ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. října 2010
o státní podpoře č. C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 a N 70/08), kterou Itálie hodlá poskytnout ve prospěch podniku Cantiere Navale De Poli
(oznámeno pod číslem K(2010) 7253)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/197/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedených ustanovení (1) předložily své připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisy ze dne 6. června 2007, 24. září 2007 a ze dne 6. února 2008 oznámila Itálie žádosti o prodloužení tříleté dodací lhůty na čtyři tankery na chemikálie (s názvy C 241, C 242, C 243 a C 244), které měly být vyrobené společností Cantiere Navale de Poli (dále jen „De Poli“ nebo „loděnice“) (2). Itálie požádala konkrétně o prodloužení dodací lhůty o osm měsíců pro plavidlo C 241, o šest měsíců pro plavidlo C 242, o devět měsíců pro plavidlo C 243 a o deset měsíců pro plavidlo C 244.
(2)
Oznámení se týkala podpor poskytnutých Itálií společnosti De Poli v rámci vnitrostátního režimu podpor N 59/2004 schváleného Komisí dne 19. května 2004 (3) na základě nařízení Rady č. 1177/2002 (ES) ze dne 27. června 2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí (4), pozměněném nařízením Rady č. 502/2004 (ES) (5) (dále jen „italský režim podpor“ a „nařízení o dočasném obranném mechanismu“).
(3)
Dopisy ze dne 31. července 2007, 31. srpna 2007, 7. září 2007, 12. listopadu 2007 a 25. ledna 2008 poskytla Itálie Komisi doplňující informace týkající se zmíněných oznámení.
(4)
Dopisem ze dne 16. dubna 2008 Komise italským orgánům sdělila rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) (6) ve vztahu k oznámeným žádostem o prodloužení dodacích lhůt. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (7). Zúčastněné strany byly vyzvány, aby se vyjádřily k tomuto záměru.
(5)
Itálie zaslala své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dopisem datovaným dne 16. června 2008, zaevidovaným dne 17. června 2008. Komise obdržela připomínky od společnosti De Poli dopisem datovaným rovněž dne 16. června 2008, zaevidovaným dne 17. června 2008. Itálie zaslala doplňující informace dopisem ze dne 30. června 2008, zaevidovaným stejného dne, a dopisem ze dne 29. října 2008, zaevidovaným dne 3. listopadu 2008.
(6)
Dopisem ze dne 15. července 2008, zaevidovaným dne 22. července 2008, Itálie zažádala o druhé prodloužení dodací lhůty dvou plavidel, totiž: do 30. září 2008 pro plavidlo C 242 a do 30. září 2008 pro plavidlo C 244.
(7)
Dopisem ze dne 20. ledna 2009, zaevidovaným dne 22. ledna 2009, Itálie zažádala o třetí prodloužení dodací lhůty, totiž do 31. prosince 2008 pro plavidlo C 242 a do 28. února 2009 pro plavidlo C 243. Dopisem ze dne 14. dubna 2009, zaevidovaným dne 15. dubna 2009, Itálie zažádala o poslední (čtvrté) prodloužení dodací lhůty, totiž do 30. června 2009 pro plavidlo C 242, do 30. září 2009 pro plavidla C 243 a do 30. listopadu 2009 pro plavidlo C 244.
(8)
Dopisem ze dne 8. května 2009, zaevidovaným stejného dne, Komise Itálii požádala o doplňující informace, urgované dopisem ze dne 12. června 2009. Itálie odpověděla dopisem ze dne 23. září 2009 (8), v němž Komisi pouze sdělila, že v případě společnosti De Poli bylo zahájeno vyrovnací řízení (9).
(9)
Dopisem ze dne 28. ledna 2010, zaevidovaným dne 1. února 2010, Itálie formálně stáhla žádosti o prodloužení podané pro plavidla C 242 a C 243 (10).
(10)
Prostřednictvím elektronické pošty dne 2. března 2010 Komise Itálii požádala o objasnění stavu oznámení týkajících se plavidel C 241 a C 244.
(11)
Prostřednictvím elektronické pošty dne 10. června 2010, zaevidované dne 17. června 2010, Itálie Komisi sdělila, že plavidlo C 241 bylo zhotoveno dne 31. srpna 2008 a dodáno dne 3. listopadu 2008 a že oznámení žádosti o prodloužení dodací lhůty pro jmenované plavidlo bylo zachováno.
(12)
Dopisem ze dne 16. června 2010, zaevidovaným dne 28. června 2010, Itálie formálně stáhla žádosti o prodloužení týkající se plavidla C 244.
II. SOUVISLOSTI
(13)
Dále uvedené skutečnosti se týkají pouze plavidla C 241, neboť Itálie stáhla žádosti o prodloužení pro plavidla C 242, C 243 a C 244.
(14)
Společnost De Poli je italskou loděnicí, která sídlí ve městě Pellestrina (Benátky) a od devadesátých let se specializuje na výrobu chemických tankerů a tankerů. V roce 2007 loděnice čítala 320 zaměstnanců, včetně subdodavatelů, a její roční obrat činil 70 milionů EUR. Dne 11. února 2010 příslušný italský soudce povolil vyrovnací řízení týkající se loděnice (11).
(15)
Dne 28. ledna 2005 si společnost Arcotur S.r.l. u společnosti De Poli objednala zhotovení plavidla C 241. Podle smlouvy má tanker na chemikálie C 241 tyto technické specifikace: celková délka 125 metrů, šířka mezi vnějšími hranami žeber 19 metrů, hrubá nosnost 7 300 tun a rychlost o výkonu odpovídajícímu 85 % trvalého maximálního výkonu 15 uzlů. Prodejní smlouva stanovila dodání plavidla C 241 zadavateli Arcotur S.r.l. do 31. prosince 2007 za celkovou cenu 30 milionů EUR.
(16)
Dne 26. května 2006 loděnice objednala u jednoho dodavatele (dále jen „dodavatel“) lodní převodovku. Tato objednávka, kterou dodavatel potvrdil, měla být vyřízena dne 3. září 2007. Dle informací poskytnutých společností De Poli je převodovka pro plavidlo C 241 specifickým modelem s ojedinělými vlastnostmi, který se v mnoha technických aspektech liší od standardního modelu vyráběného stejným dodavatelem.
(17)
Dne 6. července 2006 společnost Arcoin S.p.A. (dříve Arcotur S.r.l.) a společnost De Poli upravily smlouvu podepsanou dne 28. ledna 2005 následujícími změnami v objednávce plavidla C 241: celková délka 112 metrů, šířka mezi vnějšími hranami žeber 16,8 metru, hrubá nosnost 5 300 tun a snížení ceny na 23 milionů EUR.
(18)
Dne 20. července 2006 společnost Arcoin S.p.A. postoupila zakázku na stavbu plavidla C 241 společnosti Elbana di Navigazione S.p.A.
(19)
V dohodnutý den splatnosti, dne 3. září 2007, nebyla převodovka objednaná dne 26. května 2006 hotova. Dopisem ze dne 23. října 2007 dodavatel společnosti De Poli sdělil, že z důvodu nedostatku surovin na trhu a následného opoždění dodávek ze strany subdodavatelů převodovka nemůže být dodána včas. Dne 18. ledna 2008 dodavatel potvrdil, že datum dodání převodovky bylo přeloženo na únor 2008 se šestiměsíčním zpožděním vůči původnímu datu dodání.
(20)
Italské orgány proto požádaly o prodloužení dodací lhůty plavidla C 241 až do 31. srpna 2008, tedy o prodloužení o osm měsíců od konce smluvní lhůty pro dodání plavidla (31. prosince 2007).
(21)
S ohledem na obdržené informace Komise nakonec shledala, že plavidlo C 241 bylo dodáno dne 3. listopadu 2008 (12).
III. PODPORA
(22)
Nařízení o dočasném obranném mechanismu (13) definuje dočasná a výjimečná opatření na podporu loděnic Unie činných v oblastech, které svého času utrpěly velkou ztrátu z důvodu nekalé korejské hospodářské soutěže (14).
(23)
Nařízení o dočasném obranném mechanismu považuje poskytnutí přímé pomoci až do 6 % hodnoty transakce před poskytnutím pomoci (15) na podporu smluv ke stavbě určitých kategorií obchodních plavidel (kontejnerových lodí, tankerů na chemikálie, ropných tankerů a tankerů na zemní plyn (16)) za slučitelné s vnitřním trhem za těchto podmínek: o smlouvu usilovala korejská loděnice nabízející nižší cenu (17), konečné znění smlouvy bylo uzavřeno před koncem použitelnosti samotného nařízení (31. března 2005) (18) a plavidlo bude dodáno do tří let ode dne podepsání konečné smlouvy (19).
(24)
Ustanovení čl. 2 odst. 4 nařízení o dočasném obranném mechanismu zmocňuje Komisi schválit poslední prodloužení tříleté dodací lhůty, „pokud to uzná za zdůvodněné technickou složitostí dotyčného projektu stavby lodi nebo prodleními způsobenými neočekávanými, podstatnými a zdůvodnitelnými narušeními pracovního programu loděnice v důsledku výjimečných okolností nepředvídatelných a neovlivnitelných tímto podnikem“.
(25)
V květnu 2004 Komise na základě nařízení o dočasném obranném mechanismu schválila italský režim podpor loděnicím (20), který stanoví podmínky, jež odpovídají podmínkám uvedeným ve shora citovaném nařízení. Italský režim podpor stanoví zejména přiznání podpory až do 6 % smluvní hodnoty před poskytnutím podpory na výrobu plavidel dodaných do tří let ode dne podpisu konečné smlouvy a možnost prodloužení dodací lhůty ze strany Komise, pouze „pokud to uzná za zdůvodněné technickou složitostí dotyčného projektu stavby lodi nebo prodleními způsobenými neočekávanými, podstatnými a zdůvodnitelnými narušeními pracovního programu loděnice v důsledku výjimečných okolností nepředvídatelných a neovlivnitelných tímto podnikem“ (odstavec 29 italského režimu pomoci).
(26)
Dne 31. ledna 2005 předložila loděnice De Poli italským orgánům žádost o poskytnutí příspěvku podle právě citovaného režimu na stavbu plavidla C 241 ve výši 1,3 milionu EUR.
(27)
Dne 25. ledna 2008 společnost De Poli požádala, aby datum dodání plavidla C 241 bylo přeloženo z 31. prosince 2007 na 31. srpen 2008.
(28)
Italské orgány potvrdily, že pomoc nebyla vyplacena, a zdůraznily, že v důsledku rozhodnutí ze dne 21. října 2008 (21), ve kterém Komise shledala další přidělení prostředků ve výši 10 milionů EUR na pokrytí italského režimu podpor jako nepřípustné, v současnosti nedisponují dostatečnými prostředky na vyplacení takové pomoci.
IV. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(29)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise pochybuje, že okolnosti, které podle italských orgánů a společnosti De Poli ospravedlňují pozdní dodání plavidla C 241 (jakož i plavidel C 242, C 243 a C 244, která nejsou předmětem stávajícího posouzení), lze kvalifikovat jako „prodlení způsobená neočekávanými, podstatnými a zdůvodnitelnými narušeními pracovního programu loděnice v důsledku výjimečných okolností nepředvídatelných a neovlivnitelných tímto podnikem“ ve smyslu odstavce 29 italského režimu podpor.
(30)
Ačkoli se pochybnosti týkají všech čtyř plavidel (C 241, C 242, C 243 a C 244), pochybnosti vyjádřené v rozhodnutí o zahájení řízení stále platí pro posouzení pouze jednoho plavidla C 241.
(31)
Ve svém rozhodnutí se Komise především táže, zda jsou smlouvy uzavřené se společností Arcoin S.p.A. konečné, či zda pro společnost De Poli nepředstavují pouze způsob, jak si zajistit dodržení dodací lhůty k získání podpor a konečné zákazníky hledat pouze později.
(32)
Komise si dále klade otázku, zda samo převedení obchodních smluv mezi majiteli lodí nebylo jednou z příčin zdržení dodávky.
(33)
Dále má Komise dojem, že společnost De Poli přijala objednávky nad rámec jejích vlastních výrobních možností, neboť loděnice v období 2005-2008 plánovala stavbu osmnácti lodí, z nichž jedna polovina měla být zhotovena ve dvou hlavních přístavech a druhá v menší loděnici.
(34)
Nakonec Komise zpochybňuje tvrzení italských orgánů, že se údajná zdržení dodávek nezbytných komponent ve skutečnosti nedala předvídat, a má za to, že se jednalo o běžná obchodní rizika, se kterými plán výroby odpovědné loděnice musí počítat. Komise je toho názoru, že příliš pozdní objednávkou některých lodních komponent mohla společnost De Poli zvýšit riziko zpoždění dodávek.
(35)
Pokud jde o plavidlo C 241, italské orgány se v připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 16. června 2008 domnívají, že společnost De Poli disponovala potencionální výrobní kapacitou potřebnou k dodání plavidel během 36 měsíců ode dne uzavření kupní smlouvy. Zdržení bylo způsobeno pouze opožděným dodáním převodovky ze strany dodavatele, což je skutečnost, kterou Itálie hodnotí ve smyslu odstavce 29 italského režimu podpor jako vážnou a výjimečnou okolnost nepředvídatelnou a neovlivnitelnou tímto podnikem.
(36)
V připomínkách zaslaných ve stejný den společnost De Poli tvrdí, že ke zpochybnění účinnosti smlouvy původně uzavřené dne 28. ledna 2005 nedostačuje skutečnost, že v čele loděnice a společnosti Arcoin S.p.A. stojí členové rodiny De Poli. Toto tvrzení má podporu italských orgánů, které zdůrazňují, že v okamžiku uzavření smlouvy pro plavidlo C 241 mezi loděnicí a společností Arcoin S.p.A. neexistovaly přímé vazby na podnikové úrovni (k čemuž ještě přistupuje skutečnost, že společnost Arcoin S.p.A. je ve vlastnictví členů rodiny De Poli, kteří nejsou plně totožní s akcionáři společnosti De Poli).
(37)
K tomu společnost De Poli poznamenává, že ve světě majitelů lodí se nezřídka objednávají plavidla ještě během výroby nebo ta, která pak na trhu podstupují konečné úpravy.
(38)
Pokud jde o rozvrh prací u plavidla C 241, společnost De Poli upozorňuje, že z důvodu náročnosti stavby lodí uplyne od okamžiku uzavření zakázky do začátku prací zpravidla několik měsíců. Dle loděnice je běžné, že v období mezi podpisem smlouvy a skutečným začátkem prací je loděnice zaměstnána přípravou zahájení výroby, k níž patří stanovení prováděcího projektu a vyjednávání s různými dodavateli.
(39)
Podle původního rozvrhu prací, který společnost De Poli předložila italským orgánům (22), stavba plavidla C 241 měla být zahájena během prvního čtvrtletí roku 2006 a jeho dodání se předpokládalo v druhé polovině roku 2007. Podle pozměněného rozvrhu prací měly práce na plavidle C 241 začít dne 28. září 2006 (v jižním přístavu, což je jeden z přístavů loděnice).
(40)
Dodání převodovky je podle společnosti De Poli důležitou etapou v průběhu stavby lodi, na kterou následuje smontování převodovky s motorem, upevnění lodního šroubu a dokončení trupu plavidla. Různé druhy montáží a přípravy/stavby je možno provést až po instalaci převodovky. Společnost De Poli tvrdí, že komponenty jako převodovka se zpravidla neobjednávají předem, aby se tak zabránilo nákladům na skladování a předchozím platbám, a dále zdůrazňuje, že dodavatel, na kterého se loděnice obrátila, je v této oblasti předním výrobcem s bohatou zkušeností, a proto neexistoval důvod se domnívat, že by převodovka nebyla dodána včas.
(41)
Společnost De Poli tvrdí, že byla schopna dodat včas osmnáct lodí objednaných během let 2005-2008, neboť zatímco jejich hrubá hmotnost obnášela 10 000 tun ročně, disponovala loděnice v minulosti kapacitou převyšující 12 000 tun ročně. Loděnice dále tvrdí, že devět z osmnácti lodí objednaných ve zmíněném období bylo menších rozměrů (20 metrů celkové délky a 25 tun hrubé váhy), kdežto pouze zbylých devět mělo stejnou velikost jako plavidlo C 241. To podle společnosti De Poli dokazuje, že kapacita loděnice dostačovala ke splnění všech uzavřených objednávek v rámci stanovených lhůt a že loděnice na sebe nebrala závazky překračující výrobní kapacitu společnosti De Poli.
(42)
Společnost De Poli nakonec připomíná, že v různých případech (rovněž v případě společnosti De Poli) Komise vyhověla žádostem o prodloužení dodací lhůty z důvodů opožděného dodání nezbytných komponent.
VI. POSOUZENÍ
(43)
Vzhledem k formálnímu stažení oznámení žádosti o prodloužení dodací lhůty plavidel C 242, C 243 a C 244 a vzhledem k tomu, že nebyly poskytnuty žádné finanční prostředky je postup formálního zkoumání žádostí vznesených z italské strany ve prospěch tří shora uvedených plavidel napříště bezpředmětný a bude uzavřen bez dalšího hodnocení.
(44)
Předkládané posouzení se tak týká pouze plavidla C 241 a na plavidla C 242, C 243 a C 244 odkazuje, pouze pokud je to nutné pro účely samotného posouzení.
(45)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU určuje tudíž kumulativní podmínky, za kterých se určité vnitrostátní opatření stává státní podporou: opatření skýtá selektivní výhody, odčerpává státní zdroje, má negativní účinky na hospodářskou soutěž a negativně působí na obchod mezi členskými státy.
(46)
Opatření, které Itálie hodlá uskutečnit ve prospěch společnosti De Poli na podporu stavby plavidla C 241 spočívající ve finančním příspěvku až do 6 % (zhruba 1,3 milionu EUR) smluvní hodnoty před poskytnutím podpory, je nepopíratelně státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Opatření je financováno italským státem. Finanční prostředky určené na pokrytí nákladů, které během stavby lodi nese zpravidla loděnice, zvýhodňují společnost De Poli. Opatření je selektivní, jelikož je zamýšleno výlučně ve prospěch společnosti De Poli, narušuje hospodářskou soutěž na evropském trhu pro stavbu lodí a má dopad na obchod mezi členskými státy.
(47)
Zkoumaný případ obsahuje dva aspekty, které Komisi daly důvod k pochybnostem, zda je podpora ve prospěch společnosti De Poli slučitelná s vnitřním trhem. Italský režim podpor na jedné straně v odstavci 29 stanoví, že podporu je možno poskytnout ve prospěch plavidel dodaných do tří let ode dne podepsání konečné smlouvy, a na druhé straně v odstavci 33 stanoví, že konečné smlouvy musí být uzavřeny před dnem ukončení použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, tedy před 31. březnem 2005.
(48)
Pokud jde o tento poslední bod, italské orgány vysvětlily, že postoupení smluv mezi majiteli lodí, ke kterému došlo po skončení použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, nelze vykládat tak, že původní smlouva na plavidlo C 241 podepsaná dne 28. ledna 2005 nepředstavuje „konečnou smlouvu“ ve smyslu odstavce 29 italského režimu podpor.
(49)
Komise uznává, že postoupení smlouvy třetí straně je podle všeho běžnou praxí v loďařském průmyslu. Ve svém předchozím rozhodnutí (23) týkajícím se rovněž prodloužení tříleté dodací lhůty dvou plavidel dospěla Komise například k závěru, že i přes postoupení smluv je možno první smlouvu považovat za smlouvu konečnou, neboť druh výrobku zůstal stejný a nový vlastník vystřídal předchozího s jeho právy a povinnostmi. V citovaném případě proto Komise usoudila, že změna ve vlastnictví sama o sobě nemění povahu smluv a spolu s ní podmínky k získání podpor.
(50)
Rovněž v právě zkoumaném případě neznamenalo postoupení smlouvy mezi majiteli lodí změny v druhu výrobku nebo povaze smlouvy a nový vlastník v podstatě jen vystřídal původní smluvní stranu s jejími právy a povinnostmi. V tomto smyslu má Komise za to, že původní smlouva je smlouvou konečnou, a proto považuje podpory v rámci italského režimu podpor za přijatelné.
(51)
Vzhledem k pochybnostem vzneseným ohledně podmínek prodloužení tříleté dodací lhůty italský režim podpor stanoví, že Komise má možnost povolit takové prodloužení, pokud to uzná za zdůvodněné „technickou složitostí dotyčného projektu stavby lodi nebo prodleními způsobenými neočekávanými, podstatnými a zdůvodnitelnými narušeními pracovního programu loděnice v důsledku výjimečných okolností nepředvídatelných a neovlivnitelných tímto podnikem“.
(52)
Komise proto musí posoudit, zda italské orgány dostatečně prokázaly, že prodlení, ke kterým došlo u dodávky plavidla C 241, splňují podmínky pro prodloužení dodací lhůty, jak je stanoví italský režim podpor.
(53)
Před posouzením informací poskytnutých italskou stranou Komise předběžně poznamenává, že Tribunál Evropské unie ve svém rozhodnutí Astilleros Zamacona ze dne 16. března 2000 (24) stanovil, že „uvedené ustanovení [týkající se mimořádných okolností], které počítá se systémem odchylným od zásad uvedených v prvním pododstavci stejného ustanovení [tříletá lhůta], je třeba vykládat restriktivně“. Podle tribunálu ve výroku použitý výraz „mimořádné okolnosti“ vyjadřuje úmysl evropského zákonodárce vyhradit jeho aplikaci na velmi specifické situace. Tribunál proto usoudil, že zúčastněný členský stát musí dokázat, že údajné mimořádné okolnosti způsobily narušení pracovního plánu loděnice a opoždění dodávky lodi, a to tím, že prokáže příčinnou souvislost mezi těmito dvěma událostmi.
(54)
Italské orgány tvrdí, že opoždění dodávky plavidla C 241 bylo zapříčiněno zpožděným dodáním převodovky (šest měsíců) a následným skluzem montážních prací o jeden měsíc. Komise upozorňuje, že toto je jediný důvod uplatněný Itálií ke zdůvodnění zpoždění, a zdůrazňuje, že žádost o prodloužení neuvádí ke svému zdůvodnění nové specifikace vyplývající z postoupení smlouvy.
(55)
Podle praxe Komise (25) podmínka stanovující, které okolnosti je třeba považovat za „mimořádné“, vylučuje běžné či více méně normální situace, s nimiž by měl pracovní plán loděnice přiměřeným způsobem počítat. Za mimořádná je možno považovat dlouhá zdržení dodávek nezbytných komponent, ale kratší zpoždění se za mimořádná nutně nepovažují, ať již jsou plány na stavbu lodí jakkoli dlouhé a náročné. Komise ve smyslu restriktivního výkladu platného pro takovou výjimku pozorně posoudí eventuální náznaky toho, že loděnice měla možnost předjímat, vyhnout se nebo alespoň minimalizovat zpoždění s odkazem např. na harmonogram objednávek vzhledem k danému pracovnímu plánu. Podmínka nepředvídatelnosti události totiž vylučuje jakýkoli faktor, který může být zúčastněnými stranami předvídán.
(56)
Komise uznává možnou existenci příčinné souvislosti mezi opožděnou dodávkou nezbytných komponent pro stavbu lodi a žádostí o prodloužení její dodací lhůty (26). Ve specifické situaci zkoumaného případu Komise nicméně zásadně zpochybňuje existenci údajných mimořádných a nepředvídatelných okolností: v tomto případě se nezdá, že by existovaly skutečnosti vedoucí nutně k závěru, že způsobené zdržení splňuje podmínky uvedené v odstavci 29 italského režimu podpor.
(57)
Jak již bylo zmíněno, uznala Komise v minulosti možnost považovat dlouhá zdržení dodávek nezbytných komponent za mimořádná. Žádost o prodloužení je však třeba vždy posuzovat ve světle specifických okolností každého případu. Jelikož se společnost De Poli potýkala se stejným druhem problémů při různých příležitostech (nejen protože společnost De Poli již v minulosti podávala podobné žádosti o prodloužení (27), ale i proto, že ostatní tři smlouvy uzavřené ve stejný den jako smlouva o stavbě plavidla C 241 byly předmětem opakovaných žádostí o prodloužení, viz body 1, 6 a 7), je Komise toho názoru, že shora uvedená zdržení nelze považovat za opravdu mimořádná. Jimi způsobená opakovaná narušení nelze považovat za zcela nepředvídatelná.
(58)
Právě ve světle těchto posledních narušení se zdá, že společnost De Poli nepostupovala při plánování výroby rozvážně.
(59)
Původní pracovní plán stanovil, že plavidlo C 241 bude vzato do výroby v prvním čtvrtletí roku 2006 a bude dodáno v druhé polovině roku 2007, tedy v časovém horizontu výroby rozvrženém na období mezi 15 a 24 měsíci.
(60)
Podle pozměněného pracovního plánu měla být výroba naopak zahájena až dne 28. září 2006 a loď dodána dne 30. prosince 2007, tedy pouhý jeden měsíc před koncem dodací lhůty dne 28. ledna 2008. Takto pozměněný pracovní plán počítal s časovým horizontem pouhých patnácti měsíců pro stavbu lodi v souladu se smlouvou. Podle informací poskytnutých italskými orgány se pro stavbu lodí totožných nebo dokonce menších parametrů ve stejném jižním přístavu (C 229 a C 240) počítalo s 22 resp. 20 měsíci od spuštění výroby do dodání lodi.
(61)
Skutečnost, že výroba měla být zahájena až dne 28. září 2006 a loď dodána dne 30. prosince 2007, tedy pouhý jeden měsíc před koncem dodací lhůty dne 28. ledna 2008, neponechávala žádný volný prostor pro možná zdržení výrobního procesu tam, kde se loděnice již v minulosti potýkala se zpožděními zapříčiněnými jak dodáním komponent, tak výrobním procesem samým, jak lze vyčíst z jiných prodloužení dodacích lhůt vyžádaných společností De Poli.
(62)
Období zvýšené poptávky (italské orgány poskytly důkazy o tom, že mezi roky 2003 a 2005 se objednávky vznětových motorů zvýšily o 60 %) vede k domnění, že objednávky nezbytných komponent, jako jsou převodovky, a příslušná data dohodnutých dodávek měly být stanoveny s přiměřeným předstihem. Tvrzení společnosti De Poli, že se nejedná o opětovnou praxi, nestačí k závěru, že loděnice jednala obhajitelným způsobem a podnikla přiměřené kroky k tomu, aby se vyvarovala nebo zmenšila zpoždění, zvláště když se vezme v úvahu zvýšená poptávka a zpoždění, k nimž docházelo již v minulosti.
(63)
Komise naopak poznamenává, že převodovka byla objednána dne 26. května 2006 s dodací lhůtou v září 2007, čímž byl ponechán úzký, ne-li žádný volný prostor pro případná zdržení, když dodací lhůta plavidla C 241 končila ke dni 31. prosince 2007. Společnost De Poli sama zmiňuje, že množství práce po dodání převodovky je značné (viz bod 39), což jak se zdá potvrzuje, že plánování ze strany loděnice mělo počítat s určitým prostorem pro zpoždění dodání nezbytných lodních komponent.
(64)
Co se týče pochybností vznesených Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení týkajících se skutečnosti, že postoupení zakázky novému vlastníku by samo o sobě mohlo představovat příčinu zpoždění, Komise zejména poznamenává, že postoupení zakázky společností Arcoin S.p.A. společnosti Elbana Navigazione S.p.A. se uskutečnilo až 20. července 2006, tedy několik měsíců od původního data spuštění prací (první čtvrtletí roku 2006). Ve zkoumaném případě proto nelze vyloučit, že postoupení zakázky mezi vlastníky lodí nebylo samo o sobě příčinou zpožděného spuštění výroby a následného dodání plavidla, zejména když se vezme v úvahu, že postoupení zakázky jinému vlastníku lodi mělo za následek některé změny specifických parametrů plavidla.
(65)
Na závěr Komise ve smyslu restriktivního výkladu platného pro výjimečné žádosti o prodloužení shledává, že italské orgány nebyly schopny koherentním způsobem ospravedlnit, proč se nedalo vyhnout uvedeným okolnostem nebo proč se za pomoci rozvážného plánování a správy objednávek nedalo význačně zamezit negativním dopadům těchto okolností. S tímto vědomím Komise soudí, že uvedené okolnosti na podporu žádosti o prodloužení nelze považovat za mimořádné a nepředvídatelné, neboť zpoždění dodávky plavidla C 241 nebylo neočekávané či obhajitelné podle odstavce 29 italského režimu podpor.
(66)
Italské orgány sice oznámily žádost o prodloužení dodací lhůty plavidla C 241 o osm měsíců ze dne 31. prosince 2007 na 31. srpna 2008, ale určité ospravedlnění poskytly jen pro sedm z uvedených osmi měsíců.
(67)
Na rozdíl od předchozích žádostí o prodloužení týkajících se lodí, které společnost De Poli měla postavit (28), je ve zkoumaném případě délka prodloužení požadovaná italskými orgány delší než zpoždění, které orgány samy uvedly jako jediný důvod (opožděné dodání převodovky); proto nelze tvrdit, že byla prokázána příčinná souvislost mezi původním zpožděním žádosti o prodloužení a opožděným dodáním nezbytných komponent.
(68)
K dodávce lodi společností De Poli došlo ve skutečnosti až dne 3. listopadu 2008. Jinými slovy zpoždění nebylo jen delší než to, které by se dalo přičíst faktorům uvedeným jako jeho důvod, ale přesáhlo dokonce i lhůtu žádaného prodloužení. Itálie neposkytla žádné vysvětlení dvouměsíčního opoždění dodávky lodi a Komise neobdržela žádnou žádost o prodloužení o tyto dva měsíce.
(69)
Z toho plyne, že i přes obhajitelnost počátečního zdržení a navzdory skutečnosti, že by Komise žádost o prodloužení povolila, by podpory pro stavbu plavidla C 241 nebyly v rámci italského režimu podpor přípustné, neboť by nebyla dodržena ani prodloužená lhůta.
VII. ZÁVĚR
(70)
Co se týče plavidel C 242, C 243 a C 244, vzhledem k formálnímu stažení oznámení žádosti o prodloužení dodací lhůty z italské strany a vzhledem k tomu, že nebyly poskytnuty žádné finanční prostředky je postup formálního zkoumání bezpředmětný a bude uzavřen jako takový.
(71)
Co se týče plavidla C 241, z provedeného posouzení vyplynulo, že nebyly prokázány podmínky požadované pro povolení prodloužení tříleté dodací lhůty, a že ke skutečnému dodání plavidla došlo v každém případě až po lhůtě, která by byla stanovena v případě schválení žádaného prodloužení. Podpory v rámci italského režimu podpor N 59/04, který se opírá o nařízení o dočasném obranném mechanismu, nejsou proto pro stavbu plavidla C 241 přípustné.
(72)
Navrácení podpory není poté, co italské orgány potvrdily, že společnosti De Poli podpora vyplacena nebyla, nutné.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Itálie hodlá poskytnout ve prospěch společnosti De Poli, totiž prodloužení tříleté dodací lhůty plavidla C 241 v rámci italského režimu podpor N 59/04, který se opírá o nařízení o dočasném obranném mechanismu, není slučitelná s vnitřním trhem.
Uvedená podpora tudíž nemůže být poskytnuta.
Článek 2
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informuje Itálie Komisi o přijetí příslušných opatření k jeho naplnění.
Článek 3
Co se týče plavidel C 242, C 243 a C 244, vzhledem k formálnímu stažení oznámení žádosti o prodloužení dodací lhůty z italské strany je postup formálního zkoumání bezpředmětný a bude uzavřen jako takový.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 27. října 2010.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 27 ottobre 2010
relativa all’aiuto di Stato n. C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 e N 70/08) al quale l'Italia intende dare esecuzione a favore dell'impresa Cantiere Navale De Poli
[notificata con il numero C(2010) 7253]
(Il testo in lingua italiana è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2013/197/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 108, paragrafo 2, primo comma,
visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l'articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni conformemente a dette disposizioni (1) e viste le osservazioni trasmesse,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettere del 6 giugno 2007, del 24 settembre 2007 e del 6 febbraio 2008, l'Italia ha notificato le richieste di proroga del termine triennale per la consegna di quattro navi chemichiere (denominate C 241, C 242, C 243 e C 244) che dovevano essere costruite dal Cantiere Navale De Poli (in appresso "De Poli" o "il cantiere") (2). In particolare, l'Italia ha chiesto una proroga del termine di consegna di 8 mesi per la nave C 241, di 6 mesi per la nave C 242, di 9 mesi per la nave C 243 e di 10 mesi per la nave C 244.
(2)
Le notifiche si riferivano ad aiuti concessi dall'Italia a De Poli a titolo del regime nazionale di aiuti N 59/2004, approvato dalla Commissione il 19 maggio 2004 (3) sulla base del regolamento (CE) n. 1177/2002 del Consiglio, del 27 giugno 2002, relativo ad un meccanismo difensivo temporaneo per la costruzione navale (4), modificato dal regolamento (CE) n. 502/2004 del Consiglio (5) (in appresso rispettivamente "il regime italiano" e "il regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo").
(3)
Con lettere del 31 luglio 2007, del 31 agosto 2007, del 7 settembre 2007, del 12 novembre 2007 e del 25 gennaio 2008, l'Italia ha fornito alla Commissione informazioni aggiuntive relative alle notifiche.
(4)
Con lettera del 16 aprile 2008, la Commissione ha comunicato alle autorità italiane la decisione di avviare il procedimento di cui all'articolo 108, paragrafo 2, del trattato sul funzionamento dell'Unione europea (TFUE) (6) in relazione alle richieste di proroga notificate. La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (7). Le parti interessate sono state invitate ad esprimersi in proposito.
(5)
L'Italia ha presentato osservazioni sulla decisione di avvio del procedimento con lettera datata 16 giugno 2008, protocollata il 17 giugno 2008. La Commissione ha ricevuto le osservazioni di De Poli con lettera anch'essa datata 16 giugno 2008, protocollata il 17 giugno 2008. L'Italia ha presentato informazioni aggiuntive con lettera datata 30 giugno 2008, protocollata il medesimo giorno, e con lettera datata 29 ottobre 2008, protocollata il 3 novembre 2008.
(6)
Con lettera del 15 luglio 2008, protocollata il 22 luglio 2008, l'Italia ha chiesto una seconda proroga del termine per la consegna di due delle navi, ossia: fino al 30 settembre 2008 per la nave C 242 e fino al 30 settembre 2008 per la nave C 244.
(7)
Con lettera del 20 gennaio 2009, protocollata il 22 gennaio 2009, l'Italia ha chiesto una terza proroga dei termini della consegna, ossia fino al 31 dicembre 2008 per la nave C 242 e fino al 28 febbraio 2009 per la nave C 243. Con lettera del 14 aprile 2009, protocollata il 15 aprile 2009, l'Italia ha chiesto un'ulteriore (quarta) proroga dei termini della consegna, ossia fino al 30 giugno 2009 per la nave C 242, fino al 30 settembre 2009 per la nave C 243 e fino al 30 novembre 2009 per la nave C 244.
(8)
Con lettera datata 8 maggio 2009, protocollata il medesimo giorno, la Commissione ha chiesto all'Italia informazioni aggiuntive, sollecitate con lettera datata 12 giugno 2009. L'Italia ha risposto con lettera del 23 settembre 2009 (8) limitandosi ad informare la Commissione che De Poli era stata ammessa al concordato preventivo (9).
(9)
Con lettera del 28 gennaio 2010, protocollata il 1o febbraio 2010, l'Italia ha formalmente ritirato le richieste di proroga presentate per le navi C 242 e C 243 (10).
(10)
Mediante messaggio di posta elettronica del 2 marzo 2010, la Commissione ha chiesto all'Italia di chiarire lo stato delle notifiche relative alle navi C 241 e C 244.
(11)
Mediante messaggio di posta elettronica del 10 giugno 2010, protocollato il 17 giugno 2010, l'Italia ha informato la Commissione che la nave C 241 era stata completata il 31 agosto 2008 e consegnata il 3 novembre 2008 e che la notifica della richiesta di proroga per la consegna di tale nave era mantenuta.
(12)
Con lettera del 16 giugno 2010, protocollata il 28 giugno 2010, l'Italia ha formalmente ritirato le richieste di proroga riguardante la nave C 244.
II. CONTESTO
(13)
I fatti esposti in appresso riguardano unicamente la nave C 241, dal momento che l'Italia ha ritirato le richieste di proroga per le navi C 242, C 243 e C 244.
(14)
De Poli è un cantiere navale italiano situato a Pellestrina (Venezia), specializzato dagli anni '90 nella costruzione di navi adibite al trasporto di prodotti chimici e navi cisterna. Nel 2007 il cantiere contava 320 addetti, compresi i subfornitori, e realizzava un fatturato annuo pari a 70 milioni di euro. L'11 febbraio 2010 il giudice italiano competente ha omologato il concordato preventivo relativo al cantiere (11).
(15)
Il 28 gennaio 2005, Arcotur S.r.l. ha commissionato a De Poli la costruzione della nave C 241. Conformemente al contratto, la chemichiera C 241 presenta le seguenti specifiche tecniche: lunghezza fuori tutto 125 metri; larghezza fuori ossatura 19 metri; portata lorda 7 300 tonnellate circa e velocità ad una potenza pari all'85 % della potenza massima continuativa di 15 nodi. Il contratto di vendita prevedeva la consegna della nave C 241 all'acquirente Arcotur S.r.l. entro il 31 dicembre 2007, per un prezzo totale di 30 milioni di euro.
(16)
Il 26 maggio 2006, il cantiere navale ha ordinato ad un fornitore (in appresso "il fornitore") il riduttore per la nave, ordine che, confermato dal fornitore, doveva essere evaso il 3 settembre 2007. Stando alle informazioni fornite da De Poli, il riduttore per la nave C 241 è un modello specifico con caratteristiche uniche, diverso sotto vari aspetti tecnici dal modello standard prodotto dallo stesso fornitore.
(17)
Il 6 luglio 2006, Arcoin S.p.A. (ex Arcotur S.r.l.) e De Poli hanno modificato il contratto firmato il 28 gennaio 2005, apportando alla commessa per la nave C 241 le seguenti modifiche: lunghezza fuori tutto 112 metri; larghezza fuori ossatura 16,8 metri; portata lorda 5 300 tonnellate, con una riduzione del prezzo a 23 milioni di euro.
(18)
Il 20 luglio 2006 Arcoin S.p.A. ha ceduto il contratto per la costruzione della nave C 241 a Elbana di Navigazione S.p.A.
(19)
Il 3 settembre 2007, alla scadenza convenuta, il riduttore ordinato il 26 maggio 2006 non era pronto. Con lettera del 23 ottobre 2007, il fornitore informava infatti De Poli che, a causa di una carenza di materie prime sul mercato e del conseguente ritardo nella consegna da parte di subfornitori, il riduttore non poteva essere consegnato in tempo. Il fornitore confermava il 18 gennaio 2008 che la data per la consegna del riduttore era portata a febbraio 2008, con un ritardo di circa sei mesi rispetto alla scadenza iniziale.
(20)
Le autorità italiane hanno quindi chiesto una proroga del termine di consegna della C 241 fino al 31 agosto 2008, ovvero una proroga di otto mesi dalla scadenza contrattuale prevista per la consegna della nave (31 dicembre 2007).
(21)
Stando alle informazioni ricevute, la Commissione ha infine constatato che la nave C 241 è stata consegnata il 3 novembre 2008 (12).
III. L’AIUTO
(22)
Il regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo (13) definisce misure temporanee ed eccezionali finalizzate ad assistere i cantieri navali dell'Unione operanti nei segmenti che avevano subito all'epoca un grave pregiudizio a causa della concorrenza sleale coreana (14).
(23)
Il regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo considera compatibile con il mercato interno la concessione di aiuti diretti, fino al 6 % del valore prima dell'aiuto (15), a sostegno di contratti per la costruzione di particolari categorie di navi commerciali (navi portacontainer, chemichiere, navi cisterna e navi per trasporto di gas naturale liquefatto (16)) alle seguenti condizioni: che un cantiere navale coreano sia entrato in concorrenza per l'aggiudicazione del contratto offrendo un prezzo inferiore (17), che il contratto finale sia stato concluso prima della data di scadenza del regolamento stesso (31 marzo 2005) (18) e che la nave sia consegnata entro tre anni dalla data della firma del contratto definitivo (19).
(24)
L’articolo 2, paragrafo 4, del regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo dà facoltà alla Commissione di autorizzare una proroga del termine triennale ultimo di consegna "qualora ciò sia giustificato dalla complessità tecnica del progetto di costruzione navale in questione o da ritardi dovuti a perturbazioni inattese, gravi e documentate che si ripercuotano sul programma di lavoro di un cantiere, causate da circostanze eccezionali, imprevedibili ed esterne all'impresa".
(25)
A maggio 2004, la Commissione, basandosi sul regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo, ha approvato il regime italiano di aiuti ai cantieri navali (20), che prevede condizioni corrispondenti a quelle del succitato regolamento. In particolare, il regime italiano prevede la concessione di aiuti fino al 6 % del valore del contratto prima dell'aiuto a sostegno di navi consegnate entro tre anni dalla data della firma del contratto definitivo e la possibilità di proroga del termine ultimo da parte della Commissione solo "qualora ciò sia giustificato dalla complessità tecnica del progetto di costruzione navale in questione o da ritardi dovuti a perturbazioni inattese, gravi e documentate che si ripercuotano sul programma di lavoro di un cantiere, causate da circostanze eccezionali, imprevedibili ed esterne all'impresa" (paragrafo 29 del regime italiano).
(26)
Il 31 gennaio 2005, il cantiere De Poli ha presentato alle autorità italiane un'istanza per la concessione del contributo previsto dal suddetto regime relativamente alla costruzione della nave C 241, per un importo pari a 1,3 milioni di euro.
(27)
Il 25 gennaio 2008 De Poli ha chiesto che la data di consegna della nave C 241 fosse prorogata dal 31 dicembre 2007 al 31 agosto 2008.
(28)
Le autorità italiane hanno confermato che l'aiuto non è stato erogato e hanno fatto notare che, in forza della decisione del 21 ottobre 2008 (21), con la quale la Commissione ha ritenuto incompatibile l'ulteriore stanziamento di 10 milioni di euro a copertura del regime italiano, non vi sono attualmente fondi sufficienti per erogare tale aiuto.
IV. DECISIONE DI AVVIO DEL PROCEDIMENTO
(29)
Nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione dubita che le circostanze che, secondo le autorità italiane e De Poli, giustificherebbero la tardiva consegna della nave C 241 (così come delle navi C 242, C 243 e C 244, che non formano oggetto della presente valutazione) siano qualificabili come "ritardi dovuti a perturbazioni inattese, gravi e documentate che si ripercuotono sul programma di lavoro di un cantiere, causate da circostanze eccezionali, imprevedibili ed esterne all’impresa” ai sensi del paragrafo 29 del regime italiano.
(30)
Sebbene riguardino tutte e quattro le navi (C 241, C 242, C 243 e C 244), i dubbi espressi nella decisione di avvio del procedimento permangono tuttora per la valutazione relativa alla sola nave C 241.
(31)
Nella decisione, la Commissione si chiede in primo luogo se i contratti conclusi con Arcoin S.p.A. siano definitivi o se non rappresentino piuttosto un modo per De Poli di assicurarsi il rispetto del termine ultimo per l'ammissibilità degli aiuti e cercare solo in un secondo momento acquirenti definitivi.
(32)
In secondo luogo, la Commissione si pone il dubbio se il trasferimento dei contratti di vendita tra armatori non sia esso stesso una delle cause del ritardo nella consegna.
(33)
In terzo luogo, la Commissione ipotizza che De Poli abbia accettato ordini al di sopra della propria effettiva capacità di produzione, dal momento che nel periodo 2005-2008 il cantiere aveva in programmazione la costruzione di 18 navi, di cui metà da realizzare nei due scali principali e l'altra metà in una struttura minore.
(34)
Infine, la Commissione dubita che i presunti ritardi nella fornitura di componenti essenziali fossero realmente imprevedibili, come sostenuto dalle autorità italiane, e ipotizza che si sia invece trattato di normali rischi commerciali che il programma di lavoro di un cantiere scrupoloso dovrebbe tenere presente. La Commissione ritiene, in particolare, che De Poli abbia potuto aumentare il rischio di ritardo ordinando troppo tardi alcune componenti delle navi.
(35)
Per quanto riguarda la nave C 241, nelle osservazioni relative alla decisione di avvio del procedimento del 16 giugno 2008, le autorità italiane sostengono che De Poli avesse potenzialmente la capacità produttiva necessaria per consegnare le navi entro 36 mesi dalla data della stipula del contratto di vendita. Il ritardo sarebbe imputabile unicamente alla ritardata consegna del riduttore da parte del fornitore, fattore che l'Italia qualifica come grave, eccezionale, imprevedibile e esterno, ai sensi del paragrafo 29 del regime italiano.
(36)
Nelle osservazioni inviate la stessa data, De Poli sostiene che il fatto che il cantiere e Arcoin S.p.A. facciano capo a membri della famiglia De Poli non è sufficiente a mettere in dubbio l'effettività del contratto inizialmente stipulato il 28 gennaio 2005. L'argomentazione è sostenuta dalle autorità italiane, le quali fanno notare che, al momento della stipula del contratto per la nave C 241, non sussistevano nessi societari diretti tra il cantiere e Arcoin S.p.A. (se non il fatto che Arcoin S.p.A. fosse di proprietà di membri della famiglia De Poli non completamente coincidenti con gli azionisti di De Poli).
(37)
A tale riguardo, De Poli sostiene che nel mondo armatoriale non è raro che si commissionino navi che poi vengono cedute sul mercato a lavori ultimati o durante la costruzione.
(38)
Quanto alla programmazione dei lavori per la nave C 241, De Poli fa notare che, data la complessità dei progetti di costruzione navale, tra il momento della stipula dei contratti di costruzione e l'inizio dei lavori, intercorrono solito generalmente diversi mesi. Secondo il cantiere è pratica corrente che, nel lasso di tempo che intercorre tra la firma del contratto e l'effettivo inizio dei lavori, il cantiere svolga comunque attività propedeutiche all'avvio dei lavori, tra le quali la definizione del progetto esecutivo e le trattative con i diversi fornitori.
(39)
Stando alla programmazione iniziale dei lavori presentata da De Poli alle autorità italiane (22), la costruzione della nave C 241 doveva essere avviata nel primo trimestre del 2006 e la consegna era prevista per il secondo semestre del 2007. Tuttavia, in base al programma di lavoro modificato, i lavori per la C 241 sarebbero dovuti iniziare il 28 settembre 2006 (allo scalo sud, uno dei due scali del cantiere).
(40)
La consegna del riduttore è, secondo De Poli, una tappa essenziale del processo di costruzione della nave, cui segue l'assemblaggio del riduttore con il motore, il fissaggio dell'elica e il completamento dello scafo. Diverse operazioni di assemblaggio e preparazione/costruzione sarebbero realizzabili solo dopo l'installazione del riduttore. De Poli sostiene che componenti quali il riduttore non vengono di norma ordinati in anticipo per non incorrere in costi di magazzinaggio e pagamenti anticipati, e sottolinea infine che il fornitore cui si è rivolta è un'azienda leader nel settore, di comprovata esperienza, e che non vi fosse pertanto motivo di credere che il riduttore non sarebbe stato consegnato in tempo.
(41)
De Poli sostiene di aver sempre avuto la capacità di consegnare in tempo le 18 navi commissionate durante il periodo 2005-2008 dal momento che, mentre la portata lorda delle stesse ammontava a 10 000 tonnellate l'anno, il cantiere vantava storicamente una capacità superiore a 12 000 tonnellate l'anno. Il cantiere sostiene inoltre che nove delle 18 navi commissionate nel periodo in questione erano di piccole dimensioni (20 metri di lunghezza totale e 25 tonnellate di portata lorda), mentre soltanto le rimanenti nove erano dello stesso ordine di grandezza della C 241. Ciò dimostrerebbe, secondo De Poli, che la capacità del cantiere era tale da onorare tutte le commesse stipulate entro i termini definiti e che non erano stati assunti impegni superiori alla capacità produttiva di De Poli.
(42)
De Poli ricorda infine che in passato la Commissione ha autorizzato in diverse occasioni (anche nel caso della stessa De Poli) richieste di proroga del termine di consegna giustificate da consegne tardive di componenti essenziali.
VI. VALUTAZIONE
(43)
In via preliminare, alla luce del ritiro formale da parte italiana delle notifiche di richieste di proroga del termine di consegna delle navi C 242, C 243 e C 244, e in assenza di erogazione di fondi, il procedimento di indagine formale relativo alle richieste formulate dall'Italia in merito alle tre navi summenzionate è ormai privo di oggetto e verrà chiuso senza procedere ad ulteriori valutazioni.
(44)
La presente valutazione riguarda pertanto unicamente la nave C 241 e farà riferimento alle navi C 242, C 243 e C 244 soltanto per quanto rilevante ai fini della valutazione stessa.
(45)
In forza dell'articolo 107, paragrafo 1, del TFUE sono incompatibili con il mercato interno, nella misura in cui incidono sugli scambi tra gli Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza. L'articolo 107, paragrafo 1, del TFUE detta pertanto le condizioni cumulative perché una misura nazionale si qualifichi come aiuto di Stato: la misura conferisce un vantaggio selettivo, impiega risorse statali, genera effetti di distorsione della concorrenza e incide negativamente sugli scambi tra gli Stati membri.
(46)
La misura cui l'Italia intende dare esecuzione a favore di De Poli a sostegno della costruzione della nave C 241, consistente nel contributo finanziario fino al 6 % (1,3 milioni di euro circa) del valore del contratto prima dell'aiuto, è indiscutibilmente un aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 107, paragrafo 1, del TFUE. La misura è finanziata dallo Stato italiano. I fondi, destinati a coprire costi sostenuti di regola dal cantiere durante la costruzione della nave, conferiscono un vantaggio a De Poli. La misura è selettiva perché è intesa ad esclusivo beneficio di De Poli e, poiché ne favorisce la posizione rispetto ai concorrenti europei, è tale da falsare la concorrenza sul mercato europeo della costruzione navale e incidere sugli scambi tra gli Stati membri.
(47)
Il caso in esame presenta due aspetti che hanno spinto la Commissione a dubitare che l'aiuto a De Poli sia compatibile con il mercato interno. Da un lato, il regime italiano prevede, al paragrafo 29, che gli aiuti possano essere concessi a beneficio di navi consegnate entro tre anni dalla data della firma del contratto finale e, dall'altro, al paragrafo 33, che i contratti finali debbano essere stipulati prima della data di scadenza del regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo, ovvero il 31 marzo 2005.
(48)
Per quanto riguarda questo ultimo punto, le autorità italiane hanno spiegato che la cessione di contratti tra armatori successiva alla scadenza del regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo non può essere interpretata quale indice del fatto che il contratto originario della nave C 241, firmato il 28 gennaio 2005, non fosse il "contratto finale" ai sensi del paragrafo 29 del regime italiano.
(49)
La Commissione riconosce che la cessione di un contratto a terzi risulta a quanto pare una pratica comune nell'industria cantieristica. In una precedente decisione (23) riguardante anch'essa la proroga del termine triennale per la consegna di due navi, la Commissione ha ad esempio concluso che, seppur in presenza di cessione di contratti, il primo contratto poteva essere considerato quello finale dal momento che il tipo di prodotto rimaneva identico e il nuovo proprietario subentrava a quello precedente rilevandone diritti e obblighi. Nel caso citato la Commissione ha pertanto concluso che il trasferimento di proprietà di per sé lasciava invariata la natura dei contratti e con essa le condizioni di ammissibilità degli aiuti.
(50)
Anche nel caso in esame la cessione del contratto tra armatori non ha implicato modifiche al tipo di prodotto o alla natura del contratto e il nuovo proprietario è essenzialmente subentrato alla parte contraente originaria rilevandone diritti e obblighi. In tal senso, la Commissione ritiene che il contratto originale sia quello finale e considera pertanto ammissibili gli aiuti a titolo del regime italiano.
(51)
Quanto ai dubbi espressi circa le condizioni per la proroga del termine triennale di consegna, il regime italiano prevede che la Commissione ha facoltà di concedere una tale proroga ove ciò sia giustificato dalla "complessità tecnica del progetto di costruzione navale in questione o da ritardi dovuti a perturbazioni inattese, gravi e documentate che si ripercuotano sul programma di lavoro di un cantiere, causate da circostanze eccezionali, imprevedibili ed esterne all'impresa".
(52)
La Commissione è pertanto chiamata a valutare se le autorità italiane abbiano sufficientemente dimostrato che i ritardi verificatisi nella consegna della nave C 241 soddisfano le condizioni per la proroga del termine previste dal regime italiano.
(53)
Prima di procedere alla valutazione degli elementi forniti da parte italiana, la Commissione constata, in via preliminare, che nella sentenza Astilleros Zamacona del 16 marzo 2000 (24), il Tribunale dell'Unione europea ha stabilito che "tale disposizione [relativa alle circostanze eccezionali], che prevede un sistema derogatorio rispetto ai principi di cui al primo comma della stessa disposizione [il termine triennale], dovrebbe essere interpretata restrittivamente". Nel parere del Tribunale, la formulazione "circostanze eccezionali" presente nel dispositivo sta ad indicare l'intenzione del legislatore comunitario di riservarne l'applicazione a situazioni molto specifiche. Il Tribunale ha pertanto ritenuto che spettasse allo Stato membro interessato dimostrare che le supposte circostanze eccezionali avevano comportato una perturbazione tale da incidere sul programma di lavoro del cantiere e ritardare la consegna della nave, stabilendo un nesso causale tra questi due eventi.
(54)
Le autorità italiane sostengono che il ritardo nella consegna della nave C 241 è dovuto alla ritardata consegna del riduttore (6 mesi) e al conseguente slittamento di un mese delle operazioni di assemblaggio. La Commissione constata che questo è l'unico motivo addotto dall'Italia in merito al ritardo; in particolare, la richiesta di proroga non menziona come motivo le nuove specifiche derivanti dalla cessione del contratto.
(55)
Secondo la prassi della Commissione (25), la condizione secondo cui le circostanze devono essere "eccezionali" esclude eventi comuni o quanto meno normali di cui il programma di lavoro del cantiere dovrebbe tener ragionevolmente conto. Possono considerarsi eccezionali grandi ritardi nella consegna di componenti essenziali, ma ritardi minori non sono ritenuti necessariamente eccezionali, per quanto lunghi e complessi possano essere i progetti di costruzione navale. Inoltre, alla luce dell'interpretazione restrittiva che va data a tale eccezione, la Commissione valuta attentamente la presenza di eventuali elementi che indichino che il cantiere avrebbe potuto anticipare, evitare o quanto meno ridurre i ritardi, in riferimento ad esempio alla tempistica degli ordini rispetto al programma di lavoro interessato. La condizione di imprevedibilità dell'evento esclude infatti qualsiasi fattore che possa essere ragionevolmente previsto dalle parti.
(56)
La Commissione riconosce che è possibile che esista un nesso causale tra la ritardata consegna di componenti essenziali alla produzione della nave e la richiesta di prorogare il termine di consegna della stessa (26). Tuttavia, nella situazione specifica del caso in esame, la Commissione mette principalmente in discussione l'esistenza delle supposte circostanze eccezionali e imprevedibili: nella fattispecie non sembrano sussistere gli elementi necessari per concludere che il ritardo addotto risponda alle condizioni di cui al paragrafo 29 del regime italiano.
(57)
Come già detto, in passato la Commissione ha riconosciuto che possono considerarsi eccezionali grandi ritardi nella consegna di componenti essenziali. Una richiesta di proroga deve essere tuttavia sempre valutata alla luce delle circostanze specifiche di ciascun caso. Nella misura in cui De Poli è incorsa nello stesso genere di perturbazioni in diverse occasioni (non solo perché De Poli è già stata in passato promotrice di simili richieste di proroga (27), ma anche perché gli altri tre contratti conclusi lo stesso giorno di quello per la costruzione della nave C 241 sono stati oggetto di ripetute richieste di proroga, si vedano i punti 1, 6 e 7), la Commissione conclude che i suddetti ritardi non possano più ritenersi genuinamente eccezionali. Le perturbazioni che ne risultano, verificatesi in maniera ricorrente, non possono essere ritenute pienamente imprevedibili.
(58)
È proprio alla luce di queste ultime perturbazioni che De Poli non sembra aver agito in modo scrupoloso nel programmare la produzione.
(59)
Il programma di lavoro iniziale prevedeva che la nave C 241 entrasse in produzione nel primo trimestre del 2006 e fosse consegnata nel secondo semestre del 2007, ovvero in un arco di tempo per la produzione compreso tra 15 a 24 mesi.
(60)
Nel programma di lavoro modificato, invece, la produzione iniziava solo il 28 settembre 2006 e la consegna della nave era prevista per il 30 dicembre 2007, ovvero solo un mese prima del termine ultimo di consegna del 28 gennaio 2008. Così modificato, il programma di lavoro contemplava un arco temporale totale di soli 15 mesi per la produzione della nave secondo i termini del contratto. Stando alle informazioni fornite dalle autorità italiane, per la produzione di navi dello stesso tipo o di dimensioni addirittura minori nello stesso Scalo Sud (C 229 e C 240) erano stati previsti rispettivamente 22 e 20 mesi dall'avvio della produzione alla consegna.
(61)
Inoltre, il fatto che la produzione iniziasse solo il 28 settembre 2006 e la consegna della nave fosse prevista per il 30 dicembre 2007, ovvero solo un mese prima del termine ultimo di consegna del 28 gennaio 2008, non lasciava alcun margine per eventuali ritardi del processo produttivo, laddove il cantiere era già incorso in passato in ritardi dovuti tanto alla fornitura di componenti quanto allo stesso processo di produzione, come si evince dalle altre proroghe dei termini di consegna richieste da De Poli.
(62)
Peraltro, il periodo di elevata domanda (le autorità italiane hanno fornito prove che tra il 2003 e il 2005 gli ordini dei motori diesel sono aumentati di circa il 60 %) porta a ritenere che gli ordinativi di componenti essenziali quali il riduttore e le relative date di consegna convenute avrebbero dovuto essere ragionevolmente stabiliti con un certo anticipo. L'affermazione di De Poli che non si tratti di una pratica ricorrente non è sufficiente a concludere che il cantiere abbia assunto un comportamento difendibile adottando iniziative ragionevoli per evitare o ridurre i ritardi, soprattutto considerata l'elevata domanda e i ritardi già verificatisi in passato.
(63)
La Commissione constata invece che il riduttore è stato ordinato il 26 maggio 2006 con consegna a settembre 2007, lasciando un margine stretto, se non inesistente, per eventuali ritardi, visto che il termine per la consegna della nave C 241 scadeva il 31 dicembre 2007. De Poli stessa fa notare che il carico di lavoro necessario dopo la consegna del riduttore è notevole (si veda il punto 39), circostanza che sembra confermare che la programmazione del cantiere avrebbe dovuto prevedere un certo margine di ritardo nella consegna di componenti essenziali delle navi.
(64)
Quanto ai dubbi espressi dalla Commissione nella decisione di avvio del procedimento circa il fatto che la cessione del contratto ad un nuovo proprietario potesse essere di per sé una causa di ritardo, la Commissione constata in particolare che la cessione del contratto da Arcoin S.p.A. a Elbana Navigazione S.p.A. è avvenuta solo il 20 luglio 2006, ovvero diversi mesi dopo la data prevista in origine per l'avvio dei lavori (primo trimestre del 2006). Non è pertanto possibile escludere, nel caso in esame, che la cessione dei contratti tra armatori non sia stata di per sé una causa del ritardo nell'avvio della produzione e della successiva consegna ritardata della nave, soprattutto se si considera che la cessione del contratto ad un altro armatore ha implicato alcune modifiche nelle caratteristiche specifiche della nave.
(65)
In conclusione, alla luce dell'interpretazione restrittiva che va data alle richieste di proroga eccezionali, le autorità italiane non sono state in grado di giustificare in modo coerente perché le circostanze addotte non potevano essere evitate o perché gli effetti negativi di queste circostanze non potevano essere notevolmente ridotti grazie ad una pianificazione e una gestione degli ordini scrupolose da parte di De Poli. Partendo da queste considerazioni, la Commissione conclude che le circostanze addotte a sostegno della richiesta di proroga non possono ritenersi eccezionali e imprevedibili nel senso che il ritardo nella consegna della nave C 241 non era inatteso o difendibile ai sensi del paragrafo 29 del regime italiano.
(66)
Le autorità italiane hanno infine notificato una richiesta di prorogare di 8 mesi la data di consegna della nave C 241, dal 31 dicembre 2007 al 31 agosto 2008, fornendo tuttavia qualche giustificazione solo per 7 degli 8 mesi in questione.
(67)
A differenza delle precedenti richieste di proroga riguardanti le navi che De Poli doveva costruire (28), nel caso in esame la durata della proroga richiesta dalle autorità italiane è maggiore del ritardo che le autorità stesse hanno addotto quale unico motivo (la ritardata consegna del riduttore); non è possibile pertanto sostenere che sia stato stabilito un nesso causale tra il ritardo all'origine della richiesta di proroga e la ritardata consegna di componenti essenziali.
(68)
La consegna della nave da parte di De Poli è avvenuta infatti solo il 3 novembre 2008. In altre parole il ritardo è stato non solo superiore a quello imputabile ai fattori addotti quale motivo, ma si è protratto addirittura oltre il termine della proroga richiesta. L'Italia non ha fornito alcuna spiegazione per l'ulteriore ritardo di oltre 2 mesi nella consegna della nave e la Commissione non ha ricevuto alcuna richiesta di proroga per questi 2 mesi.
(69)
Ne consegue che, quand'anche il ritardo iniziale fosse stato giustificato e la Commissione avesse concesso la proroga richiesta, la costruzione della nave C 241 non sarebbe stata comunque ammissibile agli aiuti a titolo del regime italiano, perché non sarebbe stato rispettato neanche il termine ultimo prorogato.
VII. CONCLUSIONE
(70)
Per quanto riguarda le navi C 242, C 243 e C 244, alla luce del ritiro formale da parte italiana delle notifiche delle richieste di proroga dei termini di consegna e in assenza di erogazione di fondi, il procedimento di indagine formale, ormai privo di oggetto, è chiuso in quanto tale.
(71)
Per quanto riguarda la nave C 241, alla luce della presente valutazione, non risultano dimostrate le condizioni richieste per la concessione di una proroga del termine triennale per la consegna e, in ogni caso, la consegna effettiva della nave è avvenuta oltre il termine che sarebbe stato stabilito se la proroga richiesta fosse stata accordata. La costruzione della nave C 241 non risulta pertanto ammissibile agli aiuti a titolo del regime italiano N 59/04, basato sul regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo.
(72)
Avendo le autorità italiane confermato che l'aiuto non è stato erogato a De Poli, il recupero dell'aiuto non risulta necessario.
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L'aiuto di Stato a cui l'Italia intende dare esecuzione a favore di De Poli, ossia la proroga del termine triennale per la consegna della nave C 241, ai sensi del regime italiano di aiuti N 59/04, basato sul regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo, è incompatibile con il mercato interno.
A detto aiuto non può pertanto essere data esecuzione.
Articolo 2
Entro due mesi dalla notifica della presente decisione, l'Italia informa la Commissione dei provvedimenti adottati per conformarvisi.
Articolo 3
Per quanto riguarda le navi C 242, C 243 e C 244, alla luce del ritiro formale da parte italiana delle notifiche delle richieste di proroga dei termini di consegna, il procedimento di indagine formale, privo di oggetto, è chiuso in quanto tale.
Articolo 4
La Repubblica Italiana è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 27 ottobre 2010