importo soggetto all'imposta sul reddito societario subisce una riduzione pari al 50 % delle spese effettive relative ai progetti approvati.
d) Risultati dell'inchiesta
(118)
Il regime è stato utilizzato dai produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta e hanno goduto di un vantaggio durante il PI. Nonostante il governo della RPC non abbia fornito norme amministrative, i produttori esportatori hanno presentato i testi giuridici disponibili. Nemmeno sulla base di tali testi risulta tuttavia semplice comprendere la procedura per la presentazione della domanda, che resta vaga e manca di trasparenza.
e) Conclusioni
(119)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una rinuncia ad entrate della pubblica amministrazione, che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(120)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(121)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente limita l'accesso a tale regime solo a determinate società e industrie classificate come «incoraggiate», quali quelle appartenenti all'industria della carta patinata. Non esistono inoltre criteri oggettivi per la limitazione della spettanza, né elementi di prova risolutivi per concludere che essa sia automatica a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base. In effetti, nonostante siano state reperite alcune norme amministrative nel corso della visita ai produttori esportatori, la scarsa collaborazione delle autorità del governo della RPC non consente di valutare l'esistenza di tali criteri oggettivi.
(122)
Conseguentemente, detta sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(123)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Ciò è considerato equivalente all'importo totale dell'imposta dovuta in base all'aliquota di imposta normale, dopo aver dedotto l'importo corrisposto, con un'ulteriore deduzione pari al 50 % delle spese effettive imputabili a R&S sui progetti approvati. Conformemente all'articolo 7, paragrafo 2, del regolamento di base, il valore della sovvenzione (numeratore) è stato ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(124)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI ammonta allo 0,02 % per il gruppo APP e allo 0,05 % per il gruppo Chenming.
- Esenzione dei dividendi distribuiti tra società residenti qualificate
(125)
Il regime riguarda le società residenti in Cina risultanti azioniste di altre società residenti in Cina. Le prime hanno diritto ad un'esenzione fiscale sul reddito derivante da determinati dividendi corrisposti dalle seconde.
a) Base giuridica
(126)
Il regime si presenta quale trattamento fiscale preferenziale ai sensi dell'articolo 26 della legge relativa all'imposta sul reddito societario della RPC ed è ulteriormente descritto all'articolo 83 della normativa sull'attuazione della legge sull'imposta sul reddito societario della RPC (decreto n. 512 del Consiglio di Stato della RPC, promulgato il 6 dicembre 2007).
b) Ammissibilità
(127)
Il regime prevede un vantaggio per tutte le società residenti in Cina risultanti azioniste di altre imprese residenti in Cina.
c) Attuazione pratica
(128)
Le società possono avvalersi del presente regime direttamente in occasione della loro dichiarazione dei redditi.
d) Risultati dell'inchiesta
(129)
Nella dichiarazione dei redditi dei produttori esportatori che hanno collaborato è presente un importo esente da imposta sul reddito. Tale importo corrisponde ai dividendi, ai bonus e ad altri redditi da investimenti azionari dei residenti e delle imprese aventi diritto conformemente alle condizioni indicate nell'appendice 5 della dichiarazione dei redditi (dichiarazione annuale delle agevolazioni fiscali). Le società interessate non hanno versato alcuna imposta sul reddito per tali importi.
e) Conclusioni
(130)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una rinuncia ad entrate della pubblica amministrazione, che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(131)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(132)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente limita l'accesso a tale regime solo a società residenti in Cina beneficiarie di reddito da dividendi di altre società residenti in Cina, con l'esclusione delle società che investono in imprese estere.
(133)
Inoltre, poiché tutti i regimi fiscali sopra descritti sono esclusivamente riservati, a norma del capitolo 4 della legge relativa all'imposta sul reddito societario della RPC, alle industrie e ai progetti importanti, sostenuti o incoraggiati dallo stato ai sensi dell'articolo 25, anche questo regime risulta specifico, poiché è riservato solo a determinate imprese e industrie classificate come «incoraggiate», quali il settore della carta patinata. In effetti, secondo l'analisi della Commissione, con la decisione n. 40 (articolo 14) e con il catalogo guida della ristrutturazione industriale il Consiglio di Stato elenca i principi e la classificazione in base ai quali un'impresa può considerarsi «incoraggiata». Nella fattispecie non esistono inoltre criteri oggettivi per la limitazione della spettanza, né elementi di prova risolutivi per concludere che essa sia automatica a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base. In effetti, nonostante siano state reperite alcune norme amministrative nel corso della visita ai produttori esportatori, la scarsa collaborazione delle autorità del governo della RPC non consente di valutare l'esistenza di tali criteri oggettivi.
(134)
Conseguentemente, detta sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(135)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Ciò è considerato equivalente all'importo totale dell'imposta dovuta includendo il reddito da dividendi derivante da altre imprese residenti in Cina, dopo aver dedotto l'importo effettivamente corrisposto con l'esenzione dall'imposta sui dividendi. Conformemente all'articolo 7, paragrafo 2, del regolamento di base, il valore della sovvenzione (numeratore) è stato ripartito in base al fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(136)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI ammonta all'1,34 % per il gruppo APP e allo 0,21 % per il gruppo Chenming.
4.2.3. PROGRAMMI RELATIVI ALLE IMPOSTE INDIRETTE E AI DAZI SULLE IMPORTAZIONI
- Esenzione dall'IVA e dal dazio sulle apparecchiature importate
(137)
Il regime prevede un vantaggio sotto forma di esenzione dall'IVA e dal dazio sulle importazioni di beni strumentali da parte delle FIE o delle società cinesi in grado di ottenere il certificato relativo ai progetti incoraggiati dallo Stato, rilasciato dalle autorità cinesi in conformità alle normative fiscali, doganali e in materia di investimenti.
a) Base giuridica
(138)
Il regime si basa su una serie di disposizioni giuridiche: la circolare n. 37/1997 del Consiglio di Stato sull'adeguamento delle politiche fiscali per le apparecchiature importate, l'avviso n. 43 del ministero della Finanza, dell'amministrazione generale delle dogane e dell'amministrazione statale fiscale [2008], la notifica n. 316/2006 della NDRC, del 22 febbraio 2006, sulle questioni riguardanti la gestione della lettera di conferma per i progetti con finanziamenti nazionali o esteri incoraggiati dallo Stato e il catalogo 2008 degli articoli per cui non è consentita l'importazione in esenzione doganale da parte delle FIE o delle aziende cinesi.
b) Ammissibilità
(139)
L'ammissibilità è limitata ai richiedenti, ossia alle FIE o alle imprese cinesi, in grado di ottenere il certificato relativo ai progetti incoraggiati dallo Stato.
c) Attuazione pratica
(140)
A norma dell'articolo I, paragrafo 1, della notifica n. 316/2006 della NDRC, del 22 febbraio 2006, sulle questioni riguardanti la gestione della lettera di conferma per i progetti con finanziamenti nazionali o esteri incoraggiati dallo Stato, i progetti di investimenti stranieri conformi a quelli della categoria incoraggiata nel catalogo delle industrie per la guida agli investimenti esteri e nel catalogo delle industrie prioritarie per gli investimenti esteri nella regione centro-occidentale con trasferimento di tecnologie, la tariffa doganale e l'IVA non sono applicate sulle apparecchiature importate per l'uso proprio nell'ambito dell'investimento globale e sulla tecnologia, sulle part, sui componenti e sui pezzi di ricambio importati assieme all'apparecchiatura conformemente al contratto; sono esclusi i prodotti di base elencati nel catalogo per l'importazione dei prodotti di base nel quadro di progetti di investimento esteri non esenti da imposta. La lettera di conferma del progetto relativa ai progetti di investimento esteri rientranti nella categoria «incoraggiati» con un investimento totale pari o superiore a 30 milioni di USD viene rilasciata dalla NDRC. La lettera di conferma del progetto relativa ai progetti di investimento esteri rientranti nella categoria «incoraggiati» con un investimento totale inferiore a 30 milioni di USD viene rilasciata dalle commissioni o dalle municipalità economiche a livello provinciale. Una volta ricevuta la lettera di conferma che il progetto rientra nella categoria «incoraggiati», le società presentano i certificati e altra documentazione a corredo della domanda alle autorità doganali locali per avere diritto all'esenzione dalle tariffe doganali e dall'IVA sulle importazioni di apparecchiature.
d) Risultati dell'inchiesta
(141)
Tutti i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta hanno beneficiato di questo regime.
e) Conclusioni
(142)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una rinuncia ad entrate della pubblica amministrazione, che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(143)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(144)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente limita l'accesso a tale regime alle sole società che investono in determinate categorie commerciali definite esaurientemente dalla legge (ossia dal catalogo con linee guida per le industrie relative agli investimenti esteri e dal catalogo delle industrie, dei prodotti e delle tecnologie chiave di cui lo Stato incoraggia attualmente lo sviluppo). Non esistono inoltre criteri oggettivi per determinare la spettanza, né elementi di prova risolutivi per concludere che questa sia automatica a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base. In effetti, nonostante siano state reperite alcune norme amministrative nel corso della visita ai produttori esportatori, la scarsa collaborazione delle autorità del governo della RPC non consente di valutare l'esistenza di tali criteri oggettivi.
(145)
Conseguentemente, detta sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(146)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Tale vantaggio è calcolato prendendo in considerazione l'IVA e i dazi non applicati sull'apparecchiatura importata. Conformemente all'articolo 7, paragrafo 3, del regolamento di base, il valore della sovvenzione (numeratore) è stato ripartito sul PI sulla base della vita economica equivalente al periodo medio di ammortamento del settore interessato (cioè 15 anni). Il valore che ne risulta è stato quindi ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(147)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI ammonta all'1,17 % per il gruppo APP e allo 0,61 % per il gruppo Chenming.
- Riduzioni dell'aliquota IVA su apparecchiature fabbricate nel paese
(148)
Il regime prevede un vantaggio sotto forma di riduzione dell'aliquota IVA per l'acquisto di apparecchiature fabbricate nel paese da parte delle FIE.
a) Base giuridica
(149)
Il regime si basa sulla circolare n. 171/1999, del 20 settembre 1999, dell'amministrazione statale fiscale sull'introduzione di provvedimenti provvisori disciplinanti l'amministrazione dei rimborsi d'imposta per l'acquisto di apparecchiature fabbricate nel paese da parte di imprese a partecipazione straniera ed è abrogato con la circolare sulla cessazione delle politiche di rimborso dell'imposta sull'acquisto di apparecchiature fabbricate nel paese da parte delle FIE [Caishui 2008, n. 176]. Quest'ultima circolare prevede un periodo di transizione successivamente alla fine del programma a partire dal 1o gennaio 2009.
b) Ammissibilità
(150)
L'ammissibilità è limitata alle sole FIE che acquistano apparecchiature fabbricate nel paese.
c) Attuazione pratica
(151)
Il programma è volto al rimborso dell'IVA corrisposta per l'acquisto di apparecchiature fabbricate nel paese da parte delle FIE purché tali apparecchiature non siano elencate nel catalogo degli articoli per cui non è consentita l'esenzione e purché il valore delle apparecchiature non superi il limite massimo complessivo per gli investimenti nelle FIE a norma dei provvedimenti amministrativi provvisori sull'acquisto di apparecchiature fabbricate nel paese.
d) Risultati dell'inchiesta
(152)
Tutti i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta hanno beneficiato di questo regime.
e) Conclusioni
(153)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una rinuncia ad entrate della pubblica amministrazione, che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(154)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(155)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente limita l'accesso a tale regime ad un determinato tipo di società (le FIE). Non esistono inoltre criteri oggettivi per determinare la spettanza, né elementi di prova risolutivi per concludere che questa sia automatica a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base. In effetti, nonostante siano state reperite alcune norme amministrative nel corso della visita ai produttori esportatori, la scarsa collaborazione delle autorità del governo della RPC non consente di valutare l'esistenza di tali criteri oggettivi.
(156)
Inoltre, il regime risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 4, lettera b), del regolamento di base, in quanto la sovvenzione è condizionata all'uso di merci nazionali e non importate.
(157)
Di conseguenza, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(158)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Il vantaggio conferito ai beneficiari è calcolato prendendo in considerazione l'IVA rimborsata sull'acquisto delle apparecchiature fabbricate nel paese. Conformemente all'articolo 7, paragrafo 3, del regolamento di base, il valore della sovvenzione (numeratore) è stato ripartito sul PI sulla base della vita economica equivalente al periodo medio di ammortamento del settore interessato (cioè 15 anni). Il valore che ne risulta è stato quindi ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(159)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI ammonta allo 0,03 % per il gruppo APP e allo 0,05 % per il gruppo Chenming.
- Imposte sulla manutenzione urbana e sulla costruzione e sovrattassa sull'istruzione per le FIE
(160)
Il regime prevede un'esenzione per le FIE dal pagamento delle imposte locali sulla manutenzione urbana e sulla costruzione e della sovrattassa sull'istruzione.
a) Base giuridica
(161)
Il regime si basa sulle norme provvisorie relative all'imposta sulla manutenzione urbana della Repubblica popolare cinese (Guo Fa pubblicato l'8 febbraio 1985, n. 19) e sulle disposizioni del ministero della Finanza su diverse questioni specifiche in merito all'attuazione delle norme provvisorie relative all'imposta sulla manutenzione urbana della Repubblica popolare cinese (Cai Shui Zi, pubblicato il 22 marzo 1985, n. 69).
b) Ammissibilità
(162)
L'ammissibilità è limitata alle sole FIE.
c) Attuazione pratica
(163)
Conformemente alle norme provvisorie relative all'imposta sulla manutenzione urbana della Repubblica popolare cinese la base imponibile per l'imposta sulla manutenzione urbana e sulla costruzione equivale all'importo dell'imposta sul prodotto, dell'IVA e dell'imposta sugli utili di impresa effettivamente corrisposto dai contribuenti e deve essere versata assieme, rispettivamente, all'imposta sul prodotto, all'IVA e all'imposta sugli utili di impresa.
d) Risultati dell'inchiesta
(164)
Come spiegato ai considerando 347 e 348, gli obblighi di imposta relativi a tale regime sono applicabili dal 1o dicembre 2010 a tutte le società che operano in Cina.
e) Conclusioni
(165)
Conseguentemente e sulla base delle informazioni disponibili al 30 novembre 2010, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una rinuncia ad entrate della pubblica amministrazione, che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(166)
Tale regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente esclude determinati tipi di imprese (ossia le FIE) dal pagamento dell'imposta sulla manutenzione urbana e sulla costruzione.
(167)
Di conseguenza, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
(168)
Tuttavia, alla luce delle informazioni trasmesse dal governo della PRC e dai produttori esportatori che hanno collaborato, si conclude che le parti sono state in grado di dimostrare che il regime in questione non conferisce più alcun vantaggio agli esportatori interessati.
(169)
Risultano perciò soddisfatte le condizioni stabilite dall'articolo 15 del regolamento di base. Si è pertanto concluso che detto regime non vada compensato.
4.2.4. PROGRAMMI DI SUSSIDI
(170)
È emerso che i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta hanno utilizzato due dei vari programmi di sussidi citati nella denuncia, ossia il premio per le marche famose e i fondi speciali per incentivare lo sviluppo economico e commerciale estero e per attirare un numero significativo di progetti di investimento esteri nella provincia di Shandong. Gli altri programmi di cui si è riscontrato l'uso sono stati segnalati dai produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta. Il governo della RPC è stato informato dell'esistenza di tali programmi, ed è stato invitato a fornire le informazioni necessarie su di essi. Il governo della RPC ha affermato che eventuali programmi non inseriti nella denuncia non possono essere oggetto dell'inchiesta, poiché ciò viola le norme dell'OMC. Il governo della RPC ha pertanto asserito che la richiesta della Commissione è da considerarsi non conforme alle disposizioni probatorie e alle norme relative alle consultazioni stabilite dall'accordo SMC. Il governo della RPC ha inoltre affermato che le informazioni fornite dalla Commissione in merito a tali regimi erano di carattere generale e che, anche presupponendo che fosse possibile esaminare tali programmi, la Commissione avrebbe dovuto inviare una nuova richiesta al governo della RPC, suffragata da sufficienti elementi di prova, chiedendo di fornire dettagli sulle nuove presunte sovvenzioni che risulterebbero pertinenti all'inchiesta.
(171)
A tale proposito si fa notare che è prassi standard dell'UE informare le autorità del paese che conduce l'inchiesta dell'esistenza di presunti regimi di sovvenzioni di cui usufruiscono i produttori esportatori che collaborano all'inchiesta, oltre a quelli citati nella denuncia, e richiedere informazioni e chiarimenti in merito. La pratica adottata è conforme alle norme dell'OMC. La Commissione ha informato il governo della RPC dell'esistenza di tali regimi nel momento in cui gli stessi sono stati resi noti e ha fornito al governo della RPC le informazioni ricevute dai produttori esportatori che hanno collaborato. La Commissione ha offerto al governo della RPC la possibilità di procedere a consultazioni in merito ai regimi interessati e successivamente tali consultazioni hanno avuto luogo. Di conseguenza le disposizioni agli articoli 12.1, 13.1 e 13.2 dell'accordo SMC e all'articolo 11, paragrafo 10, del regolamento di base, sono state pienamente ottemperate. I risultati presentati di seguito tengono conto delle informazioni presentate dal governo della RPC in relazione ai programmi coinvolti.
i) Programmi citati nella denuncia
- Marche famose
a) Base giuridica
(172)
Il regime trova attuazione mediante la notifica della provincia di Shandong concernente il bilancio 2008 per il fondo del premio speciale destinato allo sviluppo di un marchio che si esporta da solo [Lucaiqizhi (2008) n. 75]. Tale regime stanzia sussidi a favore delle società per stimolare le marche da esportazione e aumentare la quota di mercato delle marche famose.
b) Ammissibilità
(173)
Solo le imprese con sede nella provincia di Shandong che esportano marche famose hanno diritto al conferimento del premio. Non sono stati presentati documenti giuridici o amministrativi suffraganti i criteri di ammissibilità.
c) Attuazione pratica
(174)
Il regime mira a premiare le imprese riconosciute quali imprese con sede nella provincia di Shandong che esportano marche famose, per promuoverne lo sviluppo e la competitività. Non è richiesto all'impresa di inoltrare domanda di partecipazione al programma, perciò non esiste alcun documento di accettazione.
d) Risultati dell'inchiesta
(175)
Uno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta ha beneficiato del presente regime.
e) Conclusioni
(176)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una trasferimento di fondi che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(177)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(178)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che l'accesso a tale regime è limitato a determinate imprese, ossia alle imprese che esportano marche famose. Alla luce della mancanza di informazioni giuridiche o amministrative in merito ai criteri di ammissibilità, non esistono elementi che suggeriscano che la spettanza delle sovvenzioni si basi su criteri e condizioni oggettivi a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(179)
Di conseguenza, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(180)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Tale valore (numeratore) è stato ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(181)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI è trascurabile (inferiore allo 0,01 %) per il gruppo Chenming.
- Fondi speciali per incentivare i progetti di investimento esteri
a) Base giuridica
(182)
Il documento ufficiale relativo a tale regime è l'avviso del governo popolare di Shougang sul riconoscimento alle imprese avanzate per il 2008. Tale regime, istituito il 9 febbraio 2008, conferisce un riconoscimento alle imprese che hanno conseguito risultati eccellenti nel 2008.
b) Ammissibilità
(183)
Possono partecipare al regime le società riconosciute quali «imprese avanzate in grado di attirare gli investimenti esteri» e le «imprese avanzate in termini di risultati nel commercio estero» con risultati rilevanti nel commercio estero o notevole capacità di attirare investimenti esteri. Il governo della RPC non ha fornito alcuna legge o normativa in merito alla politica o alla definizione delle «imprese avanzate in grado di attirare gli investimenti esteri» e delle «imprese avanzate in termini di risultati nel commercio estero».
c) Attuazione pratica
(184)
Al governo popolare di Shouguang spetta il compito di concedere fondi alle imprese riconosciute quali «imprese avanzate in grado di attirare gli investimenti esteri» e «imprese avanzate in termini di risultati nel commercio estero».
(185)
Secondo il governo della RPC, non è richiesto all'impresa di inoltrare domanda di partecipazione al regime, perciò non esiste alcun documento di accettazione.
d) Risultati dell'inchiesta
(186)
Uno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta ha beneficiato del presente regime.
e) Conclusioni
(187)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una trasferimento di fondi che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(188)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(189)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che l'accesso a tale regime è limitato a determinate imprese, ossia alle imprese avanzate in grado di attirare gli investimenti esteri e alle imprese avanzate in termini di risultati nel commercio estero. Alla luce della mancanza di informazioni giuridiche o amministrative in merito ai criteri di ammissibilità, non esistono elementi che suggeriscano che la spettanza delle sovvenzioni si basi su criteri e condizioni oggettivi a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(190)
Di conseguenza, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(191)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Tale valore (numeratore) è stato ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(192)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI è trascurabile (inferiore allo 0,01 %) per il gruppo Chenming.
ii) Programmi segnalati dai produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta.
- Assistenza alle società coinvolte in un procedimento antidumping
a) Base giuridica
(193)
Il documento ufficiale relativo al presente regime è costituito dalle norme sull'attuazione della politica di sostegno delle società coinvolte in un procedimento antidumping, antisovvenzioni e in un'inchiesta di salvaguardia. Il governo della RPC sostiene che il regime si è concluso nel 2008, ma non è stata fornita alcuna notifica legale.
b) Ammissibilità
(194)
La sovvenzione è erogata dall'ufficio finanziario regionale/provinciale per agevolare la partecipazione della società all'inchiesta antidumping condotta dagli Stati Uniti. Le società aventi diritto devono essere registrate nella provincia di Shandong (esclusa la città di Qingdao) e operare secondo le istruzioni impartite dal ministero del Commercio e dalle autorità provinciali.
c) Attuazione pratica
(195)
Il programma regime una regione specifica (è disponibile esclusivamente nella provincia di Shandong, ad esclusione della città più grande, Qingdao) e presenta criteri di ammissibilità non oggettivi a norma di legge.
(196)
In base alla legge in questione, sono riconosciute al richiedente il 40 % delle spese legali.
d) Risultati dell'inchiesta
(197)
Uno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta ha beneficiato del presente regime.
e) Conclusioni
(198)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè un trasferimento di fondi che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(199)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 3, del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente limita l'accesso a tale regime alle società con sede in una determinata area geografica.
(200)
Conseguentemente, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(201)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Tale valore (numeratore) è stato ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(202)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI è trascurabile per il gruppo Chenming (inferiore allo 0,01 %).
- Sussidio per il rinnovamento tecnologico di Shouguang
a) Base giuridica
(203)
Il programma è stato posto in essere ai sensi del parere dell'amministrazione comunale di Shouguang per accelerare lo sviluppo dell'industria delle alte tecnologie (attuazione provvisoria) (Shoufa [2005] n. 37). Il governo della RPC ha confermato l'esistenza del quadro giuridico relativo al regime, ma non ne ha fornito una copia.
b) Ammissibilità
(204)
Il regime consiste in una sovvenzione concessa per valorizzare la competitività delle imprese. Non sono stati presentati documenti giuridici o amministrativi suffraganti i criteri di ammissibilità.
c) Attuazione pratica
(205)
Secondo il governo della RPC il programma consiste in un sussidio locale per incoraggiare la ricerca e lo sviluppo, il risparmio energetico e la tutela ambientale. Non esiste alcuna procedura per la presentazione della domanda. Il governo regionale pubblica di tanto in tanto avvisi in cui si informano i produttori esportatori a cui viene riconosciuto un sussidio di un determinato importo.
d) Risultati dell'inchiesta
(206)
Uno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta ha beneficiato del presente regime.
e) Conclusioni
(207)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè un trasferimento di fondi che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(208)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare i propri risultati sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(209)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che l'accesso a tale regime è limitato a determinate imprese. Alla luce della mancanza di informazioni giuridiche o amministrative in merito ai criteri di ammissibilità, non esistono elementi che suggeriscano che la spettanza delle sovvenzioni si basi su criteri e condizioni oggettivi a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(210)
Conseguentemente, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(211)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Tale valore (numeratore) è stato ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(212)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI è pari allo 0,59 % per il gruppo Chenming.
- Fondo per i diritti di proprietà intellettuale del Suzhou Industrial Park
a) Base giuridica
(213)
Il regime è attuato in conformità dei provvedimenti provvisori sul rafforzamento delle attività relative ai diritti di proprietà intellettuale del Suzhou Industrial Park e alle norme amministrative del fondo per i diritti di proprietà intellettuale del Suzhou Industrial Park.
b) Ammissibilità
(214)
Il regime è previsto solo per le società con sede nel Suzhou Industrial Park a cui siano stati rilasciati il certificato di registrazione dei diritti d'autore per i software informatici, il certificato di registrazione per la progettazione del layout dei circuiti integrati e che abbiano sviluppato di recente prodotti di marche famose.
c) Attuazione pratica
(215)
Una società avente diritto ad ottenere un sussidio per una domanda di brevetto o un premio al marchio di fabbrica deve completare una domanda per il premio marche famose della provincia di Suzhou o di livello superiore e presentarla presso l'ufficio per la tecnologia e la scienza del Suzhou Industrial Park. I sussidi sono erogati dal Suzhou Industrial Park. Non esiste alcuna informazione in merito al finanziamento di detto ente e non è noto quali autorità statali stanzino gli importi relativi ai sussidi.
d) Risultati dell'inchiesta
(216)
Uno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta ha beneficiato del presente regime. Tuttavia, la Commissione fa notare la totale mancanza di documentazione relativa al produttore esportatore che ha collaborato, dal momento che non sono state presentate né la domanda di partecipazione al regime né la decisione che conferisce il premio.
e) Conclusioni
(217)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè un trasferimento di fondi che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(218)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(219)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che l'accesso a tale regime è limitato a determinate imprese. Alla luce della mancanza di informazioni giuridiche o amministrative in merito ai criteri di ammissibilità, non esistono elementi che suggeriscano che la spettanza delle sovvenzioni si basi su criteri e condizioni oggettivi a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(220)
Inoltre, il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 3, del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente limita l'accesso a tale regime alle società con sede in una determinata area geografica. Il regime è disponibile per le sole società con sede nel Suzhou Industrial Park.
(221)
Conseguentemente, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(222)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Tale valore (numeratore) è stato ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(223)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI ammonta allo 0,01 % per il gruppo APP.
- Sovvenzione del fondo per lo sviluppo industriale delle alte tecnologie
a) Base giuridica
(224)
Non è stata fornita alcuna base giuridica dal governo della RPC né dai produttori esportatori. Il programma prevede l'assistenza finanziaria alle aziende del Suzhou Industrial Park e secondo il governo della RPC il regime in questione mira ad accelerare la riforma e la riqualificazione del Suzhou Industrial Park nonché a promuovere la qualità della ricerca scientifica delle imprese operanti all'interno della struttura.
b) Ammissibilità
(225)
Il regime è previsto per le sole società con sede all'interno del Suzhou Industrial Park che soddisfino i requisiti stabiliti in una serie di piani e che presentino progetti di ricerca scientifica di rilievo. Il governo della RPC ha presentato la descrizione del programma, ma non ha fornito alcuna copia dei piani interessati.
c) Attuazione pratica
(226)
Viene fornita assistenza alle società che investono nel Suzhou Industrial Park e fanno richiesta di sussidi a specifiche tipologie di attività (ricerca e sviluppo; assistenza per nuovi prodotti; amministrazione della proprietà intellettuale; sviluppo del mercato estero; coordinamento del progetto con la pubblica amministrazione; servizio per la tecnologia pubblica). I sussidi sono erogati dal Suzhou Industrial Park. Non esiste alcuna informazione in merito al finanziamento di detto ente e non è noto quali autorità statali stanzino gli importi relativi ai sussidi.
d) Risultati dell'inchiesta
(227)
Uno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta ha beneficiato del presente regime.
e) Conclusioni
(228)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una trasferimento di fondi che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(229)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(230)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che l'accesso a tale regime è limitato a determinate imprese. Alla luce della mancanza di informazioni giuridiche o amministrative in merito ai criteri di ammissibilità, non esistono elementi che suggeriscano che la spettanza delle sovvenzioni si basi su criteri e condizioni oggettivi a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(231)
Inoltre, il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 3, del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente limita l'accesso a tale regime alle società con sede in una determinata area geografica. Il regime è disponibile per le sole società con sede nel Suzhou Industrial Park.
(232)
Conseguentemente, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(233)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Tale valore (numeratore) è stato ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(234)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI ammonta allo 0,03 % per il gruppo APP.
- Premio conferito dal Suzhou Industrial Park per la capacità di mantenere la crescita
a) Base giuridica
(235)
Non è stata fornita alcuna base giuridica dal governo della RPC né dai produttori esportatori. Il governo della RPC afferma che il programma è attuato in conformità al parere del Suzhou Industrial Park per la promozione di una crescita regolare, stabile e rapida e mira ad accelerare la crescita della struttura industriale e il commercio estero.
b) Ammissibilità
(236)
Il regime è previsto per le sole società con sede nel Suzhou Industrial Park. Le autorità cinesi non hanno stabilito in maniera chiara i criteri di ammissibilità. Per ricevere il presente sussidio le imprese con sede nel Suzhou Industrial Park devono tuttavia conseguire nel 2009 risultati delle esportazioni superiori a quelli dell'anno precedente.
c) Attuazione pratica
(237)
Secondo il governo della RPC le imprese non sono tenute a inoltrare una domanda di partecipazione al regime, nonostante il produttore esportatore che ha collaborato abbia presentato un modulo di domanda del Suzhou Industrial Park relativo al fondo di sviluppo industriale per le alte tecnologie. Da quanto asserito dal governo della RPC, il regime è collegato ai risultati delle esportazioni delle imprese e prevede la distribuzione alle società di un determinato importo in RMB per ciascun dollaro di crescita misurato con l'aumento dei quantitativi e dei valori esportati. L'incentivo in RMB dipende inoltre dal tipo di prodotti e modelli. I sussidi sono erogati dal Suzhou Industrial Park. Non esiste alcuna informazione in merito al finanziamento di detto ente e non è noto quali autorità statali stanzino gli importi relativi ai sussidi.
d) Risultati dell'inchiesta
(238)
Uno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta ha beneficiato del regime.
e) Conclusioni
(239)
Conseguentemente, il regime dovrebbe essere considerato una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè un trasferimento di fondi che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie.
(240)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere tale sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto basare le proprie conclusioni sui dati disponibili, come indicato sopra nella sezione 4.1, in conformità all'articolo 28 del regolamento di base.
(241)
Il regime di sovvenzioni risulta specifico ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 3, del regolamento di base, dato che la legislazione secondo la quale opera l'autorità concedente limita l'accesso a tale regime alle società con sede in una determinata area geografica. Il regime è disponibile per le sole società con sede nel Suzhou Industrial Park.
(242)
Il regime è inoltre condizionato di diritto all'andamento delle esportazioni ed è quindi ritenuto specifico e passibile di compensazione a titolo dell'articolo 4, paragrafo 4, lettera a), del regolamento di base. Il sussidio è collegato ai risultati delle esportazioni e calcolato su tale base poiché il vantaggio conferito si basa sull'aumento dei quantitativi e dei valori esportati da un anno a quello successivo.
(243)
Conseguentemente, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
f) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(244)
L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Tale valore (numeratore) è stato ripartito sul fatturato totale delle esportazioni dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione è condizionata all'andamento delle esportazioni.
(245)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI ammonta allo 0,05 % per il gruppo APP.
- Programmi segnalati dai produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta, ma non valutati
(246)
I produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta hanno segnalato i seguenti regimi e programmi correlati al risparmio energetico e alla tutela ambientale:
-
Fondo speciale per il trattamento dell'inquinamento idrico del lago Taihu nella provincia di Jiangsu
-
Fondi speciali del Suzhou Industrial Park per il risparmio energetico
-
Fondo speciale del comune di Suzhou per la riduzione delle emissioni totali dei principali agenti inquinanti a livello comunale
-
Sovvenzione per il risparmio idrico e la riduzione delle emissioni
-
Premio per la tutela ambientale conferito dall'ufficio per la tutela ambientale di Suzhou
-
Premio per il risparmio energetico di Shouguang
(247)
In considerazione dell'entità minima dei vantaggi conferiti, non si è ritenuto necessario portare avanti l'inchiesta su tali regimi e programmi.
4.2.5. FORNITURA STATALE DI BENI E SERVIZI PER UN CORRISPETTIVO INFERIORE ALL'IMPORTO CHE SAREBBE ADEGUATO («LTAR»)
i) Programmi citati nella denuncia e valutati
- Concessione dei diritti d'uso del suolo
a) Base giuridica e ammissibilità
(248)
Secondo l'argomentazione contenuta nella denuncia il governo della RPC ha concesso i diritti d'uso del suolo agli esportatori che hanno collaborato all'inchiesta per un corrispettivo inferiore all'importo che sarebbe adeguato. In risposta a tale argomentazione, il governo della RPC ha presentato la legge n. 39, del 28 settembre 2007, sull'amministrazione del suolo e le disposizioni sulla concessione dei diritti d'uso dei terreni edificabili statali mediante offerta pubblica di acquisto, asta e quotazione. Il governo della RPC ha inoltre rifiutato di fornire dati relativi ai prezzi effettivi per i diritti d'uso del suolo, ai prezzi minimi di riferimento del terreno di cui si afferma l'esistenza e alla metodologia adottata laddove lo Stato espropria i precedenti utilizzatori del terreno.
b) Attuazione pratica
(249)
A norma dell'articolo 2 della legge sull'amministrazione del suolo, tutto il suolo è pubblico poiché secondo la costituzione cinese e le relative disposizioni giuridiche il suolo appartiene collettivamente al popolo cinese. Nessun terreno può essere venduto, ma è possibile concedere i diritti d'uso del suolo a norma di legge: le autorità statali lo concedono attraverso offerta pubblica di acquisto, quotazione o asta.
c) Risultati dell'inchiesta
(250)
I produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta hanno fornito informazioni riguardanti il terreno da essi detenuto nonché i contratti/certificati relativi ai diritti d'uso del suolo, ma il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito all'assegnazione del prezzo relativo ai diritti d'uso del suolo.
d) Conclusioni
(251)
Conseguentemente, la concessione dei diritti d'uso del suolo da parte del governo della RPC dovrebbe essere considerata una sovvenzione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto iii), e paragrafo 2, del regolamento di base, cioè una concessione di beni che conferisce un vantaggio alle società beneficiarie. Come spiegato di seguito ai considerando da 260 a 262, non esiste alcun mercato fondiario funzionante in Cina e l'utilizzo di un valore di riferimento esterno dimostra che l'importo corrisposto dagli esportatori per i diritti d'uso del suolo è decisamente inferiore al normale tasso di mercato.
(252)
Al governo della RPC è stato chiesto di fornire informazioni sui criteri di ammissibilità per ottenere la sovvenzione e sul suo utilizzo, per determinare la misura in cui l'accesso alla sovvenzione sia limitato a determinate imprese e se sia specifico a norma dell'articolo 4 del regolamento di base. Il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione in merito. La Commissione, tenendo conto della prescrizione sancita dall'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base, secondo cui la determinazione della specificità deve essere «chiaramente suffragata» da elementi di prova diretti, ha dovuto pertanto giungere alle proprie conclusioni sulla base dei dati disponibili in conformità all'articolo 28 del regolamento di base. Si noti che l'articolo 28, paragrafo 6, stabilisce che «qualora una parte interessata non collabori o collabori solo parzialmente, impedendo in tal modo l'accesso a informazioni rilevanti, l'esito dell'inchiesta può essere per essa meno favorevole che nell'ipotesi della collaborazione». Tra i dati esaminati figurano i seguenti:
(253)
gli elementi di prova della specificità forniti dai denunzianti;
(254)
i risultati (cfr. considerando 77 e 78) indicanti che l'industria cartaria beneficia di sussidi specifici mediante un piano di settore specifico, ossia il piano per l'industria cartaria. A questo riguardo si fa notare che gli articoli da 7 a 11 del citato piano sanciscono norme specifiche sul layout industriale stabilendo quali tipologie di industrie cartarie devono avere sede nelle varie aree geografiche del paese;
(255)
gli elementi comprovanti (cfr. considerando 76) che l'industria cartaria è un'«industria incoraggiata» (decisione n. 40);
(256)
i risultati (cfr. considerando da 260 a 262) comprovanti l'assenza di un mercato fondiario funzionante in Cina;
(257)
le constatazioni basate sui produttori esportatori che hanno collaborato, verificati nell'inchiesta antidumping parallela, secondo cui il terreno è stato loro concesso in vista dei progetti di sviluppo dell'industria cartaria (8).
(258)
Considerato quanto sopra, in mancanza della collaborazione del governo della RPC, gli elementi di prova disponibili indicano che le sovvenzioni a favore delle società dell'industria cartaria non sono disponibili a livello generale e sono perciò specifiche a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base. Alla luce della mancata collaborazione del governo della RPC, non esistono elementi che suggeriscano che la spettanza alle sovvenzioni si basi su criteri e condizioni oggettivi a norma dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(259)
Conseguentemente, la sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
e) Calcolo dell'importo della sovvenzione
(260)
Conseguentemente, occorre concludere che la situazione relativa ai diritti d'uso del suolo Cina non è improntata al mercato. In effetti non sembra esistere nessun valore di riferimento privato nell'intera Cina. Non è quindi praticabile un adeguamento dei costi o dei prezzi in Cina. In tali circostanze si ritiene che non esista un mercato in Cina e, a norma dell'articolo 6, lettera d), punto ii), si impone l'uso di un valore di riferimento esterno per valutare la quantificazione del vantaggio conferito. Poiché il governo della RPC non ha collaborato né ha inoltrato proposte per stabilire un valore di riferimento esterno, la Commissione ha dovuto far ricorso ai dati disponibili per stabilire un valore di riferimento esterno adeguato. A questo riguardo si considera opportuno utilizzare le informazioni relative al Territorio doganale separato di Taiwan, Penghu, Kinmen e Matsu (Taipei cinese), di seguito indicato con «Taiwan», quale riferimento adeguato.
(261)
La Commissione ha individuato nei prezzi fondiari in Taiwan la migliore variabile sostitutiva riferibile alle aree della Cina in cui operano i produttori esportatori che hanno collaborato. Tutti i produttori esportatori hanno sede nella parte orientale della Cina, in aree sviluppate dal PIL elevato, nelle province densamente popolate attorno a Shanghai. L'importo della sovvenzione compensabile è calcolato in termini di vantaggio conferito ai beneficiari e dei quali si è constatata l'esistenza durante il PI. Il vantaggio conferito ai beneficiari è calcolato prendendo in considerazione la differenza tra l'importo corrisposto da ciascuna società per i diritti d'uso del suolo e l'importo che avrebbe dovuto versare di norma in base al valore di riferimento taiwanese.
(262)
Nell'effettuare tale calcolo, la Commissione ha utilizzato il prezzo fondiario medio per metro quadro fissato in Taiwan e rettificato tenendo conto della svalutazione monetaria rispetto alle date dei relativi contratti d'uso del suolo. Le informazioni relative ai prezzi dei terreni per uso industriale sono state ricavate dal sito Internet dell'ufficio industriale del ministero degli Affari economici di Taiwan. La svalutazione monetaria è stata calcolata sulla base dei tassi di inflazione per Taiwan pubblicati dal FMI nelle Prospettive economiche mondiali del 2009. Conformemente all'articolo 7, paragrafo 3, del regolamento di base, il valore della sovvenzione (numeratore) è stato ripartito sul PI sulla base della normale durata dei diritti d'uso del suolo nel caso del terreno per uso industriale in Cina, cioè 50 anni. Tale valore è quindi stato ripartito sul fatturato totale dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta durante il PI, in quanto la sovvenzione non è condizionata all'andamento delle esportazioni e non è stata accordata in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate.
(263)
Il tasso di sovvenzione accertato per i produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta riguardo a questo regime durante il PI ammonta al 2,81 % per il gruppo APP e allo 0,69 % per il gruppo Chenming.
ii) Regimi citati nella denuncia ma non valutati
- Fornitura di energia elettrica
(264)
È emerso che nessuno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta ha beneficiato di questo regime durante il PI. Non è stato quindi necessario valutare se si trattasse o meno di un regime compensabile.
- Fornitura di prodotti chimici per la fabbricazione della carta
(265)
È emerso che nessuno dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta ha beneficiato di questo regime durante il PI. Non è stato quindi necessario valutare se si trattasse o meno di un regime compensabile.
4.3. OSSERVAZIONI DELLE PARTI IN MERITO ALLE SOVVENZIONI
4.3.1. INTRODUZIONE
(266)
Il governo della RPC, due gruppi di produttori esportatori (APP e Chenming) e il denunziante dell'UE hanno presentato osservazioni in merito alla comunicazione delle conclusioni definitive.
(267)
Il denunziante dell'UE ha sottoscritto le constatazioni della Commissione.
(268)
Il governo della RPC, i gruppi APP e Chenming hanno contestato le constatazioni della Commissione. Nella misura in cui le argomentazioni sono già state pienamente trattate nella comunicazione delle conclusioni definitive, esse non figurano nuovamente nel presente regolamento.
4.3.2. ARGOMENTAZIONI IN MERITO ALL'ISTITUZIONE DI UNA DUPLICE MISURA CORRETTIVA
(269)
Il governo della RPC ha asserito che la proposta di istituire misure compensative equivale all'istituzione di una duplice misura correttiva. Si è affermato che, conformemente alla prassi dell'UE nelle inchieste antidumping nei confronti della Cina, il valore normale è stabilito con riferimento ai dati ottenuti dai produttori in un paese terzo ad economia di mercato. Pertanto, in tali casi i dazi compensativi equivarrebbero all'istituzione di una duplice misura correttiva per trattare la medesima questione, dal momento che i dazi antidumping «compensano» di fatto eventuali presunte sovvenzioni concesse alle società cinesi.
(270)
APP ha asserito che se il valore normale si basa sulle vendite nel mercato interno del paese di riferimento, il rifiuto della richiesta TEM e l'uso di un valore normale non sovvenzionato causano un aumento del dazio pari all'importo della sovvenzione; pertanto le sovvenzioni sarebbero conteggiate due volte.
(271)
Il governo della RPC ha affermato che le stesse presunte distorsioni sono già state trattate nel parallelo procedimento antidumping. Il governo della RPC ha anche asserito che la prassi della Commissione viola le normative dell'UE e dell'OMC e che la Commissione dovrebbe interrompere il procedimento relativo al dazio compensativo o concedere il TEM ai produttori esportatori che hanno collaborato nel parallelo procedimento antidumping. Il governo della RPC ha inoltre respinto l'argomentazione della Commissione secondo cui non si verifica un doppio conteggio poiché il margine di pregiudizio risulta inferiore al margine di dumping. Infine il governo della RPC ha asserito che, sulla base dei risultati dell'organo di appello dell'OMC sulla controversia Stati Uniti contro Cina DS379 (9) con riferimento all'istituzione di una duplice misura correttiva, si deve porre fine all'attuale procedimento.
(272)
Tali argomentazioni sono state respinte. A questo riguardo si fa notare che l'istituzione di una duplice misura correttiva non riveste alcun ruolo nel presente procedimento. Per definizione, la situazione in cui si verificasse l'istituzione simultanea di dazi antidumping e compensativi in un'economia non di mercato sarebbe possibile solo in caso di cumulo tra il margine di dumping e l'importo della sovvenzione, ovvero laddove il livello combinato delle due tipologie di dazio risultasse maggiore del margine di dumping o dell'importo della sovvenzione più elevato. Come spiegato di seguito, nella fattispecie ciò non avviene.
(273)
Innanzitutto si ricorda che l'UE applica il principio del dazio inferiore quando istituisce dazi antidumping e dazi compensativi per lo stesso prodotto. In altri termini, nelle inchieste dell'UE la Commissione stabilisce il livello del dumping, delle sovvenzioni e del pregiudizio causati all'industria dell'Unione. Il livello dei dazi non può mai superare il margine di pregiudizio e in questo caso il margine di pregiudizio è lo stesso in entrambi i procedimenti. Nel procedimento antidumping parallelo la Commissione ha fissato un margine di dumping molto maggiore di quello di pregiudizio. Conformemente al principio del dazio inferiore la Commissione ha proposto l'istituzione di misure basate sul margine di pregiudizio (si veda il regolamento (UE) n. 451/2011 del Consiglio, del 6 maggio 2011, che istituisce un dazio antidumping definitivo e dispone la riscossione definitiva dei dazi provvisori istituiti sulle importazioni di carta fine patinata originaria della Repubblica popolare cinese (10)). Perciò il margine di sovvenzioni riscontrato nell'attuale inchiesta antisovvenzioni non fornirà un'ulteriore protezione all'industria dell'Unione rispetto al margine di dumping, poiché il dazio antidumping sarà già limitato dal margine di pregiudizio. Non si verificano pertanto sovrapposizioni né cumuli di dazi tra i due procedimenti paralleli; di conseguenza, anche ipotizzando l'esistenza di una potenziale duplice misura correttiva, come descritto al considerando 269, non è possibile che una disposizione normativa preveda di «compensare» il dumping e le sovvenzioni. In effetti la differenza tra i margini di dumping e di pregiudizio riscontrata nei procedimenti antidumping è notevolmente superiore all'importo delle sovvenzioni emerso nell'attuale inchiesta. È opportuno inoltre sottolineare che quando si tratta di stabilire l'effettiva composizione dei dazi da versare, la Commissione è solita imporre innanzitutto l'importo del dazio risultante dall'inchiesta relativa ai dazi compensativi. Se tra il livello del suddetto dazio e il margine di pregiudizio sussiste un divario, questo può essere colmato con il dazio risultante dall'inchiesta antidumping. Ciò non conferma tuttavia un doppio conteggio, poiché il livello combinato dei dazi potrebbe già essere stato motivato in seguito alla sola inchiesta antidumping.
(274)
In secondo luogo, va notato che le soluzioni proposte dal governo della RPC non sono consentite dalla legge, poiché: i) l'inchiesta ha stabilito l'esistenza di sovvenzioni compensative che hanno causato un notevole pregiudizio all'industria dell'Unione e si è ritenuto che l'istituzione di misure sia nell'interesse dell'Unione, perciò non è possibile interrompere il presente procedimento, ii) non tutte le parti cinesi hanno richiesto il TEM nel procedimento antidumping parallelo, iii) il TEM non può essere concesso automaticamente alle parti che non ne hanno fatto richiesta, e iv) nel caso delle parti cui è stato rifiutato il TEM, ciò è dovuto alle notevoli carenze riscontrate con riferimento ai criteri 1, 2 e 3 dell'articolo 2, paragrafo 7, lettera c), del regolamento antidumping di base.
4.3.3. ARGOMENTAZIONI IN MERITO ALL'USO DI CONCLUSIONI NEGATIVE
(275)
Il governo della RPC ha anche asserito che la Commissione ha utilizzato illegalmente conclusioni negative conseguentemente ad una collaborazione insufficiente. In questo contesto, tale governo fa riferimento all'articolo 28, paragrafo 6, del regolamento di base, che indica tra l'altro che qualora una parte interessata non collabori o collabori solo parzialmente, l'esito dell'inchiesta può essere per essa meno favorevole che nell'ipotesi della collaborazione. Secondo il governo della RPC l'applicazione di conclusioni negative viola l'articolo 12, paragrafo 7, dell'accordo SCM e l'allegato II dell'accordo antidumping dell'OMC.
(276)
Rispetto a tale punto si fa notare che l'interpretazione data dal governo della RPC all'articolo 28, paragrafo 6, del regolamento di base è infondata. La Commissione non ha imposto «conclusioni negative» al governo della RPC, poiché essa non ha deliberatamente scelto un risultato meno favorevole per gli esportatori interessati, né ha cercato di imporre un'opzione penalizzante in merito all'esistenza di sovvenzioni o all'importo dei dazi compensativi. La Commissione, nella veste di autorità incaricata dell'inchiesta, ha chiesto una serie di informazioni al governo della RPC entro un periodo di tempo ragionevole. Tuttavia, il governo della RPC non ha fornito le informazioni ritenute necessarie ai fini dell'inchiesta (ad esempio, copie dei piani, informazioni sulle banche, valutazioni effettuate dalle banche nell'attribuzione di prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato, assegnazione del prezzo ai diritti d'uso del suolo). In tali circostanze, la Commissione si è trovata obbligata a ricorrere alle disposizioni di cui all'articolo 28 del regolamento di base riguardanti i dati disponibili per arrivare a conclusioni rappresentative. È opportuno sottolineare che ciò non è stato fatto imponendo conclusioni penalizzanti al governo della RPC. A titolo esemplificativo, si fa notare che la Commissione non ha respinto le informazioni relative ai diritti d'uso del suolo (LUR); piuttosto, il governo della RPC non ha presentato tutte le informazioni necessarie per l'assegnazione del prezzo relativo a tali diritti. Analogamente, la Commissione non ha penalizzato governo della RPC applicando conclusioni negative in merito ai prestiti preferenziali all'industria della carta patinata, ma ha dovuto trovare le informazioni mancanti relative ai piani, al ruolo delle banche e alle politiche creditizie delle banche nei confronti dei produttori esportatori che hanno collaborato, poiché tali informazioni non sono state fornite dal governo della RPC. La Commissione ha pertanto utilizzato tutte le informazioni fornite dal governo della RPC. Ogni qualvolta tali informazioni non si sono rivelate sufficienti o non sono state giudicate probatorie la Commissione ha dovuto integrarle con altri dati pertinenti per formulare le sue conclusioni. In alcuni casi non è escluso che i risultati siano stati meno favorevoli per il governo della RPC nell'ipotesi di una piena collaborazione, ma la Commissione non ha perseguito tale fine.
(277)
L'approccio della Commissione nel presente caso differisce dal concetto di «conclusioni negative» a norma del paragrafo 7 dell'allegato V dell'accordo SCM e applicato dai panel dell'OMC. Ad esempio, il panel EC-Aircraft ha applicato le conclusioni negative in due occasioni in merito al programma spagnolo di R&S denominato «PROFIT», quando l'UE non ha fornito dati sufficienti. Rispetto all'importo dei finanziamenti e alla questione dell'effettiva specificità, il panel ha ignorato gli elementi di prova forniti dall'UE sostituendoli con la soluzione proposta dal denunziante (gli USA) per giungere alle proprie conclusioni (11). Non è questo il caso dell'attuale inchiesta, poiché la Commissione non ha ignorato i dati forniti dal governo della RPC, sostituendoli semplicemente con la soluzione proposta dal denunziante, ma ha utilizzato la totalità delle informazioni disponibili per trarre le proprie conclusioni. In considerazione di ciò, si conclude che le argomentazioni di cui sopra sono respinte.
(278)
Poiché la Commissione non ha utilizzato conclusioni negative nei confronti del governo della RPC o di qualsiasi esportatore, l'affermazione secondo cui l'applicazione delle conclusioni negative a un governo viola le disposizioni giuridiche dell'OMC è priva di fondamento.
(279)
Di conseguenza l'argomentazione è stata respinta perché non suffragata da fatti reali. La Commissione ha informato il governo della RPC in merito alle disposizioni dell'articolo 28 e ai casi in cui tali disposizioni possono applicarsi sin dalla prima lettera pervenuta al governo della RPC in occasione dell'apertura del presente procedimento e nell'ultima lettera ricevuta dal governo della RPC prima della visita di verifica in loco. Inoltre il governo della RPC è stato informato delle conseguenze della mancata collaborazione come illustrato sopra al considerando 59.
(280)
Il governo della RPC ha inoltre sostenuto che la Commissione non ha mai richiesto di fissare degli incontri con le banche statali.
(281)
Tale argomentazione è stata respinta. A questo riguardo si fa notare che la Commissione ha chiesto al governo della RPC di attivarsi direttamente per fissare gli incontri con le banche aventi erogato prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato. A tale scopo il governo della RPC ha altresì ricevuto un elenco delle banche che hanno erogato tali prestiti. Al governo della RPC è inoltre stato richiesto di garantire la presenza delle banche di Stato demandate a dare attuazione alla politica del governo e delle altre istituzioni finanziarie durante le visite di verifica in loco presso la sede del governo della RPC per rispondere alle domande facenti riferimento alla sezione del questionario destinata a tali parti. Nessuna di tali richieste è mai stata accolta dal governo della RPC.
(282)
Il governo della RPC ha affermato che il ricorso a conclusioni negative è immotivato nel caso attuale poiché il governo della RPC ha fornito le informazioni disponibili al meglio delle proprie capacità. Il governo della RPC ha affermato che le banche sono terzi interessati nel presente procedimento e non parti interessate ai sensi dell'articolo 12, paragrafo 9, dell'accordo ASCM, perciò non sono tenute a collaborare. Si è inoltre sostenuto che la Commissione ha agito con arbitrarietà e in maniera non conforme alle norme dell'OMC, poiché il governo della RPC ha fornito informazioni sufficienti in merito alle pratiche creditizie delle banche e ai diritti d'uso del suolo.
(283)
Tali argomentazioni sono state respinte. A tale riguardo si ricorda che la Commissione non ha applicato conclusioni negative al governo della RPC. Inoltre, come affermato al considerando 276, la Commissione ha utilizzato ogni informazione fornita dal governo della RPC, ma poiché informazioni significative risultavano mancanti ha dovuto integrare i dati con altre fonti disponibili per giungere a conclusioni rappresentative.
(284)
Con riferimento alle affermazioni in merito alle parti interessate, si ricorda che l'articolo 12, paragrafo 9, dell'accordo SCM stabilisce chiaramente che possono rientrare tra le parti interessate soggetti nazionali o stranieri diversi da quelli in esso menzionati. Rispetto al presente procedimento la Commissione, sulla base della denuncia, ha richiesto informazioni in merito ai prestiti preferenziali erogati al settore della carta patinata. Tali informazioni interessano inoltre direttamente le banche con partecipazione pubblica maggioritaria. Sia i produttori esportatori che hanno collaborato che il governo della RPC ne sono stati informati. Il fatto che non siano pervenute informazioni sufficienti in merito ai prestiti erogati dalle banche ha obbligato la Commissione a ricorrere all'uso dei dati disponibili, conformemente alle disposizioni dell'articolo 28 del regolamento di base.
4.3.4. ARGOMENTAZIONI IN MERITO ALL'USO DELLE MIGLIORI INFORMAZIONI DISPONIBILI
(285)
Il gruppo APP ha affermato che la Commissione non può scartare informazioni non ottimali sotto ogni aspetto qualora la parte interessata che ha fornito le informazioni abbia però agito al meglio delle proprie capacità. Il gruppo APP ha altresì affermato anche nei casi in cui una parte non collaborasse al meglio delle proprie capacità, la Commissione, quando fa uso dei dati disponibili, deve tener conto di tutti i dati suffragati da prove forniti da una parte interessata, anche se tali dati non forniscono le informazioni complete richieste alla parte. La Commissione è pertanto tenuta, ai sensi sia del regolamento di base che dell'accordo SCM, a non scartare tali informazioni.
(286)
Il governo della RPC ha affermato che il ricorso ai dati disponibili non è consentito qualora un membro interessato o una parte interessata abbia dimostrato di aver agito al meglio delle proprie capacità e abbia fornito informazioni verificabili, in una forma appropriata tale da poter essere utilizzata per l'inchiesta, entro i termini fissati e sul supporto o nel linguaggio informatico richiesti dalle autorità incaricate dell'inchiesta.
(287)
Non è quanto si è verificato in questo caso. A tale riguardo si ricorda che la Commissione ha fatto ricorso ai dati disponibili in conformità alle disposizioni dell'articolo 28 del regolamento di base e dell'articolo 12, paragrafo 7, dell'accordo SCM, perché il governo della RPC e i produttori esportatori, nonostante sia stato loro richiesto ripetutamente, non hanno fornito le informazioni considerate necessarie all'inchiesta per arrivare a conclusioni rappresentative. In effetti la Commissione ha dovuto tentare di porre rimedio al problema fondamentale che ha incontrato in qualità di autorità incaricata dell'inchiesta, cioè il fatto che il governo della RPC si è rifiutato di fornire o non ha comunicato informazioni concrete in merito ai piani, al ruolo delle banche, alla valutazione del rischio di credito nella concessione dei prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato, all'assegnazione dei prezzi relativi ai LUR o ai documenti giuridici riguardanti i vari regimi esaminati. Analogamente, i produttori esportatori che hanno collaborato non hanno fornito informazioni relative ai prestiti concessi dalle banche cinesi. Perciò la maniera in cui il governo della RPC e i produttori esportatori hanno collaborato non è conforme alle norme stabilite dall'organo d'appello dell'OMC in relazione alla controversia Stati Uniti - misure antidumping su alcuni prodotti in acciaio laminati a caldo originari del Giappone, le cui conclusioni prevedono che il livello di collaborazione richiesto alle parti interessate è «elevato» e che le parti interessate devono agire «al meglio delle proprie capacità» (12). La Commissione non riesce a comprendere perché non sia stato possibile al governo della RPC e ai produttori esportatori trasmettere/completare le informazioni mancanti e perché né l'uno né gli altri siano stati in grado di fornire una spiegazione credibile. Il governo della RPC ha affermato inoltre che le condizioni per ricorrere all'uso delle migliori informazioni disponibili non sono state soddisfatte e il governo della RPC potrebbe non aver fornito determinate informazioni semplicemente perché tali informazioni non esistono, non sono più pertinenti o non sono disponibili, non sono state richieste nel questionario e neppure prima della verifica.
(288)
Tale argomentazione è stata respinta. A tale riguardo si fa notare che è stato chiaramente dimostrato nella sezione precedente relativa alle sovvenzioni (considerando 64-73) che l'uso dei dati disponibili era l'unica opzione a disposizione della Commissione quale autorità incaricata dell'inchiesta per giungere a conclusioni rappresentative. Con riferimento al tipo di informazioni richieste, si ricorda che la Commissione ha chiesto informazioni esistenti (ad esempio, informazioni relative ai piani, al ruolo delle banche, alla valutazione del rischio di credito nella concessione di prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato, all'assegnazione del prezzo relativo ai LUR o ai documenti giuridici associati ai vari regimi esaminati) e ha offerto al governo della RPC la possibilità di fornire tali informazioni in più occasioni successivamente all'apertura del presente procedimento.
(289)
Inoltre va sottolineato che la Commissione, in veste di autorità incaricata dell'inchiesta, ha dovuto esaminare le argomentazioni avanzate nella denuncia suffragate da sufficienti elementi di prova per avviare un'inchiesta (ad esempio, l'uso di piani quinquennali e di politiche industriali per il prestito preferenziale al settore della carta patinata, il ruolo delle banche quali entità pubbliche, l'esistenza di programmi di sussidi e per le imposte dirette/indirette), pertanto il governo della RPC, in quanto parte interessata, è stato invitato a fornire tutte le informazioni ritenute necessarie. Tuttavia il governo della RPC ha assunto un approccio diverso che è equivalso a sostituirsi all'autorità incaricata dell'inchiesta. In effetti il governo della RPC ha voluto giudicare autonomamente ciò che ha considerato rilevante e limitare la trasmissione dei dati ai documenti che ha ritenuto essere pertinenti senza lasciare che l'autorità incaricata dell'inchiesta esaminasse tali questioni. Ciò è illustrato in maniera esemplare dall'approccio del governo della RPC in merito alle banche statali (cfr. considerando 282).
Il governo della RPC ha affermato che tali banche sono «terzi interessati»: tuttavia il denunziante aveva fornito elementi di prova sufficienti a provare che si tratta di «enti pubblici» e la Commissione aveva perciò la facoltà di chiedere al governo della RPC di fornire le informazioni richieste in merito alle relative attività. Per tutta risposta, il governo della RPC si è arrogato il diritto di decidere che tali banche non sono enti pubblici e di rifiutare di fornire informazioni a loro riguardo. Tale decisione spetta tuttavia all'autorità incaricata dell'inchiesta, ovvero alla Commissione, e non al governo della RPC. Chiaramente tale comportamento non è conforme alla giurisprudenza dell'OMC sopra citata, in cui si stabilisce che le parti interessate devono agire «al meglio delle proprie capacità». Risulta difficile non rilevare la discrepanza con la conclusione dell'organo di appello in Stati Uniti - misure antidumping su alcuni prodotti in acciaio laminati a caldo originari del Giappone, ovvero che la collaborazione è un processo che comporta uno sforzo congiunto, in cui le parti lavorano assieme verso uno scopo comune (13). Va inoltre notato che la Commissione ha lasciato alla parte interessata un ampio margine di tempo per trasmettere le informazioni richieste e ha condotto l'inchiesta conformemente alle disposizioni dell'allegato VI dell'accordo SCM, in cui si stabiliscono le norme relative alle verifiche in loco che prevedono tra l'altro la possibilità di avanzare richieste di ulteriori dettagli direttamente in loco, alla luce delle informazioni ottenute.
(290)
Il governo della RPC ha affermato che i piani richiesti erano voluminosi, poiché contengono 282 000 pagine e pertanto la loro traduzione si rivelerebbe un onere aggiuntivo irragionevolmente gravoso. Ha inoltre dichiarato di non essere a conoscenza dell'esistenza di traduzioni indipendenti di tali piani e di non aver fornito i piani quinquennali nazionali nel corso dei procedimenti avviati dagli Stati Uniti.
(291)
Tale argomentazione è stata respinta. I piani citati al considerando 65 forniti dal governo della RPC nella versione cinese ammontano a meno di 300 pagine. L'asserzione relativa alle 282 000 pagine non è confermata da quanto il governo della RPC ha presentato ufficialmente. Tuttavia l'affermazione è preoccupante perché potrebbe indicare un intervento statale ancora più capillare di quanto riscontrato dall'attuale inchiesta e da quella antidumping parallela. Con riferimento ai piani per cui esistono traduzioni indipendenti, si fa notare che la Commissione ha ricevuto tale documentazione da altre parti interessate e che tali testi tradotti sono stati utilizzati così come sono stati ricevuti ai fini della presente inchiesta. Infine dovrebbe essere chiarito che la Commissione non intende asserire che il governo della RPC avesse fornito i piani nel corso dei procedimenti avviati dagli USA. Il considerando 66 si limita a rilevare l'apparente esistenza di informazioni tradotte a tale riguardo.
4.3.5. ARGOMENTAZIONI IN MERITO ALL'USO DI INFORMAZIONI NON OTTIMALI SOTTO OGNI ASPETTO
(292)
Il governo della RPC ha affermato che la Commissione, prima di utilizzare le migliori informazioni disponibili, è tenuta ad effettuare un'analisi ai sensi dell'articolo 28, paragrafo 3, del regolamento di base, e concludere se le condizioni specifiche ivi stabilite sono soddisfatte.
(293)
A tale riguardo si ricorda che la Commissione ha fatto ricorso ai dati disponibili in conformità alle disposizioni dell'articolo 28 del regolamento di base perché le condizioni specifiche stabilite dall'articolo 28, paragrafo 3, non sono state soddisfatte. Come spiegato sopra, il governo della RPC ha fornito informazioni carenti o, in molti casi, non ha fornito le informazioni richieste. Si ricorda che le informazioni relative ai piani non sono state fornite o sono state fornite solo parzialmente, le informazioni sul ruolo delle banche sono risultate incomplete e non definitive, la valutazione del rischio di credito delle banche nella concessione di prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato non è stata fornita, la modalità di assegnazione dei prezzi relativi ai LUR non è stata comunicata, né numerosi documenti giuridici riferiti a determinati programmi fiscali e di sussidio. Tenuto conto delle carenze o della totale assenza di informazioni, la Commissione non è stata in grado di verificare determinate informazioni trasmesse. Considerato quanto sopra, dato che in tali circostanze non si è ritenuto che il governo della RPC abbia operato al meglio delle proprie capacità e date le difficoltà di giungere a conclusioni ragionevolmente accurate, la Commissione è stata obbligata a ricorrere all'uso dei dati disponibili.
(294)
Il governo della RPC ha inoltre affermato che la Commissione avrebbe dovuto utilizzare come migliori informazioni possibili quelle già fornite dallo stesso governo della RPC.
(295)
A tale riguardo si fa notare che la Commissione ha utilizzato la totalità delle informazioni fornite dalle parti interessate (incluse tutte quelle trasmesse dal governo della RPC) e reperite da fonti accessibili al pubblico per giungere a conclusioni rappresentative.
(296)
Con riferimento ai prestiti, si è affermato che in assenza di informazioni da banche specifiche ai fini di valutare il rischio di credito nella concessione dei prestiti, la Commissione avrebbe dovuto ricorrere alle spiegazioni fornite dalla PBOC e dalla CBRC (China Banking Regulatory Commission), nonché alle relazioni annuali delle banche commerciali.
(297)
Tale argomentazione è stata respinta. A questo riguardo si fa notare che le banche, nonostante sia stato loro richiesto esplicitamente, non hanno fornito i dati necessari. Le informazioni fornite dalla PBOC e dalla CBRC sono di natura estremamente generale e non sono assolutamente pertinenti ai prestiti erogati ai produttori esportatori che hanno collaborato. Il governo della RPC ha presentato ufficialmente numerose relazioni annuali delle banche commerciali (alcune delle quali esclusivamente in cinese) e ha asserito che le banche commerciali prendono le proprie decisioni relative alle operazioni commerciali in conformità alla legge e senza alcuna interferenza da parte di enti o individui. Tuttavia, si tratta di semplici dichiarazioni che non consentono di verificare se e come le banche abbiano valutato il rischio di credito nell'emissione dei prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato e devono essere contrapposte a casi specifici riscontrati nel corso dell'inchiesta in cui le aziende hanno chiaramente ottenuto prestiti senza un'apparente valutazione del relativo credito di rischio.
(298)
Riguardo ai LUR si è affermato che la Commissione avrebbe dovuto utilizzare le informazioni presentate dal governo della RPC che, secondo quest'ultimo, provano l'esistenza di un mercato funzionante. Si è asserito che la Commissione ha richiesto una quantità gravosa di informazioni sui prezzi minimi dei diritti d'uso del suolo, senza che ciò fosse richiesto nel questionario o prima della verifica.
(299)
Tale argomentazione è stata respinta. A tale riguardo si ricorda che senza le informazioni relative alla modalità di assegnazione dei prezzi sui LUR non è possibile giungere a nessuna conclusione in merito all'esistenza di un mercato fondiario funzionante in Cina, che rifletta le dinamiche della domanda e dell'offerta. Si fa inoltre notare che la Commissione ha lasciato al governo della RPC un ampio margine di tempo per fornire tali informazioni relative alle regioni in cui hanno sede i produttori esportatori che hanno collaborato, ma il governo della RPC non ha fornito nessun dato in materia. La Commissione si è comunque attenuta alle disposizioni dell'allegato VI dell'accordo SCM, in cui si stabiliscono le norme relative alle verifiche in loco che prevedono tra l'altro la possibilità di avanzare richieste di ulteriori dettagli in loco, alla luce delle informazioni ottenute.
4.3.6. ARGOMENTAZIONI IN MERITO ALLA DEFINIZIONE DEGLI ENTI PUBBLICI
(300)
Il governo della RPC ha affermato che la proprietà statale non rappresenta una base ragionevole per ritenere una banca o un servizio un ente pubblico e per tale analisi la Commissione dovrebbe utilizzare le regole sugli aiuti di Stato concessi dall'UE. Il governo della RPC ha inoltre richiesto che, sulla base dei risultati dell'organo di appello dell'OMC sulla controversia Stati Uniti contro RPC DS379 con riferimento alla definizione di ente pubblico, si ponga fine all'attuale procedimento.
(301)
Tale argomentazione è stata respinta. A tale riguardo si fa notare che la Commissione ha fornito al considerando 90 la definizione di ente pubblico. Tale definizione è conforme alla giurisprudenza dell'OMC sui procedimenti antisovvenzioni inclusa la citata relazione dell'organo di appello. Non è pertanto necessario discostarsi da ciò che è comunemente accettato, utilizzando un altro valore di riferimento (vale a dire le regole sugli aiuti di Stato concessi dall'UE) che si applica ad un ramo molto diverso del diritto. Si fa notare che la normativa sugli aiuti di Stato si applica in un contesto completamente diverso, ovvero non al fine di regolamentare il commercio internazionale dei beni, ma quale integrazione al mercato comune. Infine non sussistono basi giuridiche od oggettive a conferma dell'affermazione che si debba porre fine al procedimento in corso.
4.3.7. PRESTITI PREFERENZIALI AL SETTORE DELLA CARTA PATINATA
(302)
In merito ai prestiti preferenziali al settore della carta patinata, il governo della RPC ha affermato che la Commissione non ha fornito elementi di prova sufficienti relativi all'esistenza di sovvenzioni specifiche come richiesto dall'articolo 2, paragrafo 1, lettera a), dell'accordo SCM e dall'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base. Si è affermato che l'analisi della Commissione non ha ottemperato al proprio dovere di stabilire la specificità de jure delle presunte sovvenzioni.
(303)
Due produttori esportatori che hanno collaborato hanno inoltre affermato che i prestiti erogati dalle banche statali cinesi non erano specifici.
(304)
Tali argomentazioni sono state respinte. A tale riguardo, si ricorda che la specificità è stata stabilita sulla totalità delle informazioni disponibili, incluse quelle fornite dal governo della RPC, elencate sopra al considerando 92. Tali informazioni confermano l'esistenza della specificità de jure conformemente alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera a), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base.
(305)
Il governo della RPC ha inoltre sostenuto che la Commissione non ha fornito elementi di prova diretti relativi alle sovvenzioni conformemente alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 4, dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 5, del regolamento di base poiché gli elementi di prova utilizzati dalla Commissione non possono essere considerati diretti in quanto il loro carattere assertivo, oggettivo e verificabile non è affidabile.
(306)
Tale argomentazione è stata respinta. A tale riguardo si fa notare che i dati descritti al considerando 92 rappresentano elementi di prova diretti della specificità (ovvero la concessione di sovvenzioni specifiche mediante un piano industriale di settore, lo status di industria incoraggiata riconosciuto all'industria cartaria, il ruolo delle banche commerciali e del sistema di pianificazione statale cinese, oltre al rating di credito elevato delle società aventi diritto a specifici piani strategici). Tali informazioni sono assertive, in quanto chiare, obiettive e convincenti. Sono derivate da varie fonti e sono state fornite dalle parti interessate o reperite nel dominio pubblico.
(307)
Rispetto al piano 2007 per l'industria cartaria, si è affermato che questo non prevede sovvenzioni specifiche o un trattamento speciale riservato all'industria cartaria. Secondo il governo della RPC il fatto che tale piano preveda che le istituzioni finanziarie non eroghino prestiti ad alcun progetto che non sia conforme al proprio regolamento rappresenta una disposizione volta a non dar seguito ai progetti altamente inquinanti.
(308)
Tale argomentazione è stata respinta. A tale riguardo si fa notare che la formulazione utilizzata nel piano 2007 per l'industria cartaria, come dettagliatamente illustrato al considerando 77, non lascia alcun dubbio sull'esistenza di sovvenzioni specifiche e di un trattamento speciale riservato all'industria cartaria. L'affermazione secondo cui le norme dettagliate relative alle istituzioni finanziarie esistono solo per ragioni ambientali non è avvalorata dall'effettiva formulazione dei testi interessati.
(309)
Con riferimento ai piani strategici e ai relativi documenti di accompagnamento, quali il progetto di integrazione e il catalogo con elenco, il governo della RPC ha riaffermato il loro carattere giuridicamente non vincolante conformemente alla legge cinese sulla legislazione. Anzi, esse necessiterebbero di un atto di esecuzione giuridicamente vincolante. Si è inoltre affermato che i piani sono troppo vaghi per essere presi in considerazione per la determinazione della specificità ed il mero fatto che l'industria cartaria sia un'industria incoraggiata non dimostra che il governo della RPC limiti esplicitamente l'accesso alle sovvenzioni a determinate imprese.
(310)
Tali argomentazioni sono state respinte. A tale riguardo si ricorda che l'inchiesta ha stabilito che i piani sono giuridicamente vincolanti per le ragioni trattate dettagliatamente al considerando 78. L'inchiesta ha inoltre stabilito che lo status di «industria incoraggiata» attribuito all'industria cartaria comporta vantaggi specifici per le relative imprese.
(311)
Con riferimento alla concessione dei prestiti si è affermato che l'analisi delle relazioni annuali delle banche cinesi aventi erogato prestiti a favore dei produttori esportatori che hanno collaborato non rivela che tali prestiti sono stati concessi in virtù dei piani strategici.
(312)
Tale argomentazione è stata respinta. Come fatto notare sopra le relazioni annuali delle banche non forniscono informazioni specifiche in merito alla concessione dei prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato. In effetti le relazioni annuali sono documenti di natura generale che non forniscono alcuna informazione in merito alla modalità con cui le banche cinesi hanno concesso prestiti ai produttori esportatori che hanno collaborato né al modo in cui le banche hanno valutato il rischio di credito relativo a detti produttori esportatori. Tali informazioni sono state ripetutamente richieste alle parti interessate e sono considerate essenziali tenuto conto tra l'altro delle conclusioni della relazione FMI del 2006 in cui si suggerisce che la liberalizzazione delle banche in Cina è incompleta e il rischio di credito non è adeguatamente preso in considerazione (14), della relazione FMI del 2009 in cui si evidenzia l'assenza della liberalizzazione dei tassi di interesse in Cina (15), della relazione FMI del 2010 per paese in cui si afferma che il costo del capitale in Cina è relativamente basso, l'allocazione di credito è talvolta determinata mediante elementi diversi dai prezzi e l'elevato risparmio d'impresa è in parte collegato ai bassi costi di vari fattori (incluso il capitale e il suolo) (16), dello studio economico 2010 dell'OCSE sulla Cina (17) e del documento di lavoro del dipartimento economico dell'OCSE n. 747 sulle riforme del settore finanziario in Cina (18), secondo cui la proprietà delle istituzioni finanziarie resta caratterizzata dal predominio statale, sollevando questioni sulla misura in cui le decisioni creditizie delle banche si basano su considerazioni puramente commerciali poiché tradizionalmente le banche sembrano rivestire il ruolo di agenzie statali collegate al governo.
(313)
Con riferimento alla suddetta nota di rating di credito, il governo della RPC ha affermato che un'unica nota di rating di credito non costituisce un elemento di prova diretto in materia di specificità. Secondo il governo della RPC, a meno che la maggior parte o persino tutti i prestiti erogati a favore dei produttori esportatori che hanno collaborato non dimostrino che la politica industriale ha consentito loro di ottenere una nota di rating di credito maggiore durante il PI, la Commissione non può applicare le condizioni di un caso specifico a tutte le decisioni in materia creditizia.
(314)
Tale argomentazione è stata respinta. A questo proposito si ricorda che la nota di rating di credito menzionata al considerando 81 associa in maniera diretta le prospettive positive di un produttore esportatore che ha collaborato con l'esistenza dei piani per l'industria cartaria e il conseguimento dei relativi obiettivi. Per giungere alle proprie conclusioni, la Commissione si è ampiamente basata su tale documento e sul piano per l'industria cartaria poiché le altre informazioni richieste in questo contesto, quali la valutazione del rischio collegato ai prestiti, non sono state fornite nonostante i ripetuti solleciti descritti sopra.
(315)
Il governo della RPC ha sostenuto inoltre che la Commissione, nell'esaminare i presunti prestiti preferenziali, non ha tenuto conto della circolare della PBOC sul miglioramento dell'amministrazione dei prestiti speciali n. 28 YINFA [1999]. Secondo il governo della RPC detta circolare conferma l'eliminazione dei prestiti preferenziali o dei prestiti speciali.
(316)
Tale argomentazione è stata respinta. A questo proposito si ricorda che come spiegato sopra al considerando 87 la Commissione ha riscontrato l'esistenza di circolari della PBOC più recenti rispetto a quella del 1999, in cui si fa chiaro riferimento all'esistenza dei prestiti preferenziali e di altri prestiti previsti dal Consiglio di Stato. Le argomentazioni del governo della RPC sull'abolizione dei prestiti preferenziali e dei prestiti speciali non sono pertanto suffragate dai fatti reali. Ciononostante, è opportuno notare che la circolare 1999 stabilisce che le banche a capitale integralmente pubblico devono mantenere una comunicazione attiva con le autorità incaricate delle industrie pertinenti allo scopo di garantirne l'accordo e il sostegno. Anche tale affermazione conferma il controllo esercitato dalle autorità statali sulle banche a capitale integralmente pubblico.
(317)
Riguardo agli elementi di prova della specificità presentati dal denunziante si è affermato che questi consistevano solamente in riferimenti a conclusioni delle varie inchieste statunitensi in cui la specificità è stata stabilita, tra le altre cose, sulla base dei piani quinquennali.
(318)
A tale proposito si fa notare che la Commissione ha utilizzato tutte le informazioni rilevanti a disposizione per giungere a conclusioni rappresentative. In tal modo, le informazioni accessibili al pubblico citate nella denuncia, anche qualora rimandassero a conclusioni di altre autorità incaricate di condurre un'inchiesta, sono state considerate pertinenti e il relativo utilizzo è stato appropriato.
(319)
Riguardo alla decisione 40 e al catalogo con elenco si è affermato che questi non definissero esplicitamente l'industria della carta fine patinata come settore incoraggiato o progetti incoraggiati. Si è sostenuto che in Cina l'espressione «progetti incoraggiati» copre ampi settori dell'attività economica e varie industrie.
(320)
Tali argomentazioni sono state respinte. A questo riguardo si ricorda che la decisione 40 e il catalogo con elenco fanno rientrare l'industria cartaria, di cui il settore della carta fine patinata fa parte, tra le industrie incoraggiate o i progetti incoraggiati. Con riferimento ai progetti incoraggiati si ricorda che gli stessi comprendono solo determinate attività all'interno di 26 settori, perciò tale classificazione, che riguarda solo un sottogruppo di imprese in Cina, non può essere considerata di natura generale e non specifica. La Commissione ha ritenuto che questa fosse l'interpretazione più naturale in mancanza di qualsiasi spiegazione (e documenti giustificativi) in merito alle esatte modalità di applicazione del concetto di «industria cartaria» da parte del governo della RPC, ad esempio ai fini della decisione 40 e del catalogo con elenco.
(321)
Con riferimento alla legge sulle banche commerciali, il governo della RPC ha affermato che l'articolo 34 è di natura generale e che, conformemente alle disposizioni dell'articolo 41 della stessa legge, le banche commerciali non hanno l'obbligo vincolante di erogare prestiti sulla base delle politiche industriali.
(322)
Tali argomentazioni sono state respinte. A tale riguardo si fa notare che la formulazione dell'articolo 34 associa in maniera diretta l'attività creditizia delle banche commerciali con le politiche industriale statali. Non può pertanto essere considerato di natura generale e non obbligatoria. Si fa notare che l'articolo 41 della suddetta legge indica che erogare prestiti alle parti è prerogativa di una banca commerciale ma non riporta le condizioni di cui le banche devono tenere conto nel prendere decisioni in materia creditizia.
(323)
Il gruppo APP ha sostenuto di aver fornito alla Commissione informazioni e documenti sufficienti a dimostrare che lo stesso ha ricevuto un rating A-1 da Moody's nel 2007 e nel 2008 e che pertanto l'applicazione da parte della Commissione del rating BB di Bloomberg ignorando il suddetto rating non è stata corretta.
(324)
La Commissione ha esaminato attentamente le valutazioni di merito del credito presentate dal gruppo APP. Tali valutazioni associano le promettenti prospettive dell'industria cartiera alla promulgazione della politica di sviluppo per l'industria cartiera. Pertanto le informazioni contenute in tali documenti confermano in effetti le conclusioni della Commissione in merito al fatto che l'attuale stato finanziario degli esportatori è stato stabilito in presenza di una distorsione del mercato e che perciò non è stato possibile valutare l'affidabilità creditizia degli esportatori cinesi a partire dal suo valore nominale. Tale argomentazione è stata respinta.
(325)
Il gruppo APP ha inoltre affermato che le relazioni interne sulla gestione finanziaria citate a tale proposito tra le osservazioni di APP in merito alla comunicazione generale delle conclusioni sono «molto più soddisfacenti dei dati su cui si fa attualmente affidamento».
(326)
Tale argomentazione è stata respinta. I dati calcolati in tali relazioni sono basati sulla situazione finanziaria di cui beneficia la società in presenza della distorsione del mercato e ovviamente risente dei prestiti preferenziali come stabilito dalla Commissione. Si tratta perciò di una circolo vizioso, ovvero la società gode di prestiti preferenziali che si ripercuotono positivamente sugli indicatori finanziari, che a loro volta hanno poi un impatto positivo sulle condizioni dei prestiti futuri.
(327)
Il gruppo APP ha inoltre affermato che la metodologia utilizzata dalla Commissione nel calcolo dei valori di riferimento per i prestiti in USD e EUR è errata e ha sostenuto che la Commissione ha conteggiato due volte lo spread sul LIBOR, gonfiando così il tasso di interesse di riferimento.
(328)
Tale argomentazione è stata respinta. La Commissione non ha conteggiato due volte lo spread sul LIBOR. Come spiegato nella comunicazione delle conclusioni definitive, al fine di stabilire valori di riferimento per i prestiti in USD e in EUR di durata superiore ad un anno, la Commissione ha aggiunto al relativo tasso LIBOR di un anno uno spread tra le obbligazioni di società con rating BB di durata di un anno e le obbligazioni di società di durata di n anni, dove n rappresenta il numero di anni equivalenti al periodo per cui è stato calcolato il tasso «LIBOR USD a lungo termine» (ovvero 2, 3, … 15 anni). Va sottolineato che lo spread sopra descritto è stato aggiunto ai tassi LIBOR di un anno «puliti» (ovvero non aumentati di x punti base come ha affermato APP).
4.3.8. REGIMI FISCALI PREFERENZIALI PER LE SOCIETÀ RICONOSCIUTE COME OPERANTI NEI SETTORI DELLE ALTE E NUOVE TECNOLOGIE
(329)
Con riferimento a tale regime il governo della RPC ha affermato che la Commissione non ha stabilito la specificità sulla base di elementi di prova diretti. Si è affermato che l'articolo 25 della legge sull'imposta sul reddito societario è un atto legislativo generale che si applica all'intera economia cinese e non solo ai produttori di carta fine patinata.
(330)
Il governo della RPC ha inoltre affermato che i criteri di ammissibilità relativi a tale regime sono oggettivi e definiti in maniera dettagliata, che la spettanza è automatica e che perciò il regime non si può considerare specifico ai sensi delle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera b), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(331)
Tali argomentazioni sono state respinte. Pertanto i risultati della Commissione sono stati stabiliti sulla base di elementi di prova diretti. A tale riguardo si fa notare che l'articolo 25 della legge relativa all'imposta sul reddito societario limita l'accesso a tale regime a determinate imprese e industrie che rientrano nella categoria «incoraggiati», ovvero un sottogruppo specifico di imprese in Cina. Come si è fatto notare la Commissione ha concluso che l'industria della carta fine patinata rientra in questa categoria e quindi i vantaggi relativi a tale programma risultano specifici ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base. Riguardo ai criteri di ammissibilità si fa notare che le disposizioni interessate menzionano tra l'altro l'obbligo per i prodotti di rientrare tra quelli descritti nei settori delle alte e nuove tecnologie per cui è previsto il sostegno chiave statale e per le imprese di aver condotto continue attività di ricerca e sviluppo per acquisire nuove conoscenze scientifiche e tecnologiche, impiegando le nuove conoscenze in maniera innovativa o migliorando notevolmente le tecnologie o i prodotti. Tali condizioni, nel loro complesso, non possono essere considerate criteri di ammissibilità oggettivi che comportano la spettanza automatica di sussidi conformemente alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera b), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(332)
Il gruppo APP si è chiesto se l'importo delle sovvenzioni compensabili risultante da tali regimi non dovesse piuttosto calcolarsi in base alla dichiarazione dei redditi e al pagamento delle imposte relativi al 2008 anziché al 2009 (PI). Il gruppo ha sostenuto che questi due regimi sono correlati all'imposta sul reddito, che in Cina è normalmente versata integralmente e saldata l'anno di calendario successivo al periodo di imposta. Perciò le imposte sul reddito del 2009 o un eventuale trattamento preferenziale concessi in tale anno sono stati definiti nel 2010.
(333)
Tale argomentazione è stata respinta. Gli effettivi importi relativi ai vantaggi conferiti sono stati confermati e verificati a partire dalle dichiarazioni dei redditi per il 2009, perciò si tratta di vantaggi relativi alle vendite e al reddito generati nel 2009, ovvero nel PI.
4.3.9. REGIMI FISCALI PREFERENZIALI PER IL SETTORE DELLA RICERCA E DELLO SVILUPPO
(334)
Con riferimento a tale regime il governo della RPC ha affermato che la Commissione non ha stabilito la specificità sulla base di elementi di prova diretti. Si è dunque affermato che i criteri di ammissibilità di tale regime sono oggettivi e definiti in maniera dettagliata, che la spettanza è automatica e che perciò il regime non si può considerare specifico ai sensi delle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera b), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(335)
Tale argomentazione è stata respinta. A tale riguardo si ricorda che l'inchiesta ha stabilito l'esistenza di un trattamento fiscale preferenziale riservato a determinate società alle quali viene riconosciuto che realizzano determinati taluni tipi di progetto di R&S, ovvero un sottogruppo specifico di imprese in Cina. Come si è fatto notare si tratta delle società operanti nei settori delle alte e nuove tecnologie che ricevono un sostegno pubblico di primaria importanza e dei progetti elencati nella guida ai settori chiave dell'industrializzazione per le alte tecnologie, quali quelli appartenenti all'industria della carta patinata, perciò i vantaggi concessi mediante tale programma risultano specifici ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base. Con riferimento ai criteri di ammissibilità, si fa notare che le relative disposizioni presentate dai produttori esportatori che hanno collaborato sono vaghe e non trasparenti e non è pertanto possibile affermare l'esistenza di criteri di ammissibilità oggettivi che comportano la concessione automatica delle sovvenzioni. Perciò le constatazioni della Commissione si sono basate su elementi di prova diretti conformemente alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera b), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
4.3.10. ESENZIONE DEI DIVIDENDI DISTRIBUITI TRA SOCIETÀ RESIDENTI QUALIFICATE
(336)
Con riferimento a tale regime il governo della RPC ha affermato che la Commissione non ha stabilito la specificità sulla base di elementi di prova diretti. Si è affermato che l'esenzione dei dividendi non costituisce una sovvenzione ai sensi dell'accordo SCM poiché l'esenzione dei dividendi non ha la natura di una sovvenzione e le relative disposizioni cinesi sono volte a chiarire la base imponibile per evitare la doppia imposizione.
(337)
Il gruppo APP ha sostenuto che il regime non è specifico poiché viene applicato in maniera generale e uniforme in tutta la Cina sulla base di criteri oggettivi, ovvero la fonte del reddito da dividendi. APP ha inoltre affermato che tale regime non costituisce una sovvenzione.
(338)
Tali argomentazioni sono state respinte. A tale riguardo si fa notare che il reddito da dividendi di società residenti è esente dagli obblighi di imposta sul reddito societario delle società residenti. Innanzitutto si ricorda che l'inchiesta ha stabilito l'esistenza di un trattamento fiscale preferenziale riservato a determinate società, cioè le società residenti che ricevono i dividendi da altre società residenti, nonché ad importanti industrie e progetti supportati o incoraggiati dallo Stato, quali l'industria della carta patinata, quindi ad un sottogruppo specifico di imprese in Cina. Ne deriva che i vantaggi conferiti in base a tale programma sono specifici ai sensi dell'articolo 14, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base. In secondo luogo, si tratta di un incentivo fiscale che implica una rinuncia ad entrate della pubblica amministrazione conformemente alla definizione di sovvenzione ai sensi dell'articolo 1, paragrafo 1, lettera a), dell'accordo SCM e dell'articolo 3, lettera a), del regolamento di base. Quanto all'affermazione secondo cui tale incentivo è volto ad evitare la doppia imposizione, si fa notare che sebbene l'accordo SCM abbia riconosciuto che ai membri dell'OMC non viene impedito di prendere misure per evitare la doppia imposizione (cfr. allegato I, nota a piè di pagina 59, dell'accordo SCM), la disposizione rappresenta una «difesa affermativa» e non sono stati presentati elementi di prova concreti a supporto dell'argomentazione, ad esempio che i dividendi provenienti da società residenti e non residenti subiscono un trattamento diverso sulla base di obblighi giuridici assunti dalla RPC in occasione di accordi bilaterali sulla doppia imposizione con paesi terzi.
(339)
Si è inoltre affermato che il regime non è in alcun modo correlato alle imprese e alle industrie incluse nelle categorie incoraggiate, ma si applica per definizione a tutte le società residenti. Il governo della RPC ha inoltre affermato che l'articolo 2, paragrafo 2, dell'accordo SCM prevede che l'istituzione di aliquote di imposta di applicazione generale non debba considerarsi una sovvenzione specifica. Si è dunque affermato che i criteri di ammissibilità di tale regime sono oggettivi e definiti in maniera dettagliata, che la spettanza è automatica e che perciò il regime non si può considerare specifico ai sensi delle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera b), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(340)
Tali argomentazioni sono state respinte. A tale riguardo si ricorda che le disposizioni giuridiche alla base di questo regime rientrano nel capitolo 4, intitolato «Trattamenti fiscali preferenziali», della legge relativa all'imposta sul reddito aziendale, che prevede incentivi fiscali specifici destinati a importanti industrie e progetti sostenuti o incoraggiati dallo Stato. Come sopra spiegato, in tali condizioni i vantaggi conferiti in base a tale programma sono specifici ai sensi dell'articolo 14, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base. L'inchiesta non ha identificato criteri oggettivi per la limitazione della spettanza, né elementi di prova risolutivi per concludere che essa sia automatica. Rispetto all'affermazione relativa alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 2, dell'accordo SCM, si fa notare che il presente regime non si riferisce all'istituzione di un'aliquota di imposta di applicazione generale ma all'esistenza di un'esenzione fiscale riservata ad un determinato tipo di reddito di un determinato tipo di società.
4.3.11. ESENZIONE DALL'IVA E DAL DAZIO SULLE APPARECCHIATURE IMPORTATE
(341)
Con riferimento al presente regime il governo della RPC ha affermato che la Commissione non ha stabilito la specificità sulla base di elementi di prova diretti. Si è sostenuto che le categorie di attività specifiche definite esaurientemente dalla legge non sono specifiche perché coprono ampi settori dell'attività economica e varie industrie. Si è dunque affermato che i criteri di ammissibilità di tale regime sono oggettivi e definiti in maniera dettagliata, che la spettanza è automatica e che perciò il regime non si può considerare specifico ai sensi delle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera b), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(342)
Tali argomentazioni sono state respinte. A tale proposito si ricorda che l'accesso a tale regime è limitato alle sole società che investono in determinate categorie commerciali definite esaurientemente dalla legge (ossia dal catalogo delle industrie per la guida agli investimenti esteri e dal catalogo delle industrie, dei prodotti e delle tecnologie chiave di cui lo Stato incoraggia attualmente lo sviluppo). Il fatto che la spettanza sia limitata a categorie commerciali specifiche conferma il fatto che il regime non è disponibile in via generale ad ampi settori economici e perciò i vantaggi conferiti in base a tale programma sono specifici ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base. Inoltre l'inchiesta non ha identificato criteri oggettivi per la limitazione della spettanza, né elementi di prova risolutivi per concludere che essa sia automatica. Perciò i risultati cui è giunta la Commissione si sono basati su elementi di prova diretti conformemente alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera b), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
(343)
Il gruppo APP ha sostenuto che il periodo di ammortamento utilizzato dalla Commissione nel calcolo del vantaggio derivante da questo regime nel corso del PI non è corretto, poiché la Commissione avrebbe dovuto utilizzare il periodo di ammortamento dichiarato delle società del gruppo APP. Secondo il gruppo APP tale metodologia viola l'articolo 7, paragrafo 3, del regolamento di base.
(344)
Tale argomentazione è stata respinta. Il periodo di ammortamento dichiarato dal gruppo APP è stato determinato ai fini contabili e finanziari. Altri produttori esportatori che hanno collaborato e l'industria dell'Unione hanno dichiarato periodi di ammortamento diversi. Perciò la Commissione, conformemente alla propria prassi abituale e all'articolo 7, paragrafo 3, del regolamento di base, ai fini di questo calcolo ha fissato per la vita economica dei macchinari un periodo di 15 anni, che viene considerato dall'industria interessata il periodo «normale» di ammortamento.
4.3.12. RIDUZIONI DELL'ALIQUOTA IVA SU APPARECCHIATURE FABBRICATE NEL PAESE
(345)
Con riferimento a tale regime il governo della RPC ha affermato che la Commissione non ha stabilito la specificità sulla base di elementi di prova diretti. Si è sostenuto che il governo della RPC ha spiegato i criteri di ammissibilità del regime e di conseguenza non c'è ragione di ricorrere all'uso dei dati disponibili.
(346)
Tali argomentazioni sono state respinte. A tale riguardo si ricorda che il presente regime è riservato alle FIE che acquistano un determinato tipo di apparecchiature fabbricate nel paese, ovvero un sottogruppo specifico di imprese in Cina, da cui deriva che i vantaggi conferiti in base a tale programma sono specifici ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base. Inoltre l'inchiesta non ha identificato criteri oggettivi per la limitazione della spettanza, né elementi di prova risolutivi per concludere che essa sia automatica. Perciò i risultati cui è giunta la Commissione si sono basati su elementi di prova diretti, avvalendosi delle informazioni presentate e delle disposizioni di cui all'articolo 28 del regolamento di base, conformemente alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera b), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base.
4.3.13. IMPOSTE SULLA MANUTENZIONE URBANA E SULLA COSTRUZIONE E SOVRATTASSA SULL'ISTRUZIONE PER LE FIE
(347)
Sia il gruppo APP che il gruppo Chenming hanno affermato che sulla base dell'avviso di unificazione delle imposte sulla manutenzione urbana e sulla costruzione e delle sovrattasse sull'istruzione per le imprese con capitali a partecipazione straniera e per le persone fisiche, pubblicato dal Consiglio di Stato della Cina il 18 ottobre 2010 e applicabile a partire dal 1o dicembre 2010, le suddette imposte e sovrattasse sono ora universalmente applicabili a tutte le società e alle persone fisiche in Cina, senza eccezione alcuna. Secondo tali affermazioni questo regime di sovvenzioni non è più compensabile.
(348)
Le argomentazioni avanzate sono state esaminate assieme alla documentazione presentata e agli elementi di prova forniti dalle parti. Si è chiesto al governo della RPC di confermare dette informazioni. Il governo della RPC, parte interessata nel presente procedimento e autorità responsabile del programma, ha informato la Commissione che questo regime è stato revocato senza essere sostituito da alcun altro incentivo riguardante lo stesso obbligo fiscale. Sulla base delle informazioni presentate dai produttori esportatori che hanno collaborato si è concluso che entrambi i gruppi hanno dimostrato di non beneficiare più delle sovvenzioni derivanti da tale regime. A tale riguardo si ricorda che a norma dell'articolo 15 del regolamento di base non sono istituite misure qualora le sovvenzioni siano state revocate o sia stato dimostrato che le sovvenzioni non conferiscono più alcun vantaggio agli esportatori in questione. Conseguentemente e sulla base delle informazioni disponibili, si conclude che la sovvenzione relativa a questo regime non conferisce più alcun vantaggio agli esportatori interessati. Di conseguenza i risultati indicati ai considerando da 160 a 169 sono stati modificati.
4.3.14. MARCHE FAMOSE E FONDI SPECIALI PER INCENTIVARE I PROGETTI DI INVESTIMENTO ESTERI
(349)
Con riferimento a detti regimi il governo della RPC ha affermato che la Commissione non ha stabilito la specificità sulla base di elementi di prova diretti. Si è sostenuto che il governo della RPC ha fornito informazioni sufficienti in merito ai regimi in questione e che non esiste alcuna legge o regolamento che li disciplini.
(350)
Tali argomentazioni sono state respinte. A tale riguardo si ricorda che i regimi sono stati giudicati specifici e compensabili sulla base delle informazioni presentate dal governo della RPC e dai produttori esportatori che hanno collaborato sebbene non siano state fornite le effettive disposizioni giuridiche. Il fatto che, come ha sostenuto il governo della RPC, non esistano disposizioni giuridiche relative a questi regimi conferma al di là di ogni dubbio l'assenza di condizioni o criteri oggettivi stabiliti per legge che disciplinino tali regimi. Perciò le conclusioni cui è giunta la Commissione si sono basate su elementi di prova diretti, avvalendosi delle informazioni presentate e delle disposizioni di cui all'articolo 28 del regolamento di base, conformemente alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera b), dell'accordo SCM e dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base. In totale assenza di criteri o condizioni, il governo sembra godere di ampio potere discrezionale e l'accesso alla sovvenzione è considerato limitato a determinate imprese.
4.3.15. SOVVENZIONE E PREMIO DEL FONDO PER LO SVILUPPO INDUSTRIALE DELLE ALTE TECNOLOGIE CONFERITO DAL SUZHOU INDUSTRIAL PARK PER LA CAPACITÀ DI MANTENERE LA CRESCITA
(351)
Con riferimento a tali regimi il governo della RPC ha affermato che la Commissione non ha interpretato correttamente l'articolo 2, paragrafo 2, dell'accordo SCM poiché i parchi industriali non rappresentano regioni geografiche determinate.
(352)
Tale argomentazione è stata respinta. A tale riguardo si ricorda che il Suzhou Industrial Park rappresenta indubbiamente una ripartizione economica e amministrativa nell'ambito del territorio della RPC e perciò una regione geografica determinata conformemente alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 2, dell'accordo SCM. Ciononostante, va anche notato che sebbene quanto sopra non sia stato confermato dagli effettivi dati dell'inchiesta, un parco industriale per sua stessa definizione può accogliere solo un sottogruppo di imprese entro il territorio di un paese o dell'autorità concedente e perciò, conformemente alle disposizioni dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera a), dell'accordo SCM, le sovvenzioni concesse dal parco industriale sarebbero da considerare specifiche.
4.3.16. CONCESSIONE DEI DIRITTI D'USO DEL SUOLO
(353)
Con riferimento ai LUR il governo della RPC ha affermato che l'uso di un valore di riferimento esterno è illegale, facendo riferimento all'articolo 14, lettera d), dell'accordo SCM e alla relazione dell'organo di appello dell'OMC in Stati Uniti - legno dolce IV. Si è sostenuto che il diritto dell'UE e dell'OMC limita l'uso di valori di riferimento esterni a circostanze eccezionali, ad esempio laddove i prezzi sul mercato privato risultino distorti a causa del ruolo predominante dell'autorità pubblica quale fornitore del bene o del servizio in questione. Secondo il governo della RPC la Commissione non ha dimostrato che i prezzi sul mercato privato risultino distorti a causa del ruolo predominante del governo della RPC quale fornitore.
(354)
Tali argomentazioni sono state respinte. Innanzitutto si fa notare che le norme dell'OMC, come confermato dall'organo d'appello in Stati Uniti - legno dolce IV (DS257) e dal panel in Stati Uniti - dazi compensativi per la Cina (DS379) non vietano l'uso di valori di riferimento esterni. In secondo luogo, la Commissione ha tenuto pienamente conto delle condizioni speciali richieste dalla giurisprudenza dell'OMC per fare ricorso all'uso di un valore di riferimento esterno. In effetti, come dimostrato sopra ai considerando da 248 a 259, in Cina il suolo è pubblico e viene concesso dal governo sulla base di un contratto di locazione. Inoltre le autorità cinesi controllano l'offerta e l'attribuzione del suolo alle imprese, anche nei mercati secondari, e l'assegnazione del suolo alle aziende si basa su una serie di regole rigorose, mentre qualsiasi variazione, ad esempio la cessione di un contratto LUR da un'impresa ad un'altra, va approvato dalle autorità e riconosciuto mediante un nuovo contratto LUR tra l'assegnatario e le autorità pubbliche competenti. Alla luce di quanto sopra, si conclude che il governo della RPC riveste un ruolo predominante nella distribuzione dei LUR e che eventuali prezzi sul mercato «privato» in Cina (sempre che essi esistano, dal momento che non ne sono stati forniti nel corso della presente inchiesta) sono necessariamente distorti a causa del ruolo predominante del governo della RPC come fornitore e del suo monopolio nella regolamentazione delle transazioni fondiarie. Di conseguenza il contributo finanziario del governo della RPC si ripercuoterebbe chiaramente sul livello di eventuali prezzi sul mercato privato.
(355)
Il governo della RPC ha inoltre sostenuto che scegliendo Taiwan quale valore di riferimento esterno la Commissione non ha utilizzato un valore di riferimento esterno in relazione o collegato alle condizioni di mercato vigenti in Cina. Si è affermato che l'uso del riferimento taiwanese per compensare le differenze in termini di vantaggi relativi tra paesi è espressamente vietato dalle norme dell'OMC.
(356)
Tali argomentazioni sono state respinte. La Commissione considera appropriata la scelta di Taiwan (19) quale riferimento esterno in considerazione della totalità delle informazioni disponibili, ossia i) il livello di sviluppo economico e la struttura economica prevalenti a Taiwan e nelle province cinesi interessate in cui hanno sede i produttori esportatori che hanno collaborato, ii) la prossimità geografica di entrambe le province cinesi a Taiwan, iii) l'alto grado di sviluppo delle infrastrutture registrato sia nelle due province cinesi che a Taiwan, iv) i solidi legami economici e il commercio transfrontaliero tra Taiwan e la RPC, v) una simile densità demografica nelle province in esame e a Taiwan, vi) una simile tipologia di terreno e di transazioni utilizzate per costruire il valore di riferimento tra Taiwan e RPC e vii) le caratteristiche demografiche, linguistiche e culturali condivise da Taiwan e RPC. Inoltre, le province di Jiangsu e di Shandong sono considerate le province manifatturiere di punta della RPC (20). Nonostante il PIL pro capite di Taiwan e delle due province cinesi non sia identico, il PIL di queste ultime ha registrato una rapida crescita negli ultimi anni, guadagnando terreno su quello di Taiwan.
Inoltre dati recenti dimostrano che la RPC e Taiwan presentano tassi di crescita del PIL simili (21). Tuttavia, è importante far notare che il confronto esatto tra il PIL di un'economia non di mercato (RPC) e il PIL di un'economia di mercato consolidata (Taiwan) non rappresenta un dato decisivo, poiché è normale che un'economia non di mercato registri un ritardo in termini di PIL rispetto ad un'economia di mercato funzionante. Inoltre molti altri fattori, quali le norme urbanistiche e la politica ambientale, potrebbero influenzare la domanda e l'offerta di terreno ad uso industriale. La vera questione è quali sarebbero le «condizioni di mercato vigenti» rispetto ai LUR nella RPC se fosse un'economia di mercato funzionante e tutti gli elementi di prova indicano che sarebbero molto simili a quelle di Taiwan.
(357)
Sulla base dell'insieme di tali informazioni si considera che il valore di riferimento selezionato sia conforme ai requisiti stabiliti dall'organo di appello dell'OMC in Stati Uniti - legno dolce IV (paragrafo 103) in cui si concludeva che il valore di riferimento selezionato deve, tuttavia, rapportarsi, riferirsi o essere collegato alle condizioni di mercato vigenti in quel paese, e deve rispecchiare il prezzo, la qualità, la disponibilità, la commerciabilità, il trasporto e altre condizioni di acquisto o vendita, a norma dell'articolo 14, lettera d). In effetti, tutte le condizioni presenti a Taiwan si rapportano alle condizioni di mercato vigenti nelle due province cinesi. Il terreno è disponibile in aree di simile densità demografica, la prossimità geografica delle aree assicura che la qualità del suolo sia simile mentre il fatto che Taiwan e le due province cinesi condividano la stessa lingua e cultura, siano caratterizzati da economie orientate all'esportazione e da settori manifatturieri di rilievo conferma che il prezzo, la commerciabilità e le altre condizioni di acquisto o di vendita del terreno sono strettamente collegate.
(358)
I produttori esportatori che hanno collaborato hanno sostenuto che le informazioni a disposizione della Commissione erano sufficienti a dedurre l'esistenza di un mercato fondiario in Cina.
(359)
Tale argomentazione è stata respinta. Dalle informazioni messe a disposizione della Commissione non è stato possibile giungere alla conclusione che esista un mercato fondiario funzionante in Cina. Dalla legislazione resa disponibile alla Commissione dal governo della RPC è evidente che tutto il suolo della RPC è di proprietà pubblica e viene fornito sulla base di un contratto di locazione. Le autorità cinesi controllano integralmente l'offerta e l'attribuzione del suolo alle imprese, anche nei mercati secondari. Non sono stati forniti elementi di prova dell'esistenza di un meccanismo di mercato nell'assegnazione dei diritti d'uso del suolo, nonostante le richieste della Commissione in tal senso. La situazione è illustrata dettagliatamente al considerando 354 che riguarda simili argomentazioni del governo della RPC.
(360)
Il gruppo APP ha affermato che dovrebbero essere utilizzati come valore di riferimento i prezzi attuali dei LUR cinesi, in alternativa ai quali si dovrebbero utilizzare i prezzi fondiari nello Stato indiano di Maharashtra. Anche il gruppo Chenming ha proposto lo Stato indiano di Maharashtra quale riferimento.
(361)
Come illustrato al considerando 359, in Cina non esiste un mercato fondiario funzionante. Non risulta pertanto opportuno utilizzare i prezzi attuali dei LUR in Cina quale riferimento. I produttori esportatori hanno basato la propria proposta di utilizzare i prezzi fondiari del Maharashtra quale riferimento confrontandosi con lo Stato indiano di Maharashtra in termini di PIL pro capite e di densità demografica all'epoca dell'acquisto dei LUR. Come sopra spiegato la Commissione è dell'opinione che il PIL pro capite e la densità demografica non possano rappresentare gli unici elementi decisivi nella scelta di un paese/una regione ai fini dell'applicazione di un valore di riferimento esterno. La metodologia proposta dai produttori esportatori che hanno collaborato non è comunque coerente con le loro affermazioni. Nel PI, Mumbai, la capitale del Maharashtra e di gran lunga l'area più sviluppata dello Stato, registrava un reddito pro capite pari a 2 675 USD (128 INR), inferiore in realtà alla media nazionale cinese di 3 529 USD (22), e a maggior ragione inferiore al PIL pro capite delle regioni di Shandong e Jiangsu, estremamente sviluppate (rispettivamente 5 255 USD e 6 550 USD). Per quanto riguarda la densità demografica, neanche questa rappresenta di per sé un elemento decisivo; essa si attesta comunque a 314/km2 nel Maharashtra, a 736/km2 a Jiangsu e a 600/km2 a Shandong, pertanto non su livelli analoghi. Inoltre altri fattori, quali la mancanza di prossimità geografica e di caratteristiche condivise da India e Cina, indicano che il riferimento del Maharashtra non si rapporta né è collegato alle condizioni di mercato vigenti in Cina. Per le ragioni indicate al considerando 356, la Commissione resta del parere che i prezzi fondiari di Taiwan rappresentino un valore di riferimento esterno di gran lunga più appropriato.
(362)
Il gruppo APP ha affermato che alcuni dei LUR presi in considerazione dalla Commissione nel calcolo del vantaggio risultante dal regime in questione non sono più detenuti dal gruppo. APP ha anche asserito di essere giunto ad un prezzo medio del terreno diverso utilizzando le informazioni ricavate dal sito Internet dell'ufficio industriale del ministero degli Affari economici di Taiwan e che la Commissione non si è sforzata di reperire offerte rappresentative dei terreni ad uso industriale.
(363)
Con riferimento all'area totale del terreno utilizzato dal gruppo APP, la Commissione ha preso in considerazione l'affermazione del gruppo APP e, sulla base delle informazioni e degli elementi di prova presentati nelle osservazioni sulla comunicazione delle conclusioni definitive, l'ha accolta. Il calcolo della sovvenzione rispecchia le informazioni corrette. Con riferimento alle informazioni ricavate da Taiwan, si fa notare che l'argomentazione è stata respinta. Nonostante la parte in questione non abbia proposto di utilizzare tale prezzo per il calcolo di un valore di riferimento appropriato, va sottolineato quanto segue. La Commissione ha utilizzato le informazioni disponibili in merito ai prezzi fondiari di Taiwan e il metodo mediante il quale ha fissato il prezzo di riferimento è stato comunicato alle parti e spiegato nella nota al fascicolo dell'11 febbraio 2011. D'altro canto i dati presentati dal gruppo APP si riferiscono solo a febbraio 2011, vale a dire ad un periodo di tempo diverso da quello utilizzato dalla Commissione per il calcolo e sembra facciano riferimento solo ad un elenco di dati esemplificativi ricavati da alcune regioni di Taiwan. Inoltre la Commissione non è in grado di esaminare il calcolo del valore di riferimento effettuato dal gruppo APP, poiché quest'ultimo non ha fornito alcun dettaglio in merito alla metodologia utilizzata per detto calcolo e non ha dimostrato perché il proprio calcolo dei prezzi fondiari medi di Taiwan sarebbe più accurato.
(364)
I produttori esportatori che hanno collaborato hanno affermato che eventuali sovvenzioni sotto forma di diritti d'uso del suolo ad un costo inferiore all'importo adeguato non sarebbero specifiche.
(365)
Tale argomentazione è stata respinta. Come già illustrato nel documento di comunicazione delle conclusioni definitive, il governo della RPC ha fornito informazioni insufficienti in relazione a questo regime, che sono state pertanto integrate da altre informazioni e dati a disposizione. Di conseguenza i risultati sono stati ricavati su tale base e sono illustrati e analizzati ai considerando da 253 a 258.
4.3.17. ALTRO
(366)
Il gruppo APP ha sostenuto che il tasso di interesse utilizzato dalla Commissione per trasformare il valore nominale della sovvenzione nel valore vigente durante il periodo di inchiesta non è corretto.
(367)
La Commissione ha preso in considerazione l'affermazione del gruppo APP e, sulla base delle informazioni e degli elementi di prova presentati nelle osservazioni sulla comunicazione delle conclusioni definitive, l'ha accolta. Nel calcolo delle sovvenzioni è stato utilizzato il tasso di interesse suggerito dal gruppo APP. Tale modifica è già rispecchiata nei considerando relativi al calcolo dei margini di sovvenzione e nei risultanti margini di sovvenzione relativi ai singoli regimi interessati.
(368)
Il gruppo APP ha sostenuto che l'importo delle sovvenzioni deve essere espresso in percentuale del prezzo CIF dichiarato e non in percentuale del fatturato e che la Commissione dovrebbe applicare tale metodologia per il calcolo dei margini di sovvenzione.
(369)
Le argomentazioni avanzate sono state esaminate assieme alla documentazione presentata e agli elementi di prova forniti dalla parte. Si fa notare che, fatta eccezione per uno dei regimi di sovvenzione risultato compensabile, nessun altro regime è risultato condizionato all'andamento delle esportazioni e non è stato accordato in riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate. Di conseguenza il valore della sovvenzione è stato ripartito sul fatturato totale delle società appartenenti al gruppo APP conformemente all'articolo 7, paragrafo 2, del regolamento di base, che dispone quanto segue: «Qualora la sovvenzione sia accordata senza riferimento alle quantità fabbricate, prodotte, esportate o trasportate, l'importo della sovvenzione compensabile è determinato ripartendo opportunamente il valore totale della sovvenzione in base al livello di produzione, di vendita o di esportazione dei prodotti in questione nel periodo oggetto dell'inchiesta sulle sovvenzioni». Poiché la presente sovvenzione non è collegata alla produzione di determinati prodotti o esportazioni, il fatturato totale della società rappresenta il denominatore più appropriato. A tale riguardo, è opportuno far notare che il fatturato è stato determinato in maniera tale da rispecchiare il più possibile il valore commerciale dei prodotti venduti dalla società beneficiaria. Tale modifica è già rispecchiata nei considerando relativi al calcolo dei margini di sovvenzione e nei risultanti margini di sovvenzione relativi ai singoli regimi interessati. Qualsiasi altra metodologia proposta per il calcolo dell'importo della sovvenzione compensabile non sarebbe conforme alle relative disposizioni del regolamento di base (articoli 7 e 15) e alla prassi amministrativa adottata dalla Commissione nei propri procedimenti antisovvenzioni durante la selezione del numeratore/denominatore appropriato per l'allocazione dell'importo della sovvenzione compensabile.
La parte ha inoltre invocato a suffragio della propria affermazione la sezione degli orientamenti (23) in cui si fa riferimento al calcolo della sovvenzione per unità. Tuttavia, e per gli stessi motivi sopra descritti, l'approccio per unità non è stato considerato adeguato nelle attuali circostanze. In effetti la metodologia proposta non è considerata rappresentativa poiché combina il fatturato e le unità fabbricate esclusivamente con riferimento al prodotto in esame, ignorando le unità relative agli altri prodotti fabbricati. Non è stata fornita o verificata alcuna informazione relativa al numero totale di unità fabbricate per tutti i prodotti dalle relative società e comunque le sovvenzioni non sono state accordate sulla base delle quantità. Per quanto riguarda i prezzi CIF, è opportuno far notare che gli elementi di prova disponibili indicano che essi variano tra tipi di prodotti e all'interno degli stessi. In ogni caso, le sovvenzioni in questione non sono specifiche per il prodotto. Inoltre la Commissione ha stabilito ed espresso l'importo delle sovvenzioni nella RPC ripartendo il valore totale della sovvenzione sul fatturato della Cina, tenendo conto delle modalità specifiche adottate dai relativi produttori esportatori che hanno collaborato. Ciò garantisce l'uso dell'importo delle sovvenzioni verificato e del fatturato più appropriato. Infine si fa notare che, tenuto conto delle circostanze concrete del presente procedimento, ovvero l'istituzione di dazi antidumping e compensativi a livello di margine di pregiudizio, si conclude che non esiste alcun impatto sulla posizione del gruppo APP, a prescindere dalla metodologia prescelta nella ripartizione dell'importo della sovvenzione compensabile e del dazio compensativo.
4.4. IMPORTO RELATIVO ALLE SOVVENZIONI COMPENSABILI
(370)
In ottemperanza alle disposizioni del regolamento di base, l'importo relativo alle sovvenzioni compensabili, espresso ad valorem, per le società oggetto di inchiesta è stabilito nella tabella sottostante:
Produttore esportatore
Tasso dei margini antisovvenzioni
Gruppo APP
12,04 %
Gruppo Chenming
4,06 %
(371)
In base alle informazioni disponibili dalla denuncia e dai produttori esportatori cinesi che hanno collaborato, esistono altri produttori noti del prodotto in esame nella RPC. Tuttavia, poiché il volume dichiarato di esportazioni è risultato superiore ai dati Eurostat relativi alle importazioni, il livello di collaborazione è stato ritenuto elevato. Si è perciò ritenuto opportuno stabilire il livello delle sovvenzioni per i produttori esportatori che non hanno collaborato al valore di sovvenzione massimo registrato tra i produttori esportatori che hanno collaborato, cioè 12,04 %, per assicurare l'efficacia delle misure.
5. PRODUTTORI DELL'UNIONE
5.1. PRODUZIONE DELL'UNIONE
(372)
Durante il PI il prodotto simile è stato fabbricato nell'Unione da 14 produttori noti e da alcuni altri piccoli produttori. Secondo le stime, i dati forniti da CEPIFINE riguardano il 98 % della produzione dei produttori dell'Unione. Su tale base la produzione totale dell'Unione durante il PI è stata stimata a circa 5 270 000 tonnellate. I produttori dell'Unione che rappresentano la produzione totale dell'Unione costituiscono l'industria dell'Unione ai sensi dell'articolo 9, paragrafo 1, del regolamento di base.
(373)
L'industria della carta fine patinata è un settore ad alta intensità di capitale e ad alto consumo energetico. Per questo motivo ad essa si applicano economie di scala che spiegano la concentrazione della produzione nelle mani di alcuni grandi operatori, cui si aggiungono produttori più piccoli che si concentrano sui mercati geograficamente vicini. Cinque grandi produttori di dimensioni analoghe coprono la maggior parte del mercato dell'Unione con stabilimenti di produzione in tutta Europa. La CFP è in larga misura un prodotto di base, venduto principalmente tramite grossisti e commercianti di carta. Questi canali di distribuzione sono caratterizzati da un livello elevato di concentrazione del potere d'acquisto e da trasparenza dei prezzi grazie a quotazioni.
(374)
Come indicato al considerando 19, una parte interessata ha dichiarato che la CFP per macchine alimentate a bobina avrebbe dovuto far parte dell'ambito della presente inchiesta. Su tale base, la stessa parte sosteneva che l'industria dell'Unione autrice della denuncia non avesse un grado di sostegno sufficiente nel presente procedimento. Tuttavia, sulla scorta delle conclusioni di cui ai considerando 22 e 25, ovvero che la CFP per macchine alimentate a bobina e la CFP per macchine alimentate a fogli sono due prodotti distinti, tale argomentazione è stata respinta.
(375)
Il governo della Cina ha osservato che uno dei produttori rappresentativi sarebbe presumibilmente collegato con una società cinese e perciò dovrebbe essere escluso dalla definizione dell'industria dell'Unione. Tuttavia l'inchiesta ha dimostrato che i prodotti fabbricati dalla società cinese cui si fa riferimento non rientrano nella definizione del prodotto in esame. Tale rapporto non ha perciò alcun impatto sull'analisi del pregiudizio né sul fatto che il produttore dell'Unione rientri nella definizione dell'industria dell'Unione.
6. PREGIUDIZIO
6.1. CONSUMO DELL'UNIONE
(376)
Il consumo è stato stabilito sulla base degli elementi che seguono:
-
dati Eurostat per le importazioni dai paesi terzi, debitamente adeguati sulla base delle informazioni fornite dai produttori dell'Unione per i prodotti non interessati dal procedimento. L'inchiesta ha accertato, alla luce degli elementi di prova forniti, che tali ipotesi erano ragionevoli e giustificate;
-
il volume totale, sottoposto a verifica, delle esportazioni verso il mercato dell'Unione dei produttori esportatori della RPC che hanno collaborato, dal momento che il volume dichiarato di esportazioni si è rivelato più elevato rispetto ai dati Eurostat relativi alle importazioni;
-
le vendite totali sul mercato dell'Unione di tutti i produttori dell'Unione, sulla base delle informazioni fornite da CEPIFINE.
(377)
Sulla base di tali dati, il consumo totale dell'Unione è stato stabilito come segue:
Tabella 1
Consumo dell'Unione
Consumo dell'Unione
2006
2007
2008
2009/PI
Tonnellate
5 308 275
5 508 183
5 384 770
4 572 057
Indice
100
104
101
86
Fonte: risposte ai questionari sottoposte a verifica, dati Eurostat adeguati e verificati forniti da CEPIFINE.
(378)
In generale il consumo dell'Unione è sceso del 14 % durante il periodo in esame. Si è rilevato che il consumo è dapprima aumentato del 4 % tra il 2006 e il 2007, per poi diminuire del 18 % tra il 2007 e il PI. Il calo del consumo nel 2008 e nel PI è derivato da una diminuzione della domanda, in particolare nella prima metà del 2009, dovuta al rallentamento dell'economia.
6.1.1. IMPORTAZIONI NELL'UNIONE DALLA RPC
(379)
Come indicato al considerando 376, il volume totale, sottoposto a verifica, delle vendite del prodotto in esame effettuate sul mercato dell'Unione dai produttori esportatori cinesi che hanno collaborato è risultato superiore al volume delle importazioni secondo i dati Eurostat. Poiché si è ritenuto che le informazioni verificate fossero più accurate dei dati statistici disponibili, il volume totale delle importazioni dalla RPC è stato stabilito sulla base delle informazioni sottoposte a verifica fornite dalle società che hanno collaborato. I volumi di vendite delle società che hanno collaborato e che, durante il periodo in esame, avevano esportato unicamente cartone a più strati, sono stati esclusi dalle importazioni totali essendo stato concluso, come illustrato al considerando 47, che la carta e il cartone a più strati non costituiscono il prodotto in esame. Poiché i dati relativi alle importazioni del prodotto in esame si riferiscono solo a due società, si è ritenuto opportuno, per motivi di riservatezza, riportarli in forma indicizzata.
Tabella 2
Totale delle importazioni oggetto di sovvenzioni provenienti dalla RPC
Totale delle importazioni dalla RPC
2006
2007
2008
2009/PI
Volumi (indice)
100
218
212
283
Quota di mercato (indice)
100
210
209
329
Prezzi (EUR/tonnellata)
677
661
657
621
Indice
100
98
97
92
Fonte: risposte al questionario verificate.
(380)
Il volume delle importazioni totali dalla RPC è nettamente aumentato, essendo quasi triplicato nel periodo in esame. La loro quota di mercato è quindi considerevolmente aumentata, passando dall'1 % circa nel 2006 a oltre il 4 % nel PI. Tale andamento va considerato nel quadro di un calo del consumo, pari al 14 % nel corso dello stesso periodo. I prezzi medi delle importazioni oggetto di sovvenzioni dalla RPC mostrano un calo dell'8 % durante il periodo in esame.
6.1.2. UNDERCUTTING (SOTTOQUOTAZIONE DEI PREZZI)
(381)
Per analizzare l'undercutting, la media ponderata dei prezzi di vendita, per tipo di prodotto, praticati sul mercato dell'Unione dai produttori dell'Unione ad acquirenti indipendenti, adeguati a livello franco fabbrica, è stata confrontata con la media ponderata dei prezzi corrispondenti delle importazioni dalla RPC, praticati sul mercato dell'Unione al primo acquirente indipendente, stabiliti su una base CIF e opportunamente adeguati per tenere conto dei dazi esistenti e dei costi sostenuti dopo l'importazione.
(382)
Come spiegato sopra al considerando 51, il livello di collaborazione degli esportatori cinesi è stato assai elevato e si è ritenuto coprisse il volume totale delle esportazioni dalla RPC verso l'Unione nel PI. Poiché è risultato che due produttori esportatori cinesi che si erano inizialmente manifestati non esportavano il prodotto in esame nel mercato dell'Unione, come spiegato al considerando 52, le loro importazioni non sono state prese in considerazione ai fini dell'analisi relativa all'undercutting. Anche le vendite all'esportazione di una società appartenente al gruppo di uno dei produttori esportatori che hanno collaborato sono state escluse dal confronto poiché nessuno dei produttori rappresentativi dell'Unione fabbricava tipi di prodotto comparabili. Riguardo ai quantitativi esportati da questa specifica società, si fa notare che rappresentavano solo una parte modesta delle vendite all'esportazione totali del gruppo e i suoi livelli dei prezzi sembravano conformi ai livelli dei prezzi delle vendite all'esportazione complessive del gruppo.
(383)
Dal confronto è emerso che durante il PI il prodotto in esame oggetto di sovvenzioni e originario della RPC è stato venduto nell'Unione a un prezzo inferiore, in media, del 7,6 % rispetto ai prezzi di vendita praticati dai produttori dell'Unione. Il livello del margine di sottoquotazione va considerato nel quadro del livello elevato di trasparenza dei prezzi, corroborato dalle quotazioni dei prezzi, che caratterizza il mercato di distribuzione della CFP.
6.2. SITUAZIONE ECONOMICA DELL'INDUSTRIA DELL'UNIONE E DEI QUATTRO PRODUTTORI RAPPRESENTATIVI DELL'UNIONE
6.2.1. OSSERVAZIONI PRELIMINARI
(384)
Conformemente all'articolo 8, paragrafo 4, del regolamento di base, l'esame dell'impatto delle importazioni oggetto di sovvenzioni sui produttori dell'Unione ha comportato un'analisi di tutti gli indicatori economici per valutare la situazione di questi produttori tra il 2006 e la fine del PI.
(385)
Gli elementi macroeconomici (produzione, capacità, utilizzo degli impianti, volume delle vendite, quota di mercato, crescita e entità dei margini di sovvenzione compensabili) sono stati valutati a livello dell'intera industria dell'Unione, in base alle informazioni fornite da CEPIFINE.
(386)
L'analisi degli elementi microeconomici è stata condotta a livello dei produttori dell'Unione (prezzi medi unitari, occupazione, salari, produttività, scorte, redditività, flusso di cassa, investimenti, utile sul capitale investito, capacità di reperire capitali) in base alle informazioni, debitamente verificate, fornite da questi ultimi.
(387)
Si è affermato che l'analisi del pregiudizio non ha esaminato tutti gli indicatori di pregiudizio per i denunzianti e complessivamente per l'industria dell'Unione in maniera coerente e globale. Le parti hanno asserito che le conclusioni in merito al notevole pregiudizio sarebbero state diverse qualora alcuni indicatori, quali la quota di mercato, fossero stati accertati al livello dei denunzianti.
(388)
Innanzitutto si fa notare che le affermazioni di tali parti sembrano derivare dal calcolo di indicatori a partire da serie di dati e informazioni diverse rispetto a quelle accertate nel corso dell'inchiesta e presentate di seguito. Di conseguenza tali conclusioni sono di fatto errate e perciò non pertinenti.
(389)
In secondo luogo è prassi della Commissione valutare i fattori macroeconomici per l'indicazione del pregiudizio subito a livello dell'industria dell'Unione nel complesso come sopra illustrato. Nella presente inchiesta l'industria dell'Unione è stata definita a livello di produttori dell'Unione che rappresentano la totalità della produzione dell'Unione come illustrato al considerando 372, indipendentemente dal fatto che i produttori abbiano appoggiato la denuncia o collaborato all'inchiesta.
(390)
I fattori microeconomici sono analizzati a livello dei produttori rappresentativi dell'Unione, indipendentemente dal fatto che abbiano appoggiato la denuncia. I produttori rappresentativi dell'Unione coprivano il 58 % della produzione dell'Unione. Nessuno degli altri produttori dell'Unione si è manifestato affermando che le conclusioni della Commissione sui fattori microeconomici sono irrealistiche o non comprovate. Perciò non sussiste alcun motivo per mettere in discussione i risultati accertati sulla base delle informazioni fornite dai soli produttori rappresentativi dell'Unione.
(391)
Si è affermato che uno dei quattro produttori rappresentativi non ha pienamente collaborato, in quanto sarebbe collegato ad un altro produttore dell'Unione europea che non ha collaborato all'inchiesta. Le società sarebbero presumibilmente collegate a seguito di accordi transitori conclusi durante l'acquisizione del segmento dell'attività relativa alla CFP dell'altro produttore da parte del produttore dell'Unione che ha collaborato. Si è asserito che mediante tali accordi transitori il produttore dell'Unione che ha collaborato detiene il controllo di alcuni stabilimenti che sono rimasti di proprietà del produttore che è stato oggetto della parziale acquisizione. A sostegno di tale argomentazione il produttore esportatore ha fatto riferimento alla decisione della Commissione del 31/10/2008 (24) («decisione») che analizzava al momento dell'acquisizione se l'operazione si dovesse considerare un'acquisizione nei termini del regolamento (CE) n. 139/2004 del Consiglio, del 20 gennaio 2004, relativo al controllo delle concentrazioni tra imprese («Regolamento comunitario sulle concentrazioni») (25).
(392)
L'inchiesta ha invece confermato che il produttore UE in questione deteneva un numero limitato di azioni e che queste non superavano il livello massimo di cui all'articolo 143 dell'IPCCC (26). Negli accordi transitori cui si fa riferimento non figura inoltre alcun rapporto tra le società che possa indurre a ritenere che la relazione tra le due società vada oltre i normali rapporti commerciali fra venditore ed acquirente. In particolare, obiettivo dei termini degli accordi transitori è l'affidamento delle vendite di carta patinata per un periodo transitorio e secondo gli stessi termini il produttore dell'Unione riveste esclusivamente un ruolo analogo a quello di un agente di vendita durante il periodo di transizione. Inoltre, nei conti consolidati certificati e nelle risposte al questionario, questi ha dichiarato alla Commissione un reddito derivante dall'attività di agente per gli stabilimenti interessati; il produttore dell'Unione non ha riconosciuto alcuna proprietà, e quindi nessun costo, per tali stabilimenti.
(393)
A norma della decisione, l'operazione tra le società è stata considerata un'acquisizione del produttore dell'Unione di una parte dell'attività dell'altra società, ma non dell'acquisizione di controllo dell'intera società. La decisione non indica che le aziende debbano essere considerate un'unica entità successivamente all'acquisizione; in particolare, non sussiste alcuna joint venture tra le società. Si è inoltre fatto notare che l'area geografica analizzata nella decisione citata è quella relativa al SEE e non alla UE. Si noti inoltre che nella decisione la Commissione non ha analizzato il rapporto tra le società in questione ai sensi dell'articolo 143 dell'IPCCC.
(394)
Alla luce di quanto sopra, si è concluso che le due società non sono collegate ai sensi dell'articolo 143 dell'IPCCC e quindi il produttore dell'Unione in questione ha collaborato pienamente all'inchiesta.
(395)
Nell'analisi degli indicatori microeconomici, le informazioni sugli stabilimenti cartari acquisiti da tale produttore dell'Unione sono state escluse per tutti gli anni dell'inchiesta, in modo da presentare un andamento perfettamente comparabile negli anni.
(396)
Il produttore esportatore ha inoltre affermato che ciascuna società correlata ai produttori dell'Unione avrebbe dovuto compilare le risposte in un questionario distinto poiché si trattava di entità legali distinte.
(397)
Nel caso del produttore dell'Unione in questione si è considerato che una risposta al questionario sarebbe stata sufficiente per ottenere una risposta significativa e analizzare gli aspetti del pregiudizio. In particolare, la risposta ha fornito una ripartizione dettagliata delle informazioni a livello di singolo stabilimento cartario nonché tutti i dati necessari relativi a tutti i produttori/rivenditori del prodotto simile collegati potenzialmente verificabili nel corso delle visite di verifica.
(398)
In una successiva comunicazione il produttore esportatore ha inoltre asserito che la stessa società non ha pienamente collaborato poiché ha compilato la propria risposta al questionario a nome di un ente non esistente e i conti certificati da essa presentati non rispecchiano i dati forniti nella risposta al questionario. Le conclusioni al considerando precedente sono pertinenti anche a tale riguardo.
6.2.2. DATI RELATIVI ALL'INDUSTRIA DELL'UNIONE (INDICATORI MACROECONOMICI)
(399)
Dopo la comunicazione delle conclusioni, il governo della RPC e un produttore esportatore cinese hanno affermato che i dati macroeconomici utilizzati per l'analisi risultavano incompleti e inaccurati, pertanto non potevano essere utilizzati quali elementi di prova diretti del notevole pregiudizio.
(400)
La verifica in loco presso l'associazione denunziante ha confermato che i dati utilizzati per determinare gli indicatori macroeconomici sono ricavati direttamente dai produttori dell'Unione, a rappresentanza del 98 % circa della produzione dell'Unione e si presentano in forma abbastanza dettagliata da consentire di identificare le informazioni in merito al prodotto in esame. Le ipotesi e/o le stime utilizzate si fondano su una base ragionevole e motivata, ad esempio i rotoli da tagliare non sono stati considerati alla luce dei quantitativi chiaramente non significativi, come dimostrato dalla loro proporzione all'interno del volume totale delle vendite dei produttori rappresentativi dell'Unione. Pertanto tale argomentazione è stata respinta.
6.2.2.1. Produzione, capacità produttiva e utilizzo degli impianti
Tabella 3
Produzione, capacità produttiva e utilizzo degli impianti
2006
2007
2008
2009/PI
Produzione (in tonnellate)
6 483 462
6 635 377
6 381 324
5 164 475
Indice
100
102
98
80
Capacità (in tonnellate)
7 032 734
7 059 814
6 857 226
6 259 129
Indice
100
100
98
89
Utilizzo degli impianti
92 %
94 %
93 %
83 %
Indice
100
102
101
90
Fonte: dati verificati forniti da CEPIFINE.
(401)
Come indicato nella tabella riportata, il volume di produzione dell'industria dell'Unione è diminuito del 20 % durante il periodo in esame. Va notato che sebbene il consumo dell'Unione sia aumentato dell'1 % circa tra il 2006 e il 2008, la produzione dell'industria dell'Unione è scesa del 2 % durante tale periodo, mentre è calata notevolmente tra il 2008 e il PI, a seguito della contrazione del consumo nell'Unione.
(402)
A partire dal 2000 i produttori dell'Unione hanno avviato radicali ristrutturazioni per affrontare il problema della sovraccapacità strutturale. Grazie alle concentrazioni societarie e alla chiusura di stabilimenti, tra il 2006 e il PI l'industria dell'Unione ha diminuito la sua capacità di produzione di carta fine patinata di circa 770 000 tonnellate (11 %).
(403)
Nonostante la diminuzione della capacità totale, i tassi di utilizzo sono calati, passando dal 92 % nel 2006 all'83 % nel PI e il calo è stato registrato soprattutto nel periodo compreso tra il 2008 e il PI. Si osserva che un utilizzo elevato degli impianti costituisce un fattore importante per la sostenibilità a lungo termine dei produttori di carta a causa dei forti investimenti in attività fisse. Conseguentemente, il tasso di utilizzo degli impianti durante il PI è considerato basso.
6.2.2.2. Volume delle vendite e quota di mercato
(404)
Le cifre relative alle vendite riportate nella seguente tabella si riferiscono al volume venduto al primo acquirente indipendente sul mercato dell'Unione.
Tabella 4
Volume delle vendite e quota di mercato
2006
2007
2008
2009/PI
Volume delle vendite (in tonnellate)
4 921 141
4 999 524
4 875 841
4 008 354
Indice
100
102
99
81
Quota di mercato
93 %
91 %
91 %
88 %
Indice
100
98
98
95
Fonte: dati verificati forniti da CEPIFINE.
(405)
Mentre il consumo dell'Unione è aumentato del 4 % tra il 2006 e il 2007 (cfr. considerando 377), il volume delle vendite del prodotto in esame effettuate dall'industria dell'Unione sul mercato dell'Unione ad acquirenti indipendenti è aumentato solo del 2 % nel corso dello stesso periodo. Ciò significa che l'industria dell'Unione non ha potuto beneficiare pienamente della crescita del consumo registrata in tale periodo. Tra il 2008 e il PI, inoltre, mentre il consumo dell'Unione è sceso del 15 %, il volume delle vendite di tutti i produttori dell'Unione ha registrato un calo addirittura maggiore (18 %). Conseguentemente, il volume delle vendite dell'industria dell'Unione, dopo essere leggermente aumentato nel 2007, ha subito un calo continuo e significativo, che si è tradotto in una perdita di 5 punti percentuali della quota di mercato nel periodo in esame.
(406)
Un gruppo di produttori esportatori cinesi ha affermato che la quota di mercato detenuta dai produttori dell'Unione avrebbe dovuto includere anche le importazioni dalla Svizzera, poiché queste provengono da uno stabilimento di proprietà di uno dei produttori rappresentativi dell'Unione.
(407)
L'ambito geografico delle inchieste antisovvenzioni è l'Unione europea. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(408)
Si è inoltre affermato che la quota di mercato dei denunzianti è aumentata notevolmente durante il periodo in esame.
(409)
La quota di mercato è un macroindicatore analizzato a livello dell'intera industria dell'Unione e non a livello dei denunzianti. In secondo luogo, l'affermazione relativa alla quota di mercato detenuta dal denunziante è di fatto errata.
6.2.2.3. Crescita
(410)
Esaminando l'evoluzione del periodo in esame, si nota che il calo del 19 % del volume delle vendite dell'industria dell'Unione è stato assai più pronunciato della riduzione del 14 % del consumo dell'Unione. Conseguentemente, anche la quota di mercato dell'industria dell'Unione è diminuita notevolmente, di 5 punti percentuali, durante lo stesso periodo.
6.2.2.4. Entità dell'importo delle sovvenzioni compensabili
(411)
L'importo delle sovvenzioni compensabili relative alla RPC sopra descritte alla pertinente sezione è consistente. Visti i volumi e i prezzi delle importazioni oggetto di sovvenzioni, l'impatto del margine di sovvenzione effettivo non può essere considerato trascurabile.
6.2.3. DATI RELATIVI AI QUATTRO PRODUTTORI RAPPRESENTATIVI DELL'UNIONE (INDICATORI MICROECONOMICI)
6.2.3.1. Prezzi medi unitari dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione
(412)
Nel complesso, la media dei prezzi di vendita franco fabbrica praticati sul mercato dell'Unione dai quattro produttori rappresentativi dell'Unione ad acquirenti indipendenti è rimasta stabile negli anni, eccetto per il 2007, quando i prezzi si sono attestati leggermente al di sopra della media.
Tabella 5
Prezzi dei produttori dell'Unione
Prezzi dei produttori dell'Unione
2006
2007
2008
2009/PI
Prezzo medio (EUR/tonnellata)
692
717
691
699
Indice
100
104
100
101
Fonte: risposte al questionario verificate.
6.2.3.2. Scorte
(413)
Durante il PI le scorte rappresentavano circa il 10 % del volume di produzione. I quattro produttori rappresentativi dell'Unione hanno aumentato del 10 % il livello delle proprie scorte nel periodo in esame, in particolare tra il 2006 e il 2007 e successivamente tra il 2008 e il PI. Questo andamento ha coinciso in particolare con il netto aumento di importazioni a prezzi di dumping dalla RPC.
Tabella 6
Scorte
Scorte
2006
2007
2008
2009/PI
Scorte (in tonnellate)
278 265
298 547
296 387
306 588
Indice
100
107
107
110
Fonte: risposte al questionario verificate.
6.2.3.3. Occupazione, salari e produttività
Tabella 7
Occupazione
Occupazione
2006
2007
2008
2009/PI
Occupazione - equivalenti a tempo pieno (ETP)
7 756
7 487
7 207
6 197
Indice
100
97
93
80
Costo della manodopera (EUR/ETP)
54 053
54 948
57 026
58 485
Indice
100
102
105
108
Produttività (unità/ETP)
453
478
486
484
Indice
100
106
107
107
Fonte: risposte al questionario verificate.
(414)
A causa delle chiusure di stabilimenti cartari e delle concentrazioni societarie dei produttori rappresentativi dell'Unione, il numero di dipendenti ha subito un calo considerevole, pari al 20 % (quasi 1 600 posti di lavoro) durante il periodo in esame.
(415)
Grazie all'aumento e al mantenimento di un'elevata produzione per dipendente, anche nel periodo di maggiori licenziamenti nel 2007 e nel 2008 è stato possibile conseguire un incremento dell'efficienza. Il costo della manodopera è aumentato regolarmente, con un incremento totale dell'8 % nel periodo in esame.
6.2.3.4. Redditività, flusso di cassa, investimenti e utile sul capitale investito
Tabella 8
Redditività
2006
2007
2008
2009/PI
Redditività
-1,08 %
-0,20 %
-2,49 %
2,88 %
Variazione (100 = 2006)
+0,88 %
-1,41 %
+3,95 %
Flusso di cassa in migliaia di EUR
260 047
211 036
172 570
336 753
Indice
100
81
66
129
Investimenti in migliaia di EUR
151 900
151 027
127 845
87 875
Indice
100
99
84
58
Utili sul capitale investito
-0,73 %
-0,54 %
-2,73 %
0,39 %
Variazione (100 = 2006)
+0,19 %
-2,00 %
+1,12 %
Fonte: risposte al questionario verificate.
(416)
I quattro produttori rappresentativi dell'Unione hanno subito perdite nel periodo compreso tra il 2006 e il 2008 e la situazione finanziaria è diventata positiva solo nel 2009, quando il prezzo mondiale della pasta di carta, la principale materia prima, ha subito un calo straordinario a causa del rallentamento dell'economia. Il calo del prezzo della pasta di carta (20 %) è stato giudicato atipicamente elevato e ha contribuito in maniera diretta al miglioramento della situazione finanziaria durante il PI. È opportuno far notare che dopo il PI i prezzi sono tornati ai livelli precedenti al PI.
(417)
La tendenza del flusso di cassa, che rappresenta la capacità dei produttori di autofinanziare le proprie attività, riflette in larga misura l'evoluzione della redditività. Conseguentemente, il flusso di cassa è caratterizzato da un incremento straordinario durante il PI dovuto alla caduta dei prezzi della pasta di carta. L'utile sul capitale investito ha registrato un andamento negativo in linea con le perdite subite fino al 2008 dai quattro produttori rappresentativi dell'Unione e un andamento positivo durante il PI, reso possibile dai risparmi straordinari realizzati sui prezzi della pasta di carta.
(418)
In tale contesto la capacità di investire dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione è stata limitata dal notevole deterioramento del flusso di cassa durante il periodo in esame, ad eccezione del PI. Durante il periodo in esame gli investimenti sono quindi calati del 35 % e hanno riguardato unicamente l'installazione di stabilimenti di cogenerazione, che hanno aiutato i produttori dell'Unione a mitigare gli effetti del continuo aumento dei costi energetici.
(419)
Un produttore esportatore ha affermato che il miglioramento della redditività non è da considerare un'istanza limitata basata su uno straordinario calo dei costi delle materie prime. Il calo dei costi ha arrecato beneficio ad entrambi: a tutti i produttori sia locali che cinesi, non solo ai denunzianti, pertanto la crescita della redditività non si è basata esclusivamente sul calo dei costi, ma è piuttosto stata il risultato di una diversa modalità di assegnazione dei prezzi da parte dei denunzianti.
(420)
Il produttore esportatore ha inoltre affermato che la redditività è sostenuta dai prezzi della CFP, piuttosto che da quello della pasta di carta. Tuttavia è emerso che in occasione del marcato calo dei prezzi della pasta di carta nel 2009, i prezzi della CFP si sono mantenuti stabili e di conseguenza gli utili sono cresciuti. Pertanto, visto che i prezzi si sono mantenuti stabili, non è possibile stabilire una correlazione tra i prezzi e la redditività in questo specifico arco di tempo.
(421)
Il tasso di redditività è un indicatore analizzato a livello dei produttori rappresentativi dell'Unione e non a livello dei denunzianti come suggerito dalla parte. L'analisi delle informazioni raccolte ha evidenziato un collegamento diretto tra lo straordinario calo dei prezzi della pasta di carta, principale materia prima, e l'aumento della redditività; in base a ciò, i prezzi stabili dei prodotti finiti hanno in effetti contribuito al miglioramento della redditività. Anche se lo stesso si è probabilmente verificato anche per altri produttori sul mercato, ciò non interferisce con la conclusione che il temporale miglioramento della redditività è attribuibile allo straordinario calo dei prezzi delle materie prime nel PI.
6.2.3.5. Capacità di reperire capitali
(422)
L'industria della carta è generalmente caratterizzata da un livello elevato di indebitamento legato ai notevoli investimenti in attività fisse. A causa delle perdite subite durante buona parte del periodo in esame, anche la capacità dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione di reperire capitali e di finanziare le proprie attività mantenendo costi finanziari ragionevoli è stata compromessa. Questo si è verificato soprattutto nel 2008, quando uno dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione ha dovuto essere rifinanziato con un premio di rischio elevato, mentre il produttore più piccolo fra quelli rappresentativi è fallito ed è stato acquisito da un altro produttore dell'Unione.
6.3. CONCLUSIONI SUL PREGIUDIZIO
(423)
L'inchiesta ha rilevato, durante il periodo in esame, un deterioramento della maggior parte degli indicatori di pregiudizio, come volume della produzione (- 20 %), utilizzo degli impianti (- 10 %), volume delle vendite ad acquirenti indipendenti sul mercato dell'Unione (- 19 %), quota di mercato (- 5 punti percentuali). Inoltre gli indicatori di pregiudizio relativi ai risultati finanziari dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione, come gli utili sul capitale investito e la redditività, hanno risentito di gravi effetti negativi fino al 2008. L'improvviso aumento della redditività nel corso del PI è stato causato unicamente dal calo temporaneo e straordinario dei prezzi mondiali della pasta di carta durante il medesimo periodo. Si osserva che, anche durante il PI, il tasso di redditività è stato assai basso, tanto da non poter modificare la conclusione che la situazione finanziaria dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione fosse assai difficile.
(424)
Dell'inchiesta è inoltre emerso che la situazione descritta sopra in relazione al pregiudizio è dovuta principalmente al fatto che, malgrado gli sforzi di ristrutturazione e il miglioramento della produttività, i quattro produttori rappresentativi dell'Unione non hanno potuto alzare i prezzi della carta fine patinata oltre il livello necessario per coprire i costi o ad un livello di redditività adeguato. Questa impossibilità è derivata soprattutto dai prezzi significativamente inferiori praticati dagli esportatori cinesi durante il PI, che produce notevoli effetti in un mercato caratterizzato da un livello elevato di trasparenza dei prezzi. Nel PI i quattro produttori rappresentativi dell'Unione sono riusciti a ridurre i loro costi di produzione grazie a ulteriori miglioramenti della produttività e al calo dei prezzi della pasta di carta, avvenuto soprattutto nella seconda metà del PI. Poiché la domanda e l'offerta hanno raggiunto un maggiore equilibrio sul mercato grazie agli interventi dei produttori per porre rimedio alla sovraccapacità strutturale mediante concentrazioni societarie e chiusure di stabilimenti, i prezzi della carta fine patinata sono potuti rimanere stabili. I quattro produttori rappresentativi dell'Unione non hanno tuttavia potuto aumentare i loro prezzi di vendita ad un livello tale da garantire i tassi di redditività necessari per la sostenibilità a lungo termine.
(425)
Come indicato al considerando 19, una parte ha dichiarato che la CFP per macchine alimentate a bobina avrebbe dovuto far parte dell'ambito della presente inchiesta. Su tale base, la parte in questione ha affermato che l'esclusione di questo prodotto dall'accertamento del notevole pregiudizio e dall'analisi delle tendenze avrebbe falsato la situazione del pregiudizio. Tuttavia, alla luce delle conclusioni presentate ai considerando 20 e da 22 a 25, ovvero che la CFP per macchine alimentate a bobina e la CFP per macchine alimentate a fogli sono due prodotti distinti, tale argomentazione è stata respinta.
(426)
La stessa parte ha sostenuto che l'acquisizione, nel 2008, di un produttore dell'Unione da parte di uno dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione costituisce la prova che la situazione di quest'ultimo produttore rappresentativo fosse piuttosto buona. Si osserva innanzitutto che il notevole pregiudizio viene valutato sulla base della situazione dell'industria dell'Unione e non sulla situazione particolare di un singolo produttore. Come concluso al considerando 423, la maggior parte degli indicatori del pregiudizio ha mostrato un andamento negativo, indice del deterioramento della situazione dell'industria dell'Unione nel periodo in esame. Si è inoltre considerato che l'acquisizione rientrasse negli sforzi di ristrutturazione dell'industria dell'Unione durante il periodo in esame. In ogni caso, nell'analisi di macroindicatori quali il volume di produzione, la capacità, il volume delle vendite e la quota di mercato, l'acquisizione ha un ruolo neutro poiché i macroindicatori sono valutati rispetto a tutti i produttori dell'Unione che costituiscono l'industria dell'Unione quale definita al considerando 372. Ciò significa che questi fattori dovrebbero rimanere nel complesso invariati in caso di cambiamento di proprietà.
(427)
Dopo la comunicazione delle conclusioni, le parti hanno affermato che non esistono elementi di prova diretti sul fatto che i produttori dell'Unione abbiano subito un notevole pregiudizio. Al contrario, i denunzianti hanno presentato dei risultati economici complessivamente stabili e un aumento della redditività durante il PI.
(428)
Innanzitutto, lo stato dell'industria dell'Unione è analizzato a livello dei produttori rappresentativi dell'Unione e non a livello dei denunzianti come suggerito dalla parte.
(429)
In secondo luogo, come evidenziato al considerando 409, le conclusioni di tali parti sembrano derivare dal calcolo di indicatori a partire da serie di dati e informazioni diverse rispetto a quelle accertate nel corso dell'inchiesta e presentate sopra. Di conseguenza tali conclusioni sono di fatto errate. Inoltre l'analisi delle parti non è stata coerente nell'uso di due diverse serie di dati per i macro e i microindicatori.
(430)
Si è inoltre affermato che il miglioramento della redditività va considerato una conseguenza degli sforzi di ristrutturazione dell'industria, compresa la riduzione della produzione, l'occupazione e l'aumento della produttività. In tal caso, questi ultimi fattori non si possono considerare gli unici indicatori del pregiudizio, ma è necessario analizzare complessivamente tutti gli indicatori del pregiudizio.
(431)
L'articolo 8, paragrafo 2, del regolamento di base, elenca i fattori e gli indici economici da valutare nell'esame dell'impatto delle importazioni sovvenzionate sull'industria dell'Unione. L'articolo 8, paragrafo 2, dichiara esplicitamente che detto elenco di fattori non è esauriente, né tali fattori, singolarmente o combinati, costituiscono necessariamente una base di giudizio determinante. Perciò, mentre gli indicatori vanno esaminati singolarmente, le conclusioni devono fondarsi sull'analisi di tutti i fattori.
(432)
Alcune parti si sono inoltre espresse in merito al possibile rischio di un aggravamento del ulteriore notevole pregiudizio alla luce dell'enorme aumento delle capacità realizzato dai produttori cinesi con il sostegno delle politiche e delle sovvenzioni statali. L'inchiesta doveva determinare l'esistenza di un notevole pregiudizio e non il rischio di un aggravamento di tale pregiudizio. Perciò tali osservazioni non hanno avuto alcun impatto sui risultati e sono state ignorate.
(433)
Tenendo conto di quanto esposto, occorre concludere che l'industria dell'Unione ha subito un notevole pregiudizio ai sensi dell'articolo 8, paragrafo 4, del regolamento di base.
7. NESSO DI CAUSALITÀ
7.1. INTRODUZIONE
(434)
Conformemente all'articolo 8, paragrafi 5 e 6, del regolamento di base, la Commissione ha esaminato se il notevole pregiudizio subito dall'industria dell'Unione sia stato dovuto alle importazioni sovvenzionate provenienti dal paese interessato. Sono stati inoltre analizzati anche quei fattori noti, diversi dalle importazioni sovvenzionate, che potrebbero aver arrecato pregiudizio all'industria dell'Unione per evitare che l'eventuale pregiudizio causato da questi altri fattori sia attribuito alle suddette importazioni oggetto di sovvenzioni.
7.2. EFFETTI DELLE IMPORTAZIONI SOVVENZIONATE
(435)
È opportuno far notare che il mercato di CFP dell'Unione è caratterizzato da un livello elevato di concentrazione del potere d'acquisto e dalla trasparenza dei prezzi grazie a quotazioni. La CFP è inoltre un prodotto di base, per il quale non sono possibili grandi differenze di prezzo fra i diversi fornitori. Il prodotto è venduto per la maggior parte tramite commercianti che costringono l'industria dell'Unione a mantenere i prezzi in linea con le importazioni a basso prezzo oggetto di sovvenzioni. Di conseguenza, i prezzi della CFP importata, originaria della RPC nella misura del 35 % nel PI, hanno di norma un notevole effetto sui livelli dei prezzi praticati nel mercato dell'Unione.
(436)
Dell'inchiesta è emerso che le importazioni sovvenzionate originarie della RPC sono nettamente aumentate (+ 183 %) nel periodo in esame. Le importazioni oggetto di sovvenzioni dalla RPC sono dapprima raddoppiate dal 2006 al 2007, mentre nel 2007 i prezzi erano inferiori del 2 % rispetto all'anno precedente. Nel 2008 le importazioni dalla Cina si sono mantenute stabili, mentre i prezzi medi sono diminuiti dell'1 %. I volumi delle importazioni provenienti dalla Cina (+ 71 %) e la quota di mercato (+ 120 %) sono nuovamente aumentati in misura considerevole durante il periodo dell'inchiesta a causa di un calo dei prezzi (- 5 %), inferiori del 7,6 % a quelli dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione, il che ha esercitato una pressione sui prezzi praticati sul mercato dell'Unione impedendo ai produttori dell'Unione di aumentare i loro prezzi per portarli a livelli remunerativi.
(437)
Si ricorda che durante il periodo in esame il consumo dell'Unione è sceso del 14 % circa. L'industria dell'Unione ha registrato un calo significativo dei suoi volumi di vendita (19 %). Questo calo delle vendite, tuttavia, è stato assai più pronunciato rispetto alla diminuzione della domanda e ha comportato una perdita di quota di mercato pari a 5 punti percentuali. Nello stesso periodo la quota di mercato delle importazioni cinesi è aumentata di 3 punti percentuali. Questo dimostra che la quota di mercato dell'industria dell'Unione è passata in larga misura alle importazioni sovvenzionate provenienti dalla RPC.
(438)
Si ritiene quindi che la continua pressione esercitata dalle importazioni a basso prezzo oggetto di sovvenzioni dalla RPC sul mercato dell'Unione non abbia permesso all'industria dell'Unione di adeguare i suoi prezzi di vendita ai costi più elevati delle materie prime, in particolare nel 2008, quando i prezzi della pasta di carta hanno raggiunto il livello massimo. Ciò ha comportato la perdita di quota di mercato e di redditività da parte dell'industria dell'Unione.
(439)
Durante l'inchiesta e dopo la comunicazione delle conclusioni, diverse parti hanno sostenuto che le importazioni cinesi non hanno avuto un impatto significativo in termini di volume e prezzi. Si è affermato che non via sia stata un'ondata di importazioni dalla Cina, ma piuttosto un aumento graduale negli anni e che perciò il loro impatto sia stato abbastanza limitato e non debba essere esagerato ai fini della determinazione del pregiudizio. Si è inoltre asserito che i prezzi cinesi, pur essendo inferiori ai prezzi dell'Unione, non hanno avuto alcun impatto sui prezzi relativamente stabili dell'industria dell'Unione. Un produttore esportatore ha contestato il fatto che i prezzi cinesi avrebbero causato un livello eccessivamente basso dei prezzi, come risultato dall'inchiesta della Commissione. Si è evidenziato che nel 2009, durante l'ulteriore calo dei prezzi cinesi, i prezzi dell'industria dell'Unione non solo hanno registrato un aumento, ma in realtà hanno consentito all'industria dell'Unione di realizzare degli utili.
(440)
L'andamento delle importazioni cinesi è analizzato in dettaglio al considerando 380 e si è concluso che l'aumento del volume non può essere considerato insignificante.
(441)
In termini di prezzi le importazioni cinesi hanno applicato prezzi inferiori del 7,6 % rispetto a quelli dei produttori rappresentativi dell'Unione, percentuale ritenuta elevata in un mercato caratterizzato dalla notevole trasparenza dei prezzi. Come illustrato sopra al considerando 412, in effetti i prezzi dei produttori rappresentativi dell'Unione sono risultati stabili nel periodo in esame, con un aumento straordinario nel 2007, anno in cui le esportazioni cinese non hanno registrato una crescita. Nel 2009 i produttori dell'Unione hanno potuto mantenere stabili i prezzi a discapito di una perdita ulteriore in termini di quota di mercato; la loro redditività è stata il risultato della combinazione di tali prezzi stabili e del calo del costo della materia prima.
(442)
Un produttore esportatore cinese ha affermato che le importazioni di CFP dalla Cina non si ripercuotono sui prezzi dell'industria dell'Unione, non essendo comparabili alla CFP prodotta e venduta dai produttori rappresentativi dell'Unione, poiché solo il 10 % delle vendite dei produttori rappresentativi dell'Unione è stato comparato ai fini della determinazione dell'undercutting e del livello del prezzo non pregiudizievole. Si fa notare che tali determinazioni sono state effettuate sulla base di prodotti totalmente comparabili le cui caratteristiche sono direttamente equivalenti, in maniera da garantire un equo confronto. Tuttavia la CFP fabbricata dai produttori cinesi e quella fabbricata dai produttori dell'Unione rappresentano in linea generale prodotti comparabili, come concluso al considerando 50, pertanto sono in diretta competizione reciproca sul mercato dell'Unione.
(443)
Si è inoltre asserito che la conclusione secondo cui il mercato della CFP è un mercato di prodotti di base caratterizzato da un elevato livello di trasparenza non è corretta poiché i produttori dell'Unione vendono circa la metà dei loro prodotti direttamente agli utilizzatori. Diversamente da quanto asserito, i produttori rappresentativi dell'Unione hanno venduto la maggior parte dei propri prodotti attraverso commercianti, direttamente o indirettamente (mediante le vendite di tipo «indent», in cui i prodotti sono inviati direttamente al consumatore ma l'ordine e la fatturazione passano attraverso i commercianti). In effetti i commercianti svolgono un ruolo essenziale sia in termini di scorte di prodotti che di trasparenza dei prezzi sul mercato.
(444)
In base all'andamento delle importazioni dalla RPC che non può essere considerato insignificante, si è concluso che l'ondata di importazioni a basso prezzo oggetto di sovvenzioni dalla RPC ha avuto un considerevole impatto negativo sulla situazione economica dell'industria dell'Unione.
7.3. EFFETTO DI ALTRI FATTORI
7.3.1. EVOLUZIONE DEL CONSUMO SUL MERCATO DELL'UNIONE E DELLA CRISI ECONOMICA
(445)
Come menzionato al considerando 378, il consumo di carta fine patinata nell'Unione è dapprima aumentato nel 2007, per poi diminuire nel 2008 e nel PI. Nel periodo in esame l'industria dell'Unione ha subito perdite della quota di mercato. Uno degli esportatori cinesi che hanno collaborato e il governo della RPC hanno affermato che la diminuzione del volume delle vendite, della quota di mercato e della produzione dell'industria dell'Unione era dovuta al calo del consumo derivante dalla crisi economica e dall'espansione dei mezzi elettronici e non è attribuibile alle importazioni dalla RPC. A sostegno della propria argomentazione, il governo della RPC ha citato un manifesto per la competitività e l'occupazione lanciato dall'industria della carta e della pasta di carta nel giugno 2009 («manifesto»).
(446)
Benché non si possa trascurare il fatto che questo andamento negativo del consumo dell'Unione tra il 2007 e il PI, qualunque ne sia stata la causa, abbia avuto ripercussioni sfavorevoli sulla situazione dell'industria dell'Unione in termini di volumi di vendite e di produzione, va osservato che nello stesso periodo, e in particolare dal 2008 al 2009, gli esportatori cinesi sono riusciti ad aumentare i loro volumi di vendite e la loro quota di mercato grazie alla pressione esercitata sul mercato, a livello di prezzi, dalle importazioni sovvenzionate.
(447)
Il manifesto citato dal governo della RPC riguarda l'intero settore della carta e della pasta di carta e si pone un obiettivo strategico generale. Sulla base delle informazioni contenute nel documento, non è stato possibile trarre conclusioni distinte per la produzione e le vendite del prodotto in esame. Non è dunque possibile concludere se le dichiarazioni o le constatazioni del manifesto si applichino in effetti univocamente al prodotto in esame. Inoltre, poiché l'inchiesta non ha messo in luce uno stretto legame tra la crisi finanziaria e il notevole pregiudizio subito dall'industria dell'Unione, tale argomentazione è stata respinta.
(448)
Conseguentemente, si ritiene che il deterioramento della situazione economica dell'industria dell'Unione sia dovuto principalmente all'ondata di importazioni sovvenzionate dalla RPC e all'undercutting praticato dagli esportatori cinesi e non al calo del consumo. Anche se la diminuzione della domanda ha contribuito al pregiudizio, essa non è stata tale da infirmare il nesso di causalità tra il notevole pregiudizio subito e l'aumento delle importazioni sovvenzionate.
7.3.2. PREZZI DELLE MATERIE PRIME
(449)
Il costo medio di produzione dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione è lievemente aumentato (2 %) tra il 2006 e il 2008 ed è diminuito del 5 % nel PI. Dall'inchiesta è emerso che il costo di produzione della carta fine patinata dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione ha seguito in genere un andamento simile a quello dei prezzi della pasta di carta, una delle principali materie prime nella fabbricazione della carta. Il prezzo medio della pasta di carta è aumentato dell'8 % tra il 2006 e il 2008, per poi diminuire notevolmente dalla fine del 2008 sino all'ultimo mese del periodo dell'inchiesta. Nel 2009 il prezzo della pasta di carta era mediamente inferiore del 19 % rispetto all'anno precedente.
(450)
In assenza di sovvenzioni arrecanti pregiudizio all'industria dell'Unione, si prevede che i prezzi si adeguino regolarmente per rispecchiare l'evoluzione delle varie componenti del costo di produzione. Non è stato però così sino al 2008. Anche quando, come nel 2008, i prezzi della pasta di carta erano in aumento, i produttori dell'Unione sono stati infatti costretti a mantenere bassi i prezzi di vendita per poter competere con le importazioni sovvenzionate provenienti dalla RPC e ciò ha notevolmente ridotto la loro redditività in quel periodo. Nel PI la situazione è migliorata grazie al calo straordinario dei prezzi della pasta di carta, mentre in parallelo i prezzi della carta fine patinata si sono mantenuti stabili. Tuttavia, anche in questo periodo straordinario, i margini di profitto ancora piuttosto bassi non hanno consentito ai quattro produttori rappresentativi dell'Unione di superare gli effetti del persistere delle sovvenzioni. Malgrado la diminuzione dei costi delle materie prime, non è stato infatti possibile aumentare i prezzi in misura tale da permettere di conseguire i solidi margini di profitto necessari per questa industria ad alta intensità di capitale.
(451)
Si conclude pertanto che le importazioni sovvenzionate provenienti dalla RPC, vendute a prezzi inferiori a quelli dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione, hanno abbassato i prezzi praticati sul mercato dell'Unione e impedito ai quattro produttori rappresentativi dell'Unione di aumentare i loro prezzi di vendita in maniera tale da coprire i costi o da conseguire un margine ragionevole di redditività. Poiché nel periodo dell'inchiesta i prezzi delle materie prime erano in notevole calo, si è concluso che non abbiano potuto influire sul notevole pregiudizio subito dall'industria dell'Unione nello stesso periodo.
7.3.3. ANDAMENTO DELLE ESPORTAZIONI DEI PRODUTTORI RAPPRESENTATIVI DELL'UNIONE
(452)
Anche l'andamento delle esportazioni è stato esaminato come uno dei fattori noti, diversi dalle importazioni sovvenzionate, che nello stesso periodo avrebbero potuto arrecare un pregiudizio all'industria dell'Unione, in modo da non attribuire alle importazioni sovvenzionate l'eventuale pregiudizio causato da questi altri fattori. Dall'analisi è emerso che le vendite all'esportazione a parti indipendenti effettuate dai quattro produttori rappresentativi dell'Unione hanno rappresentato una parte importante delle vendite di questi ultimi (26 % circa) durante il periodo in esame. Anche se i volumi delle vendite all'esportazione sono diminuiti del 16 % nel periodo in esame, le perdite delle vendite all'esportazione sono state meno pronunciate rispetto a quelle registrate dai volumi delle vendite sul mercato dell'Unione (19 %). Si è pertanto ritenuto che la diminuzione del volume delle esportazioni non potesse spiegare il livello del pregiudizio subito dai quattro produttori rappresentativi dell'Unione. Poiché le esportazioni svolgono un ruolo importante nel mantenere un tasso elevato di utilizzo degli impianti al fine di coprire gli alti costi fissi degli investimenti nei macchinari, si è concluso che, benché l'andamento delle esportazioni fosse peggiorato, il loro effetto è stato nel complesso positivo. Si conclude pertanto che, anche se il calo delle esportazioni può aver contribuito al deterioramento generale della situazione dell'industria dell'Unione, tali pratiche hanno d'altro canto continuato a mitigare le perdite sul mercato dell'Unione e non infirmano quindi il nesso di causalità stabilito tra le importazioni sovvenzionate provenienti dalla RPC e il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione.
(453)
Una parte ha dichiarato che la notevole diminuzione delle esportazioni dell'industria dell'Unione era dovuta alla forza dell'euro rispetto al dollaro statunitense e che il pregiudizio causato da questo fattore non doveva essere attribuito alle importazioni dalla RPC. Come concluso sopra, il deterioramento dei risultati dell'industria dell'Unione in materia di esportazione, indipendentemente dalle sue cause, non costituisce la ragione principale del pregiudizio subito dai produttori e non infirma pertanto il nesso di causalità stabilito al considerando 444.
7.3.4. IMPORTAZIONI DA ALTRI PAESI TERZI
(454)
Tra il 2006 e il PI i prezzi e i volumi delle importazioni da altri paesi terzi hanno presentato il seguente andamento:
Tabella 9
Importazioni da paesi terzi
2006
2007
2008
2009/PI
Svizzera
Importazioni (in tonnellate)
194 748
191 636
226 736
172 233
Indice
100
98
116
88
Quota di mercato
3,7 %
3,5 %
4,2 %
3,8 %
Indice
100
95
115
103
Prezzo (EUR/tonnellata)
787
782
758
793
Indice
100
99
97
105
Indonesia
Importazioni (in tonnellate)
19 834
30 714
27 178
49 877
Indice
100
155
137
251
Quota di mercato
0,4 %
0,6 %
0,5 %
1,1 %
Indice
100
149
135
292
Prezzo (EUR/tonnellata)
855
818
845
681
Indice
100
96
99
80
Corea del Sud
Importazioni (in tonnellate)
45 154
65 251
46 498
46 068
Indice
100
145
103
102
Quota di mercato
0,9 %
1,2 %
0,9 %
1,0 %
Indice
100
139
102
118
Prezzo (EUR/tonnellata)
562
669
664
618
Indice
100
119
118
110
Tutti gli altri paesi
Importazioni (in tonnellate)
58 623
70 984
62 844
100 711
Indice
100
121
107
172
Quota di mercato
1,1 %
1,3 %
1,2 %
2,2 %
Indice
100
117
106
199
Prezzo (EUR/tonnellata)
962
860
914
824
Indice
100
89
95
86
Fonte: Eurostat.
(455)
Gli altri principali paesi terzi che esportano carta fine patinata nel mercato dell'Unione sono la Svizzera, l'Indonesia e la Corea del Sud. L'andamento dei volumi delle importazioni indica che la crescita delle importazioni dalla RPC è stata più pronunciata che per le importazioni da qualsiasi altro paese terzo. Per quanto riguarda le importazioni provenienti dalla Svizzera, queste sono sempre state effettuate a prezzi notevolmente superiori a quelli dei prodotti importati dalla RPC. La quota di mercato dei prodotti svizzeri si è mantenuta relativamente stabile, tranne nel 2008 quando ha superato temporaneamente il 4 % per poi scendere nel PI a un livello vicino a quello del 2006. Le importazioni di CFP dalla Svizzera corrispondono essenzialmente alla produzione di una società appartenente ad uno dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione e i prezzi unitari più elevati possono essere collegati a gamme di prodotti e strutture di vendita diverse. Per quanto riguarda le importazioni provenienti dall'Indonesia, anche queste sono entrate nell'Unione a prezzi superiori a quelli dei prodotti cinesi, tranne durante il PI quando i prezzi sono calati, probabilmente in larga misura a causa della diminuzione dei prezzi della pasta di carta. Il conseguente aumento delle importazioni, il cui livello si è mantenuto tuttavia modesto in termini di volume durante il PI, ha fatto sì che la quota di mercato si sia mantenuta a sua volta modesta nel medesimo periodo. Le importazioni provenienti dalla Corea del Sud sono entrate nell'Unione in quantità limitate durante tutto il periodo in esame e la quota di mercato si è mantenuta stabile. Anche se i prezzi delle importazioni provenienti dalla Corea erano comparabili a quelli delle importazioni dalla RPC, i prezzi coreani non hanno mostrato una continua tendenza al ribasso come le importazioni cinesi in tutto il periodo in esame. Le importazioni provenienti da tutti gli altri paesi sono state effettuate a prezzi notevolmente superiori a quelli delle importazioni provenienti dalla RPC e i volumi di tali importazioni sono stati modesti.
(456)
In base a quanto precede, occorre concludere che le importazioni da questi paesi terzi non hanno contribuito al notevole pregiudizio subito dall'industria dell'Unione.
7.3.5. SOVRACCAPACITÀ STRUTTURALE
(457)
Un esportatore della RPC che ha collaborato ha sostenuto che il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione è stato causato dalla sovraccapacità di quest'ultima. La riduzione della capacità e le concentrazioni societarie dell'industria dell'Unione non dovevano quindi essere visti come una conseguenza delle importazioni cinesi bensì come una misura per porre rimedio alla sovraccapacità. Dall'inchiesta è tuttavia emerso che nel periodo in esame, in particolare nel 2008, l'industria dell'Unione, malgrado la ristrutturazione effettuata dai produttori, aveva subito perdite in quanto, come illustrato sopra ai considerando da 435 a 444, non aveva potuto aumentare i propri prezzi a livelli superiori ai costi. Questa situazione è stata causata principalmente dalla pressione sui prezzi esercitata dalle importazioni sovvenzionate aventi prezzi inferiori a quelli praticati dall'industria dell'Unione. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(458)
Si è inoltre asserito che gli sforzi di ristrutturazione dell'industria dell'Unione sono stati completati nel 2009 mediante la concentrazione societaria di due grandi produttori, con un immediato miglioramento della situazione dell'industria dell'Unione. Gli sforzi di ristrutturazione hanno avuto luogo a partire dal 2000 fino al PI. L'effetto positivo della citata concentrazione avrebbe dovuto comportare un migliore utilizzo degli impianti e quantomeno la stabilità del volume delle vendite, ma entrambi gli indicatori hanno registrato un deterioramento durante il PI. D'altro canto, si era accertato che la migliore redditività dell'industria dell'Unione durante il PI era stata causata principalmente e direttamente dallo straordinario calo dei prezzi della pasta di carta. Tale affermazione è stata pertanto respinta.
7.4. CONCLUSIONI IN MERITO AL NESSO DI CAUSALITÀ
(459)
L'analisi di cui sopra ha dimostrato che nel periodo in esame si è verificato un sostanziale aumento del volume e della quota di mercato delle importazioni sovvenzionate a basso prezzo originarie della RPC. Si è inoltre constatato che tali importazioni sono state effettuate a prezzi sovvenzionati, inferiori a quelli praticati dall'industria dell'Unione sul mercato dell'Unione per tipi di prodotti simili.
(460)
Quest'aumento del volume e della quota di mercato delle importazioni a basso prezzo oggetto di sovvenzioni dalla RPC è coinciso con un calo generale della domanda sul mercato dell'Unione tra il 2006 e il PI, ma anche con l'evoluzione negativa della quota di mercato dei produttori dell'Unione nel corso dello stesso periodo. Parallelamente, come indicato al considerando 423, si è osservato un andamento negativo dei principali indicatori della situazione economica e finanziaria dell'industria dell'Unione.
(461)
L'esame degli altri fattori noti che potrebbero aver causato un pregiudizio all'industria dell'Unione ha rivelato che essi non sono tali da infirmare il nesso di causalità stabilito tra le importazioni sovvenzionate provenienti dalla RPC e il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione.
(462)
In base all'analisi di cui sopra, che ha chiaramente distinto e separato gli effetti di tutti i fattori noti sulla situazione dell'industria dell'Unione dagli effetti pregiudizievoli delle importazioni sovvenzionate, occorre concludere che le importazioni sovvenzionate provenienti dalla RPC hanno causato un notevole pregiudizio all'industria dell'Unione ai sensi dell'articolo 8, paragrafo 5, del regolamento di base.
8. INTERESSE DELL'UNIONE
8.1. OSSERVAZIONE PRELIMINARE
(463)
A norma dell'articolo 31 del regolamento di base, si è esaminato se, malgrado le conclusioni sopra riportate, esistessero motivi impellenti per concludere che non era nell'interesse della Comunità adottare misure compensative in questo caso particolare. A tal fine, conformemente all'articolo 31, paragrafo 1, del regolamento di base, sono stati considerati, tenendo conto di tutti gli elementi di prova presentati, tanto il probabile impatto delle eventuali misure sui produttori dell'Unione, sugli importatori, sui commercianti, sui distributori e sugli utilizzatori del prodotto in esame quanto le probabili conseguenze della mancata adozione di misure.
8.2. INDUSTRIA DELL'UNIONE
(464)
Nel complesso, l'industria dell'Unione è costituita da 14 produttori noti che, secondo le stime CEPIFINE, rappresentano il 98 % circa della produzione di carta fine patinata dell'Unione. I produttori hanno sede in diversi Stati membri dell'Unione e contano oltre 11 000 dipendenti diretti nel settore del prodotto in esame.
(465)
Due dei produttori noti si sono opposti all'apertura dell'inchiesta, senza fornire ulteriori informazioni, e non hanno collaborato all'inchiesta. Sulla base delle informazioni disponibili, in particolare dei dati forniti da CEPIFINE indicanti un deterioramento della situazione dell'industria dell'Unione, è tuttavia lecito ritenere che anche queste due società abbiano subito gli effetti negativi delle importazioni sovvenzionate. La mancata collaborazione non è stata quindi considerata indice del fatto che la situazione di queste due società fosse diversa da quella del resto dei produttori dell'Unione.
(466)
L'industria dell'Unione ha subito un notevole pregiudizio causato dalle importazioni sovvenzionate originarie della RPC. Si ricorda che la maggioranza degli indicatori di pregiudizio ha registrato un andamento negativo durante il periodo in esame. In particolare, malgrado un lieve miglioramento durante il PI, gli indicatori di pregiudizio relativi ai risultati finanziari dei quattro produttori rappresentativi dell'Unione, come la redditività e l'utile sul capitale investito, hanno registrato gravi effetti negativi. In assenza di misure, un ulteriore peggioramento della situazione economica dell'industria dell'Unione pare molto probabile.
(467)
Si prevede che l'istituzione di dazi compensativi ristabilisca condizioni commerciali efficaci ed eque sul mercato dell'Unione e permetta all'industria dell'Unione di allineare i prezzi della CFP in modo da riflettere i costi delle varie componenti. È probabile che l'istituzione di misure consenta all'industria dell'Unione di riacquistare almeno in parte la quota di mercato persa nel periodo in esame, con un ulteriore impatto positivo sulla situazione economica e sulla redditività.
(468)
Si è quindi concluso che sarebbe nell'interesse dell'industria dell'Unione istituire misure compensative definitive sulle importazioni di CFP provenienti dalla RPC.
8.3. IMPORTATORI E OPERATORI COMMERCIALI
(469)
Sono stati inviati questionari a 14 importatori e operatori commerciali indipendenti noti dell'Unione, citati nella denuncia. Nel corso dell'inchiesta si sono manifestati numerosi altri operatori commerciali (chiamati anche «commercianti» nell'industria). Nel complesso, hanno collaborato all'inchiesta tredici società, anche se alcune di esse hanno fornito solo informazioni parziali. Poiché si è riscontrato che gli importatori fungevano anche da operatori commerciali sul mercato, tutte queste parti sono nel seguito denominate «operatori commerciali».
(470)
Dall'inchiesta è emerso che tutti gli operatori commerciali acquistavano CFP da varie fonti e soprattutto dai produttori dell'Unione. Due operatori commerciali non hanno acquistato CFP dalla RPC o lo hanno fatto solo occasionalmente. Le dieci società che hanno fornito informazioni quantitative sugli acquisti del prodotto in esame rappresentavano, in totale, il 47 % delle importazioni complessive dalla RPC. Poiché le importazioni, comprese quelle dalla RPC, costituivano solo una parte limitata delle loro attività complessive, è probabile che l'eventuale incidenza negativa delle misure proposte risulti trascurabile. Tutti gli operatori commerciali hanno dichiarato che la CFP prodotta nell'Unione e quella prodotta nella RPC erano intercambiabili e di qualità essenzialmente simile. L'inchiesta ha inoltre confermato l'esistenza di numerose altre fonti di importazione cui potrebbero fare ricorso gli operatori commerciali, almeno a più lungo termine.
(471)
Due operatori commerciali importatori acquistavano CFP prevalentemente da fonti cinesi. Entrambe le società hanno dichiarato che per loro sarebbe difficile approvvigionarsi dai produttori dell'Unione in quanto, a causa dei volumi minimi di ordinazione richiesti dai produttori e degli accordi di distribuzione da rispettare, avrebbero dovuto utilizzare canali di vendita tradizionali. Questo non ha tuttavia influito direttamente sulla disponibilità di carta fine patinata dei produttori dell'Unione, che disponevano di capacità inutilizzate in misura sufficiente. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(472)
Per quanto riguarda la possibilità di trasferire sui loro acquirenti il possibile incremento dei costi, tutti gli operatori commerciali che hanno collaborato hanno citato la trasparenza dei prezzi che prevale sul mercato dell'Unione, dichiarando altresì che sarebbero in grado di aumentare i propri prezzi di vendita ai consumatori finali solo in caso di un aumento generale del livello dei prezzi nell'Unione. Sulla scorta di quanto precede e considerato che i dazi compensativi mirano, tra l'altro, a far aumentare i prezzi nell'Unione a livelli tali da coprire i costi, gli importatori dovrebbero poter trasferire sui loro acquirenti, almeno in parte, l'eventuale aumento dei prezzi conseguente all'introduzione del dazio compensativo. Va inoltre osservato che, come indicato sopra, le importazioni cinesi costituiscono solo una parte modesta delle attività complessive degli operatori commerciali e che pertanto gli effetti del dazio compensativo sarebbero generalmente trascurabili. Si ritiene infine che gli importatori conseguano una maggiore redditività sulle loro rivendite di CFP importata dai produttori della RPC; essi potrebbero pertanto realizzare profitti meno importanti assorbendo, almeno in parte, l'aumento dei costi.
(473)
Globalmente, l'istituzione di misure definitive non dovrebbe quindi avere un impatto negativo significativo sugli importatori e sugli operatori commerciali.
8.4. UTILIZZATORI
(474)
Sono stati inviati questionari a otto utilizzatori noti dell'Unione, citati nella denuncia. Nel corso dell'inchiesta si sono manifestati numerosi altri utilizzatori. Nel complesso, cinque società hanno fornito risposte complete o parziali al questionario. Si tratta di società con sede in tutta l'Unione che rappresentano i settori della tipografia e dell'editoria. Poiché le condizioni di mercato e le strutture dei costi sono risultate diverse per il settore tipografico e per quello editoriale, l'impatto delle misure è stato analizzato separatamente per ciascun gruppo.
8.4.1. SETTORE TIPOGRAFICO
(475)
Solo una tipografia ha fornito informazioni di base. Secondo le informazioni fornite da questa tipografia, la quota della CFP nei costi totali di produzione di materiale stampato è relativamente alta. L'inchiesta ha dimostrato che le tipografie si riforniscono di CFP principalmente dai produttori dell'Unione ma è stato confermato che la CFP prodotta nell'Unione e quella prodotta nella RPC sono di qualità simile e che esiste una forte concorrenza fra operatori commerciali a livello di prezzi.
(476)
Si è dichiarato che un eventuale aumento dei prezzi avrebbe notevoli ripercussioni negative sulla redditività. Si è affermato che l'industria tipografica subisce già la pressione dovuta alla sovraccapacità strutturale e qualsiasi aumento dei prezzi di acquisto della CFP comporterebbe un'ulteriore pressione sulle tipografie. A tale proposito si osserva che, in considerazione dei quantitativi modesti di CFP cinese utilizzati dalle tipografie (che per rifornirsi di CFP continuano a rivolgersi principalmente ai produttori dell'Unione), gli effetti diretti di un eventuale dazio sono stati ritenuti trascurabili. Per quanto riguarda un generale aumento dei prezzi sul mercato dell'Unione, si è stabilito che tale aumento risulterebbe neutro poiché avrebbe un impatto su tutti gli operatori economici.
8.4.2. EDITORIA
(477)
Per quanto riguarda il settore dell'editoria, quattro società hanno risposto al questionario. Solo una di queste società ha acquistato un quantitativo modesto di CFP cinese durante il PI e due società hanno fornito dati quantitativi relativi al loro utilizzo di CFP.
(478)
In generale si è constatato che i prodotti in cui è utilizzata carta fine patinata rappresentavano in media il 16 % del fatturato totale di queste società e che il profitto medio realizzato con quest'attività era circa del 12 %. Inoltre si è rilevato che le sei società hanno acquistato CFP principalmente dai produttori dell'Unione e che solo una di esse ha utilizzato CFP importata dalla RPC. Un'altra società ha iniziato ad acquistare prodotti cinesi solo dopo il PI. Conseguentemente, tenuto conto in particolare dei volumi modesti di CFP cinese utilizzati in questo settore, è improbabile che l'istituzione di misure compensative sulle importazioni dalla RPC abbia una grave incidenza sul complesso del settore dell'editoria. Inoltre queste società si sono dimostrate redditizie e potrebbero trasferire più facilmente gli aumenti di prezzo ai consumatori finali perché è più frequente nella produzione l'uso di carta predefinita e selezionata dal cliente che l'acquista personalmente. Gli editori dispongono infine di un potere d'acquisto maggiore grazie alle economie di scala.
(479)
Due associazioni dell'industria tipografica e dell'editoria hanno presentato osservazioni. Una di esse ha contestato l'istituzione di dazi, affermando che gli eventuali aumenti dei prezzi comporterebbero maggiori costi e una conseguente perdita di competitività e di posti di lavoro nelle industrie a valle. L'altra è rimasta neutrale, ma ha affermato che le misure potrebbero comportare effetti negativi nelle industrie a valle poiché gli aumenti dei prezzi potrebbero causare una delocalizzazione dell'industria tipografica determinando un aumento delle importazioni di materiale tipografico a valle.
(480)
Dall'inchiesta è emerso che esistono vari segmenti nel settore dei prodotti della carta per i quali la crescita prevista è diversa e che il segmento della carta per stampa di alta qualità, in cui si utilizza principalmente la CFP, è tuttora in crescita. Quanto al fatto che le perdite si ripercuoterebbero sul mercato a valle, si tratta di un'affermazione vaga, non suffragata da alcun elemento di prova o informazione.
(481)
Dopo la comunicazione delle conclusioni, la stessa argomentazione relativa agli effetti sull'industria a valle è stata ripetuta e sostenuta dal fatto che le importazioni di materiale tipografico dalla Cina sono aumentate notevolmente negli ultimi anni, conquistando apparentemente una notevole quota nel mercato dei consumi europei del materiale tipografico nel complesso.
(482)
Come sopra illustrato, la collaborazione delle tipografie è stata limitata e sulla base delle limitate informazioni quantitative pervenute si è riscontrato che in virtù del loro livello di redditività e dell'incidenza della CFP sui loro costi, le tipografie sono in effetti sensibili agli aumenti di prezzo. Tuttavia la maggior parte delle tipografie ha acquistato direttamente quantitativi limitati di carta cinese durante il PI e i quantitativi di carta cinese utilizzati dalle tipografie sono generalmente modesti, perciò l'impatto diretto del dazio sarebbe trascurabile. La maggior parte delle tipografie ha inoltre dichiarato che la necessità di consegne in tempi brevi manterrà limitato l'approvvigionamento diretto da paesi terzi.
(483)
Con riferimento alle affermazioni in merito alle importazioni di materiale tipografico a valle dalla Cina, è opportuno far notare che le statistiche relative alle importazioni del materiale tipografico riguardano un'ampia gamma di prodotti che includono il materiale tipografico finale non stampato su carta fine patinata. Sulla base delle informazioni disponibili non è stato possibile valutare quale parte dei prodotti importati dalla Cina viene stampata sul prodotto in esame e quale su altri tipi di carta. Tuttavia dalle informazioni fornite è emerso che il materiale tipografico originario della Cina consiste perlopiù in alcune categorie specifiche di libri, libri per bambini, calendari, imballaggi e biglietti di auguri. Prodotti di carattere più «urgente», quali le riviste settimanali o mensili e altra carta per giornali, si prestano meno alle importazioni dalla Cina a causa del tempo necessario per il trasporto. Se la stampa di alcuni prodotti tipografici potrebbe prestarsi maggiormente alla delocalizzazione, esistono tipi di prodotto per cui la prossimità e il servizio sono elementi cruciali e che pertanto non sono influenzati dalla concorrenza estera. Inoltre, sebbene la carta rappresenti una voce di spesa importante per l'industria tipografica, si tratta anche di un'industria ad alta intensità di manodopera, perciò i costi del lavoro potrebbero rivelarsi un fattore più significativo nella tendenza alla delocalizzazione. In breve, non si può escludere che le importazioni di prodotti tipografici stampati su CFP subiranno un aumento, ma non è possibile valutare con precisione il potenziale livello di tale aumento e le sue ripercussioni sulla competitività dei produttori tipografici e perciò neppure l'impatto diretto di eventuali aumenti di prezzo sull'industria tipografica a valle dell'Unione.
(484)
Dalle informazioni trasmesse è emerso anche che l'industria tipografica risente di una sovraccapacità strutturale che comporta continue ristrutturazioni del settore. La concentrazione dei produttori cartari nell'ambito della catena di valore rappresenta una delle principali cause della ristrutturazione. L'eventuale difficoltà dell'industria tipografica ad alzare i prezzi è considerata prevalentemente imputabile alla sovraccapacità strutturale interna allo stesso settore tipografico.
8.4.3. CONCLUSIONI IN MERITO AGLI UTILIZZATORI
(485)
In considerazione di quanto precede, anche se le misure sulle importazioni dalla RPC rischiano di causare ripercussioni negative su alcuni utilizzatori, l'impatto globale sugli utilizzatori dei due settori specifici sembra essere limitato. Dall'inchiesta non è inoltre emerso alcun impatto significativo per gli utilizzatori che hanno acquistato carta soprattutto da fonti diverse dalla RPC. Al contrario, la maggior parte degli utilizzatori ha dichiarato che la necessità di consegne in tempi brevi ha limitato l'approvvigionamento da paesi terzi. Infine, le difficoltà dell'industria tipografica ad alzare i prezzi sono prevalentemente imputabili alla sovraccapacità strutturale interna allo stesso settore tipografico.
(486)
Si è inoltre affermato che le misure causerebbero problemi di approvvigionamento sul mercato e tempi di consegna più lunghi per gli utilizzatori.
(487)
Le parti interessate che hanno lamentato possibili problemi di approvvigionamento sul mercato non hanno quantificato o suggerito una stima degli stessi. Tali affermazioni non sembrano comunque essere suffragate dal tasso di utilizzo degli impianti dei produttori dell'Unione, pari all'83 % nel PI, pari a circa un milione di tonnellate di capacità inutilizzata. Su tale base, problemi di questo genere risulterebbero improbabili.
(488)
Di conseguenza si è concluso che, in base alle informazioni disponibili, le misure compensative sulle importazioni di CFP dalla RPC con ogni probabilità non avranno un impatto negativo significativo sugli utilizzatori del prodotto in esame.
8.5. CONCLUSIONI RELATIVE ALL'INTERESSE DELL'UNIONE
(489)
Visto quanto precede, occorre concludere che nell'insieme, sulla base delle informazioni disponibili relative all'interesse dell'Unione, non esistono ragioni valide contrarie all'istituzione di misure nei confronti delle importazioni di carta fine patinata originaria della RPC.
9. MISURE COMPENSATIVE
9.1. LIVELLO DI ELIMINAZIONE DEL PREGIUDIZIO
(490)
Alla luce delle conclusioni raggiunte sulla sovvenzione, sul pregiudizio, sul nesso di causalità e sull'interesse dell'Unione, si ritiene opportuna l'adozione di misure antisovvenzioni per evitare che le importazioni sovvenzionate arrechino un ulteriore pregiudizio ai produttori dell'Unione.
(491)
Allo scopo di stabilire il livello delle misure, si è tenuto conto dei margini di sovvenzione rilevati e dell'importo del dazio necessario per eliminare il pregiudizio subito dai produttori dell'Unione, senza superare il margine di sovvenzione rilevato.
(492)
Nel calcolo dell'importo del dazio necessario ad eliminare gli effetti delle sovvenzioni pregiudizievoli si è considerato che le misure dovrebbero consentire all'industria dell'Unione di coprire i costi di produzione e di realizzare un profitto al lordo delle imposte pari a quello che un'azienda dello stesso tipo potrebbe ragionevolmente realizzare in questo settore in condizioni di concorrenza normali, cioè in assenza di importazioni sovvenzionate, sulle vendite del prodotto simile nell'Unione.
(493)
Il denunziante ha chiesto che il profitto perseguito fosse fissato almeno al 10 %, basando le proprie argomentazioni sul margine di profitto atteso utilizzato da agenzie di rating indipendenti nel loro metodo di classificazione e sulla redditività conseguita da un produttore attivo in un diverso segmento di produzione della carta non interessato dalle importazioni cinesi.
(494)
Il profitto perseguito, quale indicato nella denuncia e nella successiva richiesta del denunziante è stato esaminato in base alle risposte al questionario e alle visite di verifica presso i produttori rappresentativi dell'Unione. Si è ritenuto che il profitto perseguito avrebbe dovuto rispecchiare le elevate esigenze di investimento iniziale e il rischio connesso a questa industria ad alta intensità di capitale in assenza di importazioni oggetto di dumping o sovvenzioni. Si è tenuto conto anche degli investimenti nei macchinari. Un margine di profitto dell'8 % del fatturato è stato considerato il valore minimo che l'industria dell'Unione avrebbe potuto ottenere senza sovvenzioni pregiudizievoli.
(495)
Su tale base è stato calcolato un prezzo del prodotto simile non pregiudizievole per i produttori dell'Unione. Esso è stato ottenuto aggiungendo il margine di profitto dell'8 % menzionato sopra al costo di produzione.
(496)
Le vendite all'esportazione di una società appartenente al gruppo di uno dei produttori esportatori che hanno collaborato sono state escluse per i motivi indicati al considerando 382.
(497)
Il necessario aumento di prezzo è stato quindi determinato confrontando, per ciascun tipo di prodotto, il prezzo medio ponderato all'importazione dei produttori esportatori della RPC e il prezzo non pregiudizievole dei tipi di prodotto venduti dai produttori dell'Unione sul mercato dell'UE durante il PI. Le eventuali differenze risultanti da tale confronto sono poi state espresse in percentuale del valore medio CIF all'importazione dei tipi confrontati.
9.2. MISURE DEFINITIVE
(498)
Alla luce delle conclusioni precedenti relative alle sovvenzioni, al pregiudizio, al nesso di causalità e all'interesse dell'Unione e a norma dell'articolo 15, paragrafo 1, del regolamento di base, si ritiene opportuno istituire sulle importazioni del prodotto in esame originario della RPC un dazio compensativo definitivo a un livello corrispondente al più basso tra il margine di sovvenzione e il margine di pregiudizio, conformemente al principio del dazio inferiore. Nella fattispecie, l'aliquota del dazio deve pertanto essere fissata al livello dei margini di sovvenzione accertati.
(499)
I margini di eliminazione del pregiudizio, i margini di sovvenzione e le aliquote proposte del dazio compensativo definitivo per la RPC, espressi in percentuale sul prezzo CIF franco frontiera dell'Unione, sono stabiliti come segue:
Produttore esportatore
Margine di sovvenzione
Margine di pregiudizio
Tasso del dazio compensativo
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang City, provincia di Jiangsu, RPC
12 %
20 %
12 %
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou City, provincia di Jiangsu, RPC
12 %
20 %
12 %
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang City, provincia di Shandong, RPC
4 %
39,1 %
4 %
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang City, provincia di Shandong, RPC
4 %
39,1 %
4 %
Tutte le altre società
12 %
39,1 %
12 %
(500)
Riguardo all'inchiesta parallela antidumping si ricorda che a norma dell'articolo 24, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento di base e dell'articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1225/2009 del Consiglio, del 30 novembre 2009, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di dumping da parte di paesi non membri della Comunità europea (27), nessun prodotto può essere soggetto nel contempo a dazi antidumping e a dazi compensativi al fine di porre rimedio ad una medesima situazione risultante da pratiche di dumping oppure dalla concessione di sovvenzioni all'esportazione. Riguardo ai regimi di sovvenzione solo uno, definito ai considerando da 235 a 245, riguarda le sovvenzioni alle esportazioni. Il relativo margine di dumping del produttore esportatore interessato che ha collaborato sarà modificato di conseguenza nell'inchiesta antidumping parallela. Con riferimento agli altri regimi di sovvenzioni, tenuto conto del principio del dazio inferiore nell'inchiesta antidumping condotta in parallelo e dell'importo delle sovvenzioni riscontrato nel corso della presente inchiesta, non si è ritenuto necessario esaminare ulteriormente se e in che misura le stesse sovvenzioni siano compensate due volte laddove fossero istituiti simultaneamente dazi antidumping e dazi compensativi sullo stesso prodotto importato.
(501)
Le aliquote del dazio compensativo indicate per le singole società nel presente regolamento sono state stabilite in base alle conclusioni della presente inchiesta. Esse rispecchiano perciò la situazione constatata durante l'inchiesta per le società interessate. Tali aliquote (diversamente dal dazio unico per l'intero paese, applicabile a «tutte le altre società») si applicano quindi esclusivamente alle importazioni dei prodotti originari del paese interessato e fabbricati dalle società, cioè dalle specifiche persone giuridiche, citate. Le importazioni di prodotti fabbricati da qualsiasi altra società, comprese le persone giuridiche collegate a quelle espressamente citate, la cui denominazione sociale e il cui indirizzo non siano espressamente menzionati all'articolo 1 non possono beneficiare di tali aliquote e sono soggette all'aliquota del dazio applicabile a «tutte le altre società».
(502)
Le eventuali richieste di applicazione di un'aliquota di dazio compensativo individuale (ad esempio in seguito a un cambiamento della ragione sociale della società o alla creazione di nuove entità di produzione o di vendita) vanno inviate quanto prima alla Commissione (28) corredate di tutte le informazioni pertinenti, in particolare l'indicazione delle eventuali modifiche nelle attività della società riguardanti la produzione, le vendite sul mercato interno e le vendite all'esportazione, collegate ad esempio al cambiamento della ragione sociale o delle entità di produzione o di vendita. Se opportuno, si modificherà di conseguenza il regolamento aggiornando l'elenco delle società che beneficiano dei dazi antidumping applicati a titolo individuale.
(503)
Per garantire una corretta applicazione del dazio compensativo, il livello del dazio residuo va applicato non solo ai produttori esportatori che non hanno collaborato, ma anche ai produttori che non hanno esportato verso l'Unione durante il PI.
10. COMUNICAZIONE DELLE CONCLUSIONI
(504)
Le parti interessate sono state informate dei principali dati e considerazioni in base ai quali si è ritenuto di raccomandare l'istituzione di un dazio compensativo definitivo sulle importazioni di carta fine patinata originaria della Repubblica popolare cinese. È stato inoltre concesso loro un periodo entro il quale presentare osservazioni in seguito alla comunicazione delle conclusioni. Le osservazioni presentate dalle parti sono state prese nella dovuta considerazione e, se del caso, i risultati sono stati modificati di conseguenza.
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. È istituito un dazio compensativo definitivo sulla carta fine patinata, composta da carta o cartone patinati su uno o entrambi i lati (ad eccezione di carta o cartone Kraft), in fogli o in rotoli, di peso uguale o superiore a 70 g/m2 ma non superiore a 400 g/m2 e con un indice di bianchezza superiore a 84 (misurato secondo la norma ISO 2470-1), attualmente classificabile ai codici NC ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 e ex 4810 99 90 (codici TARIC 4810132020, 4810138020, 4810142020, 4810148020, 4810191020, 4810199020, 4810221020, 4810229020, 4810293020, 4810298020, 4810991020, 4810993020 e 4810999020) e originaria della Repubblica popolare cinese.
Il dazio compensativo definitivo non si applica ai rotoli adatti all'impiego in presse a bobina. Vengono definiti rotoli adatti all'impiego in presse a bobina i rotoli che, se sottoposti all'esame della norma ISO 3783:2006 riguardante la determinazione della resistenza allo strappo superficiale - metodo a velocità accelerata che utilizza l'apparecchio di prova tipo IGT (modello elettrico) - producono un risultato inferiore a 30 N/m se misurati nel senso trasversale della carta e inferiore a 50 N/m se misurati nel senso di macchina. Il dazio compensativo definitivo non si applica nemmeno alla carta e al cartone a più strati.
2. L'aliquota del dazio compensativo definitivo applicabile al prezzo netto franco frontiera dell'Unione, dazio non corrisposto, per il prodotto descritto al paragrafo 1 e fabbricato dalle società sotto elencate è la seguente:
Società
Tasso del dazio compensativo
Codice addizionale TARIC
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang City, provincia di Jiangsu, RPC; Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou City, provincia di Jiangsu, RPC
12 %
B001
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang City, provincia di Shandong, RPC; Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang City, provincia di Shandong, RPC
4 %
B013
Tutte le altre società
12 %
B999
3. Salvo altrimenti disposto, si applicano le norme vigenti in materia di dazi doganali.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addi 6 maggio 2011.