ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 14. prosince 2010
o režimu podpory C 38/05 (ex NN 52/04) Německa ve prospěch skupiny Biria
(oznámeno pod číslem K(2010) 8289)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/471/EU)
EVROPSKÁ KOMISE
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě adresované zúčastněným stranám, aby se k věci vyjádřily v souladu s výše uvedenými články (2), a se zřetelem k jejich vyjádřením,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
1.1 Řízení před Komisí
(1)
Ve dnech 23. ledna 2002 a 20. srpna 2002 obdržela Komise stížnost týkající se státní podpory ve formě státních záruk ve prospěch skupiny Biria.
(2)
Německo v korespondenci s Komisí sdělilo Komisi dopisem ze dne 24. ledna 2003, zaevidovaným 28. ledna 2003, že odstoupilo od zamýšleného poskytnutí záruky, které bylo podmíněné schválením ze strany Komise. Stěžovatel o tom byl informován dopisem ze dne 17. února 2003.
(3)
Dopisem ze dne 1. července 2003, zaevidovaným dne 9. července 2003, a dopisem ze dne 8. srpna 2003, zaevidovaným dne 5. září 2003, poskytl stěžovatel další informace o jiné státní záruce ve prospěch skupiny Biria, a také o podílu veřejných subjektů na podnicích skupiny.
(4)
Komise si dopisem ze dne 9. září 2003 vyžádala další informace, které Německo poskytlo v dopise ze dne 14. října 2003, zaevidovaném dne 16. října 2003. Komise dne 9. prosince 2003 požádala o další informace, které Německo poskytlo dopisem ze dne 19. března 2004, zaevidovaným téhož dne.
(5)
Dne 18. října 2004 vydala Komise příkaz k poskytnutí informací, neboť měla pochybnosti, zda opatření podpory ve prospěch skupiny Biria odpovídala režimu, na jehož základě byla údajně poskytnuta. V odpovědi na příkaz o poskytnutí informací sdělilo Německo další informace v dopise ze dne 31. ledna 2005, který byl zaevidován téhož dne.
(6)
Komise dne 20. října 2005 zahájila formální vyšetřovací řízení ohledně tří údajných státních podpor. Ve stejném rozhodnutí konstatovala, že několik dalších údajně protiprávně poskytnutých podpor buď nepředstavuje žádnou podporu, nebo byly poskytnuty na základě schválených opatření podpor a v souladu s nimi. Příslušné rozhodnutí Komise bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se k možným opatřením podpor vyjádřily. Svá stanoviska sdělili: jeden účastník, který nechce být jmenován, dopisem ze dne 27. ledna 2006, zaevidovaným dne 30. ledna 2006, dále společnosti Prophete GmbH & Co KG, Rheda-Wiedenbrück a Pantherwerke AG, Löhne v dopisech ze dne 6. února, zaevidovaných téhož dne, a společnost Vaterland-Werke GmbH & Co. KG, Neuenrade dopisem ze dne 6. února 2006, zaevidovaným téhož dne, a dopisem ze dne 27. února 2006, zaevidovaným téhož dne.
(7)
Tato stanoviska byla předložena Německu v dopisech ze dne 6. února 2006 a 2. března 2006. Německo odpovědělo dopisem ze dne 5. dubna 2006, zaevidovaným dne 7. dubna 2006, a dopisem ze dne 12. května 2006, zaevidovaným téhož dne.
(8)
Německo sdělilo své stanovisko k zahájení formálního vyšetřovacího řízení dopisem ze dne 23. ledna 2006, zaevidovaným téhož dne.
(9)
Komise si dopisem ze dne 6. února 2006 vyžádala doplňující informace, které Německo poskytlo v dopise ze dne 5. dubna 2006, zaevidovaném dne 7. dubna 2006. Komise požádala další žádostí o informace dne 19. července 2006 o dodatečné údaje, Německo na tuto žádost odpovědělo dopisem ze dne 25. září 2006, zaevidovaným dne 26. září 2006.
(10)
Dne 24. ledna 2007 vydala Komise rozhodnutí (4) podle čl. 7 odst. 5 a čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (5).
1.2 Soudní řízení
(11)
Dne 5. dubna 2007 podal Svobodný stát Sasko žalobu proti rozhodnutí Komise týkající se opatření 2 a 3 (věc T-102/07). Další žaloba byla podána dne 16. dubna 2007 společností MB Immobilien Verwaltungs GmbH und MB System GmbH & Co. KG, u níž se jedná o právní nástupkyni příjemkyně, jíž bylo rozhodnutí určeno (T-120/07). Poslední uvedená žaloba se týkala všech tří opatření, které byly předmětem rozhodnutí. Obě věci byly spojeny rozhodnutím předsedy ze dne 24. listopadu 2008.
(12)
Rozhodnutím ze dne 3. března 2010 prohlásil soud rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 za neplatné.
(13)
Žaloby (které se z velké části překrývaly) zahrnovaly zejména následující žalobní důvody. Žalobci zaprvé namítali, že Komise došla neoprávněně k závěru, že opatření 2 a 3 nespadají pod schválený německý režim podpory. Zadruhé bylo hodnocení skutkového stavu ze strany Komise, týkající se klasifikace příjemce jakožto podniku v obtížích, chybné. Za třetí namítali žalobci chyby v odůvodnění v rozhodnutí Komise ohledně výše prvku podpory.
(14)
Soud potvrdil rozhodnutí Komise ohledně závěru, že opatření 2 a 3 nespadají pod schválený režim podpory. Soud kromě toho potvrdil zařazení příjemce jako „podniku v obtížích“ na základě definice v pokynech pro podporu na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (6) (dále „pokyny pro záchranu a restrukturalizaci 1999“). Prohlásil rozhodnutí za neplatné pouze kvůli chybějícímu odůvodnění prémií za riziko použitých pro výpočet prvku podpory. Soud došel zejména k závěru, že při výpočtu prvku podpory úvěru, který je poskytován podniku v obtížích, není dostačující pouhý odkaz na oznámení Komise o metodě stanovování referenčních úrokových sazeb a diskontních sazeb z roku 1997 (7) (dále „sdělení o referenčních sazbách z roku 1997“) pro odůvodnění použití různých prémií za riziko.
(15)
Tímto rozhodnutím je proto prováděno rozhodnutí soudu podle čl. 266 odst. 1 SFEU a podrobněji vysvětlen výpočet prvku podpory provedený Komisí u uvedeného opatření. Toto rozhodnutí nemění nic na posouzení podpory provedené Komisí v rozhodnutí ze dne 24. ledna 2007; to platí zejména pro ty prvky, které již byly přezkoumány soudem.
1.3 Řízení po soudním rozhodnutí
(16)
Po soudním rozhodnutí podali příjemci dne 7. června 2010 další stanovisko, které bylo zaevidováno téhož dne. Toto stanovisko bylo zasláno Německu dne 16. června 2010. Odpověď Německa na stanovisko příjemců byla Komisi doručena dne 12. července 2010, evidovaným téhož dne.
(17)
Komise dne 19. srpna 2010 předala Německu žádost o informace, které Německo poskytlo dopisem ze dne 14. září 2010, zaevidovaným téhož dne.
II. POPIS
2.1 Příjemce podpory
(18)
Skupina Biria působila do 7. listopadu 2005 v oblasti výroby a odbytu jízdních kol. Mateřská společnost skupiny, která tehdy používala název Biria AG, měla sídlo v Neukirchu, Sasko, což je podporovaná oblast podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU (8).
(19)
V roce 2003 skupina docílila obratu 93,2 mil. EUR (2002: 83,8 mil. EUR) a dosáhla zisku ve výši 3,7 mil. EUR (2002: ztráty ve výši 5,8 mil. EUR). Skupina v roce 2003 měla 415 zaměstnanců (2002: 490 zaměstnanců) a lze ji tak považovat za velký podnik.
(20)
Mateřská společnost vznikla v roce 2003 spojením (starého podniku) Biria AG s jednou z jeho dceřiných společností, Sachsen Zweirad GmbH. Zároveň se změnil název podniku Sachsen Zweirad GmbH na Biria GmbH. V dubnu 2005 byla společnost Biria GmbH přeměněna na společnost Biria AG. V roce 2003 dosáhla společnost Biria GmbH obratu 55,7 mil. EUR a zisku ve výši 3,6 mil. EUR. Jediným vlastníkem společnosti Biria AG je pan Mehdi Biria. Mateřská společnost je dále označována jako „Biria“.
(21)
Kromě mateřské společnosti jsou nejdůležitějšími společnostmi skupiny Bike System GmbH & Co Thüringer Zweiradwerk KG („Bike Systems“), tento podnik patří ke společnosti Biria přes dceřinou společnost Bike Systems Betriebs- und Beteiligungsgesellschaft mbH („BSBG“), a společnost Checker Pig GmbH.
(22)
Společnost Bike Systems má sídlo v Nordhausenu, Durynsko, což je podporovaná oblast podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. V roce 2003 dosáhla společnost Bike Systems obratu 6,1 mil. EUR a zaznamenala ztrátu ve výši 0,6 mil. EUR. Měla 157 zaměstnanců. Bike Systems vyrábí výlučně jízdní kola pro mateřskou společnost BSBG (dohoda o smluvní výrobě). BSBG je odpovědná za odbyt jízdních kol.
(23)
Společnost Checker Pig GmbH má sídlo v Drážďanech, Sasko, což je podporovaná oblast podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. V roce 2003 dosáhla společnost Checker Pig GmbH obratu 6,9 mil. EUR a zaznamenala ztrátu ve výši 0,4 mil. EUR. Podnik měl 43 zaměstnanců.
(24)
Dne 7. listopadu 2005 prodala společnosti Biria většinu svých aktiv dvěma podnikům skupiny Lone Star, tedy soukromému investičnímu fondu. Nemovitosti zůstávají ve vlastnictví společnosti Biria a budou touto společností pronajímány skupině Lone Star. Prodejní cena aktiv činila 11,5 mil. EUR. Externí znalec ocenil uvedená aktiva na 10,7 mil. EUR.
(25)
Podle informací Německa proběhl prodej po otevřeném, transparentním a bezpodmínečném nabídkovém řízení. Nabídkové řízení bylo zveřejněno na internetu a v několika tištěných médiích. Účast nového investora mohla mít podobu nákupu aktiv, odkoupení celého majetku „en bloc“ nebo nákupu podílů. Skupina Lone Star nakonec převzala aktiva prostřednictvím nákupu aktiv.
(26)
Podle informací Německa byl prodej podniku zahájen již před rozhodnutím Komise ze dne 20. října 2005 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. První lhůta pro podání nabídek uplynula 4. října 2005.
(27)
Současný právní nástupce společnosti Biria AG (nové) je společnost MB Immobilien Verwaltungs GmbH (dále „MB Immobilien“); právní nástupce společnosti Bike Systems je společnost MB System GmbH und Co. KG (dále „MB System“). Společnost MB Immobilien se od července 2008 nachází v likvidaci.
(28)
V rámci tohoto rozhodnutí jsou s výjimkou mateřské společnosti Biria používány názvy, které podniky užívaly v okamžiku poskytnutí opatření.
2.2 Finanční opatření
(29)
Opatření 1: V březnu 2001 vložila společnost gbb Beteiligungs AG (dále „gbb“) tichý vklad do společnosti Bike Systems ve výši 2 070 732 EUR s dobou trvání do konce roku 2010. Společnost gbb byla tehdy 100 % dceřinou společností společnosti DtA-Beteiligungs-Holding AG, která byla sama 100 % dceřinou společností společnosti Deutschen Ausgleichsbank, rozvojové banky německého spolkového státu, jež byla založena zákonem jakožto veřejnoprávní korporace.
(30)
Společnost gbb Beteiligungs AG existovala již v době trvání bývalé Německé demokratické republiky jakožto státní banka pro zemědělský sektor. Smlouvou o sjednocení se z ní v roce 1990 stala Berliner Genossenschaftsbank, veřejnoprávní korporace pod dohledem spolkového ministerstva financí. V roce 1991 byl její název změněn na gbb Beteiligungsholding a v roce 1997 byla přeměněna na akciovou společnost. V důsledku toho již nebyla ve vlastnictví spolkové vlády, nýbrž se z ní stala dceřiná společnost společnosti Deutsche Ausgleichsbank. Od založení společnosti gbb vykonávala veřejná správa na tento podnik silný vliv. Po celou dobu, kdy byla veřejnoprávní korporací, byla pod přímým dohledem příslušného ministerstva a členy její dozorčí rady byli zástupci příslušných úřadů. Po přeměně na akciovou společnost a začlenění do společnosti Deutsche Ausgleichsbank podléhala kontrole, kterou nad společností Deutsche Ausgleichsbank vykonávaly státní orgány (viz další body odůvodnění níže).
(31)
Jakožto veřejnoprávní korporace byla Deutsche Ausgleichsbank pod dohledem Spolkového ministerstva vnitra. Kromě toho byla většina členů její dozorčí rady zástupci spolkových a zemských ministerstev a členové spolkového sněmu.
(32)
Podle § 4 odst. 1 zákona o Deutsche Ausgleichsbank je činnost banky omezena na financování opatření, která slouží k podpoře malých a středních podniků a svobodných povolání, životního prostředí, sociální politiky a začlenění osob, které byly vyhnány během druhé světové války.
(33)
Ustanovení § 4 odst. 4 zákona o Deutsche Ausgleichsbank stanoví možnost, že banka může nabývat podíly v jiných podnicích, pokud s tím souhlasí dozorčí rada a ministerstvo pověřené dohledem nad bankou.
(34)
Podíl ve společnosti Bike Systems je uveden ve výročních zprávách Deutsche Ausgleichsbank z let 2001 a 2002, neboť podíl odpovídající tichému vkladu činil 20 % a tudíž překračoval hranici pro podávání zpráv. V roce 2001 drželo gbb podíly o velikosti minimálně 20 % celkem v 18 podnicích.
(35)
V roce 2003 se na základě spolkového zákona spojila Deutsche Ausgleichsbank se společností Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW).
(36)
Jak Deutsche Ausgleichsbank, tak i KfW jsou takzvané rozvojové instituce, tj. banky, které jsou ve své činnosti omezeny na podporu regionálních, ekonomických a sociálně-politických opatření. V rámci účelových opatření, která Německo akceptovalo ve věci E10/2000 (9), byly činnosti rozvojových institucí omezeny na určité netržní oblasti, mj. na správu programů na podporu malých a středních podniků.
(37)
Podle Německa se účast ggb na společnosti Bike Systems uskutečnila za tržních podmínek a tudíž nepředstavovala státní podporu.
(38)
Opatření 2: Dne 20. března 2003 poskytla spolková země Sasko 80 % ručení na provozní úvěr ve výši 5,6 milionů EUR ve prospěch společnosti Sachsen Zweirad GmbH se splatností původně do konce roku 2008. Ručení bylo v lednu 2004 vráceno a nahrazeno ručením ve prospěch společnosti Biria GmbH (viz opatření 3). Ručení bylo uděleno na základě směrnice o ručení spolkové země Sasko, tedy režimu podpor (10) schváleného Komisí.
(39)
Opatření 3: Dne 9. prosince 2003 poskytla spolková země Sasko 80 % ručení na provozní úvěr ve výši 24 875 000 EUR ve prospěch společnosti Biria GmbH (později Biria AG) na financování plánovaného zvýšení obratu a na restrukturalizaci financování této skupiny. Úvěry o trvání do 31. prosince 2011 sestávají z 8 mil. EUR na splacení půjček provozních prostředků, ze 7,45 mil. EUR jako kontokorentního rámce a z částky 9,425 mil. EUR na financování sezónních potřeb. Ručení bylo poskytnuto na základě směrnice o ručení spolkové země Sasko, tedy režimu podpor schváleného Komisí. Ručení bylo uděleno za předpokladu, že ručení udělené společnosti Sachsen Zweirad GmbH bude vráceno (opatření 2). Ručení se proto stalo účinným až 5. ledna 2004, když bylo ručení udělené společnosti Sachsen Zweirad vráceno.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(40)
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení, neboť měla pochybnosti ohledně tvrzení Německa, že byl vklad tichého společníka uskutečněn za tržních podmínek. Podle názoru Komise byla společnost Bike Systems přijetím plánu k řešení platební neschopnosti právě z této platební neschopnosti vyvedena, takže budoucí vývoj společnosti byl nejistý. Proto měla být společnost v tehdejším okamžiku považována za podnik v obtížích. Komise pochybovala o tom, že odměna s ohledem na riziko byla přiměřená a že vklad tichého společníka proběhl za tržních podmínek. Pokud jde o případné použití ustanovení o výjimkách podle čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU, neměla Komise informace o tom, že byly splněny podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999.
(41)
Dalším důvodem pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení byl předběžný závěr Komise, že nebyly splněny podmínky schváleného režimu podpor, na jehož základě byla ručení ve prospěch společnostem Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH údajně udělena, a proto se na tato ručení tento režim podpor nevztahuje. Podle názoru Komise se u společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH jednalo v okamžiku poskytnutí ručení o podniky v obtížích. Neboť se u společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH kromě toho jednalo o velké podniky, měla být ručení také podle tohoto režimu podpor jednotlivě oznámena Komisi. S ohledem na případné použití ustanovení o výjimkách v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU Komise pochybuje, že byly splněny podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999.
IV. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(42)
Komise obdržela stanoviska jednoho účastníka, který nechce být jmenován, podniků Prophete GmbH & Co. KG a Pantherwerke AG a společnosti Vaterland-Werke GmbH & Co. KG.
4.1. Stanovisko konkurenta, který chce zůstat anonymní
(43)
Ve svém stanovisku k zahájení formálního vyšetřovacího řízení konkurent, který chce zůstat anonymní, uvádí, že společnost Biria AG mohla díky státnímu ručení ve výši 24,5 mil. EUR prodávat jízdní kola odběratelům konkurenta za ceny nižší, než jsou výrobní náklady, ačkoliv konkurent má nejefektivnější výrobu v Německu.
(44)
Společnost Biria AG dále mohla v roce 2003 vykázat zisky jen proto, že se finanční instituce vzdaly svých nároků ve výši 8,567 mil. EUR. V následujících letech 2004 a 2005 zaznamenala Biria AG opět ztráty.
(45)
Konkurent rovněž upozorňuje na to, že společnost Biria byla prodejem majetku prodána skupině Lone Star. Přitom se banka Sachsen LB a společnost Mittelständische Beteiligungsgesellschaft zřejmě vzdaly velké části svých pohledávek. Nová společnost Biria GmbH, která patří do skupiny Lone Star, převzala veškerá aktiva bývalé společnosti Biria AG.
4.2 Prophete GmbH & Co. KG a Pantherwerke AG
(46)
Ve svém stanovisku k zahájení formálního vyšetřovacího řízení podniky Prophete GmbH & Co. KG a Pantherwerke AG (dále jen „Prophete a Pantherwerke“) tvrdí, že Biria může díky státním podporám prodávat své výrobky za ceny, které by za obvyklých tržních podmínek nebyly udržitelné. Oba podniky jsou konkurenty společnosti Biria, a tím se jich podpora bezprostředně dotýká.
(47)
Skupina Biria je největším výrobcem jízdních kol v Německu a ročně vyrobí přibližně 700 000 jízdních kol. Podniky skupiny Biria jsou na trhu s jízdními koly zastoupeny ve dvou segmentech, v segmentu nespecializovaného obchodu a v segmentu specializovaného velkoobchodu.
(48)
Do segmentu nespecializovaného obchodu spadá veškerý maloobchod prostřednictvím větších maloobchodních řetězců a zásilkový obchod. Jízdní kola v tomto segmentu stojí obvykle 100 až 199 EUR. Podle odhadů podniků Prophete a Pantherwerke se na tomto trhu prodá asi 1,5 milionu jízdních kol a Biria tak v tomto segmentu se svými 650 000 prodanými jízdními koly dosahuje podílu přibližně 50 %.
(49)
Podle podniků Prophete a Pantherwerke má skupina Biria rovněž ve specializovaném velkoobchodu dominantní postavení. Tento segment trhu vykazuje objem 150 000 až 200 000 jízdních kol. Ve specializovaném velkoobchodu mohou ceny dosahovat až 400 EUR. Podnik Pantherwerke je v tomto segmentu přímým konkurentem skupiny Biria.
(50)
Podniky Prophete a Pantherwerke již několik let konstatují, že cenové nabídky skupiny Biria jsou vždy nižší než cenové nabídky jiných výrobců. Tento rozdíl nelze ekonomicky vysvětlit, neboť skupina Biria sice na základě svého dominantního tržního postavení dosahuje vyššího objemu nákupu, což se ovšem neodráží v příznivějších podmínkách. Podniky Prophete a Pantherwerke se domnívají, že podnik díky nízkým prodejním cenám skupiny Biria utrpěl v posledních letech značné ztráty.
(51)
Pokud jde o vklad tichého společníka, Prophete a Pantherwerke pochybují, že by soukromý vkladatel s ohledem na hospodářskou situaci podniku Bike Systems v březnu 2001 na takovou účast přistoupil.
(52)
Poskytnutí obou ručení ve prospěch společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria v letech 2003 a 2004 považují podniky Prophete a Pantherwerke za neslučitelné s právními předpisy Evropské unie o státních podporách. Podniky Prophete a Pantherwerke se domnívají, že se příjemci podpory v době poskytnutí ručení nacházeli v obtížích. Nový podnik Biria je třeba považovat za právního nástupce obou bývalých podniků, ze kterých vzešel. Z počáteční rozvahy nově vytvořeného podniku tedy nelze nic vyvozovat.
(53)
Poskytnutím obou ručení byla porušena zásada „jednou a dost“, neboť obchodní činnost podniků skupiny Biria se mohla opakovaně udržet pouze díky státní podpoře.
(54)
Nebyla přijata žádná kompenzační opatření k vyrovnání nepříznivých dopadů na konkurenty. Nedošlo k omezení účasti skupiny Biria na trhu. Naopak, koncepcí této skupiny je dále rozšířit svou obchodní činnost prostřednictvím agresivní cenové politiky. Na svých internetových stránkách Biria oznámila, že v roce 2005 chce prodat 850 000 jízdních kol, a tak ve srovnání s rokem 2004 dále zvyšovat svůj odbyt. Prophete a Pantherwerke dále poukazují na tiskovou zprávu, podle které vlastník společnosti Biria AG prodal podnik soukromému investičnímu fondu Lone Star.
4.3 Vaterland-Werke GmbH & Co. KG
(55)
Ve svém stanovisku k zahájení formálního vyšetřovacího řízení podnik Vaterland-Werke GmbH & Co. KG (dále „Vaterland-Werke“) uvádí, že skupina Biria je s výrobou 700 000 až 800 000 jízdních kol ročně největším výrobcem v Německu. Srovnatelného objemu dosahuje pouze podnik MIFA Mitteldeutsche Fahrradwerke s roční výrobou 700 000 jízdních kol; ostatní výrobci vyrábějí pouze 250 000 až 400 000 jízdních kol.
(56)
Oba podniky Vaterland-Werke a Biria jsou zastoupeny v tržním segmentu nespecializovaného obchodu, který zahrnuje také větší maloobchodní řetězce a velké zásilkové obchody. V tomto segmentu vládne silná konkurence a Biria je známá svým agresivním soutěžním chováním s cenami nižšími, než jsou výrobní náklady. Takové chování je možné pouze s pomocí vnějších finančních zdrojů, v případě společnosti Biria díky státním podporám. Tím je ohrožena existence všech malých konkurentů, kteří nejsou podporováni ze státních zdrojů. Tato situace se zejména dotýká podniku Vaterland-Werke a volné kapacity nemohou být pokryty jinými zakázkami. Jelikož trh vykazuje nadbytek kapacit, bylo by každé rozšíření kapacit výrobce za pomoci státních podpor na úkor jiných konkurentů.
(57)
Pokud jde o vklad tichého společníka, Vaterland-Werke pochybuje, že by soukromý vkladatel s ohledem na hospodářskou situaci podniku Bike Systems v březnu 2001 na takovou účast přistoupil.
(58)
Poskytnutí obou ručení ve prospěch společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria v letech 2003 a 2004 považuje podnik Vaterland-Werke za neslučitelné s pravidly Evropské unie o státních podporách. Podnik Vaterland-Werke se domnívá, že se příjemci podpory v době poskytnutí ručení nacházeli v obtížích. Nový podnik Biria je třeba považovat za právního nástupce obou bývalých podniků, ze kterých vzešel. Ze zahajovací rozvahy nově vytvořeného podniku tedy nelze nic vyvozovati.
(59)
Poskytnutím obou ručení byla porušena zásada „jednou a dost“, neboť obchodní činnost podniků skupiny Biria se mohla opakovaně udržet pouze díky státní podpoře.
(60)
Nebyla přijata žádná kompensační opatření k vyrovnání nepříznivých dopadů na konkurenty. Nedošlo k omezení účasti skupiny Biria na trhu. Naopak, plánem této skupiny je dále rozšířit svou obchodní činnost prostřednictvím agresivní cenové politiky. Na svých internetových stránkách Biria oznámila, že v roce 2005 chce prodat 850 000 jízdních kol, a tak ve srovnání s rokem 2004 dále zvyšovat odbyt jízdních kol. Podnik Vaterland-Werke dále poukazuje na tiskovou zprávu, podle které vlastník společnosti Biria AG prodal podnik soukromému investičnímu fondu Lone Star.
4.4 Příjemci
(61)
Ve svém stanovisku ze dne 7. června 2010 podali příjemci po zrušení původního rozhodnutí soudem další informace.
(62)
Zastávali zejména názor, že Komise musí při hodnocení tichého vkladu společnosti gbb do společnosti Bike Systems (opatření 1) zohlednit existenci tzv. doporučujícího dopisu, který byl vydán společností Biria GmbH. Tato společnost Biria GmbH je jinou právnickou osobou než právnická osoba vzniklá spojením společností Biria AG (původní) a Sachsen-Zweirad GmbH, která je uvedena v bodě 20. Společnost Biria GmbH, která vydala doporučující dopis ve prospěch společnosti Bike Systems, je právním předchůdcem společnosti Biria AG (původní).
V. STANOVISKO NĚMECKA
(63)
Ve svém stanovisku k zahájení formálního vyšetřovacího řízení zastává Německo názor, že tichý vklad společností gbb proběhl za tržních podmínek. Německo souhlasí s Komisí, že s tichým vkladem je spojeno větší riziko než s obvyklou půjčkou. Podmínky tichého vkladu jsou však uzpůsobeny tak, aby byla dodržena ustanovení sdělení o referenčních sazbách z roku 1997. Podle tohoto sdělení je referenční sazbou minimální sazba, která může být ve zvláštních rizikových případech zvýšena. V tomto případě může prémie činit 400 bazických bodů a více.
(64)
Odměna za vklad tichého společníka činí podle údajů Německa 12,25 % (8,75 % pevná částka a 3,5 % variabilní částka závisející na zisku). Výše odměny by tak byla o 600 bazických bodů vyšší než referenční sazba Komise, která činí 6,33 %. Tím společnost ggb zohlednila, že podnik procházel obdobím restrukturalizace a že riziko tiché účasti proto bylo zvýšené z důvodu změny orientace podniku a chybějícího zajištění. Toto zvýšené riziko bylo zohledněno dodatečnou prémií ve výši 200 bazických bodů.
(65)
Rozhodnutí o vkladu tichého společníka bylo přijato na základě prognózy, podle které se měl obrat podniku zvýšit z 0,89 mil. EUR v roce 2001 na 3,38 mil. EUR v roce 2003. Německo tak dospělo k závěru, že dohodnutá odměna za vklad tichého společníka ve výši 12,25 % přiměřeně odrážela dané riziko. Německo se domnívá, že skutečnost, že část odměny je variabilní, není podstatná, neboť je v případě vkladů tichých společníků obvyklá a odpovídá chování investora v podmínkách tržní ekonomiky.
(66)
K ručením ve prospěch společnosti Sachsen Zweirad GmbH Německo uvádí, že se podnik v okamžiku jejich udělení nenacházel v obtížích a ani ve smyslu pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 nevykazoval žádné znaky typické pro podnik v obtížích. Mimo jiné podnik roku 2003 (do spojení se společností Biria v říjnu) disponoval kladným vlastním kapitálem ve výši 404 mil. EUR a dosáhl zisku ve výši 2,1 mil. EUR. Hospodářská situace podniku se v roce 2003 oproti rokům 2001/2002 zlepšila díky konsolidačním snahám zahájeným koncem roku 2002 a příznivější situaci na trhu.
(67)
Likvidita podniku sice byla složitá, avšak ne „vážná“. Nebezpečí, že by soukromé finanční instituce neprodloužily své úvěry, nehrozilo. Ani vysoké úrokové platby by nevedly k problémům s likviditou, jak tvrdila Komise.
(68)
K ručení udělené společnosti Biria GmbH (později Biria AG) Německo uvádí, že byla poskytnuta na základě nové koncepce skupiny Biria, která předpokládala efektivnější organizaci skupiny a soustředění nákupu, odpovědnosti za výrobu a odbyt do společnosti Biria GmbH. Vedle finančních potřeb na zvýšení obratu zahrnoval plán také reorganizaci celkového financování skupiny.
(69)
Německo se domnívá, že se v případě společnosti Biria GmbH (později Biria AG) v době udělení ručení nejednalo o podnik v obtížích. V této souvislosti je třeba rozlišovat mezi starou a novou společností Biria AG. Nový podnik by bylo možné posuzovat jako podnik v obtížích pouze v případě, kdyby zdědil nesnáze starého podniku (pokud by starý podnik byl v obtížích). To ovšem nebyl případ nové společnosti Biria AG. Nová Biria AG vznikla spojením staré společnosti Biria AG a podniku Sachsen Zweirad GmbH. Podnik Sachsen Zweirad GmbH, který v žádném případě nebyl v obtížích, měl v tomto spojení ekonomickou převahu. Proto nelze automaticky vycházet z toho, že nová Biria AG byla v obtížích. I kdyby byla stará Biria AG v obtížích, spojení s podnikem Sachsen Zweirad GmbH by znamenalo, že nová Biria AG by se automaticky v obtížích nenacházela.
(70)
Německo dále poukazuje na to, že k odstoupení jedné soukromé finanční instituce od financování podniku došlo z důvodu změny strategické orientace banky v důsledku fúze. Obě zbývající finanční instituce ukončily svou účast ve stejné době jako tato soukromá banka. Tato skutečnost ovšem nemůže být vykládána jako projev ztráty důvěry, neboť jedna z finančních institucí dále spolufinancovala dva samostatné projekty.
(71)
Německo zdůrazňuje, že účelem spojení podniku Sachsen Zweirad GmbH se společností Biria AG také nebylo obejít pravidla pro státní podporu a zařazení podniku mezi podniky v obtížích, nýbrž bylo důsledkem nové koncepce skupiny podniků.
(72)
Ve svém stanovisku ke stanovisku konkurenta, který chtěl zůstat anonymní, Německo uvádí, že údaje k struktuře nákladů tohoto konkurenta a podniku Biria nejsou srovnatelné. Obrat konkurenta vzrostl, zatímco odbyt skupiny Biria se klesl. Zároveň se snížil EBITDA (hospodářský výsledek konkurenta před odečtením úroků, daní a odpisů), zatímco hospodářský výsledek skupiny Biria zůstal konstantní. Z toho vyplývá, že Biria neprodává za dumpingové ceny, spíše uvedený konkurent vedl agresivnější cenovou politiku než skupina Biria.
(73)
Hospodářská újma, kterou konkurent údajně utrpěl chováním skupiny Biria, nebyla podložena žádnými skutečnostmi, ani nebyla jednoznačně prokázána. Kromě toho je na konkurenčním trhu obvyklé cenové podbízení mezi konkurenty.
(74)
Ohledně prodeje aktiv skupiny Biria skupině Lone Star, který daný konkurent zmiňuje, předložilo Německo podrobnosti o průběhu prodeje i o vyrovnání pohledávek soukromých a veřejných věřitelů.
(75)
Ve svém stanovisku ke stanoviskům podniků Prophete, Pantherwerke a Vaterland-Werke Německo upozorňuje, že trh s jízdními koly je rozčleněn na tři segmenty, a ne pouze na dva, jak tvrdí tyto podniky. Tyto tři segmenty tvoří specializovaný obchod, zásilkový obchod a samoobslužný obchod. Biria má v zásilkovém obchodu silné postavení, avšak ani ne tak díky agresivní cenové politice, jako spíše díky včasným dodávkám. V segmentu samoobslužného obchodu je však hlavním dodavatelem společnost MIFA AG, zatímco podíl společnosti Biria je nižší než 10 %.
(76)
Německo odmítá tvrzení podniku Vaterland-Werke, že společnost Biria hodlá rozšířit svou obchodní činnost prostřednictvím agresivní cenové politiky, a odkazuje na údaje, které již byly předloženy během řízení. Německo prohlašuje, že společnost Biria AG v roce 2003 vyrobila 670 000 jízdních kol a od té doby se výroba snižuje.
VI. POSOUZENÍ PODPORY
(77)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státy nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“. Podle konstantní judikatury Soudního dvora Evropské unie je kritérium narušení obchodu splněno tehdy, pokud zvýhodněný podnik vykonává hospodářskou činnost, která je předmětem obchodu mezi členskými státy.
(78)
Aby mohla přezkoumat existenci státní podpory, stanoví Komise nejprve relevantní podnik. Poté zkoumá zvlášť u každého opatření, zda jsou splněny podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU. Následně je vypočítán prvek podpory a zkoumána slučitelnost opatření s vnitřním trhem.
6.1 Příjemce podpory
(79)
Podpory byly poskytnuty společnostem Sachsen Zweirad GmbH a Biria, jakož i podniku Bike Systems, dceřiné společnosti podniku Biria. Dne 7. listopadu 2005 prodala společnosti Biria většinu svých aktiv dvěma podnikům skupiny Lone Star, tedy soukromému investičnímu fondu. Komise zjistila, že podle předložených informací prodeji předcházelo otevřené, transparentní a bezpodmínečné nabídkové řízení. Německo uvádí, že prodejní cena aktiv byla znalcem vyčíslena na 10,7 mil. EUR. Cena 11,5 mil. EUR zaplacená skupinou Lone Star tak byla vyšší než odhadní cena.
(80)
Komise na základě dostupných informací dospěla k závěru, že neexistují žádné důkazy, že by byla skupina Lone Star podporami nějakým způsobem zvýhodněna a že by byla nepřímým nebo přímým příjemcem podpor poskytnutých společnostem Biria a Bike Systems.
6.2 Opatření č. 1: Tichý vklad poskytnutý údajně za tržních podmínek
(81)
Tichý vklad (opatření 1) vložila banka ggb. Podle údajů Německa se byla tato účast získána v rámci samostatného programu gbb, takže neplyne ze státních prostředků. Jak bylo vysvětleno již v rozhodnutí o zahájení řízení, bere Komise na vědomí, že gbb v okamžiku nabytí účasti byla 100 % dceřinou společností Deutsche Ausgleichsbank, která byla ze 100 % vlastněna Spolkovou republikou Německo. Gbb je proto podnikem veřejného práva. Podle ustálené judikatury Soudního dvora se u prostředků podniků veřejného práva jedná vždy o státní prostředky (11).
(82)
Z toho pro Komisi nutně plyne, že toto opatření je přičitatelné státu. V tomto ohledu rozhodl soudní dvůr ve věci C - 482/99 (Stardust) následujícím způsobem (body 53-56):
„53.
Není možné tedy požadovat, aby na základě přesného pokynu bylo prokázáno, že úřady konkrétně přiměly podnik veřejného práva, aby provedl dané opatření podpory. Zaprvé existuje s ohledem na úzké vazby mezi státem a podniky veřejného práva skutečné nebezpečí, že státní podpory budou poskytovány skrze tyto podniky způsobem málo transparentním a takovým, při kterém budou porušována úprava státní podpory obsažená v této smlouvě.
54.
Za druhé je obecně s ohledem právě na privilegované vztahy mezi státem a podnikem veřejného práva pro třetí osoby velmi těžké v konkrétním případě prokázat, že opatření podpory takového podniku bylo provedeno skutečně na pokyn úřadů.
55.
Z těchto důvodů vyplývá, že přičitatelnost opatření podpory podniku veřejného práva státu může být vyvozena ze souboru nepřímých důkazů, které plynou z okolností konkrétního případu a ze souvislostí, za nichž bylo toto opatření učiněno. Soudní dvůr již vzal v úvahu, že dotyčný subjekt by vytýkané rozhodnutí nemohl učinit, aniž by vzalo v úvahu požadavky veřejných orgánů (zejména rozsudek Van der Kooy a další/Komise, bod 37) nebo že kromě organizačních svazků spojujících veřejné podniky se státem musely tyto podniky, jejichž prostřednictvím byly podpory přiděleny, přihlížet ke směrnicím vydaných orgánem nazvaným comitato interministeriale per la programmazione economica (CIPE) (zmiňované rozsudky ze dne 21. března 1991 ve věci Itálie v. Komise, C-303/88, body 11 a 12, a rovněž ve věci Itálie v. Komise, C-305/89, body 13 a 14).
56.
Další nepřímé důkazy jsou rovněž relevantní, aby bylo možné usuzovat na přičitatelnost opatření podpory veřejného podniku státu, jako je zejm. jeho začlenění do struktur veřejné správy, druh jeho činnosti a jejího výkonu na trhu za normálních podmínek konkurence se soukromými účastníky trhu, právní status podnikatele, tedy zda se řídí veřejným právem nebo obecným společenským právem, intensita veřejnoprávního dohledu na řízení podnikatelské činnosti nebo jakýkoliv další nepřímý důkaz, který v konkrétním případě poukazuje na účast orgánů nebo na nepravděpodobnost neúčasti na přijetí opatření, přičemž je třeba vzít v úvahu též jeho rozsah, obsah nebo její podmínky.“
(83)
V daném případě Komise našla takové nepřímé důkazy, které připouštějí závěr, že rozhodnutí gbb je přičitatelné státu.
(84)
Tak byla gbb pověřená spolkovou vládou úkoly v oblasti hospodářské podpory a odpovědná např. za konsolidační a růstový fond ve východním Německu, který měl za úkol poskytovat základní kapitál malým a středním podnikům ve východním Německu pro posílení jejich objemu vlastního kapitálu.
(85)
Zadruhé došla Komise k závěru, že historie gbb poukazuje na silnou úlohu státu při jejích rozhodnutích. Jako korporace veřejného práva byla nejprve pod dohledem příslušného ministerstva a většina členů její dozorčí rady byli zástupci příslušných úřadů. Od doby, kdy je akciovou společností, podléhá její mateřská společnost, Deutsche Ausgleichsbank, dohledu příslušného ministerstva a v její dozorčí radě dominují zástupci úřadů.
(86)
Zatřetí došla Komise k závěru, že mateřská společnost, Deutsche Ausgleichsbank v okamžiku rozhodnutí o účasti korporací veřejného práva podléhala dohledu ministerstva vnitra a její dozorčí rada se z většiny skládala ze zástupců spolkových a zemských ministerstev, jakož i spolkových poslanců. Společnost Deutsche Ausgleichsbank nesmí bez předchozího svolení ministerstva pověřeného dohledem a dozorčí rady nabývat účasti na jiných podnicích. Proto stát kontroloval podnikatelská rozhodnutí gbb skrze její mateřskou společnost také po její přeměně z korporace veřejného práva na akciovou společnost.
(87)
Za čtvrté došla Komise k závěru, že Německo v roce 2002 akceptovalo účelová opatření s ohledem na německé rozvojové banky (12). Tato účelová opatření platí i pro Deutsche Ausgleichsbank. Podle účelových opatřeních musejí činnosti společnosti Deutsche Ausgleichsbank zůstat omezeny na podporu strukturálních, hospodářských a sociálně-politických opatření a veřejných úkolů jejích veřejnoprávních vlastníků v souladu s veřejným pověřením. Komise zastává proto stanovisko, že Deutsche Ausgleichsbank se tím stává součástí veřejné správy a tím jsou všechna její jednání přičitatelná státu.
(88)
Za páté Komise došla k závěru, že podle všeho, že tichý vklad spadá pod rozvojový úkol „Financování malých a středního podniků“ (13).
(89)
Komise proto dospěla k závěru, že toto opatření je přičitatelné státu.
(90)
Podle Německa proběhl vklad tichého společníka gbb do podniku Bike Systems (opatření 1) za tržních podmínek. Riziko tichého vkladu odpovídá riziku podřízené půjčky, a proto je třeba považovat tyto půjčky za půjčky s vysokým rizikem. V případě insolvence nebo likvidace se vklad tichého společníka vrací až poté, co jsou vyrovnány všechny ostatní závazky. Riziko spojené s vkladem tichého společníka tak je vyšší než riziko běžné bankovní půjčky na investice, která je obvykle zajištěna v souladu s podmínkami stanovenými bankou. Průměrná výše úrokových sazeb běžných na trhu pro středně- a dlouhodobé úvěry běžným způsobem zajištěné činila v okamžiku poskytnutí opatření 6,33 %. Odměna za takový vklad by proto měla podstatně převyšovat tuto úrokovou sazbu.
(91)
Za tichou účast byla dohodnuta pevná odměna ve výši 8,75 % a variabilní odměna, závislá na dosažení zisku, ve výši 3,5 % (14). Dohodnutá odměna tak převyšuje uvedenou referenční sazbu.
(92)
Ovšem je třeba upozornit, že tento závěr předpokládá, že Bike Systems je schopen obnovit svoji rentabilitu; podnik Bike Systems ovšem byl v této době teprve přijetím plánu k řešení insolvence z této vyveden. Jeho budoucí vývoj byl nejistý, neboť došlo pouze k omezené restrukturalizaci. Podle rozvahy za rok 2001 podnik v tomto roce stále ještě vykazoval ztrátu. Vlastní kapitál zůstával nadále záporný, což ovšem díky skrytým rezervám nevyvolalo insolvenci. Na základě toho je třeba podnik Bike Systems v uvedené době považovat ze podnik v obtížích.
(93)
Komise došla s ohledem na doporučující dopis (viz bod 62) k závěru, že tyto informace nebyly v okamžiku prvního rozhodnutí k dispozici. Znění doporučujícího dopisu bylo doručeno teprve během soudního řízení.
(94)
Podle doporučujícího dopisu ze dne 6. března 2001 bere Biria GmbH vklad tichého společníka na vědomí a zavazuje se, že během jeho trvání bude podnik Bike Systems tak řízen a financován, aby dostál svým závazkům z tohoto vkladu.
(95)
K tomu uvádí Komise následující.
(96)
Pokud jde o finanční sílu mateřské společnosti, Německo se vyjádřilo, že společnost Biria GmbH nevykazovala v roce 2001 žádný významný obrat a byla činná pouze jako distributor pro ostatní členy podnikové skupiny (15). Pokud jde o její finanční výkonnost (16), docílila společnost v roce 1999 po odečtení daní skromného zisku ve výši 205 000 DEM a v roce 2000 čistou ztrátu ve výši 473 000 DEM.
(97)
Kvůli utrpěným ztrátám podniku byl vlastní kapitál v roce 1999 negativní. V roce 2000 byl vlastní kapitál pozitivní, což však nebylo způsobeno výkonem podniku, nýbrž převodem zisku od dceřiné společnosti Sachsen Zweirad (17). Komise došla k závěru, že doporučující dopis nebyl vystaven podnikem stejné skupiny, který by se nacházel v solidní finanční situaci, nýbrž mateřskou společností, která měla ještě horší hospodářské výsledky.
(98)
Z těchto důvodků dochází Komise k závěru, že společnost Biria GmbH - bez ohledu na skutečnost, že by formálně mohla být označena jako podnik v obtížích ve smyslu pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 - by byla schopna plnit možné nároky z tzv. doporučujícího dopisu týkajícího se vkladu tichého společníka ve výši více než 2 mil. EUR. Jak bylo již uvedeno, je nutné vycházet z toho, že účetní hospodářský výsledek v roce 2000 (před vystavením doporučujícího dopisu) byl skutečně založen pouze na převodu zisku dceřiných společností a ne na výkonnosti podniku a že výše jeho vlastního kapitálu by bez tohoto převodu zisku byla negativní (včetně základního kapitálu a jiných forem kapitálu jako rezervy nebo likvidní prostředky v bilanci). Je proto diskutabilní, jak by společnost Biria GmbH bývala mohla zabránit možné insolvenci společnosti Bike Systems. V důsledku této skutečnosti je Komise toho názoru, že daný doporučující dopis nemá žádnou skutečnou ekonomickou hodnotu, která by mohla kompensovat obtíže společnosti Bike Systems a proto nepředstavuje žádnou ocenitelnou záruku, díky níž by se snížila odměna, kterou by tržní investor požadoval za vklad tichého společníka.
(99)
Komise proto dochází k závěru, že odměna nebyla přiměřená riziku a že vklad tichého společníka neproběhl za tržních podmínek. Tento vklad poskytl společnosti Bike Systems výhodu, kterou by na trhu nezískala.
(100)
Jak podnik Bike Systems, tak společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH vyrábějí jízdní kola. Jelikož se s tímto výrobkem obchoduje v mezinárodním měřítku, mohou opatření narušovat hospodářskou soutěž a narušit obchod mezi členskými státy.
6.3 Opatření č. 2 a 3: Podpory, které byly údajně v souladu se schválenými režimy podpor
(101)
Ručení ve prospěch společnosti Sachsen Zweirad GmbH na provozní úvěr ve výši 5,6 mil. EUR (opatření 2) a ručení ve prospěch společnosti Biria na provozní úvěr ve výši 24,875 mil. EUR (opatření 3) byla poskytnuta na základě režimu o ručení Svobodného státu Sasko (18). Podle tohoto schváleného režimu podpor jsou přípustná ručení na úvěry vyšší než 5 mil. DEM (2,6 mil. EUR) zdravým podnikům na financování nových investic a ve zvláštních případech na dodatečné financování investic a provozního kapitálu Ve výjimečných případech může být povoleno financování reorganizace a restrukturalizace. Nicméně poskytnutí ručení na restrukturalizaci velkého podniku je třeba oznámit Komisi jednotlivě.
(102)
Podle Německa byly podmínky režimu splněny a ručení jsou tudíž v souladu s režimem. Německo se domnívá, že společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria v okamžiku udělení ručení nebyly v obtížích. Ručení byla udělena na zajištění půjček na provozní kapitál, což je podle režimu podpor přípustné.
(103)
Komise nesouhlasí se slučitelností ručení s režimem podpor, na jehož základě byly údajně uděleny. Jak bude ještě podrobněji vysvětleno, Komise se oproti názoru Německa domnívá, že se v případě společnosti Sachsen Zweirad GmbH v okamžiku poskytnutí ručení v březnu 2003 jednalo o podnik v obtížích a že rovněž Biria GmbH byla v době poskytnutí ručení v prosinci 2003 podnikem v obtížích. Nicméně poskytnutí ručení na restrukturalizaci podniku v obtížích je třeba oznámit Komisi jednotlivě.
(104)
Podle názoru Německa podnik Sachsen Zweirad GmbH nevykazoval ve smyslu pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 žádné znaky typické pro podnik v obtížích. Komise zdůrazňuje, že znaky typické pro podnik v obtížích uvedené v bodě 6 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 mají pouze nabízet vodítka, kdy je možné podnik považovat za podnik v obtížích, nelze je však považovat za podmínky, které musejí být splněny kumulativně. U společnosti Sachsen Zweirad GmbH v roce 2001 představoval hospodářský výsledek za běžnou činnost ztrátu ve výši 1 274 000 EUR a v roce 2002 ztrátu ve výši 733 000 EUR. Tyto ztráty převzala podle smlouvy o převodu zisku mateřská společnost Biria. Obrat se v roce 2002 ve srovnání s rokem 2001 snížil.
(105)
Podle výroční zprávy 2002 čelil podnik Sachsen Zweirad GmbH problémům s likviditou. Ve výroční zprávě se výslovně uvádí, že situace podniku Sachsen Zweirad GmbH ohledně likvidity byla napjatá kvůli vysokým výdajům na předběžné financování zásob a díky růstu v rámci skupiny. Podle výroční zprávy mohlo být přežití podniku zajištěno pouze tehdy, pokud by banky byly ochotny zachovat nebo restrukturalizovat stávající úvěrové linky.
(106)
Nebezpečí, že by soukromé finanční instituce neprodloužily své úvěry, podle Německa nikdy nehrozilo. To ovšem nemění nic na zjištění, že situace podniku v oblasti likvidity byla napjatá. Podle výroční zprávy měla většina úvěrů dobu zbývající do jejich splatnosti kratší než pět let, což pro financování obchodní činnosti není v žádném případě optimální a pro podnik se tím zvyšují rizika. Krátká splatnost úvěrů mimoto vedla k vysokým úrokovým platbám (ačkoliv se v roce 2002 ve srovnání s rokem 2001 mírně snížily), které dále zatížily likviditu podniku.
(107)
Komise proto dospěla k závěru, že je třeba podnik Sachsen Zweirad GmbH v okamžiku poskytnutí ručení považovat za podnik v obtížích a dané ručení považovat za ručení na restrukturalizaci. Jelikož je třeba poskytnutí takového ručení velkým podnikům oznámit Komisi jednotlivě, nebyly splněny podmínky schváleného režimu podpor, na jehož základě bylo ručení údajně poskytnuto, a proto ručení nespadalo do tohoto režimu podpor.
(108)
Společnost Biria vznikla s účinností od 1. října 2003 sloučením (staré) společnosti Biria AG s dceřinou společností Sachsen Zweirad GmbH.
(109)
Podle Německa je nutné jasně odlišovat společnost Biria od (staré) společnosti Biria AG a podniku Sachsen Zweirad GmbH, neboť sloučením vznikl nový podnik. Proto musí být otázka, zda byl tento podnik v okamžiku poskytnutí ručení dne 9. prosince 2004 v obtížích, posouzena na základě zahajovací rozvahy nově sloučeného podniku. Zahajovací rozvaha prý ukazuje, že společnost Biria GmbH údajně nemůže být považována za podnik v obtížích.
(110)
Komise s touto argumentací nesouhlasí. Nově sloučený podnik Biria GmbH nelze oddělit od bývalých společností Biria AG a Sachsen Zweirad GmbH, neboť vznikl jejich sloučením. Na druhé straně by bylo snadné obejít klasifikaci podniku v obtížích sloučením hospodářských subjektů nebo založením nových podniků. Bývalá Biria AG zaznamenala roku 2002 rovněž ztráty a měla stejně jako podnik Sachsen Zweirad GmbH problémy s likviditou. Biria GmbH převzala všechny dluhy a závazky (staré) společnosti Biria AG a podniku Sachsen Zweirad GmbH. Kromě toho vlastní Biria GmbH stejná aktiva a vykonává stejnou činnost jako (stará) Biria AG a Sachsen Zweirad GmbH. Komise se proto domnívá, že Biria GmbH převzala obtíže (staré) společnosti Biria AG a podniku Sachsen Zweirad GmbH.
(111)
Společnost Sachsen Zweirad GmbH měla podle Německa při sloučení hospodářskou převahu. Společnost Sachsen Zweirad GmbH údajně nebyla v obtížích, a proto nelze automaticky předpokládat, že by nová společnost Biria AG byla v obtížích. Komise se oproti Německu nicméně domnívá, že společnost Sachsen Zweirad GmbH byla v obtížích. Nová společnost Biria AG tedy „zdědila“ nesnáze podniku Sachsen Zweirad GmbH.
(112)
Podle výroční zprávy za rok 2003 pokračovala v roce 2003 restrukturalizace a reorganizace skupiny Biria. Tento proces byl zahájen již v roce 2002 a zahrnoval rovněž reorganizaci financování skupiny. Na základě ručení spolkové země Sasko na půjčku ve výši 24,875 milionu EUR vypracovala skupina Biria novou koncepci střednědobého financování svých činností. Nová koncepce financování předpokládala rovněž značné přizpůsobení úrokových sazeb, a tím snížení vysoké úrokové zátěže.
(113)
Zároveň bylo reorganizováno sdružení bank: tři banky byly ochotné vzdát se pohledávek ve výši 8 567 000 EUR, což zřejmě představovalo výrazně více než 50 % jejich pohledávek, pokud za to budou okamžitě vyrovnány zbývající pohledávky. Proto půjčka, která je kryta 80 % ručením opatření 3, sestává z 8 mil. EUR na půjčku na provozní kapitál, ze 7,45 milionu EUR jako kontokorentního rámce a z obnosu ve výši 9,425 milionu EUR na financování sezónních potřeb.
(114)
Společnost Biria tedy měla v okamžiku poskytnutí ručení značné problémy s likviditou, a proto byla podnikem v obtížích. Toto hodnocení dokazuje skutečnost, že tři banky odstoupily od financování činností společnosti Biria a dokonce byly ochotné vzdát se velké části svých pohledávek, pokud budou zbývající pohledávky bezodkladně splaceny. Toto opatření ukazuje, že banky vážně pochybovaly o tom, že Biria bude schopná splatit své dluhy a že je možné ji považovat za rentabilní podnik.
(115)
Německo namítá, že banky odstoupily od financování pouze z důvodu změny orientace své obchodní strategie. Komise zjistila, že se banky vzdaly přibližně 50 % svých nesplacených pohledávek. Toto je i v případě odstoupení bank z důvodu změny obchodní strategie znakem toho, že úvěrové instituce považovaly splacení celé půjčky za velmi nepravděpodobné.
(116)
Komise proto dospěla k závěru, že podnik Biria je třeba v okamžiku poskytnutí ručení považovat za podnik v obtížích a dané ručení považovat za ručení na restrukturalizaci. Jelikož je třeba poskytnutí takového ručení velkým podnikům oznámit Komisi jednotlivě a Biria byla v okamžiku rozhodnutí o schválení velkým podnikem, nebyly splněny podmínky schváleného režimu podpor, na jehož základě bylo ručení údajně poskytnuto, a proto ručení nespadalo do tohoto režimu podpor.
(117)
Ručení označená jako opatření 2 a 3 poskytla spolková země Sasko, pocházejí tedy ze státních prostředků a je tudíž třeba je přičíst státu.
(118)
Dále musí opatření oprávněnému zajistit výhodu. Komise je toho názoru, že obě uvedená ručení zajistila společnostem Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH (nyní Biria AG) neoprávněnou výhodu.
(119)
Z důvodů uvedených v bodech 2.2 a 3.2 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (19) (dále jen „sdělení o zárukách“) plyne pro dlužníka výhoda, když za záruku nemusí platit tržní cenu. V určitých případech by dlužník jakožto podnik ve finančních obtížích nenašel žádnou finanční instituci, který by byl ochoten mu poskytnou úvěr bez státní záruky.
(120)
V daném případě byly poskytnuty záruky za úvěr pro podnik v obtížích, přičemž pro ručitele (stát) nebyla sjednána tržní odměna.
(121)
V bodě 3.2 sdělení o zárukách uvádí Komise následující čtyři podmínky, které musejí být kumulativně splněny, aby se vyloučila existence státní podpory ve formě záruky:
1.
dlužník nemá finanční potíže;
2.
rozsah poskytnuté záruky lze náležitě změřit;
3.
záruka nepokrývá více než 80 % nesplacené půjčky;
4.
za záruku se platí běžná tržní cena.
(122)
Za použití těchto podmínek na daný případ došla Komise k závěru, že se v případě společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria v okamžiku poskytnutí ručení jednalo o podniky v obtížích.
(123)
Za ručení nebyla placena žádná odměna, přičemž byla poskytnuta za úvěr pro podnik v obtížích. Již sama skutečnost, že za ručení nebyla placena žádná tržní cena nasvědčuje tomu, že společnostem Sachsen Zweirad GmbH resp. Biria byla těmito opatřeními poskytnuta výhoda. Ručení, za která se neplatí tržní prémie, se v komerčním bankovnictví nevyskytují. To platí tím spíše, pokud se jedná o ručení pro podniky v obtížích, které svoje úvěry případně nebudou moci splatit.
(124)
Z logiky sdělení o zárukách proto plyne, že se u tohoto ručení jedná o státní podporu.
(125)
Komise proto došla k závěru, že ručení zajistila společnostem Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH (nyní Biria AG) výhodu, neboť ani jedna společnost by na trhu tato ručení za stejných podmínek nezískala.
(126)
Ze stejných důvodu, které jsou uvedeny v bodě 100, jsou opatření 2 a 3 způsobilá narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod.
6.4 Závěr o existenci podpory
(127)
Komise proto dospěla k závěru, že vklad tichého společníka a obě ručení představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a že obě ručení nebyla poskytnuta v souladu se schváleným režimem podpor. Opatření 1, 2 a 3 tedy představují novou podporu, a musí proto být odpovídajícím způsobem hodnocena.
6.5 Výpočet prvku podpory
(128)
Podle bodu 4.1 sdělení o zárukách se vychází z toho, že individuální záruka nebo systém záruk obsahuje státní podporu, pokud není v souladu s principem investora v tržním hospodářství. Prvek státní podpory je pak třeba kvantifikovat, aby se mohlo ověřit, zda podpora splňuje podmínky zvláštní výjimky pro státní podporu. Komise proto musí nejprve prvek státní podpory kvantifikovat, než může posoudit její slučitelnost.
(129)
Ve sdělení o zárukách Komise stanovila všeobecné zásady pro výpočet prvku státní podpory.
(130)
Podle názoru Komise může státní záruka v zásadě představovat státní podporu až do celkové výše úvěru, který je zaručen, pokud by oprávněný sám nebyl schopen získat přístup k finančním trhům (viz body 2.2 a 4.1 písm. a) sdělení o zárukách).
(131)
Pravidla pro výpočet prvku státní podpory jsou stanovena v bodech 4.1 (Obecně), 4.2 (Prvek podpory v individuálních zárukách) a 4.4 (Prvek podpory v systémech záruk) sdělení o zárukách. Komise dále používá tyto pravidla na daný případ.
(132)
Podle bodu 4.2 sdělení o zárukách, je třeba, pokud není možno pro srovnání použít tržní odměnu, porovnat celkové tržní finanční náklady půjčky s ručením a bez ručení (tj. úroková sazba pro podobnou půjčku bez záruky musí být srovnávána s úrokovou sazbou plus odměnou za záruku za půjčku se státní zárukou).
(133)
V mnoha případech není takováto tržní úroková sazba k dispozici. Komise proto ve svých sděleních vypracovala metodu ke stanovení referenčních a diskontních sazeb, která může být použita jako náhradní veličina za tržní úrokovou sazbu, a to z důvodů uvedených v bodě 4.2 sdělení o zárukách.
(134)
Podle oznámení o referenčních úrokových sazbách z roku 1997 stanoví Komise referenční úrokové sazby, které by měly odrážet průměrnou výši tržních úrokových sazeb pro běžným způsobem zajištěné středně- a dlouhodobé půjčky. V oznámení o referenčních úrokových sazbách z roku 1997 se dále upozorňuje na to, že referenční úroková sazba je minimální sazbou, kterou je možné zvýšit ve zvláštních rizikových situacích (například podnik v obtížích nebo není-li poskytnuta záruka obvykle požadovaná bankami). V takových případech může přirážka činit 400 a více bazických bodů. V oznámení o referenčních úrokových sazbách z roku 1997 se nevysvětluje, jestli je možné sčítat rizikové prémie zohledňující různá rizika. Kumulace není vyloučená, avšak Komise musí ve svém rozhodnutí odůvodnit metodu použitou pro kumulaci různých prémií za riziko a vycházet při tom z analýzy metod používaných na finančních trzích (20).
(135)
V roce 2004 vypracovala společnost Deloitte&Touche Wirtschaftsprüfungsgesellschaft GmbH studii (dále jen „studie“) pro generální ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise. V této studii (21) byly na základě empirických průzkumů vykazovány mj. prémie za riziko, které byly používány na trhu pro podniky v různých rizikových kategoriích a u transakcí s různými zajištěními. Ze studie jednoznačně plyne, že kombinace různých rizikových aspektů (úvěruschopnost dlužníka, zajištění) se odráží v různých přirážkách k bazické úrokové sazbě.
(136)
Na základě této studie Komise dále zpřesnila svoji metodu výpočtu prvku podpory u úvěrů ve Sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (22) (dále jen „Sdělení o referenčních sazbách 2008“). Sdělení o referenčních sazbách 2008 přebírá přístup použitý ve studii: k bazické úrokové sazbě se podle úvěruschopnosti podniku a nabízených zajištění použijí přirážky.
(137)
Komise dále zastává názor, že stanovování prvku státní podpory v posuzovaných opatřeních je spojeno s konceptem státní podpory. Podle judikatury Soudního dvora je nesporné, že otázku, zda se jedná u podpory o státní podporu ve smyslu smlouvy, je nutné posuzovat na základě objektivních skutečností, které je třeba posuzovat k okamžiku přijetí rozhodnutí Komise (23).
(138)
Komise je dále toho názoru, že sdělení o referenčních sazbách 2008 je přiměřeným východiskem pro výpočet prvku podpory; a proto bude dále posuzovat prvek podpory dotčených opatření na základě tohoto sdělení.
(139)
Komise se domnívá, že prvek podpory vkladu tichého společníka vyplývá z rozdílu mezi odměnou, kterou by podnik Bike Systems musel za vklad tichého společníka zaplatit za tržních podmínek, a skutečně vyplacenou odměnou. Prvek podpory může činit až 100 % vkladu tichého společníka, neboť se podnik Bike Systems nacházel v okamžiku poskytnutí vkladu v obtížích a riziko spojené s tímto vkladem bylo příliš vysoké, tento vklad by tudíž tržně jednajícím investorem nebyl možná vůbec proveden (24).
(140)
Podle názoru Komise vklad tichého společníka není půjčka, lze jej však srovnávat s půjčkou s vysokým rizikem, neboť je v případě insolvence podřízena všem ostatním pohledávkám včetně podřízených půjček.
(141)
Jak bylo vysvětleno v bodě 92, musí být situace podniku Bike Systems, který právě odvrátil insolvenční řízení, podle názoru Komise považována za nejistou. Jeho budoucí vývoj byl nejistý, neboť došlo pouze k omezené restrukturalizaci. Jak již bylo řečeno v bodě 92, je třeba podnik považovat za podnik v obtížích. Navíc nebyla předložena žádná zajištění, což zvyšuje riziko neplacení. Proto je Komise názoru, že záruku je třeba klasifikovat jako transakci s „nízkým“ zajištěním ve smyslu sdělení o referenčních sazbách 2008. Kromě chybějících zajištění je vklad tichého společníka v případě insolvence podřízen všem ostatním půjčkám, což riziko nezaplacení dále zvyšuje. Podle názoru Komise musí být posledně uvedená okolnost hodnocena jako dodatečný rizikový faktor ke skutečnosti, že chybí dostatečné zajištění, neboť nízké zajištění zvyšuje riziko, že nárok věřitele nebude moci být v případě insolvence dlužníka v rámci zpeněžení zajištění přímo uspokojen, zatímco podřízenost nároku znamená, že věřitel může v případě insolvence dlužníka uspokojit svoje nároky až po ostatních věřitelích a proto pravděpodobně nic nezíská.
(142)
Podle názoru Komise musí být společnost Bike Systems, která se v okamžiku poskytnutí opatření nacházela v obtížích, zařazena do ratingové kategorie „špatný“. Ve sdělení o referenčních sazbách 2008 se stanoví, že pro podnik této ratingové kategorie s nízkým zajištěním by musela být zapotřebí přirážka až 1 000 bazických bodů, aby byla vyloučena existence podpory. Podle názoru Komise je s ohledem na chybějící zajištění, jakož i nízkého pořadí vkladu tichého společníka přirážka 1 000 bazických bodů odůvodněna.
(143)
Tudíž prvek podpory vkladu tichého společníka plyne z rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou plus 1 000 bazických bodů a odměnou, která se za tento vklad měla platit.
(144)
Podle názoru Komise může být dále při výpočtu prvku podpory variabilní část odměny ve výši 3,5 % zohledněna jen částečně, neboť závisela na zisku. Situace podniku však byla špatná a vyhlídky na zisk nejisté. Komise se proto domnívá, že by variabilní část odměny měla být zohledněna pouze z poloviny, tj. ve výši 1,75 %. Při výpočtu prvku podpory by tak skutečnou odměnou měla být pevná sazba ve výši 8,75 %, ke které se přičte polovina variabilní části odměny ve výši 3,5 %, což odpovídá celkové odměně ve výši 10,5 %. Prvek podpory proto odpovídá rozdílu mezi referenční sazbou s navýšením o 1 000 bazických bodů a skutečnou odměnou ve výši 10,5 %.
(145)
Díky ručením uvedeným v opatření 2 a 3 získaly podniky Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH pro své půjčky lepší finanční podmínky, než je jinak na finančních trzích obvyklé. Prvek podpory ručení uvedeného v opatření 2 a ručení uvedeného v opatření 3 odpovídá rozdílu mezi úrokem, který by společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH musely zaplatit z půjčky za tržních podmínek (tj. bez ručení), a úrokem, s jakým byla půjčka s ručením skutečně poskytnuta. Tento rozdíl by mohl odpovídat prémii, kterou by za tato ručení požadoval tržně jednající ručitel. Jelikož byly společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH v době, kdy byla poskytnuta ručení a odpovídající půjčky, v obtížích, může prvek podpory činit dokonce až 100 % daných ručení, neboť žádný investor by tyto půjčky bez ručení neposkytl (25).
(146)
S půjčkou a ručením pro podnik Sachsen Zweirad GmbH bylo spojeno další riziko, neboť nabídnuté zajištění bylo podle názoru Komise velmi nízké. Ručení za půjčku pro podnik Sachsen Zweirad GmbH bylo zajištěno pouze společným a nerozdílným ručením podniků ve skupině. Ekonomická hodnota takového vlastního ručení dlužníka je velmi nízká. Proto je Komise názoru, že ručení je třeba hodnotit jako transakci s „nízkým“ zajištěním ve smyslu sdělení o referenčních sazbách 2008.
(147)
V případě půjčky a ručení pro podnik Biria GmbH mělo poskytnuté zajištění vyšší ekonomickou hodnotu než poskytnutá zajištění u ručení pro podnik Sachsen Zweirad GmbH. Přesto byla tato zajištění stále ještě nižší než zajištění obvykle požadovaná. Ručení pro společnost Biria GmbH je zajištěna hypotékou, která je první v pořadí, na majetek podniku Bike Systems ve výši 15 milionů EUR. Hypotéka je však podřízená jiné půjčce o velikosti 2 mil. EUR. Tato hypotéka, která byla první v pořadí, pokrývala tudíž pouze více než 50 % celkové půjčky. Nelze však usuzovat, jak vysoká by byla řádná likvidační hodnota hypotéky. Další zajištění - hypotéky, postoupení pohledávek, převod zboží, které je ve vlastnictví podniků skupiny a společné a nerozdílné ručení vlastníka společnosti Biria GmbH - měly jen nízkou ekonomickou hodnotu. I přes poskytnutá zajištění je proto Komise názoru, že ručení je třeba hodnotit jako transakci s „nízkým“ zajištěním ve smyslu sdělení o referenčních sazbách 2008.
(148)
Jak je uvedeno výše, byly společnosti Biria GmbH a Sachsen Zweirad GmbH v okamžiku poskytnutí ručení v obtížích, takže spadají do kategorie „špatného“ úvěrového ratingu. Podle sdělení o referenčních sazbách 2008 může příslušná přirážka činit v případě nízkého zajištění až 1 000 bazických bodů, pokud má být vyloučena existence státní podpory. Podle názoru Komise je v případě společnosti Sachsen Zweirad GmbH s ohledem na nízké zajištění odůvodněna přirážka o výši 800 bazických bodů. Společnost Biria GmbH nabídla nepatrně lepší zajištění. Proto je odůvodněna přirážka o 700 bazických bodů. Nižší přirážka u obou podniků ve srovnání s vkladem tichého společníka je odůvodněna nižším pořadím tohoto vkladu.
(149)
Prvek podpory u ručení za podnik Sachsen Zweirad GmbH (opatření 2) vyplývá z rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou plus 800 bazických bodů a celkovými náklady na financování (úroková sazba půjčky plus případné prémie za ručení), za nichž byla poskytnuta zajištěná půjčka.
(150)
Prvek podpory u ručení za Biria GmbH (opatření 3) plyne obdobně z rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou plus 700 bazických bodů a celkovými náklady na financování (úroková sazba půjčky plus případné prémie za ručení), za nichž byla poskytnuta zajištěná půjčka.
6.6 Výjimky podle čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU
(151)
V čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU jsou stanoveny výjimky z obecného zákazu státních podpor v odst. 1 uvedeného článku.
(152)
Výjimky uvedené v čl. 107 odst. 2 SFEU nejsou v tomto případě použitelné, neboť nejsou poskytovány ani podpory sociální povahy ani jednotlivým spotřebitelům; nejsou též určeny k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi ani nejsou poskytovány hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(153)
Rovněž není možné použít ustanovení o výjimkách podle čl. 107 odst. 3 písm. b) a d) SFEU. Týkají se podpory významných projektů společného evropského zájmu, jakož i podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(154)
Zbývají tudíž ustanovení o výjimkách podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) SFEU a pokyny Společenství na nich založené.
(155)
Nejprve Komise zjistila, že společnost Bike System má sídlo v oblasti, která je podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU způsobilá pro regionální podporu. Německo i přes pochyby vyjádřené Komisí při zahájení formálního vyšetřovacího řízení nepředalo žádné informace, že by byly splněny podmínky pro poskytnutí regionální podpory stanovené v Pokynech k vnitrostátní regionální podpoře (26).
(156)
Další ustanovení o výjimkách jsou obsaženy v pokynech Společenství. Jelikož byla podpora poskytnuta v březnu 2001, jsou použitelné pokyny pro záchranu a restrukturalizaci 1999. Komise nemá žádné informace o tom, že podpora může být na základě těchto pokynů považována za slučitelnou se SFEU. Poskytnutí podpory na restrukturalizaci závisí podle pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 na vypracování realistického plánu restrukturalizace, přičemž je třeba se vyhnout neúměrnému narušení hospodářské soutěže a omezit podporu na minimum. Německo navzdory pochybnostem, které Komise vyjádřila při zahájení řízení, nepředložilo žádné informace, podle kterých by tyto podmínky byly splněny. Komise proto dospěla k závěru, že podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 nejsou splněny.
(157)
Komise se domnívá, že pro toto opatření nelze použít žádné další pokyny a nařízení, které platí pro mj. podpory v oblasti výzkumu a vývoje, životního prostředí, malých a středních podniků, zaměstnanosti a vzdělávání nebo rizikového kapitálu. Jelikož opatření neodpovídá žádnému cíli společného zájmu, představuje podpora provozní podporu, která není slučitelná se SFEU.
(158)
Komise zjistila, že společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH sídlí v oblasti podporované podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. Výjimky uvedené v tomto písmenu a ustanovení o regionálních podporách podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nelze použít, neboť podniky Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH byly v obtížích a cílem podpor nebyl hospodářský rozvoj určité oblasti.
(159)
Komise došla k závěru, že by mohly být použitelné pouze pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích. Jelikož byla podpora poskytnuta v březnu 2003 a prosinci 2003, jsou použitelné pokyny pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(160)
Poskytnutí podpory je závislé na provádění restrukturalizačního plánu, jehož doba trvání musí být co nejomezenější a který během přiměřené doby na základě realistických předpokladů ohledně budoucích provozních podmínek obnoví dlouhodobou rentabilitu podniku. Německo navzdory pochybnostem, které Komise vyjádřila při zahájení řízení, nepředložilo žádné informace, podle nichž by byla tato ručení poskytnuta na základě realistického plánu restrukturalizace, který by obnovil rentabilitu skupiny.
(161)
Dále musejí být přijata opatření, která by co možná nejvíce zmírnila nepříznivé dopady podpory na konkurenty. To většinou znamená omezení přítomnosti podniků na příslušném trhu nebo trzích po ukončení období restrukturalizace. Komise nemá k dispozici žádné údaje k relevantnímu trhu a podílu skupiny Biria na tomto relevantním trhu. Dále nemá žádné informace o případných vyrovnávacích opatřeních, která by omezovala přítomnost podniku na trhu. Naopak se zdá, že skupina Biria převzetím podniků Checker Pig a Bike Systems v roce 2001 expandovala.
(162)
Výše podpory musí být podle pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 omezená na minimum nezbytné na restrukturalizaci při zohlednění dostupných finančních prostředků podniku a jeho společníků. Příjemce podpory dále musí z vlastních zdrojů nebo z vnějších zdrojů získaných za tržních podmínek významným dílem přispět k plánu restrukturalizace. Jelikož podpora nebyla poskytnuta na základě plánu restrukturalizace, nemá Komise k dispozici žádné informace o výši příspěvku příjemce podpory a o tom, zda byla podpora omezena na minimum.
(163)
Podle pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 smí být podpory na restrukturalizaci poskytnuty pouze jednou. Pokud dotyčný podnik obdržel již v minulosti podporu na restrukturalizaci a období restrukturalizace bylo ukončeno před méně než deseti lety, povoluje Komise obvykle další podporu na restrukturalizaci pouze za mimořádných a nepředvídatelných okolností.
(164)
Společnost Sachsen Zweirad GmbH obdržela na základě schváleného režimu podpor v dubnu 1996 a v březnu 1998 podporu na restrukturalizaci ve formě veřejné majetkové účasti v celkové výši 1 278 200 EUR. Jelikož od ukončení období restrukturalizace společnosti Sachsen Zweirad GmbH uplynulo méně než deset let a Komisi nejsou známy žádné mimořádné a nepředvídatelné okolnosti, nebyla při poskytnutí obou ručení dodržena zásada „jednou a dost“.
(165)
Komise proto dospěla k závěru, že podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 nejsou splněny.
(166)
Komise se dále domnívá, že pro opatření 2 a 3 nelze použít žádné další pokyny a nařízení Společenství, které platí pro podpory např. v oblasti výzkumu a vývoje, životního prostředí, malých a středních podniků, zaměstnanosti a vzdělávání nebo rizikového kapitálu. Jelikož opatření neodpovídají žádnému cíli společného zájmu, představují podpory provozní podpory, které nejsou slučitelné se SFEU.
VII. ZÁVĚR
(167)
Komise proto dospěla k závěru, že vklad banky gbb v podniku Bike Systems ve výši 1 070 732 EUR, 80 % ručení za půjčku pro podnik Sachsen Zweirad GmbH ve výši 5,6 milionu EUR a 80 % ručení za půjčku pro podnik Biria GmbH (později Biria AG) ve výši 24 875 000 EUR představují státní podpory, a tudíž nesplňují podmínky slučitelnosti s vnitřním trhem.
(168)
Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 má Komise v zásadě povinnost nařídit, aby příjemce podpory takovou podporu neslučitelnou s vnitřním trhem navrátil,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora Německa ve prospěch podniků Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG (nyní MB System), Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH (později Biria AG a nyní MB Immobilien) není slučitelná s vnitřním trhem. Podpora zahrnovala následující opatření:
a)
opatření 1: vklad tichého společníka ve výši 2 070 732 EUR poskytnutý společnosti Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG (nyní MB System). Prvek podpory odpovídá rozdílu mezi referenční sazbou navýšenou o 1 000 bazických bodů a odměnou za vklad tichého společníka (pevná sazba plus 50 % variabilní části odměny);
b)
opatření 2: ručení ve výši 4 480 000 EUR ve prospěch společnosti Sachsen Zweirad GmbH (později Biria AG, nyní MB Immobilien). Prvek podpory odpovídá rozdílu mezi referenční sazbou s navýšením o 800 bazických bodů a celkovými náklady na financování (úrok za půjčku plus případné prémie za ručení), s jakým byla zaručená půjčka poskytnuta;
c)
opatření 3: ručení ve výši 19 900 000 EUR ve prospěch společnosti Biria GmbH (později Biria AG, nyní MB Immobilien). Prvek podpory odpovídá rozdílu mezi referenční sazbou s navýšením o 700 bazických bodů a celkovými náklady na financování (úrok za půjčku plus případné prémie za ručení), s jakým byla zaručená půjčka poskytnuta.
Článek 2
1. Německo vyžádá podporu uvedenou v článku 1 od příjemce zpět.
2. Navrácení podpor bude neprodleně vyžádáno postupem daným vnitrostátními procesními předpisy, za podmínky, že tento postup umožní okamžitý a skutečný výkon rozhodnutí.
3. Částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky za období ode dne, kdy byly dány příjemci k dispozici, do dne skutečného navrácení.
4. Výše úroků bude vypočtena jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (27).
5. Německo s účinkem ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí zruší všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 1.
Článek 3
1. Podpora uvedená v článku 1 bude neprodleně a skutečně žádána zpět.
2. Německo zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno během čtyř měsíců ode dne jeho zveřejnění.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od zveřejnění tohoto rozhodnutí předá Německo Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistina a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady z nichž vyplývá, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Německo bude Komisi informovat o opatřeních k provedení tohoto rozhodnutí, a to až do dokončení navrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise předloží Německo neprodleně informace o opatřeních, která byla přijata nebo která jsou zamýšlena, za účelem provedení tohoto rozhodnutí. Německo poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 14. prosince 2010.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 14 dicembre 2010
relativa all’aiuto di Stato C 38/05 (ex NN 52/04) al quale la Germania ha dato esecuzione a favore del gruppo Biria
[notificata con il numero C(2010) 8289]
(Il testo in lingua tedesca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2011/471/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 108, paragrafo 2, primo comma (1),
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni conformemente alle succitate disposizioni (2) e tenuto conto delle osservazioni trasmesse,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
1.1. Procedimento dinanzi alla Commissione
(1)
Il 23 gennaio 2002 e il 20 agosto 2002 la Commissione ha ricevuto una denuncia riguardante aiuti di Stato sotto forma di una garanzia di Stato a favore del gruppo Biria.
(2)
In seguito ad uno scambio di corrispondenza tra la Commissione e la Germania, quest’ultima ha comunicato alla Commissione con lettera del 24 gennaio 2003, protocollata il 28 gennaio 2003, l’annullamento della concessione della garanzia che richiedeva un’autorizzazione preventiva della Commissione. L’autore della denuncia è stato informato con lettera del 17 febbraio 2003.
(3)
Con lettera del 1o luglio 2003, protocollata il 9 luglio 2003, e con lettera dell’8 agosto 2003, protocollata il 5 settembre 2003, l’autore della denuncia ha fornito ulteriori informazioni riguardanti sia un’altra garanzia di Stato a favore del gruppo Biria che partecipazioni pubbliche in imprese appartenenti al gruppo.
(4)
La Commissione ha chiesto chiarimenti alla Germania con lettera del 9 settembre 2003, che le autorità tedesche hanno fornito con lettera del 14 ottobre 2003, protocollata il 16 ottobre 2003. La Commissione ha richiesto precisazioni ulteriori il 9 dicembre 2003, che sono state trasmesse dalla Germania con lettera del 19 marzo 2004, protocollata alla stessa data.
(5)
Il 18 ottobre 2004 la Commissione ha emesso un’ingiunzione di fornire informazioni, poiché dubitava che le misure di aiuto a favore del gruppo Biria fossero conformi alla normativa in base alla quale erano state presumibilmente accordate. In risposta a detta ingiunzione la Germania ha trasmesso ulteriori ragguagli con lettera del 31 gennaio 2005, protocollata alla stessa data.
(6)
Il 20 ottobre 2005 la Commissione ha avviato il procedimento di indagine formale in merito a tre presunti aiuti di Stato. Nella stessa decisione la Commissione constatava che diversi altri aiuti la cui ammissibilità era stata contestata non costituivano aiuto o erano stati accordati a norma di regimi di aiuti autorizzati. La decisione della Commissione è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (3). La Commissione ha invitato i terzi interessati a formulare osservazioni in merito alle presunte misure di aiuto. Una parte interessata, che ha preferito mantenere l’anonimato, ha trasmesso le sue osservazioni con lettera del 27 gennaio 2006, protocollata il 30 gennaio 2006; hanno inoltre comunicato le loro osservazioni le imprese Prophete GmbH & Co KG (Rheda-Wiedenbrück) e Pantherwerke AG (Löhne), con lettera del 6 febbraio, protocollata alla stessa data, e l’impresa Vaterland-Werke GmbH & Co. KG (Neuenrade), con lettera del 6 febbraio 2006, protocollata alla stessa data, e con lettera del 27 febbraio 2006, protocollata alla stessa data.
(7)
Dette osservazioni sono state trasmesse alla Germania in data 6 febbraio 2006 e 2 marzo 2006. La Germania ha risposto con lettera del 5 aprile 2006, protocollata il 7 aprile 2006, e con lettera del 12 maggio 2006, protocollata alla stessa data.
(8)
Le autorità tedesche hanno espresso il proprio parere sull’avvio del procedimento di indagine formale con lettera del 23 gennaio 2006, protocollata alla stessa data.
(9)
Con lettera del 6 febbraio 2006 la Commissione ha chiesto altri chiarimenti, forniti dalla Germania con lettera del 5 aprile 2006, protocollata il 7 aprile 2006. La Commissione ha inviato un’ulteriore richiesta d’informazioni il 19 luglio 2006, alla quale la Germania ha risposto con lettera del 25 settembre 2006, protocollata il 26 settembre 2006.
(10)
Il 24 gennaio la Commissione ha adottato una decisione (4) a norma dell’articolo 7, paragrafo 5, e dell’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (5).
1.2. Procedimento dinanzi al Tribunale
(11)
Il 5 aprile 2007 il Land della Sassonia ha fatto ricorso avverso la decisione della Commissione in merito alle misure 2 e 3 (Causa T-102/07). Il 16 aprile 2007 hanno adito il Tribunale anche MB Immobilien Verwaltungs GmbH e MB System GmbH & Co. KG, gli aventi causa del beneficiario e destinatari della decisione. Quest’ultimo ricorso riguardava tutte e tre le misure oggetto della decisione. Il 24 novembre 2008 il presidente del Tribunale ha deciso di riunire le due cause.
(12)
Con sentenza del 3 marzo 2010 il Tribunale ha annullato la decisione della Commissione del 24 gennaio 2007.
(13)
I due ricorsi, che si sovrapponevano in larga misura, adducevano gli argomenti principali riportati in appresso. Innanzitutto, la Commissione avrebbe erroneamente concluso che le misure 2 e 3 non erano coperte dal regime di aiuto tedesco autorizzato. In secondo luogo, sarebbe erronea la valutazione effettuata dalla Commissione in merito alla classificazione del beneficiario come impresa in difficoltà. In terzo luogo, i ricorrenti addebitavano alla decisione della Commissione un difetto di motivazione in merito all’elemento di aiuto.
(14)
Il Tribunale ha confermato la decisione della Commissione secondo la quale le misure 2 e 3 non erano coperte dal regime di aiuto autorizzato. Il Tribunale ha altresì confermato la classificazione del beneficiario come «impresa in difficoltà», cui la Commissione ha proceduto sulla base della definizione che figura negli orientamenti del 1999 sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (6) (in appresso gli «orientamenti per il salvataggio e la ristrutturazione del 1999»). Il Tribunale ha dichiarato nulla la decisione della Commissione solo perché presentava un difetto di motivazione relativamente ai premi di rischio utilizzati per determinare l’elemento d’aiuto. In particolare, il Tribunale ha ritenuto che per determinare l’elemento di aiuto di un prestito concesso a un’impresa in difficoltà non sia sufficiente un semplice riferimento alla comunicazione della Commissione relativa al metodo di fissazione dei tassi di riferimento e di attualizzazione, del 1997 (7) (in appresso la «comunicazione del 1997 sui tassi di riferimento»).
(15)
La presente decisione attua pertanto la sentenza del Tribunale a norma dell’articolo 266, paragrafo 1, del TFUE, e spiega più in dettaglio il metodo applicato dalla Commissione per calcolare l’elemento di aiuto della misura in oggetto. La presente decisione non apporta alcuna modifica alla valutazione effettuata dalla Commissione con la decisione del 24 gennaio 2007, in particolare per quanto riguarda gli aspetti già esaminati dal Tribunale.
1.3. Procedimento a seguito della sentenza del Tribunale
(16)
A seguito della sentenza, i beneficiari hanno trasmesso ulteriori osservazioni con lettera del 7 giugno 2010, protocollata alla stessa data. Tali informazioni sono state inoltrate alla Germania il 16 giugno 2010. La risposta della Germania è stata inviata alla Commissione con lettera del 12 luglio 2010, protocollata alla stessa data.
(17)
Il 19 agosto 2010 la Commissione ha trasmesso alla Germania una richiesta di informazioni, alla quale le autorità tedesche hanno risposto con lettera del 14 settembre 2010, protocollata alla stessa data.
II. DESCRIZIONE
2.1. Il beneficiario delle misure
(18)
Fino al 7 novembre 2005 il gruppo Biria produceva e distribuiva biciclette. La sede della società madre del gruppo, denominata all’epoca Biria AG, si trovava a Neukirch, in Sassonia, una regione assistita ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera a), del TFUE (8).
(19)
Nel 2003 il gruppo ha raggiunto un fatturato di 93,2 milioni di EUR (a fronte di 83,8 milioni di EUR nel 2002) e ha registrato un utile pari a 3,7 milioni di EUR (nel 2002 le perdite ammontavano a 5,8 milioni di EUR). Nel 2003 il gruppo contava 415 dipendenti (490 nel 2002) e si classificava pertanto come grande impresa.
(20)
La società madre Biria AG è nata nel 2003, in seguito alla fusione tra la vecchia Biria AG e una sua affiliata, Sachsen Zweirad GmbH. In quell’occasione il nome dell’impresa è cambiato, passando da Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH. Nell’aprile del 2005 Biria GmbH è stata ribattezzata Biria AG. Nel 2003 Biria GmbH ha registrato un fatturato annuo di 55,7 milioni di EUR e utili pari a 3,6 milioni di EUR. Proprietario unico di Biria AG è il signor Mehdi Biria. La società madre è citata in appresso come «Biria».
(21)
Oltre alla società madre, le principali imprese del gruppo sono: Bike Systems GmbH & Co Thüringer Zweiradwerk KG («Bike Systems») - controllata da Biria attraverso la sua affiliata Bike Systems Betriebs- und Beteiligungsgesellschaft mbH («BSBG») - e Checker Pig GmbH.
(22)
Bike Systems ha la propria sede a Nordhausen in Turingia, una regione assistita ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera a), del TFUE. Nel 2003 Bike Systems ha realizzato un fatturato di 6,1 milioni di EUR e registrato perdite pari a 0,6 milioni di EUR. L’impresa contava 157 collaboratori. Bike Systems produce esclusivamente biciclette per la società madre BSBG (Lohnherstellungsvertrag - contratto di subfornitura) la quale si occupa della distribuzione delle biciclette.
(23)
Checker Pig GmbH ha la propria sede a Dresda, in Sassonia, una regione assistita ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera a), del TFUE. Nel 2003 Bike Systems ha realizzato un fatturato di 6,9 milioni di EUR e registrato perdite pari a 0,4 milioni di EUR. L’impresa contava 43 collaboratori.
(24)
Il 7 novembre 2005 Biria ha ceduto la quota maggioritaria delle sue attività a due imprese del gruppo Lone Star, un fondo di partecipazione privato. I beni immobili rimangono di proprietà di Biria e vengono affittati da quest’ultima al gruppo Lone Star. Il prezzo di vendita delle attività ammontava a 11,5 milioni di EUR. Un esperto esterno ha stimato il prezzo di mercato di tali attività a 10,7 milioni di EUR.
(25)
In base alle informazioni fornite dalla Germania, la vendita è stata effettuata mediante una gara aperta, trasparente e incondizionata, pubblicata su internet e su diversi organi di stampa. Per la partecipazione di un nuovo investitore erano previste diverse opzioni: acquisto di attivi (asset-deal), acquisto «in blocco» di tutti gli attivi o acquisto di quote. Alla fine Lone Star ha rilevato gli attivi nell’ambito di un asset-deal.
(26)
In base ai dati forniti dalla Germania, la vendita dell’impresa era già iniziata prima che il 20 ottobre 2005 la Commissione decidesse di avviare il procedimento di indagine formale. Il primo termine per la presentazione delle offerte scadeva il 4 ottobre 2005.
(27)
L’attuale avente causa della nuova Biria AG è MB Immobilien Verwaltung GmbH (in appresso «MB Immobilien»); l’avente causa di Bike Systems è MB System GmbH und Co. KG (in appresso «MB System»). Dal luglio 2008 MB Immobilien è in liquidazione.
(28)
Nella presente decisione, ad eccezione della società madre Biria, le imprese saranno designate con il nome che avevano al momento della concessione dell’aiuto.
2.2. Le misure finanziarie
(29)
Misura 1: nel marzo 2001 gbb Beteiligungs AG (in appresso «gbb») ha apportato un conferimento tacito pari a 2 070 732 EUR a favore di Bike Systems con scadenza a fine 2010. All’epoca gbb era una controllata al 100 % di DtA-Beteiligungs-Holding AG, a sua volta interamente controllata da Deutsche Ausgleichsbank, una banca di sviluppo del governo federale tedesco, istituita come ente di diritto pubblico a norma della legge tedesca.
(30)
La gbb Beteiligungs AG esisteva già ai tempi della ex Repubblica democratica tedesca come banca di Stato per il settore agrario. Nel 1990, con il trattato di unificazione, è divenuta Berliner Genossenschaftsbank, un ente di diritto pubblico posto sotto la sorveglianza del ministero federale delle finanze. Nel 1991 è stata denominata gbb Beteiligungsholding e nel 1997 è stata trasformata in società per azioni. In tal modo non era più proprietà del governo tedesco, ma una controllata di Deutsche Ausgleichsbank. La pubblica amministrazione ha esercitato una forte influenza su ggb sin dalla sua fondazione. In quanto ente di diritto pubblico gbb sottostava al controllo diretto del ministero competente e il suo consiglio di amministrazione comprendeva rappresentanti delle autorità pubbliche. Dopo la trasformazione in società per azioni (AG) è divenuta una controllata di Deutsche Ausgleichsbank e da allora sottostà al controllo che le autorità pubbliche esercitano su quest’ultima (cfr. il considerando seguente).
(31)
Come ente di diritto pubblico Deutsche Ausgleichsbank era sotto la responsabilità del ministero federale dell’interno. La maggioranza dei membri del suo consiglio di amministrazione era costituita da rappresentanti dei ministeri federali o dei Länder o da membri del Bundestag.
(32)
L’articolo 4, paragrafo 1, della legge sulla Deutsche Ausgleichbank stabilisce che l’attività della banca è limitata al finanziamento di misure volte a sostenere le piccole e medie imprese e le libere professioni nonché a favorire la protezione dell’ambiente, la politica sociale e l’integrazione dei profughi della seconda guerra mondiale.
(33)
L’articolo 4, paragrafo 4, di detta legge prevede la possibilità che la banca acquisisca partecipazioni in altre imprese previo accordo del consiglio di amministrazione e del ministero responsabile del controllo della banca.
(34)
La partecipazione a Bike Systems è attestata nelle relazioni annuali 2001 e 2002 della Deutsche Ausgleichsbank, poiché la partecipazione relativa al conferimento tacito ammontava al 20 % e superava quindi la soglia oltre la quale scatta l’obbligo di rendicontazione. Nel 2011 gbb deteneva partecipazioni del 20 % o più in 18 imprese.
(35)
Nel 2003, sulla base di una legge federale, la Deutsche Ausgleichsbank si è fusa con la Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW).
(36)
Deutsche Ausgleichsbank e KfW sono entrambe cosiddette banche di sviluppo (Förderinstitute), la cui attività si limita pertanto a sostenere misure relative alle politiche regionali, economiche e sociali. Nel caso relativo all’aiuto di Stato E10/2000 (9) la Germania ha accettato misure specifiche che limitavano obbligatoriamente le attività delle banche di sviluppo a determinati settori non commerciali, tra cui la gestione dei programmi di sostegno a favore delle PMI.
(37)
Secondo la Germania la partecipazione di gbb a Bike Systems è avvenuta a condizioni di mercato e non costituiva pertanto un aiuto di Stato.
(38)
Misura 2: il 20 marzo 2003 la Sassonia ha concesso una garanzia dell’80 % per un credito d’esercizio pari a 5,6 milioni di EUR a favore di Sachsen Zweirad GmbH con scadenza a fine 2008. La garanzia è stata restituita nel gennaio del 2004 per venir sostituita da una garanzia a favore di Biria GmbH (cfr. misura 3). La garanzia è stata concessa in conformità della «Bürgschaftsrichtlinie» (direttiva sulle garanzie) della Sassonia, un regime di aiuti autorizzato dalla Commissione (10).
(39)
Misura 3: il 9 dicembre 2003 la Sassonia ha concesso una garanzia dell’80 % per un credito d’esercizio pari a 24 875 000 EUR a favore di Biria GmbH (l’attuale Biria AG), per finanziare l’incremento pianificato del volume d’affari e per reimpostare il piano di finanziamento del gruppo. Il credito, con scadenza al 31 dicembre 2011, è composto per 8 milioni di EUR da un prestito d’esercizio rimborsabile, per 7,45 milioni di EUR da un credito in conto corrente e per 9,425 milioni di EUR da un credito stagionale. La garanzia è stata concessa in conformità della «Bürgschaftsrichtlinie» (direttiva sulle garanzie) della Sassonia, un regime di aiuti autorizzato dalla Commissione, a condizione che venisse restituita la garanzia fornita a Sachsen Zweirad GmbH (misura 2). La garanzia è dunque divenuta operativa solo il 5 gennaio 2004, dopo la restituzione della garanzia concessa a Sachsen Zweirad.
III. RAGIONI DELL’AVVIO DEL PROCEDIMENTO DI INDAGINE FORMALE
(40)
La Commissione ha avviato il procedimento d’indagine formale poiché dubitava della versione data dalla Germania, secondo la quale il conferimento tacito era avvenuto a condizioni di mercato. Secondo la Commissione, Bike Systems aveva appena evitato l’insolvenza mediante l’adozione di una procedura concorsuale e le sue prospettive future apparivano precarie. All’epoca Bike Systems era pertanto da considerarsi un’impresa in difficoltà. La Commissione dubitava che il compenso fosse proporzionato, visto il rischio, e che il conferimento tacito fosse avvenuto a condizioni di mercato. Per quanto riguarda l’eventuale applicazione delle deroghe di cui all’articolo 107, paragrafi 2 e 3, del TFUE, la Commissione non disponeva di alcuna informazione riguardo al rispetto delle condizioni previste dagli orientamenti del 1999 per il salvataggio e la ristrutturazione.
(41)
La Commissione ha avviato il procedimento d’indagine formale anche perché aveva concluso in via provvisoria che le garanzie concesse a Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH non rispettavano le condizioni del regime di aiuti autorizzato e che pertanto non erano da esso coperte. Secondo la Commissione, al momento della concessione delle garanzie Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH erano imprese in difficoltà. Trattandosi inoltre di grandi imprese, le garanzie avrebbero dovuto essere notificate individualmente a norma dello stesso regolamento sugli aiuti di Stato. Per quanto riguarda l’eventuale applicazione delle deroghe di cui all’articolo 107, paragrafi 2 e 3, del TFUE, la Commissione dubitava che fossero soddisfatte le condizioni degli orientamenti del 1999 per il salvataggio e la ristrutturazione.
IV. OSSERVAZIONI DI TERZI INTERESSATI
(42)
Sono pervenute alla Commissione le osservazioni formulate da un terzo interessato, che ha preferito mantenere l’anonimato, e dalle imprese Prophete GmbH & Co. KG, Pantherwerke AG e Vaterland-Werke GmbH & Co. KG.
4.1. Osservazioni di un concorrente che ha preferito mantenere l’anonimato
(43)
Nelle sue osservazioni relative all’avvio del procedimento di indagine formale, il concorrente che ha preferito mantenere l’anonimato afferma che, sebbene egli disponesse del luogo di produzione meno costoso in Germania, grazie alla garanzia statale di 24,5 milioni di EUR Biria AG è stata in grado di vendere le biciclette ai clienti del concorrente in questione a un prezzo inferiore al costo di produzione.
(44)
Inoltre, nel 2003 Biria AG è riuscita a registrare un utile soltanto perché le banche avevano rinunciato alla restituzione di crediti per un valore di 8,567 milioni di EUR. Gli anni successivi (2004 e 2005) Biria AG era di nuovo in perdita.
(45)
Il concorrente ricorda inoltre che Biria è stata ceduta a Lone Star a seguito di un asset-deal e che contestualmente Sachsen-LB e Mittelständische Beteiligungsgesellschaft avevano verosimilmente rinunciato a gran parte dei loro crediti. La nuova Biria GmbH, che appartiene al gruppo Lone Star, ha rilevato tutte le attività della vecchia Biria AG.
4.2. Prophete GmbH & Co. KG e Pantherwerke AG
(46)
Nelle loro osservazioni relative all’avvio del procedimento di indagine formale, Prophete GmbH & Co. KG e Pantherwerke AG (in appresso «Prophete e Pantherwerke») affermano che, grazie agli aiuti di Stato, Biria riusciva a praticare prezzi insostenibili in normali condizioni di mercato. Entrambe le imprese sono concorrenti di Biria e risentono quindi direttamente delle conseguenze dell’aiuto.
(47)
Il gruppo Biria è il più grande produttore tedesco di biciclette, con una produzione annuale di circa 700 000 unità. Le imprese del gruppo Biria operano in due segmenti del mercato delle biciclette: il commercio non specializzato e il commercio specializzato all’ingrosso.
(48)
Il segmento del commercio non specializzato copre l’intero commercio al dettaglio attraverso le grandi catene di vendita e le vendite per corrispondenza. I prezzi delle biciclette di questo segmento variano in genere tra 100 e 199 EUR. Prophete e Pantherwerke stimano che su questo mercato vengano vendute circa 1,5 milioni di biciclette. Biria, con 650 000 biciclette vendute, detiene una quota di mercato di circa il 50 %.
(49)
Secondo Prophete e Pantherwerke, il gruppo Biria occupa una posizione dominante anche nel commercio specializzato all’ingrosso. Il volume commerciale di questo segmento di mercato va da 150 000 a 200 000 biciclette. Nel commercio specializzato all’ingrosso il prezzo delle biciclette può arrivare a 400 EUR. In questo segmento Pantherwerke è un diretto concorrente di Biria.
(50)
Da anni Prophete e Pantherwerke osservano che i prezzi applicati dal gruppo Biria sono costantemente inferiori a quelli degli altri produttori. Questa differenza non ha alcuna giustificazione economica poiché, sebbene il gruppo Biria registri un volume di acquisti maggiore grazie alla sua posizione dominante sul mercato, non gode di condizioni più vantaggiose. Prophete e Pantherwerke ritengono che il gruppo Biria abbia registrato negli ultimi anni pesanti perdite a causa dei bassi prezzi che pratica.
(51)
Per quanto riguarda il conferimento tacito, Prophete e Pantherwerke dubitano che, considerando la situazione economica di Bike Systems nel marzo 2001, un investitore privato avrebbe acquisito una tale partecipazione.
(52)
Prophete e Pantherwerke ritengono che la concessione delle due garanzie a favore di Sachsen Zweirad GmbH e Biria nel 2003 e nel 2004 sia incompatibile con la normativa dell’Unione europea in materia di aiuti di Stato. Ritengono inoltre che le imprese beneficiarie fossero in difficoltà quando furono accordate loro le garanzie. La nuova impresa Biria deve essere considerata come l’avente causa delle due precedenti imprese dalle quali trae origine. Vaterland-Werke sostiene che il bilancio d’apertura della nuova impresa non era significativo.
(53)
La concessione delle due garanzie avrebbe violato il principio dell’aiuto una tantum, poiché le imprese del gruppo Biria sono state in grado di proseguire la loro attività economica solo grazie alle ripetute azioni di sostegno da parte dello Stato.
(54)
Non è stata adottata alcuna misura compensatoria per controbilanciare gli effetti negativi subiti dai concorrenti. Non si è provveduto a limitare la presenza sul mercato del gruppo Biria. Al contrario, il piano del gruppo consisteva nell’estendere ulteriormente la propria attività commerciale attraverso una politica dei prezzi aggressiva. Sul suo sito internet, Biria avrebbe annunciato la propria intenzione di incrementare ulteriormente le vendite di biciclette rispetto al 2004, raggiungendo quota 850 000 nel 2005. Prophete e Pantherwerke citano inoltre un comunicato stampa, in base al quale il proprietario di Biria AG avrebbe venduto l’attività al fondo di partecipazione privato Lone Star.
4.3. Vaterland-Werke GmbH & Co. KG
(55)
Nelle sue osservazioni riguardanti l’avvio del procedimento di indagine formale Vaterland-Werke GmbH & Co. KG (in appresso «Vaterland-Werke») osserva che, con una produzione annua dell’ordine di 700 000-800 000 biciclette, il gruppo Biria è il più grande produttore di biciclette in Germania. Soltanto MIFA Mitteldeutsche Fahrradwerke raggiunge una produzione analoga, con 700 000 biciclette prodotte ogni anno; il volume registrato dagli altri produttori oscilla tra 250 000 e 400 000 unità.
(56)
Sia Vaterland-Werke che Biria sono presenti nel segmento delle vendite non specializzate, che comprende anche le grandi catene di vendita al dettaglio e le vendite per corrispondenza. Questo segmento è caratterizzato da una forte concorrenza, e Biria è conosciuta per le sue pratiche aggressive con prezzi di vendita inferiori al costo di produzione. Un comportamento del genere è possibile solo grazie a fonti di finanziamento esterne, ossia, nel caso del gruppo Biria, agli aiuti di Stato. Questa situazione minaccia l’esistenza dei concorrenti di piccole dimensioni che non beneficiano di aiuti di Stato. In questo contesto Vaterland-Werke è particolarmente colpita, in quanto le capacità produttive inutilizzate non possono essere sfruttate per commesse di altro tipo. Poiché il mercato presenta un eccesso di capacità, ogni aumento della capacità di produzione di un fabbricante grazie ad aiuti di Stato va a discapito degli altri produttori.
(57)
Per quanto riguarda il conferimento tacito, Vaterland-Werke dubita che, considerata la situazione economica in cui si trovava Bike Systems nel marzo del 2001, un investitore privato avrebbe acquisito una partecipazione del genere.
(58)
Prophete e Pantherwerke ritengono che la concessione delle due garanzie a favore di Sachsen Zweirad GmbH e Biria nel 2003 e nel 2004 sia incompatibile con la normativa dell’Unione europea in materia di aiuti di Stato. Al momento della concessione delle garanzie le imprese beneficiarie si sarebbero trovate in difficoltà. La nuova impresa Biria andrebbe considerata l’avente causa delle due imprese dalle quali trae origine. Vaterland-Werke sostiene che il bilancio d’apertura della nuova impresa non era significativo.
(59)
La concessione delle due garanzie avrebbe violato il principio dell’aiuto una tantum, poiché le imprese del gruppo Biria sono state in grado di proseguire la loro attività economica solo grazie alle ripetute azioni di sostegno da parte dello Stato.
(60)
Non è stata adottata alcuna misura compensatoria per controbilanciare gli effetti negativi subiti dai concorrenti. Non si è provveduto a limitare la presenza sul mercato del gruppo Biria. Al contrario, il piano del gruppo consisteva nell’estendere ulteriormente la propria attività commerciale attraverso una politica dei prezzi aggressiva. Sul suo sito internet Biria avrebbe annunciato l’intenzione di incrementare ulteriormente le vendite di biciclette rispetto al 2004, raggiungendo le 850 000 unità nel 2005. Vaterland-Werke cita inoltre un comunicato stampa, in base al quale il proprietario di Biria AG avrebbe ceduto l’attività al fondo di partecipazione privato Lone Star.
4.4. I beneficiari
(61)
Nelle loro osservazioni presentate il 7 giugno 2010 in seguito all’annullamento della prima decisione da parte del Tribunale, i beneficiari hanno trasmesso ulteriori informazioni.
(62)
In particolare hanno fatto valere che la Commissione deve tener conto dell’esistenza di una «lettera di patrocinio», fornita da Biria GmbH, per valutare il conferimento tacito operato da gbb a favore di Bike Systems (misura 1). L’impresa Biria GmbH è una persona giuridica distinta rispetto a quella nata dalla fusione della vecchia Biria AG con Sachsen-Zweirad GmbH, di cui al punto 20. La Biria GmbH, che ha fornito la lettera di patrocinio a favore di Bike Systems, è il predecessore legale della vecchia Biria AG.
V. PARERE DELLA GERMANIA
(63)
Nelle sue osservazioni in merito all’avvio del procedimento di indagine formale la Germania sostiene che il conferimento tacito da parte di gbb è avvenuto a condizioni di mercato. La Germania concorda con la Commissione sul fatto che un conferimento tacito comporti rischi maggiori rispetto a un prestito tradizionale. Nella fattispecie le condizioni del conferimento tacito sarebbero tuttavia tali da rispettare le disposizioni della comunicazione del 1997 relativa al metodo di fissazione dei tassi di riferimento e di attualizzazione. In base a tale comunicazione il tasso di riferimento è un tasso minimo che in determinati casi di rischio può essere aumentato applicando una maggiorazione di 400 punti di base o più.
(64)
Stando ai dati forniti dalla Germania, la remunerazione per il conferimento tacito ammonterebbe al 12,25 % (8,75 % fisso più 3,5 % in proporzione agli utili). Essa è pertanto superiore di 600 punti di base rispetto al tasso di riferimento della Commissione (6,33 %). Gbb ha quindi tenuto conto del fatto che l’impresa era in fase di ristrutturazione e che il rischio del conferimento tacito era maggiore a causa della riorganizzazione dell’impresa e della mancanza di coperture. Questo rischio supplementare trova riscontro nel premio aggiuntivo di 200 punti di base.
(65)
La decisione relativa al conferimento tacito sarebbe inoltre stata presa sulla base di una previsione relativa all’aumento delle vendite da 0,89 milioni di EUR nel 2001 a 3,38 milioni di EUR nel 2003. La Germania conclude pertanto che la remunerazione concordata per il conferimento tacito del 12,25 % era proporzionata al rischio. Secondo la Germania, il fatto che una parte della remunerazione sia variabile rappresenta un fattore trascurabile, poiché ciò è frequente nel caso dei conferimenti taciti e corrisponde al comportamento di un investitore operante in un’economia di mercato.
(66)
Per quanto riguarda la garanzia a favore di Sachsen Zweirad GmbH, la Germania sostiene che, al momento della sua concessione, l’impresa non era in difficoltà e non presentava alcuna caratteristica tipica delle imprese in difficoltà ai sensi degli orientamenti del 1999 per il salvataggio e la ristrutturazione. Inoltre, nel 2003 (e fino alla fusione con Biria in ottobre) l’impresa disponeva di un capitale proprio di 404 milioni di EUR e aveva registrato utili pari a 2,1 milioni di EUR. Grazie al piano di consolidamento avviato alla fine del 2002 e all’evoluzione favorevole del mercato, la situazione economica dell’impresa era migliorata nel 2003 rispetto al 2001/2002.
(67)
La situazione di liquidità dell’impresa era difficile ma non «grave» e non sussisteva il pericolo che gli istituti di credito non prorogassero le loro linee di credito. Contrariamente a quanto sostiene la Commissione, il pagamento di interessi anche elevati non avrebbe causato problemi sul fronte della liquidità.
(68)
Quanto alla garanzia per Biria GmbH (diventata poi Biria AG), la Germania afferma che sarebbe stata concessa sulla base del nuovo piano del gruppo Biria, il quale prevedeva la riorganizzazione del gruppo e l’affidamento delle attività di approvvigionamento, produzione e distribuzione a Biria GmbH. Accanto al fabbisogno finanziario per l’incremento del volume d’affari, il piano contemplava anche una riorganizzazione del sistema di finanziamento del gruppo.
(69)
Secondo la Germania, l’impresa Biria GmbH (in seguito Biria AG) non era un’impresa in difficoltà al momento della concessione della garanzia. Al riguardo si deve operare una distinzione tra la vecchia e la nuova Biria AG. La nuova impresa andrebbe considerata come impresa in difficoltà se avesse ereditato i problemi della vecchia impresa (ammesso che ve ne fossero stati). In realtà, ciò non è accaduto con la nuova Biria AG. La nuova Biria AG era nata da una fusione tra la vecchia Biria AG e Sachsen Zweirad GmbH. Quest’ultima non era affatto in difficoltà e nell’ambito della fusione occupava una posizione economicamente dominante. Pertanto, non si può presupporre automaticamente che la nuova Biria AG si trovasse in difficoltà. Anche se la vecchia Biria AG fosse stata in difficoltà, la fusione con Sachsen Zweirad GmbH avrebbe infatti messo la nuova Biria AG al riparo da automatiche difficoltà.
(70)
La Germania ha inoltre affermato che il ritiro di un istituto di credito privato dall’operazione di finanziamento dell’impresa era dovuto al riassetto strategico della banca in seguito ad una fusione. Gli altri due istituti di credito hanno interrotto il loro impegno in concomitanza con l’uscita della banca privata. Ciò non andrebbe tuttavia interpretato come una perdita di fiducia, poiché uno dei due istituti ha continuato a cofinanziare due progetti separati.
(71)
La Germania ricorda che la fusione tra Sachsen Zweirad GmbH e Biria AG non era intesa a eludere la normativa sugli aiuti di Stato e la classificazione come impresa in difficoltà, bensì era il risultato di un nuovo piano del gruppo.
(72)
In risposta alle osservazioni del concorrente che ha preferito mantenere l’anonimato, la Germania afferma che le cifre riguardanti la struttura dei costi del concorrente non sono paragonabili con quelle di Biria. Il fatturato del concorrente era cresciuto, mentre le vendite del gruppo Biria erano diminuite. Nel contempo, l’EBITDA (utile al lordo di interessi, imposte ammortamenti e svalutazioni) del concorrente si era ridotto, mentre quello del gruppo Biria era rimasto costante. Ciò dimostra che Biria non ha venduto a prezzi di dumping e che il concorrente ha attuato una politica dei prezzi più aggressiva di quella del gruppo Biria.
(73)
Gli svantaggi economici che il concorrente avrebbe subito a causa del comportamento del gruppo Biria non sono suffragati dai fatti né sono stati dimostrati in maniera coerente. Inoltre, è normale che in un mercato competitivo un’impresa venda i propri prodotti a prezzi inferiori rispetto a un concorrente.
(74)
Quanto alla vendita delle attività del gruppo Biria al gruppo Lone Star menzionata dal concorrente, la Germania ha fornito dettagli sulla vendita stessa e sulla liquidazione dei crediti vantati da creditori pubblici e privati.
(75)
In risposta alle osservazioni di Prophete, Pantherwerke e Vaterland-Werke, la Germania afferma che il mercato delle biciclette è diviso in tre segmenti e non in due, come sostengono tali imprese, ossia il commercio specializzato, le vendite per corrispondenza e i supermercati. Biria vantava una posizione di forza nel segmento delle vendite per corrispondenza, dovuta non tanto ad una politica dei prezzi aggressiva, quanto alle forniture just-in-time. Il segmento supermercati sarebbe invece dominato da MIFA AG, mentre la quota di Biria non raggiungerebbe il 10 %.
(76)
La Germania respinge l’affermazione di Vaterland-Werke, secondo la quale Biria avrebbe programmato un’espansione delle proprie attività tramite una politica dei prezzi aggressiva e rimanda alle informazioni già fornite nel quadro del procedimento di indagine. La Germania afferma che nel 2003 Biria AG ha prodotto 670 000 biciclette e che da allora la produzione è in calo.
VI. VALUTAZIONE
(77)
Ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE «sono incompatibili con il mercato interno, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza». Secondo una giurisprudenza consolidata della Corte di giustizia dell’Unione europea, il criterio dell’incidenza sugli scambi è soddisfatto qualora l’impresa beneficiaria eserciti un’attività economica che è oggetto di scambi tra gli Stati membri.
(78)
Al fine di esaminare l’esistenza di un aiuto di Stato, la Commissione individua anzitutto l’impresa interessata. In seguito esamina separatamente se ciascuna misura rispetti le disposizioni dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE. Infine calcola l’elemento di aiuto e valuta se la misura sia compatibile con il mercato interno.
6.1. L’impresa beneficiaria
(79)
Gli aiuti sono stati concessi sia a Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH (l’attuale Biria AG) che a Bike Systems, un’affiliata di Biria GmbH. Il 7 novembre 2005 Biria ha ceduto la quota maggioritaria delle sue attività a due imprese del gruppo Lone Star, un fondo di partecipazione privato. La Commissione constata che, in base alle informazioni fornite, la vendita è avvenuta mediante una gara aperta, trasparente e incondizionata. La Germania afferma che il valore di vendita delle attività è stato stimato da un esperto a 10,7 milioni di EUR. Il prezzo pagato dal gruppo Lone Star (11,5 milioni di EUR) era pertanto superiore al prezzo stimato.
(80)
Sulla base delle informazioni in suo possesso, la Commissione conclude che non vi sono elementi per ritenere che il gruppo Lone Star abbia ottenuto in un modo qualsiasi un vantaggio grazie agli aiuti e che abbia quindi beneficiato direttamente o indirettamente degli aiuti concessi a Biria GmbH (l’attuale Biria AG) e a Bike Systems.
6.2. Misura 1: Conferimento tacito a presunte condizioni di mercato
(81)
Il conferimento tacito (misura 1) è stato effettuato da gbb. Secondo i dati forniti dalla Germania il conferimento è stato realizzato nell’ambito del programma messo a punto da gbb e non proviene da risorse pubbliche. Come già esposto nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione rileva che al momento della concessione del conferimento gbb era una controllata al 100 % di Deutsche Ausgleichbank, la quale a sua volta era proprietà al 100 % della Repubblica federale di Germania. Gbb è pertanto un’impresa di diritto pubblico. Secondo la giurisprudenza consolidata della Corte di giustizia, le risorse delle imprese di diritto pubblico sono senza eccezione fondi statali (11).
(82)
La Commissione ne deduce necessariamente che la misura in oggetto è da imputare allo Stato. Sulla questione la Corte di giustizia si è espressa nella causa C-482/99 nei termini seguenti:
«53.
A questo proposito non si può pretendere che venga dimostrato, sulla base di un’istruttoria precisa, che le autorità pubbliche hanno concretamente incitato l’impresa pubblica ad adottare i provvedimenti di aiuto in questione. Infatti, da un lato, considerato che tra lo Stato e le imprese pubbliche sussistono relazioni strette, vi è un rischio reale che aiuti statali vengano concessi per il tramite di tali imprese pubbliche in maniera poco trasparente ed in violazione del regime previsto dal trattato per gli aiuti statali.
54.
Dall’altro lato, come regola generale, sarà assai difficile per un terzo, proprio a motivo delle relazioni privilegiate che esistono tra lo Stato ed una determinata impresa pubblica, dimostrare nel caso concreto che eventuali provvedimenti di aiuto adottati da una tale impresa sono stati effettivamente assunti dietro istruzione delle autorità pubbliche.
55.
A questo proposito, la Corte ha già preso in considerazione fattispecie caratterizzate dalla circostanza che l’organismo in questione non poteva adottare la decisione contestata senza tener conto delle esigenze dei pubblici poteri (cfr. in particolare, sentenza Van der Kooy e a./Commissione, cit., punto 37), ovvero dal fatto che, oltre agli elementi di natura organica che vincolavano le imprese pubbliche allo Stato, tali imprese, grazie alla cui intermediazione gli aiuti erano stati accordati, dovevano tener conto delle direttive impartite da un Comitato interministeriale per la programmazione economica (CIPE) (sentenze 21 marzo 1991, causa C-303/88, Italia/Commissione, cit., punti 11 e 12, e causa C-305/89, Italia/Commissione, cit., punti 13 e 14).
56.
Altri indizi potrebbero, eventualmente, essere pertinenti per giungere ad affermare l’imputabilità allo Stato di un provvedimento di aiuto adottato da un’impresa pubblica, quali, in particolare, l’integrazione di tale impresa nelle strutture dell’amministrazione pubblica, la natura delle sue attività e l’esercizio di queste sul mercato in normali condizioni di concorrenza con gli operatori privati, lo status giuridico dell’impresa, ossia il fatto che questa sia soggetta al diritto pubblico ovvero al diritto comune delle società, l’intensità della tutela esercitata dalle autorità pubbliche sulla gestione dell’impresa, ovvero qualsiasi altro indizio che indichi, nel caso concreto, un coinvolgimento delle autorità pubbliche ovvero l’improbabilità di una mancanza di coinvolgimento nell’adozione di un provvedimento, tenuto conto anche dell’ampiezza di tale provvedimento, del suo contenuto ovvero delle condizioni che esso comporta.»
(83)
Nella fattispecie, la Commissione ha rilevato indizi che le consentono di concludere che la decisione presa da gbb è imputabile allo Stato.
(84)
Innanzitutto il governo federale aveva affidato a gbb la concessione di sovvenzioni; la banca era ad esempio responsabile del fondo per il consolidamento e la crescita nella Germania dell’Est (Konsolidierungs- und Wachstumsfonds Ostdeutschland) destinato a fornire capitale d’esercizio alle medie imprese della Germania dell’Est onde consolidarne i fondi propri.
(85)
In secondo luogo, la Commissione osserva che la storia di gbb è all’insegna di un forte coinvolgimento dello Stato nelle decisioni della banca. In quanto ente di diritto pubblico, gbb sottostava alla sorveglianza diretta del ministero competente e i rappresentanti delle autorità costituivano la maggioranza del suo consiglio di amministrazione. Dopo la trasformazione in società per azioni, la società madre, Deutsche Ausgleichsbank, sottostà alla sorveglianza del ministero competente e nel suo consiglio di amministrazione prevalgono rappresentanti delle autorità pubbliche.
(86)
In terzo luogo, la Commissione rileva che, all’epoca della decisione relativa alla partecipazione, la società madre, Deutsche Ausgleichsbank, era un ente di diritto pubblico sotto il controllo del ministero federale dell’interno e che la maggioranza dei membri del suo consiglio di amministrazione era costituita da rappresentanti di ministeri federali e dei Länder o da membri del Bundestag. A Deutsche Ausgleichsbank non è consentito acquisire partecipazioni in altre società senza l’autorizzazione preventiva sia del ministero responsabile della sorveglianza sia del proprio consiglio di amministrazione. Anche dopo la trasformazione di gbb da ente di diritto pubblico in società per azioni, lo Stato continua a controllarne le decisioni commerciali tramite la società madre.
(87)
In quarto, la Commissione rileva che nel 2002 la Germania ha accettato misure specifiche in relazione alle banche di sviluppo tedesche (12) che valgono anche per Deutsche Ausgleichsbank. Tali misure prevedono che le attività di Deutsche Ausgleichsbank si limitino a sostenere interventi relativi alle politiche strutturali, economiche e sociali e alle missioni pubbliche del suo proprietario statale conformemente all’interesse pubblico. La Commissione ritiene quindi che Deutsche Ausgleichbank sia parte della pubblica amministrazione e che pertanto tutte le sue azioni siano imputabili allo Stato.
(88)
In quinto, la Commissione rileva che il conferimento tacito sembra rientrare nella missione di promuovere lo sviluppo delle piccole e medie imprese (13) conferito a Deutsche Ausgleichsbank.
(89)
La Commissione ritiene di conseguenza che tale misura sia imputabile allo Stato.
(90)
Secondo la Germania il conferimento tacito di gbb a favore di Bike Systems (misura 1) è avvenuto a condizioni di mercato. Un conferimento tacito corrisponde in termini di rischio a un prestito postergato e va pertanto considerato come un prestito ad alto rischio. In caso di insolvenza o di liquidazione il conferimento viene restituito solo dopo l’estinzione di tutti gli altri debiti. Il rischio associato al conferimento tacito è pertanto maggiore rispetto a quello di un tradizionale prestito di investimento, che solitamente è garantito applicando le condizioni della banca e rispecchia il tasso di riferimento della Commissione. Al momento della concessione dell’aiuto, il livello medio dei tassi d’interesse in vigore nel mercato per i prestiti a medio e lungo termine coperti da normali garanzie era di 6,33 %. Di conseguenza, la remunerazione concessa per un tale conferimento avrebbe dovuto essere nettamente superiore al tasso suddetto.
(91)
Per il conferimento fu concordata una remunerazione fissa dell’8,75 % e una remunerazione variabile e subordinata agli utili del 3,5 % (14). La remunerazione concordata è pertanto superiore al tasso di riferimento della Commissione.
(92)
Va tuttavia evidenziato che questo ragionamento parte dall’ipotesi che Bike Systems sia in grado di ripristinare la propria redditività. Bike Systems aveva però appena scongiurato l’insolvenza grazie all’adozione di una procedura concorsuale. Le sue prospettive future erano incerte, poiché la ristrutturazione aziendale non era stata portata a termine. In base al bilancio del 2001 l’impresa risultava ancora in perdita. Sebbene il capitale proprio fosse ancora negativo, l’impresa era riuscita ad evitare l’insolvenza grazie alle sue riserve occulte. All’epoca dei fatti Bike Systems deve quindi essere considerata un’impresa in difficoltà.
(93)
Per quanto riguarda la lettera di patrocinio, la Commissione precisa innanzitutto che non disponeva di questa informazione quando aveva adottato la prima decisione (cfr. il considerando 62). Il testo della lettera di patrocinio è stato fornito solo nell’ambito del procedimento giudiziario.
(94)
Secondo la lettera di patrocinio del 6 marzo 2001, Biria GmbH prende atto del conferimento tacito e, per tutta la sua durata, si impegna a gestire e finanziare Bike Systems in modo che quest’ultima rispetti gli obblighi derivanti da detto conferimento.
(95)
Al riguardo la Commissione osserva quanto segue.
(96)
Per quanto riguarda la forza finanziaria della società madre (Patron), la Germania ha asserito che nel 2001 gli utili di Biria GmbH era insignificanti: la società era operativa solo come distributore per altre divisioni del gruppo (15). In termini di rendimento finanziario (16), l’impresa ha registrato un utile netto di 205 000 DEM nel 1999 e una perdita netta di 473 000 DEM nel 2000.
(97)
A causa delle perdite subite, il capitale proprio della società era negativo nel 1999 ed è divenuto positivo nel 2000, anche se ciò non è da ascrivere alle prestazioni dell’impresa, ma a un trasferimento degli utili dalla controllata Sachsen Zweirad (17) alla società madre. La Commissione osserva che la lettera di patrocinio non è stata emessa da un’impresa dello stesso gruppo con una situazione finanziaria solida, ma dalla società madre che presentava risultati meno positivi.
(98)
Per le ragioni suesposte la Commissione conclude che Biria GmbH, a prescindere dal fatto che possa essere formalmente classificata come impresa in difficoltà ai sensi degli orientamenti per il salvataggio e la ristrutturazione del 1999, non sarebbe stata in grado di soddisfare gli eventuali obblighi derivanti dalla lettera di patrocinio relativi al conferimento tacito per un importo di oltre 2 milioni di EUR. Come già menzionato, va sottolineato che nel 2000 il rendimento contabile era dovuto esclusivamente al trasferimento degli utili della controllata, non già ai risultati economici dell’impresa, e che senza detto trasferimento la dotazione di capitale proprio dell’impresa sarebbe stata negativa (compreso il capitale sottoscritto e altre forme di capitale quali le riserve o le liquidità di bilancio). Vista la situazione, ci si può quindi chiedere come Biria GmbH avrebbe potuto impedire l’eventuale insolvenza di Bike Systems. Di conseguenza, secondo la Commissione la lettera di patrocinio non ha alcun valore economico effettivo atto a compensare le difficoltà di Bike Systems e non costituisce una copertura adeguata per ridurre la remunerazione che un investitore operante in economia di mercato avrebbe richiesto per il conferimento tacito.
(99)
La Commissione ritiene pertanto che la remunerazione non fosse proporzionata al rischio e che il conferimento tacito non sia avvenuto a condizioni di mercato. Il conferimento ha quindi dato a Bike Systems un vantaggio che l’impresa non sarebbe riuscita ad ottenere sul mercato.
(100)
Sia Bike Systems che Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH producono biciclette. Poiché tale prodotto viene commercializzato su scala transfrontaliera, le misure minacciano di falsare la concorrenza e pregiudicano gli scambi tra gli Stati membri.
6.3. Misure 2 e 3: aiuti presumibilmente coperti da regimi di aiuti autorizzati
(101)
La garanzia a favore di Sachsen Zweirad GmbH per un credito d’esercizio di 5,6 milioni di EUR (misura 2) e la garanzia a favore di Biria GmbH (l’attuale Biria AG) per un credito d’esercizio di 24,875 milioni di EUR (misura 3) sono state concesse in base alla normativa della Sassonia in materia di garanzie (18). Tale regime di aiuti autorizzato prevede che si possano concedere garanzie per prestiti superiori a 5 milioni di DEM (2,6 milioni di EUR) a imprese sane per nuovi investimenti e, in via straordinaria, per il finanziamento supplementare di investimenti e il fondo d’esercizio. In casi eccezionali è ammesso anche il finanziamento di operazioni di consolidamento e di ristrutturazione. La concessione di garanzie per la ristrutturazione di una grande impresa deve essere tuttavia notificata individualmente alla Commissione.
(102)
Secondo la Germania sono state soddisfatte le condizioni previste dalla normativa alla quale le garanzie sono conformi. La Germania ritiene inoltre che al momento della concessione delle garanzie Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH (l’attuale Biria AG) non fossero in difficoltà. Le garanzie sarebbero state concesse per garantire il prestito d’esercizio rimborsabile, il che è compatibile con il regime di aiuti.
(103)
La Commissione ritiene che le garanzie non sono compatibili con il regime di aiuti in virtù del quale esse sarebbero state presumibilmente concesse. Come spiegato oltre più in dettaglio, contrariamente alle autorità tedesche, la Commissione ritiene che al momento della concessione della garanzia (marzo 2003) Sachsen Zweirad GmbH fosse un’impresa in difficoltà e che lo stesso valga per Biria GmbH (dicembre 2003). La concessione di una garanzia per la ristrutturazione di un’impresa in difficoltà deve comunque essere specificamente notificata alla Commissione.
(104)
Secondo la Germania Sachsen Zweirad GmbH non presentava alcuna caratteristica tipica delle imprese in difficoltà, ai sensi degli orientamenti del 1999 per il salvataggio e la ristrutturazione. La Commissione ricorda che le caratteristiche tipiche di un’impresa in difficoltà di cui al punto 6 di detti orientamenti servono solo a fornire un’indicazione circa il momento in cui un’impresa possa ritenersi in difficoltà, ma non devono essere considerate come condizioni da soddisfare cumulativamente. Nel 2001 e nel 2002 l’attività aziendale di Sachsen Zweirad GmbH ha registrato perdite che ammontavano rispettivamente a 1 274 000 EUR e 733 000 EUR. Tali perdite sono state assunte dalla casa madre Biria in base al contratto di trasferimento degli utili. Nel 2002 le vendite hanno segnato una flessione rispetto al 2001.
(105)
In base alla relazione di bilancio del 2002, Sachsen Zweirad GmbH ha inoltre dovuto far fronte a problemi di liquidità. La relazione indica esplicitamente che, a causa delle ingenti spese associate al prefinanziamento dello stock di merci e della crescita interna al gruppo, la situazione di liquidità di Sachsen Zweirad GmbH era tesa e la sopravvivenza dell’impresa dipendeva dalla disponibilità delle banche a mantenere aperte o a ristrutturare le linee di credito esistenti.
(106)
Secondo la Germania non vi è stato mai il pericolo che gli istituti di credito privati non prorogassero le loro linee di credito. È però un dato di fatto che l’impresa registrava difficoltà di liquidità. Secondo la relazione di bilancio, la maggior parte delle linee di credito sarebbero giunte a scadenza entro cinque anni, una situazione decisamente svantaggiosa per finanziare l’attività aziendale, con conseguente aggravio dei rischi. La scadenza a breve delle linee di credito comportava inoltre tassi di interesse elevati (nonostante un lieve calo nel 2002 rispetto al 2001), riducendo ulteriormente la liquidità dell’impresa.
(107)
La Commissione conclude pertanto che al momento della concessione della garanzia Sachsen Zweirad GmbH era un’impresa in difficoltà e che la garanzia deve ritenersi finalizzata alla ristrutturazione. Dal momento che la concessione di questo tipo di garanzia ad una grande impresa deve essere notificata individualmente alla Commissione, non sono state rispettate le condizioni del regime di aiuti autorizzato sulla cui base le garanzie erano state concesse; di conseguenza la garanzia non era coperta da tale regime.
(108)
Biria GmbH (l’attuale Biria AG) è stata fondata il 1o ottobre 2003 in seguito alla fusione tra (l’ex) Biria AG e la sua affiliata Sachsen Zweirad GmbH.
(109)
Secondo la Germania è necessario operare una netta distinzione tra Biria GmbH (l’attuale Biria AG) e (l’ex) Biria AG e Sachsen Zweirad GmbH, poiché la fusione ha dato vita a una nuova impresa. Per determinare se al momento della concessione della garanzia (9 dicembre 2004) l’impresa si trovasse in difficoltà è pertanto opportuno basarsi sul bilancio di apertura dell’impresa nata dalla fusione. Il bilancio di apertura mostrerebbe che Biria GmbH non può essere considerata un’impresa in difficoltà.
(110)
La Commissione non condivide questo ragionamento. L’attuale Biria GmbH non può essere considerata come un’entità distinta dall’ex Biria AG e da Sachsen Zweirad GmbH, poiché è nata dalla fusione tra le due imprese. In caso contrario sarebbe facile evitare la classificazione come impresa in difficoltà attraverso la fusione di soggetti economici o mediante la creazione di nuove imprese. Anche l’ex Biria AG ha registrato perdite nel 2002 e aveva problemi di liquidità come la Sachsen Zweirad GmbH. Biria GmbH ha assunto tutti i debiti e gli impegni dell’ex Biria AG e di Sachsen Zweirad GmbH. Biria GmbH possiede inoltre la stessa consistenza patrimoniale e gestisce le stesse attività aziendali dell’ex Biria AG e di Sachsen Zweirad GmbH. La Commissione ritiene pertanto che Biria GmbH abbia ereditato i problemi dell’ex Biria AG e di Sachsen Zweirad GmbH.
(111)
Secondo la Germania Sachsen Zweirad GmbH occupava una posizione dominante nell’ambito della fusione. L’impresa non era in difficoltà, motivo per il quale non si può automaticamente presupporre che la nuova Biria GmbH si trovasse in difficoltà. Contrariamente alla Germania, la Commissione è fermamente convinta che Sachsen Zweirad GmbH si trovasse in difficoltà. La nuova Biria GmbH ha quindi «ereditato» anche i problemi di Sachsen Zweirad GmbH.
(112)
Secondo la relazione di bilancio 2003 la ristrutturazione e riorganizzazione del gruppo Biria è stata portata avanti nel 2003. Questo processo era già iniziato nel 2002 e prevedeva anche la riorganizzazione del finanziamento del gruppo. Sulla base della garanzia fornita dalla Sassonia per il prestito di oltre 24,875 milioni di EUR il gruppo Biria ha elaborato un nuovo piano per il finanziamento a medio termine delle proprie attività, che prevedeva anche un notevole adeguamento dei tassi di interesse e quindi una riduzione del pesante onere derivante dagli interessi.
(113)
Contemporaneamente si è riorganizzato il pool di banche: tre banche si sono dette disposte a rinunciare a crediti per un valore di 8 567 000 EUR (un valore nettamente superiore al 50 % dei loro crediti) in cambio dell’immediata estinzione del rimanente debito. Pertanto, il prestito coperto dalla garanzia dell’80 % attraverso la misura 3 è composto per 8 milioni di EUR da un prestito d’esercizio rimborsabile, per 7,45 milioni di EUR da un credito in conto corrente e per 9,425 milioni di EUR da un credito stagionale.
(114)
Al momento della concessione della garanzia Biria aveva quindi gravi problemi di liquidità e di conseguenza era un’impresa in difficoltà. Questa valutazione viene confermata dal fatto che tre banche hanno cessato di finanziare le attività di Biria e si sono dette persino disposte a rinunciare alla maggior parte dei loro crediti in cambio dell’immediata liquidazione dei crediti rimanenti. Ciò dimostra che le banche nutrivano seri dubbi sulla capacità di Biria di far fronte ai propri debiti e sulla sua redditività.
(115)
La Germania sostiene invece che le banche hanno cessato il finanziamento esclusivamente a causa della revisione della loro strategia commerciale. La Commissione osserva che le banche hanno rinunciato probabilmente a un 50 % dei crediti esigibili. Anche se si ammettesse che le banche si sono ritirate a seguito di una reimpostazione della strategia commerciale, ciò dimostrerebbe che gli istituti di credito consideravano assai improbabile il recupero totale dei crediti.
(116)
La Commissione conclude pertanto che al momento della concessione della garanzia Sachsen Zweirad GmbH era un’impresa in difficoltà e che pertanto la garanzia deve essere considerata come garanzia per la ristrutturazione. Poiché la concessione di una garanzia di questo tipo a favore di una grande impresa deve essere notificata individualmente alla Commissione, non erano soddisfatte le condizioni del regime di aiuti autorizzato sulla cui base le garanzie erano state concesse; di conseguenza la garanzia non era coperta da tale regime.
(117)
Le garanzie di cui alle misure 2 e 3 sono state concesse dalla Sassonia: di conseguenza, provengono da risorse statali e sono imputabili allo Stato.
(118)
Per sua natura, un aiuto conferisce un vantaggio al beneficiario. Secondo la Commissione le due garanzie in oggetto hanno conferito un vantaggio indebito a Sachsen Zweirad GmbH e a Biria GmbH (l’attuale Biria AG).
(119)
Per i motivi di cui ai punti 2.2 e 3.2 della comunicazione della Commissione sull’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti di Stato concessi sotto forma di garanzie (19) (in appresso la «comunicazione sulle garanzie»), il mutuatario ottiene un vantaggio quando non è tenuto a pagare la garanzia al prezzo di mercato. In alcuni casi un’impresa in difficoltà non troverebbe un istituto finanziario disposto a concederle un prestito senza una garanzia statale.
(120)
Nel caso in oggetto sono state emesse garanzie per prestiti a favore di un’impresa in difficoltà, senza che il garante (lo Stato) abbia ricevuto una remunerazione equivalente al prezzo di mercato.
(121)
Al punto 3.2 della comunicazione, la Commissione precisa che, per escludere che un aiuto di Stato sia concesso sotto forma di garanzia, devono essere rispettate le quattro condizioni seguenti:
1)
il mutuatario non si trova in difficoltà finanziarie;
2)
l’entità della garanzia può essere correttamente misurata al momento della concessione;
3)
la garanzia non assiste più dell’80 % del prestito;
4)
per la garanzia viene pagato un prezzo di mercato.
(122)
La Commissione, dopo aver verificato la sussistenza di tali condizioni nel caso in oggetto, constata anzitutto che quando la garanzia è stata concessa Sachsen Zweirad GmbH e Biria erano imprese in difficoltà.
(123)
Per le garanzie non sono stati corrisposti premi e, per di più, esse sono state emesse per prestiti a favore di un’impresa in difficoltà. Il fatto stesso che per la garanzia non sia stato corrisposto un prezzo di mercato indica che la misura si configura come vantaggio a favore di Sachsen Zweirad GmbH e quindi di Biria. Agli operatori le banche non concedono garanzie per le quali non venga corrisposto un prezzo di mercato. Ciò vale a maggior ragione per le garanzie emesse a favore di imprese in difficoltà che rischiano di non rimborsare il prestito.
(124)
Applicando la logica della comunicazione sulle garanzie, si conclude quindi che la garanzia in oggetto si configura come aiuto di Stato.
(125)
La Commissione giunge pertanto alla conclusione che le garanzie conferiscono un vantaggio a Sachsen Zweirad GmbH e a Biria GmbH (l’attuale Biria AG), in quanto nessuna delle due imprese avrebbe ottenuto garanzie del genere sul mercato, alle stesse condizioni.
(126)
Per i motivi già esposti al considerando 100, le misure 2 e 3 sono tali da falsare la concorrenza e pregiudicare gli scambi tra gli Stati membri.
6.4. Conclusione in merito all’esistenza di un aiuto
(127)
La Commissione conclude pertanto che il conferimento tacito ed entrambe le garanzie si configurano come aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE e che nessuna delle garanzie è conforme a un regime di aiuti autorizzato. Le misure 1, 2 e 3 costituiscono quindi un nuovo aiuto e devono essere valutate in quanto tale.
6.5. Calcolo dell’elemento d’aiuto
(128)
Il punto 4.1 della comunicazione sulle garanzie precisa che una garanzia ad hoc o un regime di garanzia, i quali non rispettino il principio dell’investitore operante in un’economia di mercato, si configurano come aiuto di Stato. L’elemento d’aiuto deve essere pertanto quantificato per verificare se sia possibile ritenere l’aiuto compatibile con il mercato interno a norma di un’esenzione specifica. Per poter verificare la compatibilità dell’aiuto, la Commissione deve quindi procedere a calcolare l’elemento d’aiuto.
(129)
La comunicazione sulle garanzie fissa i principi generali per calcolare l’elemento d’aiuto.
(130)
Secondo la Commissione, una garanzia statale in linea di principio può arrivare a coprire l’importo complessivo della garanzia se il beneficiario non è in grado di accedere ai mercati finanziari con mezzi propri [cfr. il punto 2.2 e il punto 4.1, lettera a), della comunicazione sulle garanzie].
(131)
Le regole per calcolare l’elemento d’aiuto sono fissate ai punti 4.1 (Aspetti generali) e 4.2 (Elemento di aiuto nelle garanzie ad hoc) della comunicazione sulle garanzie. La Commissione applica qui di seguito tali regole al caso in oggetto.
(132)
Conformemente al punto 4.2 della comunicazione, in assenza di un prezzo di mercato per la garanzia, si fa riferimento al costo complessivo del finanziamento per un prestito sul mercato con e senza garanzia (ossia il tasso di interesse per un prestito analogo senza garanzia deve essere confrontato con il tasso di interesse più il premio per il prestito con la garanzia statale).
(133)
In molti casi il tasso di mercato non è disponibile. Nelle sue comunicazioni relative al metodo di fissazione dei tassi di riferimento e di attualizzazione, la Commissione ha pertanto messo a punto un metodo che, per i motivi esposti al punto 4.2 della comunicazione sulle garanzie, può essere utilizzato al posto del tasso di mercato.
(134)
Nella comunicazione del 1997 sui tassi di riferimento, la Commissione fissa tassi di riferimento che devono rispecchiare il livello medio dei tassi d’interesse in vigore sul mercato per i prestiti a medio e lungo termine coperti da normali garanzie. Detta comunicazione precisa inoltre che tale tasso di riferimento è un tasso minimo suscettibile di aumento in casi di rischio particolare (ad esempio imprese in difficoltà, mancanza di coperture normalmente richieste dalle banche). In tal caso il premio può essere di 400 punti di base o anche superiore. La comunicazione sui tassi di riferimento non specifica se i premi di rischio relativi a rischi diversi possano essere cumulati. Il cumulo non è escluso, ma nella sua decisione la Commissione deve giustificare il metodo utilizzato per il cumulo di diversi premi di rischio sulla base di un’analisi dei metodi in uso sui mercati finanziari (20).
(135)
Nel 2004 la società Deloitte & Touche Wirtschaftsprüfungsgesellschaft GmbH ha effettuato uno studio (in appresso lo «studio») per la direzione generale Concorrenza della Commissione europea. Sulla base di ricerche empiriche (21), lo studio ha tra l’altro mostrato i differenti premi di rischio osservati sul mercato per imprese appartenenti a diverse categorie di rischio e per transazioni con coperture differenti. Lo studio mostra chiaramente che la combinazione di diversi fattori di rischio (qualità creditizia del mutuatario, coperture) genera una diversa maggiorazione del tasso di base.
(136)
Sulla base di questo studio, nella sua comunicazione relativa alla revisione del metodo di fissazione dei tassi di riferimento e di attualizzazione (22) (in appreso la «comunicazione del 2008 sui tassi di riferimento»), la Commissione ha perfezionato il metodo per calcolare l’elemento di aiuto dei prestiti. Detta comunicazione applica il metodo impiegato nello studio: il tasso di base è maggiorato in funzione della qualità creditizia dell’impresa e delle coperture costituite.
(137)
La Commissione ritiene inoltre che la valutazione dell’elemento di aiuto nelle misure da esaminare vada considerata in relazione al principio dell’aiuto. Secondo la giurisprudenza della Corte di giustizia è pacifico che per rispondere alla domanda se un aiuto costituisca o meno un aiuto di Stato ai sensi del trattato occorra riferirsi ai dati obiettivi relativi al momento in cui la Commissione adotta la sua decisione (23).
(138)
La Commissione ritiene pertanto che la comunicazione del 2008 sui tassi di riferimento sia lo strumento adeguato per calcolare l’elemento d’aiuto ed è sulla base di detta comunicazione che valuta qui di seguito l’elemento d’aiuto relativo alla misura in oggetto.
(139)
Secondo la Commissione l’elemento di aiuto del conferimento tacito risulta dalla differenza tra la remunerazione che Bike Systems avrebbe dovuto offrire sul libero mercato per il conferimento tacito e la remunerazione effettivamente pagata. Dato che al momento del conferimento tacito Bike Systems si trovava in difficoltà e il rischio associato al conferimento era elevato, l’elemento di aiuto può rappresentare fino al 100 % del conferimento tacito, poiché nessun investitore operante in un’economia di mercato avrebbe effettuato tale conferimento (24).
(140)
Secondo la Commissione un conferimento non è un prestito, ma può essere paragonato ad un prestito a rischio particolarmente elevato, dato che in caso di insolvenza è subordinato a tutti gli altri crediti, compresi quelli postergati.
(141)
Come esposto al considerando 92, la Commissione ritiene che la situazione di Bike Systems, che aveva appena subito una procedura di insolvenza, dovesse essere considerata precaria. Le sue prospettive future erano incerte, poiché la ristrutturazione aziendale non era stata portata a termine. L’impresa va pertanto considerata un’impresa in difficoltà. Inoltre, non era stata fornita alcuna garanzia per il conferimento tacito, con conseguente aumento del rischio di inadempienza. Per questo motivo la Commissione ritiene che la garanzia offra una copertura di «basso» livello, ai sensi alla comunicazione del 2008 sui tassi di riferimento. Oltre a disporre di coperture insufficienti, il conferimento tacito è anche postergato rispetto a tutti gli altri prestiti in caso di insolvenza, il che accresce ulteriormente il rischio di inadempienza. Secondo la Commissione, quest’ultimo aspetto costituisce un fattore di rischio supplementare che si aggiunge alla mancanza di sicurezze sufficienti. Un basso livello di copertura aumenta infatti il rischio che le richieste di un creditore non possano venire immediatamente soddisfatte in sede di escussione delle garanzie costituite nel caso di un mutuatario insolvibile, mentre il carattere postergato di un conferimento significa che, in caso di insolvenza, il creditore vedrà onorati i suoi diritti dopo quelli degli altri creditori e rischia quindi di non venir rimborsato.
(142)
Secondo la Commissione Bike Systems, essendosi trovata in difficoltà al momento della concessione dell’aiuto, deve essere classificata nella categoria di credito con un basso livello di copertura. La comunicazione sui tassi di riferimento del 2008 precisa che per le imprese di questa categoria che presentano un livello di copertura basso si può richiedere una maggiorazione fino a 1 000 punti di base onde escludere l’esistenza di un aiuto. La Commissione ritiene che l’assenza di coperture e il carattere postergato del conferimento tacito giustifichino una maggiorazione di 1 000 punti di base.
(143)
L’elemento d’aiuto del conferimento tacito corrisponde quindi alla differenza tra il tasso di riferimento maggiorato di 1 000 punti di base e la remunerazione da corrispondere per il conferimento tacito.
(144)
Nel calcolare l’elemento di aiuto la remunerazione variabile del 3,5 % può essere presa in considerazione solo parzialmente, in quanto era subordinata agli utili. L’impresa si trovava tuttavia in una situazione di difficoltà e le prospettive di guadagno erano incerte. La Commissione ritiene pertanto opportuno tener conto della remunerazione variabile soltanto per metà, ossia per l’1,75 %. Ai fini del calcolo dell’elemento di aiuto, come remunerazione effettiva si dovrebbe quindi applicare un tasso fisso dell’8,75 % più la metà della remunerazione variabile del 3,5 %, il che corrisponde ad un tasso complessivo del 10,5 %. L’elemento di aiuto corrisponde di conseguenza alla differenza tra il tasso di riferimento maggiorato di 1 000 punti di base e la remunerazione del 10,5 %.
(145)
Le garanzie attivate con le misure 2 e 3 hanno permesso a Sachsen Zweirad GmbH e a Biria GmbH di spuntare per i rispettivi prestiti condizioni finanziarie più vantaggiose di quelle solitamente applicate sui mercati finanziari. L’elemento di aiuto relativo alla garanzia della misura 2 e della misura 3 corrisponde alla differenza tra il tasso di interesse che Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH avrebbero dovuto pagare per un prestito a condizioni di mercato (ossia senza garanzia) e quello effettivamente concesso sul prestito garantito. La differenza dovrebbe corrispondere al premio che sarebbe stato applicato da un garante operante in condizioni di mercato. Poiché Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH si trovavano in difficoltà al momento della concessione delle garanzie e dei relativi prestiti, l’elemento di aiuto può rappresentare fino al 100 % delle garanzie, poiché nessun finanziatore avrebbe concesso i prestiti senza una garanzia (25).
(146)
Il prestito e la garanzia a favore di Sachsen Zweirad GmbH implicavano un rischio aggiuntivo poiché, a parere della Commissione, le coperture offerte erano particolarmente modeste. La garanzia per il prestito a Sachsen Zweirad GmbH era coperta esclusivamente da una garanzia in solido delle imprese del gruppo. Il valore economico di garanzie in solido del genere è estremamente limitato. La Commissione ritiene pertanto che la garanzia sia corredata di una copertura «bassa» ai sensi della comunicazione del 2008 sui tassi di riferimento.
(147)
Per quanto riguarda il prestito e la garanzia a favore di Biria GmbH, le coperture fornite avevano un valore economico superiore rispetto a quelle fornite per la garanzia a favore di Sachsen Zweirad GmbH. Ciononostante risultavano ancora inferiori a quelle normalmente richieste. La garanzia per Biria GmbH è coperta da un’ipoteca di primo grado sul patrimonio di Bike Systems per un valore di 15 milioni di EUR. L’ipoteca è tuttavia postergata rispetto ad un altro prestito da 2 milioni di EUR. L’ipoteca di primo grado copriva quindi solo poco più del 50 % dell’intero importo del prestito. Non vi sono tuttavia indicazioni relative al valore reale della liquidazione del debito fondiario. Il valore economico delle altre coperture (ipoteche, cessione di crediti, trasferimento di materiali di proprietà delle imprese del gruppo e garanzia in solido dei proprietari di Biria GmbH) era limitato. Nonostante le coperture fornite, la Commissione ritiene che la garanzia vada considerata come una transazione con un livello di copertura «basso» ai sensi della comunicazione del 2008 sui tassi di riferimento.
(148)
Come precedentemente illustrato, Biria GmbH e Sachsen Zweirad GmbH erano in difficoltà al momento della concessione dell’aiuto e devono essere classificate nella categoria di credito con una copertura bassa. Secondo la comunicazione del 2008 sui tassi di riferimento, la maggiorazione da applicare in questa categoria di rating per escludere l’esistenza di un aiuto di Stato a fronte di una copertura bassa può raggiungere i 1 000 punti. Secondo la Commissione, viste le coperture limitate, nel caso di Sachsen Zweirad GmbH è giustificata una maggiorazione di 800 punti di base. Biria GmbH offriva coperture leggermente superiori, che giustificano una maggiorazione di 700 punti di base. La maggiorazione minore del conferimento tacito per entrambe le imprese dipende dal grado inferiore di postergazione di tale conferimento.
(149)
L’elemento d’aiuto della garanzia a favore di Sachsen Zweirad GmbH (misura 2) corrisponde alla differenza tra il tasso di riferimento maggiorato di 800 punti di base e il costo complessivo del finanziamento (tasso d’interesse del prestito più gli eventuali premi da corrispondere per la garanzia) al quale è stato concesso il prestito corredato di garanzia.
(150)
Allo stesso modo l’elemento d’aiuto della garanzia a favore di Biria GmbH (misura 3) corrisponde alla differenza tra il tasso di riferimento maggiorato di 700 punti di base e il costo complessivo del finanziamento (tasso d’interesse del prestito più gli eventuali premi da corrispondere per la garanzia) al quale è stato concesso il prestito corredato di garanzia.
6.6. Deroghe a norma dell’articolo 107, paragrafi 2 e 3, del TFUE
(151)
L’articolo 107, paragrafi 2 e 3, del TFUE contempla alcune deroghe al divieto generale di erogare aiuti stabilito dall’articolo 107, paragrafo 1.
(152)
Le deroghe di cui all’articolo 107, paragrafo 2, del TFUE non sono applicabili al presente caso, poiché gli aiuti non sono a carattere sociale e non sono concessi a singoli consumatori; inoltre, non sono destinati a ovviare ai danni arrecati dalle calamità naturali oppure da altri eventi eccezionali né vengono concessi all’economia di determinate regioni della Repubblica federale di Germania che risentono della divisione della Germania.
(153)
Non è possibile nemmeno far valere le deroghe di cui all’articolo 107, paragrafo 3, lettere b) e d), del TFUE le quali si riferiscono agli aiuti volti a promuovere la realizzazione di un importante progetto di comune interesse europeo o la cultura e la conservazione del patrimonio.
(154)
Rimangono quindi le deroghe di cui all’articolo 107, paragrafo 3, lettere a) e c), del TFUE e quelle contenute nei relativi orientamenti comunitari.
(155)
La Commissione osserva innanzitutto che Bike System ha la propria sede in una regione assistita ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera a), del TFUE avente titolo a beneficiare di aiuti regionali. Nonostante i dubbi sollevati dalla Commissione in sede di avvio del procedimento di indagine formale, la Germania non ha fornito informazioni che dimostrino la sussistenza dei requisiti per la concessione degli aiuti regionali, come previsto dagli orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale (26).
(156)
Altre deroghe sono contenute negli orientamenti comunitari. Poiché l’aiuto è stato concesso nel marzo del 2001, si applicano gli orientamenti del 1999 per il salvataggio e la ristrutturazione. La Commissione non dispone di alcuna informazione che dimostri che l’aiuto possa essere considerato compatibile con il TFUE sulla base di detti orientamenti. Gli orientamenti del 1999 subordinano la concessione di un aiuto alla ristrutturazione all’esecuzione di un piano di ristrutturazione valido, che eviti indebite distorsioni della concorrenza e limiti l’aiuto al minimo. Nonostante i dubbi sollevati dalla Commissione in sede di avvio del procedimento, la Germania non ha dimostrato che tali condizioni sono soddisfatte. La Commissione conclude pertanto che le condizioni previste dagli orientamenti del 1999 per il salvataggio e la ristrutturazione non ricorrono.
(157)
Inoltre, all’aiuto in questione non si applica nessuno degli altri orientamenti o regolamenti che disciplinano gli aiuti nei settori ricerca e sviluppo, ambiente, PMI, occupazione e formazione, capitale di rischio, ecc. Dato che la misura non persegue un obiettivo di interesse comune, essa rappresenta un aiuto al funzionamento incompatibile con il TFUE.
(158)
La Commissione osserva che Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH hanno la loro sede in una regione assistita ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera a), del TFUE. Tuttavia, le deroghe previste da tale lettera e le disposizioni regionali di cui all’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE non sono d’applicazione, poiché Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH si trovavano in difficoltà e le misure di aiuto non erano intese a promuovere lo sviluppo economico di una determinata regione.
(159)
La Commissione conclude che sono applicabili solo gli orientamenti sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà. Essendo l’aiuto è stato concesso nel marzo del 2003, si applicano gli orientamenti del 1999.
(160)
La concessione di un aiuto è subordinata all’esecuzione di un piano di ristrutturazione di durata possibilmente limitata, che ripristini la redditività di lungo periodo dell’impresa entro un termine adeguato e sulla base di ipotesi realistiche circa le future condizioni operative. Nonostante i dubbi sollevati dalla Commissione in sede di avvio del procedimento di indagine formale, la Germania non ha fornito informazioni da cui si evinca che le garanzie sono state concesse sulla base di un piano di ristrutturazione valido, atto a ripristinare la redditività del gruppo.
(161)
È inoltre necessario adottare misure in grado di attenuare, per quanto possibile, le ripercussioni negative per i concorrenti. Questa condizione determina spesso una limitazione della presenza che l’impresa può avere sul suo mercato o sui suoi mercati una volta terminato il periodo di ristrutturazione. La Commissione non dispone di dati sul mercato rilevante e sulla quota di mercato detenuta dal gruppo Biria. Né dispone inoltre di alcun dato sulle eventuali misure di compensazione finalizzate a limitare la presenza dell’impresa sul mercato. Sembrerebbe piuttosto che il gruppo Biria sia cresciuto dopo aver rilevato Checker Pig e Bike Systems nel 2001.
(162)
Conformemente agli orientamenti del 1999 per il salvataggio e la ristrutturazione, l’importo dell’aiuto deve limitarsi al minimo indispensabile per consentire la ristrutturazione, in funzione delle disponibilità finanziarie dell’impresa e dei suoi azionisti. Normalmente i beneficiari dell’aiuto devono inoltre contribuire in misura significativa al programma di ristrutturazione mediante fondi propri o ricorrendo a fonti esterne di finanziamento. Poiché l’aiuto non è stato concesso nel quadro di un piano di ristrutturazione, la Commissione non dispone di alcun dato relativo all’apporto del beneficiario e al conferimento dell’aiuto al minimo indispensabile.
(163)
In base agli orientamenti del 1999 gli aiuti alla ristrutturazione possono essere concessi una sola volta. Qualora l’impresa in questione abbia già ricevuto in passato un aiuto alla ristrutturazione e la fase di ristrutturazione sia terminata da meno di dieci anni, la Commissione autorizza di norma la concessione di un ulteriore aiuto alla ristrutturazione soltanto in caso di circostanze eccezionali ed impreviste.
(164)
Nell’aprile 1996 e nel marzo 1998 Sachsen Zweirad GmbH ha ricevuto un aiuto alla ristrutturazione sotto forma di una partecipazione pubblica pari a 1 278 200 EUR, sulla base di un regime di aiuti autorizzato. Poiché sono trascorsi meno di dieci anni dalla fine di detta ristrutturazione e dato che alla Commissione non risultano circostanze eccezionali ed impreviste, la concessione delle due garanzie non rispetta il principio dell’aiuto una tantum.
(165)
La Commissione conclude pertanto che le condizioni previste dagli orientamenti del 1999 per il salvataggio e la ristrutturazione non sono soddisfatte.
(166)
Inoltre, alle misure 2 e 3 non si applica nessuno degli altri orientamenti e regolamenti che disciplinano gli aiuti nei settori ricerca e sviluppo, ambiente, PMI, occupazione e formazione, capitale di rischio, ecc. Dato che la misura non persegue un obiettivo di interesse comune, essa rappresenta un aiuto al funzionamento incompatibile con il trattato CE.
VII. CONCLUSIONE
(167)
La Commissione conclude pertanto che la partecipazione di gbb in Bike Systems pari a 1 070 732 EUR, la garanzia dell’80 % per un prestito a favore di Sachsen Zweirad GmbH pari a 5,6 milioni di EUR e la garanzia dell’80 % per un prestito a favore di Biria GmbH (l’attuale Biria AG) pari a 24 875 000 EUR costituiscono aiuti di Stato e non soddisfano le condizioni necessarie per essere considerate compatibili con il mercato interno.
(168)
Ai sensi dell’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 659/1999, la Commissione è tenuta in linea di principio a imporre il recupero presso il beneficiario dell’aiuto non compatibile con il mercato interno,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’aiuto di Stato al quale la Germania ha dato esecuzione in favore di Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG (l’attuale MB System), Sachsen Zweirad GmbH e Biria GmbH (divenuta in seguito Biria AG e attualmente MB Immobilien) è incompatibile con il mercato interno. L’aiuto comprendeva le misure seguenti:
a)
misura 1: un conferimento tacito a favore di Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG (l’attuale MB System) pari a 2 070 732 EUR. L’elemento di aiuto corrisponde alla differenza tra il tasso d’interesse di riferimento maggiorato di 1 000 punti di base e la remunerazione del conferimento tacito (tasso fisso più 50 % della remunerazione variabile);
b)
misura 2: una garanzia a favore di Sachsen Zweirad GmbH (divenuta in seguito Biria AG, attualmente MB Immobilien) pari a 4 480 000 EUR. L’elemento di aiuto corrisponde alla differenza tra il tasso d’interesse di riferimento maggiorato di 800 punti di base e il costo complessivo del finanziamento (tasso d’interesse del prestito più gli eventuali premi da corrispondere per la garanzia) al quale è stato concesso il prestito coperto da garanzia;
c)
misura 3: una garanzia a favore di Sachsen Zweirad GmbH (divenuta in seguito Biria AG, attualmente MB Immobilien) pari a 19 900 000 EUR. L’elemento di aiuto corrisponde alla differenza tra il tasso d’interesse di riferimento maggiorato di 700 punti di base e il costo complessivo del finanziamento (tasso d’interesse del prestito più gli eventuali premi da corrispondere per la garanzia) al quale è stato concesso il prestito coperto da garanzia.
Articolo 2
1. La Germania procede al recupero dell’aiuto di cui all’articolo 1 presso il beneficiario.
2. Il recupero viene eseguito senza indugio e secondo le procedure del diritto interno, a condizione che queste consentano l’esecuzione immediata ed effettiva della presente decisione.
3. Le somme da recuperare comprendono gli interessi che decorrono dalla data in cui sono state poste a disposizione del beneficiario fino alla data del loro effettivo recupero.
4. Gli interessi sono calcolati secondo il regime dell’interesse composto, a norma del capo V del regolamento (CE) n. 794/2004 della Commissione (27).
5. La Germania annulla tutti i pagamenti pendenti dell’aiuto di cui all’articolo 1 a decorrere dalla data di notifica della presente decisione.
Articolo 3
1. Il recupero dell’aiuto di cui all’articolo 1 è immediato ed effettivo.
2. La Germania provvede a dare esecuzione alla presente decisione entro quattro mesi dalla sua notifica.
Articolo 4
1. Entro due mesi dalla notifica della presente decisione, la Germania trasmette alla Commissione le seguenti informazioni:
a)
l’importo complessivo (capitale e interessi) che deve essere recuperato presso il beneficiario;
b)
una descrizione dettagliata dei provvedimenti già adottati e previsti per ottemperare alla presente decisione;
c)
i documenti attestanti che al beneficiario è stato ingiunto di rimborsare l’aiuto.
2. La Germania informa la Commissione dei progressi delle misure nazionali adottate per l’esecuzione della presente decisione fino al completo recupero dell’aiuto di cui all’articolo 1. La Germania trasmette immediatamente, dietro richiesta della Commissione, le informazioni relative alle misure già adottate o previste per conformarsi alla presente decisione. La Germania fornisce inoltre informazioni dettagliate sugli importi già recuperati dai beneficiari e sui relativi interessi.
Articolo 5
La Repubblica federale di Germania è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 14 dicembre 2010.