NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 807/2010
ze dne 14. září 2010,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob v Unii
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007 o společné organizaci zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na čl. 43 písm. g) a h) ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 ze dne 29. října 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství (2) bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Postup a pravidla pro stanovení ročního distribučního plánu pro produkty z intervenčních zásob, který sestavuje Komise na základě informací poskytnutých členskými státy, by měly být zjednodušeny a harmonogram by měl být přizpůsoben, přičemž by vzal na vědomí požadavky distribuce příjemcům a potřebu finančního řízení veřejných intervenčních zásob.
(3)
S cílem zajistit jednotnější uplatňování v členských státech, které se podílejí na tomto opatření, je vhodné upřesnit pojem „příjemci“ nebo „koneční příjemci“ opatření. S cílem usnadnit správu a kontrolu provádění ročního je třeba stanovit, že dobročinné organizace pověřené příslušnými vnitrostátními orgány mohou být považovány za konečné příjemce, pokud zajišťují skutečnou distribuci potravin v některé formě v místě, kde mají bydliště nejchudší osoby.
(4)
Dodávky zemědělských produktů a potravin nejchudším osobám v Unii obvykle vyžadují zpracované nebo balené produkty z produktů vyjmutých z intervenčních zdrojů Unie. Uvedeného cíle může být stejně tak dosaženo dodávkou zemědělských produktů a potravin náležejících do stejné skupiny produktů dodaných na trh Unie. V takových případech je dodávka hrazena formou odebrání a přesunem produktů z intervenčních skladů.
(5)
V zájmu řešení situace, kdy v době přijetí ročního plánu nebo během jeho provádění jsou určité základní produkty v intervenčních zásobách dočasně nedostupné, článek 27 nařízení (ES) č. 1234/2007 stanoví, že dotyčné produkty mohou být mobilizovány na trhu Unie, ačkoli pouze za podmínek, které nejsou v rozporu se zásadou dodávek z intervenčních zásob. Měla by být stanovena pravidla pro takovou mobilizaci.
(6)
V zájmu dodržení zásady, že by se při mobilizaci produktů k dodávkám nejchudším osobám v Unii měla dát přednost intervenčním zásobám optimální distribuce stávajících veřejných zásob mezi členské státy, které se podílejí na plánu, se zajistí tehdy, když se přijme plán a když se koordinuje přeprava v rámci Unie, v jednom nebo více členských státech. Za účelem použití článku 27 nařízení (ES) č. 1234/2007 by také měl být z důvodu řádné finanční správy stanoven práh minimálního množství, kdy by přeprava v rámci Unie již neměla být prováděna.
(7)
Je třeba povolovat rozumné řízení programu a organizovat provádění ročního plánu Unie, je třeba především určit, kdy bude tento plán přijat, u kterých produktů dočasná nedostupnost opravňuje mobilizovat na trhu tento produkt nebo produkt stejné skupiny, a dále stanovit finanční příděl, který má být členskému státu pro tento účel zpřístupněn. Ke splnění výše uvedených cílů by mělo být takové přidělování provedeno na základě žádostí podaných členským státem pro roční plán, a na základě množství v intervenčních zásobách nedostupných produktů a na základě přídělů učiněných během předchozích účetních roků a jejich účinného použití.
(8)
Se stejným cílem, tj. upřednostnit použití intervenčních zásob, by mělo být stanoveno, že dodávky používající produkty, které mají být odebrány z těchto zásob, musí být přiděleny před mobilizací produktů té samé skupiny na trhu Unie.
(9)
Mělo by být dosaženo uskutečnění různých typů dodávek a mělo by být určeno, že veřejná nabídková řízení musí být zveřejněna, aby se zajistilo, že všechny hospodářské subjekty usazené v Unii mají rovný přístup.
(10)
Mělo by být jednoznačně stanoveno, že tato veřejná nabídková řízení musí zahrnovat všechna nezbytná ustanovení o doručení dodávek, a mělo by být přijato ustanovení, aby se upravila platba za ně, založená na splnění nebo nesplnění stanovených požadavků.
(11)
Produkty odebrané z intervenčních zásob v rámci ročního plánu mohou být dodány v původním stavu nebo zpracované pro výrobu potravin, nebo mohou odebrány úplatou za dodávku nebo za výrobu potravin mobilizovaných na trhu Unie. Pro tento druh dodávky je třeba určit produkty dostupné z intervenčních zásob, které mohou být odebrány úplatou za výrobu produktů z obilovin, produktů z rýže a mléčných produktů.
(12)
Aby bylo možné lépe vyhovět žádosti dobročinných sdružení a rozšířit sortiment dodávaných potravin, je třeba uvést, že produkty z intervenčních zásob mohou být za určitých podmínek přidány do ostatních produktů pro výrobu potravin.
(13)
Měly by být v rámci dostupných fondů stanoveny podmínky pro uhrazení nákladů dobročinných organizací vzniklých přepravou produktů a popřípadě také správních nákladů. Měla by se stanovit pravidla pro zúčtování hodnoty produktů odebraných z intervenčních skladů pro účely Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a rovněž pravidla, která mají být použita, pokud jsou zásoby přepravovány z jednoho členského státu do druhého.
(14)
Přepravní náklady musí být hrazeny na základě řádně odůvodněných skutečných nákladů stanovených na základě veřejného nabídkového řízení. Stejně tak by mělo být určeno, že hrazení přepravních nákladů mezi sklady dobročinné organizace a místem konečného rozdělení se provádí na základě podpůrných dokladů.
(15)
V zájmu zajištění zlepšeného použití dostupných zdrojů by mělo být stanoveno, že náklady na přepravu produktů za žádných okolností nemohou dávat podnět k platbám ve formě produktů.
(16)
Je třeba upřesnit druh nejvhodnějších kontrol v rámci provádění ročního plánu, zejména míru kontrol, které mají být prováděny příslušnými orgány. Výroční zprávy o provádění plánu musejí obsahovat údaje, které umožňují vyhodnotit výsledky uvedených kontrol a také provedení opatření.
(17)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Členské státy, které si přejí použít opatření podle článku 27 nařízení (ES) č. 1234/2007 ve prospěch nejchudších osob v Unii, informují každoročně Komisi nejpozději do 1. února před obdobím provádění ročního plánu uvedeného v článku 2 tohoto nařízení.
2. Nejpozději dne 31. května oznámí dotyčné členské státy Komisi:
a)
množství každého typu produktu (vyjádřeného v tunách) požadovaného k provedení plánu na svém území v daném roce;
b)
formu, ve které jsou produkty příjemcům distribuovány;
c)
kritéria, podle kterých jsou příjemci vybíráni;
d)
sazbu poplatků, pokud existuje, které mohou být účtovány příjemcům podle čl. 27 odst. 1 druhého pododstavce písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Pro účely tohoto nařízení se „nejchudšími osobami“ rozumějí fyzické osoby, ať již jednotlivci a rodiny nebo seskupení složená z těchto osob, jejichž situace z hlediska sociální a finanční závislosti je zjištěna nebo uznána na základě platných kriterií určených kompetentními orgány nebo je posouzena s ohledem na kritéria dobročinné organizace působící v jejich prospěch a která jsou schválena příslušnými orgány.
Článek 2
1. Každoročně před 1. říjnem přijme Komise roční plán pro distribuci produktů ve prospěch nejchudších osob z intervenčních zásob rozdělených mezi dotyčné členské státy, dále jen „plán“. Komise za účelem přerozdělení zdrojů mezi členské státy zohlední nejlepší odhady počtu nejchudších osob v dotyčných členských státech. Zohlední též, jak byly v předchozích letech uskutečněny a použity operace, na které byly použity zdroje, zejména na základě zpráv poskytnutých podle článku 11.
2. Komise před vypracováním plánu konzultuje hlavní organizace, které mají zkušenosti s problémy nejchudších osob v Unii.
3. Plán obsahuje zejména:
a)
pro každý členský stát, který používá toto opatření:
i)
maximální finanční zdroje zpřístupněné k uskutečnění své části plánu,
ii)
množství každého typu produktu, které má být odebráno ze zásob držených platebními nebo intervenčními agenturami dále jen „intervenční agentury“,
iii)
grant zpřístupněný pro každý produkt k nákupu na trhu Unie, je-li dotčený produkt v době, kdy je plán přijímán, v zásobách držených intervenčními agenturami dočasně nedostupný.
Tento grant je stanoven pro každý produkt s ohledem za prvé na členským státem uvedené množství, jež je v oznámení uvedeném v čl. 1 odst. 2, za druhé na množství nedostupné v intervenčních zásobách a za třetí na produkty, které byly požadovány a přiděleny během předchozích let, a na jejich současné použití.
Tento grant je vyjádřen v eurech při použití účetní hodnoty produktů, které jsou v intervenčních zásobách nedostupné, stanovených podle čl. 5 odst. 1,
iv)
popřípadě grant na nákup jednoho nebo více produktů na trhu Unie, které nejsou dostupné v členském státě, jenž je požaduje, a zároveň, je-li přeprava v rámci Unie nezbytná k uskutečnění plánu v uvedeném členském státě vzhledem k tomu, že se jedná o množství 60 tun a méně každého nedostupného produktu.
Tento grant je vyjádřen v eurech při použití účetní hodnoty produktů stanovených podle čl. 5 odst. 1;
b)
přidělené částky potřebné k pokrytí nákladů na přepravu intervenčních produktů v rámci Unie držených intervenční agenturou jiného členského státu, než kde je produkt požadován.
4. Komise zveřejní plán co nejrychleji.
Článek 3
1. Provádění plánu začíná 1. října a končí 31. prosince následujícího roku.
2. Odebírání produktů z intervenčních zásob probíhá pravidelně od 1. října do 31. srpna následujícího roku a je přizpůsobeno požadavkům na provádění plánu.
70 % množství stanovených v čl. 2 odst. 3 písm. a) bodě ii) musí být odebráno ze zásob do 1. července roku provádění plánu. Toto ustanovení se však nevztahuje na přidělení množství 500 tun a nižší. Množství, která nebyla z intervenčních zásob odebrána do 30. září roku provádění plánu, už nebudou vyhrazena pro členský stát, kterému byla přidělena podle daného plánu.
V případě másla a sušeného odstředěného mléka 70 % produktů musí být odebráno z intervenčních zásob do 1. února roku provádění plánu. Toto ustanovení se však nevztahuje na přidělení množství 500 tun a nižší.
V případě překročení lhůt uvedených v prvním, druhém a třetím pododstavci nebudou již náklady na skladování intervenčních produktů hrazeny Unií. Toto ustanovení se nepoužije u produktů, které nebyly z intervenčních zásob odebrány do 30. září roku provádění plánu.
Produkty k odebrání musí být z intervenčních zásob odebrány ve lhůtě do 60 dnů od podpisu smlouvy vydražitelem, jemuž byla zakázka na dodávku přidělena, anebo v případě přesunů do 60 dnů od uvědomění příslušného orgánu dodavatelského členského státu příslušným orgánem členského státu určení.
3. U produktů mobilizovaných na trhu podle čl. 2 odst. 3 písm. a) bodů iii) a iv) musí být platební operace u produktů dodávaných operátorem ukončeny do 1. září roku provádění plánu.
4. Během provádění plánu sdělí členské státy neprodleně Komisi jakékoliv změny v provádění plánu na jejich území v rámci přísných limitů finančních prostředků, které mu byly poskytnuty. Toto sdělení doplní další vhodné informace. Týkají-li se odůvodněné změny 5 % či více množství či hodnoty na jeden produkt zapsaných v plánu Unie, bude plán upraven.
5. Členské státy neprodleně informují Komisi o předpokládaných sníženích nákladů na provádění plánu. Komise může na žádost a na základě jejich skutečného použití dostupných produktů a přidělení z předchozích let dostupné zdroje přidělit jiným členským státům.
Článek 4
1. Provádění plánu zahrnuje:
a)
dodávku produktů odebraných z intervenčních zásob;
b)
dodávku produktů mobilizovaných na trhu Unie při použití ustanovení uvedených v čl. 2 odst. 3 písm. a) bodech iii) a iv);
c)
dodávku zpracovaných zemědělských produktů nebo potravin, dostupných nebo získatelných na trhu úplatou za dodávku produktů pocházejících z intervenčních zásob.
2. Produkty mobilizované na trhu, uvedené v odst. 1 písm. b), musí patřit do stejné skupiny produktů jako produkt, který je v intervenčních zásobách dočasně nedostupný.
Je-li však v intervenčních zásobách nedostupná rýže, Komise může povolit odebrání obilovin z intervenčních zásob úplatou za dodávku rýže a produktů z rýže mobilizovaných na trhu.
Stejně tak v případě nedostupnosti obilovin v intervenčních zásobách může Komise povolit odebrání rýže z intervenčních zásob úplatou za dodávku obilovin a produktů z obilovin mobilizovaných na trhu.
Daný produkt může být na trhu mobilizován pouze tehdy, byla-li již odebrána všechna množství produktu ve stejné skupině, která mají být odebrána z intervenčních zásob pro účely dodávek podle čl. 2 odst. 3 písm. a) bodu ii), včetně množství, která mají být přesunuta podle článku 8. Příslušný vnitrostátní orgán informuje Komisi o zahájení mobilizačních postupů na trhu.
3. Týkají-li se dodávky produktů odebraných z intervenčních zásob, příslušný vnitrostátní orgán vypíše nebo nechá vypsat veřejné nabídkové řízení k určení nejvýhodnějších podmínek dodávek. Ve vypsání veřejného nabídkového řízení se přesně uvede povaha a vlastnosti produktu, jenž má být dodán. Produktem, jenž má být dodán, je buď produkt odebraný z intervenčních zásob v nezpracované formě nebo ve stavu po balení a/nebo zpracování, nebo produkt mobilizovaný na trhu za produkt odebraný z intervenčních zásob jako platba za dodávku.
Veřejné nabídkové řízení se týká:
a)
poplatků za zpracování a/nebo balení produktů, které pocházejí z intervenčních zásob;
b)
nebo množství zpracovaných nebo popřípadě balených zemědělských produktů nebo potravin, které mohou být získány použitím produktů z intervenčních zásob dodaných úplatou za takové produkty;
c)
nebo množství zpracovaných zemědělských produktů nebo potravin, které jsou dostupné nebo mohou být získány na trhu dodávkami za platbu produktů, které pocházejí z intervenčních zásob; tyto potraviny musí obsahovat ve svém složení ingredienci, která patří do stejné skupiny produktů jako intervenční produkt poskytnutý úplatou.
V případě podle druhého pododstavce písm. c), pokud se dodávka týká obilovin nebo produktů z obilovin, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, že odebraný produkt je určitou obilovinou ze zásob intervenční agentury. Týká-li se dodávka mléčných výrobků, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, který produkt, tj. máslo nebo sušené mléko, má být odebrán ze zásob intervenční agentury podle toho, jaké zásoby má tato agentura k dispozici.
V případě podle druhého pododstavce písm. c), pokud se dodávka týká rýže nebo produktů z rýže poskytnutých výměnou za obiloviny odebrané z intervenčních zásob, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, že odebraný produkt je daná obilovina ze zásob intervenční agentury. Pokud se dodávka týká obilovin nebo produktů z obilovin poskytnutých výměnou za rýži odebranou z intervenčních zásob, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, že odebraným produktem je rýže ze zásob intervenční agentury.
Pokud dodávka zahrnuje zpracování a/nebo balení produktu, uvede se při vyhlášení výběrového řízení povinnost úspěšného uchazeče poskytnout podle hlavy III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 (4) ještě před převzetím produktu jistotu ve prospěch intervenční agentury ve výši intervenční ceny, která je platná v den stanovený na převzetí produktu, navýšenou o 10 %. Pro účely hlavy V uvedeného nařízení je základním požadavkem dodávka produktu do místa určení. V případě, že dodávka překročí lhůtu k realizaci plánu podle čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení, část jistoty, která propadá, odpovídá 15 % zajištěné částky. Zbývající část jistoty propadá ve výši dalších 2 % za každý den překročení lhůty. Tento pododstavec se nepoužije, pokud byl produkt vyskladněný z intervenčních zásob odevzdán k dispozici úspěšnému uchazeči, se kterým byla uzavřena smlouva o dodávce, jako úplata za již provedenou dodávku.
4. Pokud se dodávka týká zemědělských produktů nebo potravin, jež mají být mobilizovány na trhu, příslušný vnitrostátní orgán vypíše veřejné nabídkové řízení, aby určil nejvýhodnější podmínky dodávek. Veřejné nabídkové řízení přesně určí povahu a vlastnosti produktu nebo potraviny, jež mají být mobilizovány, upřesní požadavky na balení a značení a další povinnosti spojené s dodávkou. Smlouva o dodávce je přidělena vybranému oferentovi pod podmínkou, že složí jistotu, která činí 110 % výše jeho nabídky, a to ve prospěch intervenční agentury podle hlavy III nařízení (EHS) č. 2220/85.
Veřejné nabídkové řízení se týká všech poplatků na dodávky a vyzve k podávání nabídek týkajících se:
a)
maximálního množství zemědělského produktu nebo potraviny, jež mají být mobilizovány na trhu, za pevně stanovenou peněžní částku uvedenou v oznámení;
b)
nebo peněžní částky, která je potřebná k mobilizaci na trhu, za pevně stanovené množství uvedené v oznámení.
5. Produkty intervenční anebo mobilizované na trhu podle čl. 2 odst. 3 písm. a) bodů iii) a iv) nebo odst. 1 prvního pododstavce písm. c) tohoto článku mohou být přidány nebo přimíchány do jiných produktů mobilizovaných na trhu pro výrobu potravin, které mají být dodány pro účely provádění plánu.
6. Přepravní náklady určí veřejné nabídkové řízení.
Členské státy mohou stanovit, že dodávky musí také obsahovat přepravu produktů do skladů dobročinných organizací. V takových případech je přeprava předmětem zvláštního ustanovení ve veřejném nabídkovém řízení a tvoří zvláštní položku v podávané nabídce.
Nabídky týkající se přepravy se podávají v peněžních hodnotách.
Platba přepravních nákladů nemůže být v žádném případě provedena v produktech.
7. Veřejná nabídková řízení zaručují rovný přístup všem hospodářským subjektům usazeným v Unii. Za tímto účelem jsou předmětem oznámení zveřejněných v úředních správních publikacích, jakož i v úplné podobě dostupné na žádost zainteresovaných hospodářských subjektů.
8. Výzvy k podávání nabídek obsahují nezbytná ustanovení o dodávkách, zejména, pokud jde o kvalitu, balení a označení produktu. Také obsahují ustanovení o tom, že pokud kvalita, balení nebo označení produktů oznámených v dobu stanovenou pro dodání neodpovídá přesně tomu, co bylo určeno, ale nebrání tomu, aby zboží nebylo přijato pro zamýšlené použití, mohou příslušné orgány při výpočtu částku snížit.
Článek 5
1. Pro účetní účely Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF), bez ohledu na přílohu VIII nařízení Komise (ES) č. 884/2006 (5), je podle tohoto nařízení účetní hodnotou dostupných intervenčních produktů intervenční cena platná 1. října každého roku.
Pro členské státy, které nepřijaly euro, se účetní hodnota intervenčních produktů převádí na národní měnu pomocí směnného kurzu platného 1. října.
2. Pokud se intervenční produkty přepravují z jednoho členského státu do druhého, dodavatelský členský stát zaznamená doručený produkt v účtech jako nulovou položku a členský stát určení jej zaznamená jako účet v měsíci odeslání při použití cen vypočítaných podle odstavce 1.
Článek 6
Pro účely distribuce potravin nejchudším osobám a provádění kontrol jsou dobročinné organizace, které se starají o příjemce a přímo jim pomáhají, považovány za konečné příjemce distribuce, pokud skutečně provádějí distribuci potravin. Za rozdělené se považují potraviny, které jsou v místě a bez dalšího zásahu přímo dodány ve formě balení nebo jídel, která odpovídají podle jednotlivých případů denním nebo týdenním požadavkům příjemců.
Článek 7
1. Na řádně odůvodněnou žádost k příslušnému orgánu v každém členském státě se dobročinným organizacím pověřeným rozdělením produktů hradí přepravní náklady na území členského státu mezi sklady dobročinných organizací a místy rozdělení příjemcům.
2. Správní náklady plynoucí z dodávek stanovených v tomto nařízení se na základě řádně opodstatněné žádosti podané příslušnému orgánu v každém členském státě hradí dobročinným organizacím a podléhají omezení 1 % hodnoty produktů jim nabídnutých a vypočítávají se podle čl. 5 odst. 1.
3. Náklady uvedené v odstavcích 1 a 2 se členským státům hradí omezeně z dostupných zdrojů k provádění plánu v každém členském státě.
Náklady uvedené v odstavcích 1 a 2 nemohou být předmětem platby ve formě produktů.
Článek 8
1. Nejsou-li produkty obsažené v plánu dostupné z intervence v členském státě, kde jsou takové produkty žádány povolí Komise postupem stanoveným v čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 přesun dotyčného produktu z členského státu, v jehož intervenčních zásobách se nachází, do členského státu, kde se použije k provádění plánu.
Členský stát přijímající produkty zveřejní výzvu k podávání nabídek, aby se určily nejvýhodnější podmínky dodávek. Přepravní náklady v rámci Unie jsou předmětem nabídky předložené v peněžní hodnotě a nemohou být placeny ve formě produktů. V souvislosti s tímto veřejným nabídkovým řízením se použije čl. 4 odst. 7 tohoto nařízení.
2. Přepravní náklady v rámci Unie nese Unie a proplácejí se členskému státu.Za tímto účelem musí žádost o úhradu obsahovat všechny nezbytné doklady, zejména o způsobu přepravy.Výdaj se zaúčtuje k tíži částek uvedených v čl. 2 odst. 3 bodě 2 písm. b). Jsou-li přidělené částky zcela rozděleny, jakékoliv dodatečné financování Unií k pokrytí přepravních nákladů v rámci Unie se poskytuje podle čl. 7 odst. 3.
3. Výzva k podávání nabídek uvede možnost, že hospodářský subjekt může podat nabídku na umístění na trhu Unie se zemědělskými produkty či potravinami, které mají být dodány, a na převzetí produktů z dodávající intervenční agentury, aniž by došlo k přesunu do žádajícího členského státu. Za těchto okolností nejsou žádné přepravní náklady v rámci Unie placeny osobě, které byla zakázka na dodávku udělena.
Žádající členský stát sdělí dodavatelskému členskému státu jméno osoby, které byla zakázka na dodávku produktů udělena.
4. Než je zboží odebráno, dodavatel přebírající dodávku složí jistotu, která se rovná intervenční nákupní ceně platné ke dni stanovenému k převzetí produktů s přirážkou 10 %.
Jistota se skládá podle hlavy III nařízení (EHS) č. 2220/85.
Pro účely hlavy V uvedeného nařízení je prvořadým požadavkem dokončení dodávky v členském státě určení.
Předložení dokumentu o převzetí vystaveného intervenční agenturou určení představuje doklad o dodání produktů.
5. V případě přepravy poskytne členský stát určení dodavatelskému členskému státu jméno smluvní osoby k provedení operace.
Intervenční agentura dodavatelského členského státu produktů předá tyto produkty k dispozici osobě, které byla zakázka na dodávku udělena, nebo jejímu řádně pověřenému zástupci po předložení odběrního listu vystaveného intervenční agenturou členského státu určení.
Příslušný orgán zajistí, aby bylo zboží řádně pojištěno.
Prohlášení o výdeji vystavené intervenční agenturou dodavatelského členského státu obsahuje jeden ze zápisů uvedených v příloze I.
Intervenční agentura dodavatelského členského státu oznámí v přiměřené lhůtě příslušnému orgánu členského státu určení datum ukončení operace vyskladnění.
Přepravní náklady v rámci Unie jsou hrazeny členským státem, kam jsou příslušné produkty určeny, a to ve výši skutečně převzatého množství.
6. Výpočet jakýchkoli ztrát se zapisuje do účtů podle přílohy X písm. c) nařízení (ES) č. 884/2006.
Článek 9
Žádosti o platbu se příslušným orgánům v každém členském státě podávají do čtyř měsíců po dokončení dotyčné operace. V případě, že jsou žádosti podány později, se platba sníží o 20 % s výjimkou případu vyšší moci. Žádosti podané po více než deseti měsících po dokončení operace nejsou přijímány.
Příslušné orgány provedou platbu do dvou měsíců od přijetí žádosti o platbu.
Lhůtu uvedenou ve druhém pododstavci lze nicméně pozastavit písemným sdělením operátorovi nebo organizaci pověřené distribucí produktů v případě závažných nedostatků v průvodních dokladech. Lhůta začne znovu běžet ode dne obdržení požadovaných dokladů, které musí být předány do třiceti kalendářních dnů. Nejsou-li doklady v této lhůtě předány, použije se snížení uvedené v prvním pododstavci.
S výjimkou případu vyšší moci a s ohledem na možnost pozastavení uvedenou v třetím pododstavci se při nedodržení dvouměsíční lhůty stanovené ve druhém pododstavci provede snížení platby členskému státu v souladu s článkem 9 nařízení Komise (ES) č. 883/2006 (6).
Článek 10
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění toho, aby:
a)
byly intervenční produkty a popřípadě granty na mobilizaci na trhu s potravinami používány a sloužily účelu stanovenému v čl. 27 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1234/2007;
b)
zboží, které není příjemcům dodáváno volně ložené, mělo na svém obalu jasně viditelný nápis „pomoc EU“, doplněný vyobrazením vlajky Evropské unie v souladu s pokyny uvedenými v příloze II;
c)
označené prováděcí organizace vedly řádné účetnictví a podpůrnou dokumentaci a příslušným orgánům k nim umožnily přístup, aby mohly provést nezbytná ověření;
d)
nabídková řízení byla v souladu s ustanoveními článků 3 a 4 a dodávky byly prováděny v souladu s ustanoveními tohoto nařízení; členské státy musí ustanovit vhodné sankce pro případ, že produkty nebyly vyskladněny v termínu stanoveném v čl. 3 odst. 2.
2. Příslušné orgány provádějí kontroly od převzetí po vyskladnění z intervenčních zásob, anebo případně od mobilizace produktů na trhu použitím čl. 2 odst. 3 písm. a) bodu iii) a iv) nebo čl. 4 odst. 1 písm. c) ve všech stadiích provádění plánu a na všech úrovních distribučního řetězce. Kontroly se provádějí po celé období provádění plánu, na všech stadiích včetně místní úrovně.
Kontroly se týkají alespoň 5 % množství podle každého typu produktů uvedených v článku 2 odst. 3 písm. a) bodě ii). Tato míra kontrol se použije na každé stadium procesu provádění s přihlédnutím ke kritériím rizik, kromě stadia, kdy probíhá distribuce přímo nejchudším osobám.
Kontroly jsou zaměřeny na ověření účetních operací uskladnění a vyskladnění produktů, jakož i na přepravu produktů mezi postupnými prostředníky. Zahrnují rovněž srovnání účetních zásob a fyzických zásob produktů vybraných pro kontrolu.
3. Členské státy přijmou všechna opatření potřebná k zajištění toho, aby byl plán řádně prováděn, předcházelo se protiprávnímu jednání a sankcionovalo se. Proto mohou zejména pozastavit účast hospodářských subjektů v nabídkovém řízení nebo organizací pověřených jejich distribucí podle plánů, v závislosti na druhu a závažnosti zjištěných nedostatků nebo nesrovnalostí.
Článek 11
Členské státy předají každoročně nejpozději do 30. června Komisi zprávu o provádění plánu na svém území během předchozího rozpočtového roku. Zpráva obsahuje:
a)
množství různých produktů odebraných z intervenčních zásob;
b)
typ, množství a hodnotu zboží distribuovaného příjemcům, přičemž zvlášť uvede nezpracované zboží, zpracované zboží a zboží získané náhradou společně s koeficienty zpracování;
c)
přepravní náklady;
d)
správní poplatky;
e)
počet příjemců v průběhu roku.
Zpráva uvede opatření, která byla učiněna k ověření toho, že distribucí zboží bylo dosaženo stanoveného cíle a že se zboží dostalo ke konečným příjemcům. Tato zpráva zejména uvede typ a počet provedených kontrol, dosažené výsledky, jakož i použití sankcí uvedených v čl. 10 odst. 3. Při sestavování následného plánu se zpráva považuje za rozhodující činitel.
Článek 12
Ustanovení tohoto nařízení se použijí, aniž jsou dotčena ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1130/2009 (7).
Článek 13
Nařízení (EHS) č. 3149/92 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. září 2010.
REGOLAMENTO (UE) N. 807/2010 DELLA COMMISSIONE
del 14 settembre 2010
recante modalità d’esecuzione delle forniture di derrate alimentari provenienti dalle scorte d’intervento a favore degli indigenti nell’Unione
(codificazione)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento «unico OCM») (1), in particolare l’articolo 43, lettere g) e h), in combinato disposto con l’articolo 4,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CEE) n. 3149/92 della Commissione, del 29 ottobre 1992, recante modalità d’esecuzione delle forniture di derrate alimentari provenienti dalle scorte d’intervento a favore degli indigenti nella Comunità (2) è stato modificato in modo sostanziale a più riprese (3). A fini di razionalità e chiarezza occorre provvedere alla codificazione di tale regolamento.
(2)
È necessario che la procedura e le modalità di redazione del piano annuo di distribuzione dei prodotti provenienti dalle scorte d’intervento che la Commissione elabora in base ai dati forniti dagli Stati membri siano semplici e che il calendario della distribuzione sia modificato tenendo conto, da un lato, del fabbisogno di distribuzione ai beneficiari e, dall’altro, delle esigenze connesse alla gestione finanziaria delle scorte d’intervento.
(3)
Allo scopo di garantire un’applicazione più omogenea negli Stati membri che partecipano a tale azione, giova definire con maggiore precisione il concetto di «beneficiari» o di «destinatari finali» della misura. Al fine di agevolare la gestione e il controllo dell’esecuzione del piano annuale, è opportuno prevedere che le organizzazioni caritative designate dalle competenti autorità nazionali possano essere considerate come destinatarie finali quando garantiscono, sotto determinate forme, la distribuzione effettiva sul posto delle derrate alimentari agli indigenti, là dove essi risiedono.
(4)
La fornitura di prodotti agricoli e di derrate alimentari agli indigenti dell’Unione si effettua, di massima, sotto forma di prodotti condizionati o trasformati, ottenuti a partire da prodotti svincolati dai magazzini d’intervento unionali. Tuttavia, tale obiettivo può essere conseguito anche fornendo prodotti agricoli o derrate alimentari appartenenti alla stessa categoria di prodotti reperendoli sul mercato dell’Unione. In tal caso, il pagamento della fornitura si effettua attraverso la cessione di prodotti da ritirare presso i magazzini d’intervento.
(5)
Per ovviare a situazioni in cui tra le scorte d’intervento non siano temporaneamente disponibili alcuni prodotti di base al momento dell’adozione del piano annuale o durante il periodo di esecuzione di quest’ultimo, a norma dell’articolo 27 del regolamento (CE) n. 1234/2007 è possibile mobilitare i prodotti sul mercato dell’Unione a condizioni tali da non pregiudicare il principio secondo cui i prodotti devono provenire dalle scorte d’intervento. È opportuno stabilire le modalità di tale mobilitazione.
(6)
Nel rispetto del principio che i prodotti da distribuire agli indigenti devono essere attinti prioritariamente dalle scorte d’intervento, è opportuno garantire la ripartizione ottimale delle scorte pubbliche esistenti all’atto dell’adozione del piano tra gli Stati membri che partecipano al regime, nonché coordinare le operazioni di trasferimento intra-unionale rese necessarie a causa dell’indisponibilità di alcuni prodotti in uno o più Stati membri. In applicazione dell’articolo 27 del regolamento (CE) n. 1234/2007, è altresì necessario stabilire la quantità minima al di sotto della quale è opportuno non procedere ad alcun trasferimento intra-unionale, per ragioni di sana gestione economica.
(7)
Per permettere una gestione razionale del regime e organizzare l’esecuzione del piano annuale dell’Unione, è opportuno, da un lato, stabilire al momento della sua adozione i prodotti la cui indisponibilità temporanea giustifica la mobilitazione sul mercato dello stesso prodotto o di prodotti della stessa categoria e, dall’altro, fissare lo stanziamento messo a tal fine a disposizione dello Stato membro. Per conseguire questi obiettivi, le risorse finanziarie devono essere stanziate in funzione delle domande presentate dallo Stato membro nel quadro del piano annuale, dei quantitativi di prodotto non disponibili presso gli organismi di intervento, nonché dei quantitativi assegnati allo Stato membro nel corso degli esercizi precedenti e infine della loro effettiva utilizzazione.
(8)
Sempre nell’ottica dell’utilizzazione prioritaria delle scorte d’intervento, è opportuno disporre che, prima di procedere alla mobilitazione di prodotti della stessa categoria sul mercato dell’Unione, occorre assegnare le forniture relative a prodotti giacenti all’intervento.
(9)
Occorre garantire le condizioni migliori per la realizzazione dei vari tipi di fornitura e specificare l’obbligo di pubblicazione dei bandi di gara, allo scopo di garantire la parità di accesso degli operatori stabiliti nell’Unione.
(10)
È opportuno precisare che i bandi di gara devono comportare tutte le disposizioni necessarie per assicurare l’esecuzione delle forniture e prevedere la possibilità di adattare i pagamenti delle forniture in funzione dell’osservanza delle prescrizioni stabilite.
(11)
I prodotti prelevati dalle scorte di intervento possono essere forniti nello stato in cui si trovano o essere trasformati per fabbricare derrate alimentari, oppure essere destinati al pagamento della fornitura o della fabbricazione di derrate alimentari reperite sul mercato dell’Unione. Per quest’ultimo tipo di forniture, è opportuno precisare i prodotti disponibili nelle scorte di intervento che possono essere ritirati per pagare la fabbricazione di prodotti cerealicoli, dei prodotti a base di riso e lattiero-caseari.
(12)
Per meglio rispondere alla domanda delle associazioni caritative e per ampliare la gamma delle derrate alimentari distribuite, è opportuno specificare che i prodotti provenienti dalle scorte di intervento possono essere aggiunti ad altri prodotti al fine della fabbricazione di derrate alimentari.
(13)
È opportuno stabilire le condizioni per il rimborso alle organizzazioni caritative delle spese connesse al trasporto dei prodotti, nonché, se del caso, delle spese amministrative, limitatamente alle risorse finanziarie disponibili. È altresì opportuno stabilire le modalità di contabilizzazione del valore dei prodotti usciti dai magazzini d’intervento da imputare alle spese del Fondo europeo agricolo di garanzia (FEAGA), nonché le modalità applicabili in caso di trasferimento di scorte di prodotti da uno Stato membro all’altro.
(14)
Le spese di trasporto devono essere rimborsate sulla base delle spese effettive determinate secondo una procedura di gara. Occorre tuttavia specificare che il rimborso delle spese di trasporto fra i magazzini degli enti caritativi e il luogo di distribuzione finale avviene dietro presentazione dei documenti giustificativi.
(15)
Allo scopo di garantire un’utilizzazione ottimale delle disponibilità, è opportuno precisare che le spese relative al trasporto dei prodotti non possono in nessun caso dare luogo a pagamenti in natura.
(16)
È opportuno precisare quali siano i controlli più adeguati nell’ambito dell’esecuzione del piano annuale e, soprattutto, la percentuale dei controlli che le autorità competenti devono effettuare. Nelle relazioni annuali di esecuzione del piano devono figurare i dati che consentono di valutare i risultati dei controlli suddetti e quindi dell’esecuzione dell’azione.
(17)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per l’organizzazione comune dei mercati agricoli,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. Gli Stati membri che intendono attuare l’azione, prevista all’articolo 27 del regolamento (CE) n. 1234/2007, a favore degli indigenti nell’Unione, ne informano ogni anno la Commissione, al più tardi il 1o febbraio precedente il periodo d’esecuzione del piano annuale di cui all’articolo 2 del presente regolamento.
2. Gli Stati membri interessati comunicano alla Commissione entro il 31 maggio:
a)
i quantitativi di ciascun prodotto, espressi in tonnellate, necessari per eseguire il piano sul loro territorio nell’esercizio in questione;
b)
sotto quale forma i prodotti saranno distribuiti ai beneficiari;
c)
i criteri di ammissibilità dei beneficiari;
d)
eventualmente, l’aliquota delle spese che possono essere poste a carico dei beneficiari, in applicazione dell’articolo 27, paragrafo 1, secondo comma, lettera b) del regolamento (CE) n. 1234/2007.
3. Ai fini del presente regolamento, per «indigenti» si intendono persone fisiche, individui e famiglie o gruppi composti da tali persone, la cui situazione di dipendenza sociale e finanziaria è constatata o riconosciuta in base a criteri di ammissibilità adottati dalle autorità competenti o giudicata sulla base dei criteri adottati dalle organizzazioni caritative e approvati dalle autorità competenti.
Articolo 2
1. Entro il 1o ottobre di ogni anno la Commissione adotta un piano annuale di distribuzione, per Stato membro, dei prodotti alimentari destinati agli indigenti, qui di seguito denominato «piano». Per la ripartizione delle risorse tra gli Stati membri la Commissione tiene conto delle stime più attendibili circa il numero degli indigenti negli Stati membri in questione. Essa tiene altresì conto dell’esecuzione e dell’utilizzazione nel corso degli esercizi precedenti, in particolare in base alle relazioni di cui all’articolo 11.
2. Prima di redigere il piano, la Commissione consulta le principali organizzazioni che conoscono i problemi degli indigenti nell’Unione.
3. Il piano prevede in particolare:
a)
per ogni Stato membro che partecipa all’azione, i seguenti elementi:
i)
l’importo finanziario massimo messo a disposizione per l’attuazione della sua parte di piano;
ii)
il quantitativo di ciascun prodotto che può essere ritirato dalle scorte degli organismi pagatori o d’intervento, nel prosieguo denominati congiuntamente «organismi d’intervento»;
iii)
lo stanziamento, ripartito per prodotto, messo a sua disposizione per poter acquistare sul mercato dell’Unione i prodotti che, al momento dell’adozione del piano, risultino temporaneamente indisponibili nelle scorte degli organismi d’intervento.
Lo stanziamento viene stabilito per ciascun prodotto tenendo conto del quantitativo che figura nella comunicazione degli Stati membri a norma dell’articolo 1, paragrafo 2, dei quantitativi mancanti nelle scorte d’intervento, dei prodotti richiesti e assegnati nel corso degli esercizi precedenti e della loro utilizzazione effettiva.
Lo stanziamento è espresso in euro in base al valore contabile dei prodotti non disponibili nelle scorte d’intervento, determinato conformemente all’articolo 5, paragrafo 1;
iv)
eventualmente, uno stanziamento per l’acquisto sul mercato dell’Unione dei prodotti non disponibili nello Stato membro in cui sono richiesti, qualora il trasferimento intra-unionale necessario per l’esecuzione del piano sul suo territorio verta su un quantitativo pari o inferiore a 60 t per prodotto non disponibile.
Questo stanziamento è espresso in euro in base al valore contabile del prodotto, determinato conformemente all’articolo 5, paragrafo 1;
b)
gli stanziamenti necessari per finanziare le spese di trasporto intra-unionale dei prodotti detenuti da un organismo d’intervento in uno Stato membro diverso da quello in cui il prodotto è richiesto.
4. La Commissione provvede quanto prima alla pubblicazione del piano.
Articolo 3
1. Il periodo di esecuzione del piano inizia il 1o ottobre e termina il 31 dicembre dell’anno successivo.
2. Le operazioni di ritiro dei prodotti dalle scorte d’intervento sono effettuate a partire dal 1o ottobre sino al 31 agosto dell’anno successivo, con un ritmo regolare ed adeguato alle esigenze di esecuzione del piano.
Il 70 % dei quantitativi di cui all’articolo 2, paragrafo 3, lettera a), punto ii), deve essere ritirato dalle scorte anteriormente al 1o luglio dell’anno di esecuzione del piano. Tuttavia tale obbligo non si applica per le assegnazioni che vertono su quantitativi pari o inferiori a 500 tonnellate. I quantitativi che non sono stati ritirati dalle scorte di intervento al 30 settembre dell’anno di esecuzione del piano non sono assegnati allo Stato membro aggiudicatario designato, nell’ambito del piano di cui trattasi.
Tuttavia nel caso del burro e del latte scremato in polvere, il 70 % dei prodotti deve essere ritirato dalle scorte di intervento anteriormente al 1o febbraio dell’anno di esecuzione del piano. Tale obbligo non si applica per le assegnazioni che vertono su quantitativi pari o inferiori a 500 tonnellate.
In caso di superamento dei termini di cui al primo, secondo e terzo comma, le spese di ammasso dei prodotti d’intervento non sono più assunte in carico dall’Unione. Questa disposizione non si applica ai prodotti che non sono stati ritirati dalle scorte d’intervento al 30 settembre dell’anno di esecuzione del piano.
I prodotti da ritirare devono essere prelevati dalle scorte di intervento entro un termine di sessanta giorni dalla data di firma del contratto da parte dell’aggiudicatario della fornitura oppure, in caso di trasferimenti, entro un termine di sessanta giorni dalla notifica trasmessa dall’autorità competente dello Stato membro destinatario all’autorità competente dello Stato membro fornitore.
3. Per i prodotti da mobilitare sul mercato in applicazione dell’articolo 2, paragrafo 3, lettera a), punti iii) e iv), le operazioni di pagamento per i prodotti che devono essere forniti dall’operatore devono essere completate entro il 1o settembre dell’anno di esecuzione del piano.
4. Durante il periodo di esecuzione del piano, gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commissione le eventuali modifiche relative all’esecuzione dello stesso sul loro territorio entro il limite dei mezzi finanziari messi a loro disposizione. Tale comunicazione è corredata di tutte le informazioni utili. Si procede ad una revisione del piano se le modifiche giustificate riguardano almeno il 5 % delle quantità o dei valori previsti per prodotto nel piano dell’Unione.
5. Gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commissione le riduzioni di spesa prevedibili nell’applicazione del piano. La Commissione può destinare le risorse disponibili ad altri Stati membri, in funzione delle loro richieste e dell’effettiva utilizzazione dei prodotti messi a disposizione nonché dei finanziamenti concessi nel corso degli esercizi precedenti.
Articolo 4
1. L’esecuzione del piano comporta:
a)
la fornitura dei prodotti prelevati dalle scorte d’intervento;
b)
la fornitura dei prodotti mobilitati sul mercato dell’Unione in applicazione delle disposizioni di cui all’articolo 2, paragrafo 3, lettera a), punti iii) e iv);
c)
la fornitura di prodotti agricoli trasformati o di derrate alimentari, disponibili o reperibili sul mercato mediante la fornitura in pagamento di prodotti provenienti dalle scorte d’intervento.
2. I prodotti mobilitati sul mercato, di cui al paragrafo 1, lettera b), devono appartenere allo stesso gruppo di prodotti del prodotto temporaneamente indisponibile nelle scorte d’intervento.
Tuttavia, qualora non vi sia disponibilità di riso nelle scorte di intervento, la Commissione può autorizzare il prelievo di cereali dalle scorte di intervento in pagamento della fornitura di riso e di prodotti a base di riso mobilitati sul mercato.
Parimenti, qualora non vi sia disponibilità di cereali nelle scorte di intervento, la Commissione può autorizzare il prelievo di riso dalle scorte di intervento in pagamento della fornitura di cereali e di prodotti a base di cereali mobilitati sul mercato.
La mobilitazione di un determinato prodotto sul mercato può avvenire solamente dopo che siano state attribuite tutte le forniture previste, relative a tutti i quantitativi del prodotto dello stesso gruppo che devono essere ritirati dalle scorte d’intervento in applicazione dell’articolo 2, paragrafo 3, lettera a), punto ii), compresi i quantitativi da trasferire in applicazione dell’articolo 8. L’autorità nazionale competente informa la Commissione dell’avvio delle procedure di mobilitazione sul mercato.
3. Qualora la fornitura riguardi prodotti prelevati dalle scorte d’intervento, le autorità nazionali competenti organizzano o fanno organizzare una gara per stabilire le condizioni di fornitura più vantaggiose. Il bando stabilisce con precisione la natura e le caratteristiche del prodotto da fornire. Il prodotto da distribuire proviene dalle scorte d’intervento, allo stato originale oppure condizionato e/o trasformato, oppure è reperito sul mercato dietro pagamento effettuato con un prodotto proveniente dalle scorte d’intervento.
La gara riguarda:
a)
le spese di trasformazione e/o di condizionamento dei prodotti provenienti dalle scorte d’intervento; oppure
b)
il quantitativo di prodotti agricoli trasformati o di derrate alimentari, eventualmente condizionati, che possono essere ottenuti utilizzando i prodotti provenienti dalle scorte d’intervento mediante la fornitura in pagamento di tali prodotti; oppure
c)
il quantitativo di prodotti agricoli trasformati o di derrate alimentari, disponibili o reperibili sul mercato mediante la fornitura in pagamento di prodotti provenienti dalle scorte d’intervento; la composizione di queste derrate alimentari deve comprendere un ingrediente appartenente allo stesso gruppo di prodotti del prodotto d’intervento fornito in pagamento.
Nel caso di cui al secondo comma, lettera c), trattandosi di fornitura di cereali o di prodotti cerealicoli, la gara di licitazione specifica che il prodotto in oggetto è un dato cereale detenuto da un organismo d’intervento; trattandosi di fornitura di prodotti lattiero-caseari, la gara di licitazione specifica il prodotto da ritirare dalle scorte di un organismo d’intervento, burro o latte in polvere in funzione delle disponibilità di tale organismo.
Nel caso di cui al secondo comma, lettera c), se si tratta della fornitura di riso o di prodotti a base di riso in cambio di cereali ritirati dalle scorte di intervento, la gara di licitazione specifica che il prodotto da ritirare è un dato cereale detenuto da un organismo di intervento. Parimenti, qualora la fornitura riguardi cereali o prodotti a base di cereali in cambio di riso ritirato dalle scorte di intervento, nel bando di gara è specificato che il prodotto da ritirare è riso detenuto da un organismo di intervento.
Qualora la fornitura preveda la trasformazione e/o il condizionamento del prodotto, nel bando di gara è menzionato l’obbligo, per l’aggiudicatario, di costituire una cauzione a favore dell’organismo d’intervento prima di prendere in consegna il prodotto, a norma del titolo III del regolamento (CEE) n. 2220/85 della Commissione (4), per un importo pari al prezzo d’intervento applicabile il giorno stabilito per la presa in consegna, maggiorato del 10 %. Ai fini dell’applicazione del titolo V di detto regolamento, l’esigenza principale è costituita dalla fornitura del prodotto alla destinazione prevista. In caso di consegna successiva alla fine del periodo di esecuzione del piano di cui all’articolo 3, paragrafo 1, del presente regolamento la cauzione incamerata corrisponde al 15 % dell’importo garantito. L’importo restante della cauzione è inoltre incamerato nella misura di un ulteriore 2 % per giorno di superamento. Il presente comma non si applica se il prodotto ritirato dalle scorte d’intervento è messo a disposizione dell’aggiudicatario della fornitura in pagamento di una fornitura già effettuata.
4. Qualora la fornitura preveda prodotti agricoli o derrate alimentari da mobilitare sul mercato, l’autorità nazionale competente organizza una gara per stabilire le condizioni di fornitura più vantaggiose. Il bando stabilisce con precisione la natura e le caratteristiche del prodotto o della derrata alimentare da mobilitare, le prescrizioni relative al condizionamento e all’etichettatura, nonché gli altri obblighi inerenti alla fornitura. Il contratto di fornitura è stipulato con l’aggiudicatario a condizione che quest’ultimo depositi una cauzione equivalente al 110 % dell’importo dell’offerta da lui presentata, intestata all’organismo d’intervento, a norma del titolo III del regolamento (CEE) n. 2220/85.
La gara riguarda tutte le spese per la fornitura e le offerte riguardano, a seconda dei casi:
a)
il quantitativo massimo del prodotto agricolo o della derrata alimentare da mobilitare sul mercato, per un importo monetario stabilito nel bando; oppure
b)
l’importo monetario necessario per mobilitare sul mercato un quantitativo stabilito nel bando.
5. I prodotti provenienti dall’intervento o mobilitati sul mercato in applicazione dell’articolo 2, paragrafo 3, lettera a), punti iii) e iv), o del paragrafo 1, primo comma, lettera c), del presente articolo possono essere incorporati o aggiunti ad altri prodotti mobilitati sul mercato per la fabbricazione di derrate alimentari da distribuire in esecuzione del piano.
6. Le spese di trasporto vengono determinate mediante gara.
Gli Stati membri possono prevedere che la fornitura includa altresì il trasporto dei prodotti fino ai magazzini dell’organizzazione caritativa. In tal caso il trasporto è soggetto ad una particolare disposizione nel bando di gara e costituisce un elemento specifico dell’offerta del concorrente.
Le offerte relative al trasporto sono espresse in denaro.
Il pagamento delle spese di trasporto non può in alcun caso essere effettuato in prodotti.
7. Le gare debbono garantire la parità di accesso di tutti gli operatori aventi sede nell’Unione. A tal fine i relativi bandi vengono pubblicati nelle pubblicazioni amministrative ufficiali e vengono messi a disposizione, in forma completa, degli operatori che ne facciano richiesta.
8. I bandi di gara comportano le disposizioni necessarie relative all’esecuzione della fornitura, segnatamente in materia di qualità, di condizionamento e di marchiatura dei prodotti. Comportano altresì una disposizione in base alla quale qualora la qualità, il condizionamento o la marchiatura dei prodotti, verificati al momento della fornitura, non corrispondono esattamente alle prescrizioni stabilite, ma non impediscono tuttavia l’accettazione della merce ai fini dell’uso previsto, l’autorità competente può applicare decurtazioni al momento della fissazione dell’importo da pagare.
Articolo 5
1. Ai fini della contabilizzazione da parte del Fondo europeo agricolo di garanzia (FEAGA) e fatto salvo l’allegato VIII del regolamento (CE) n. 884/2006 della Commissione (5), il valore contabile dei prodotti d’intervento mobilitati nel quadro del presente regolamento corrisponde, per ogni esercizio, al prezzo d’intervento in vigore il 1o ottobre.
Per gli Stati membri che non hanno adottato l’euro, il valore contabile dei prodotti d’intervento è convertito in moneta nazionale mediante il tasso di cambio applicabile il 1o ottobre.
2. Qualora i prodotti d’intervento siano trasferiti da uno Stato membro ad un altro, lo Stato membro fornitore contabilizza il prodotto consegnato a valore zero, mentre lo Stato membro destinatario lo contabilizza come entrata relativa al mese di uscita, al prezzo determinato conformemente al paragrafo 1.
Articolo 6
Ai fini della distribuzione delle derrate alimentari agli indigenti e dello svolgimento dei controlli, le organizzazioni caritative che si occupano dei beneficiari e che intervengono direttamente presso di loro, sono considerate destinatarie finali della distribuzione se procedono effettivamente alla distribuzione delle derrate alimentari. Sono considerate distribuite le derrate alimentari che, a livello locale, e senza alcun altro intervento, vengono direttamente consegnate sotto forma di pacco o di pasto, in funzione delle necessità quotidiane o settimanali, a seconda dei casi, dei beneficiari.
Articolo 7
1. Su richiesta debitamente giustificata presentata alle autorità competenti di ciascuno Stato membro, gli organismi designati per la distribuzione dei prodotti ottengono il rimborso delle spese di trasporto sul territorio dello Stato membro fra i magazzini di stoccaggio degli enti caritativi e i luoghi di distribuzione ai beneficiari.
2. Su richiesta debitamente giustificata, presentata dai suddetti organismi, le competenti autorità di ciascuno Stato membro possono rimborsare le spese amministrative connesse con le forniture previste dal presente regolamento, nei limiti dell’1 % del valore dei prodotti messi a loro disposizione, determinato in base all’articolo 5, paragrafo 1.
3. Le spese di cui ai paragrafi 1 e 2 sono rimborsate agli Stati membri nei limiti dei mezzi finanziari disponibili messi a disposizione per l’esecuzione del piano in ciascuno Stato membro.
Le spese di cui ai paragrafi 1 e 2 non possono essere oggetto di un pagamento in prodotti.
Articolo 8
1. Qualora i prodotti previsti dal piano non siano disponibili nei magazzini d’intervento situati sul territorio dello Stato membro in cui sono richiesti, la Commissione autorizza, secondo la procedura di cui all’articolo 195, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 1234/2007, il trasferimento di tali prodotti da uno Stato membro sul cui territorio sono in giacenza all’intervento verso lo Stato membro in cui saranno utilizzati per l’esecuzione del piano.
Lo Stato membro destinatario dei prodotti indice o fa indire una gara per determinare le condizioni meno onerose per la fornitura. Le spese relative al trasporto intra-unionale sono oggetto di un’offerta espressa in moneta: esse non possono essere oggetto di pagamenti in natura. Le disposizioni dell’articolo 4, paragrafo 7 del presente regolamento si applicano nel quadro della gara in parola.
2. Le spese di trasporto intra-unionale sono assunte dall’Unione e vengono rimborsate allo Stato membro. A tal fine la domanda di rimborso reca tutti i documenti giustificativi necessari, relativi in particolare al trasporto effettuato. La spesa è imputata agli stanziamenti di cui all’articolo 2, paragrafo 3, lettera b). Una volta che gli stanziamenti siano stati interamente attribuiti, qualsiasi finanziamento unionale supplementare per i trasporti intra-unionali viene concesso secondo il disposto dell’articolo 7, paragrafo 3.
3. Il bando di gara indica la possibilità, per l’operatore, di presentare un’offerta che verte sulla mobilitazione sul mercato dell’Unione dei prodotti agricoli o alimentari da fornire e sulla loro presa in consegna presso l’organismo d’intervento fornitore, senza trasferimento degli stessi a destinazione dello Stato membro richiedente. In tal caso, colui cui è stata attribuita la fornitura non sono versate spese di trasporto intra-unionale.
Lo Stato membro richiedente informa lo Stato membro fornitore dell’identità di colui al quale è stata attribuita la fornitura.
4. Prima di ritirare le merci, l’aggiudicatario costituisce una cauzione di importo pari al prezzo di acquisto all’intervento applicabile il giorno stabilito per la presa in consegna, maggiorato del 10 %.
La cauzione è costituita conformemente al titolo III del regolamento (CEE) n. 2220/85.
Ai fini dell’applicazione del titolo V di detto regolamento l’obbligazione principale è costituita dall’esecuzione della fornitura nello Stato membro destinatario.
L’avvenuta esecuzione della fornitura dei prodotti è provata mediante presentazione di un documento di presa in consegna rilasciato dall’organismo d’intervento destinatario.
5. In caso di trasferimento, lo Stato membro destinatario informa lo Stato membro fornitore dell’identità di colui al quale è stata attribuita la fornitura.
L’organismo d’intervento dello Stato membro fornitore dei prodotti mette questi ultimi a disposizione dell’aggiudicatario della fornitura o di un suo rappresentante debitamente autorizzato, dietro presentazione di un buono di ritiro rilasciato dall’organismo d’intervento dello Stato membro destinatario.
L’autorità competente accerta che la merce sia stata assicurata secondo condizioni appropriate.
La dichiarazione di spedizione emessa dall’organismo d’intervento dello Stato membro fornitore reca una delle diciture riportate nell’allegato I.
L’organismo d’intervento dello Stato membro fornitore notifica senza indugio all’autorità competente dello Stato membro destinatario la data di fine delle operazioni di ritiro.
Le spese di trasporto intra-unionale sono sostenute dallo Stato membro destinatario dei prodotti di cui trattasi, per i quantitativi effettivamente presi in consegna.
6. Le eventuali perdite sono contabilizzate secondo le disposizioni dell’allegato X, lettera c) del regolamento (CE) n. 884/2006.
Articolo 9
Le domande di pagamento sono presentate alle autorità competenti di ciascuno Stato membro entro quattro mesi dall’avvenuta esecuzione dell’operazione di cui trattasi. Per le domande tardive, salvo in casi di forza maggiore, si applica una detrazione del 20 %. Le domande presentate oltre dieci mesi dopo l’avvenuta esecuzione dell’operazione sono inammissibili.
Le autorità competenti precedono al pagamento entro due mesi dalla presentazione della domanda.
Tuttavia, il termine di cui al secondo comma può essere sospeso mediante notifica per iscritto all’operatore o all’organizzazione incaricata della distribuzione dei prodotti, qualora i documenti giustificativi presentino gravi anomalie. Il termine continua a decorrere dalla data di ricevimento dei documenti richiesti, che devono essere trasmessi entro un termine di trenta giorni di calendario. Se i documenti non sono trasmessi entro tale termine, si applica la detrazione di cui al primo comma.
Salvo casi di forza maggiore e tenendo conto dell’eventuale sospensione di cui al terzo comma, il mancato rispetto del termine di due mesi previsto dal secondo comma dà luogo ad una riduzione del rimborso allo Stato membro a norma dell’articolo 9 del regolamento (CE) n. 883/2006 della Commissione (6).
Articolo 10
1. Gli Stati membri devono prendere i provvedimenti necessari per garantire che:
a)
i prodotti d’intervento ed eventualmente gli stanziamenti per mobilitare i prodotti sul mercato siano destinati all’uso e ai fini previsti dall’articolo 27, paragrafi 1 e 2 del regolamento (CE) n. 1234/2007;
b)
le merci che non sono consegnate alla rinfusa ai beneficiari rechino chiaramente visibile sull’imballaggio la dicitura «aiuto UE» e la riproduzione della bandiera dell’Unione europea, conforme alle istruzioni riportate nell’allegato II;
c)
le organizzazioni caritative incaricate dell’attuazione del piano tengano un’adeguata contabilità, corredata di tutti i documenti giustificativi, e ne consentano l’accesso alle competenti autorità per i controlli necessari;
d)
le gare di licitazione siano conformi al disposto degli articoli 3 e 4 e le forniture siano effettuate a norma delle disposizioni del presente regolamento; in particolare, gli Stati membri stabiliscono le sanzioni applicabili quando i prodotti non sono ritirati entro il periodo di cui all’articolo 3, paragrafo 2.
2. I controlli delle autorità competenti sono effettuati a partire dalla presa in consegna dei prodotti all’uscita dalle scorte d’intervento o, eventualmente, dalla mobilitazione dei prodotti sul mercato in applicazione dell’articolo 2, paragrafo 3, lettera a), punti iii) e iv), o dell’articolo 4, paragrafo 1, lettera c), durante tutte le fasi del processo di esecuzione del piano e a tutti i livelli della catena di distribuzione. I controlli sono svolti durante l’intero periodo di esecuzione del piano, in tutte le fasi, anche a livello locale.
I controlli vertono almeno sul 5 % dei quantitativi per tipo di prodotti di cui all’articolo 2, paragrafo 3, lettera a), punto ii). Questa percentuale di controlli si applica ad ogni fase del processo di esecuzione, esclusa la fase della distribuzione agli indigenti, tenendo conto dei criteri di rischio.
I controlli mirano a verificare le operazioni di entrata e di uscita dei prodotti nonché il trasferimento dei medesimi fra gli operatori successivi. Essi comportano anche un raffronto tra le scorte contabilizzate e le scorte fisiche dei prodotti selezionati per i controlli.
3. Gli Stati membri adottano tutte le disposizioni necessarie per garantire la regolarità delle operazioni di esecuzione del piano e per prevenire e sanzionare le irregolarità. A tal fine, essi possono segnatamente sospendere la partecipazione degli operatori alle procedure di gara o delle organizzazioni incaricate della distribuzione ai piani, a seconda della natura e della gravità delle inosservanze o delle irregolarità constatate.
Articolo 11
Gli Stati membri trasmettono ogni anno alla Commissione, entro il 30 giugno, una relazione sull’esecuzione del piano nel loro territorio durante l’esercizio precedente. La relazione comprende un bilancio di esecuzione da cui risultino:
a)
i quantitativi dei vari prodotti presi in consegna dai depositi d’intervento;
b)
la natura, la quantità e il valore delle merci distribuite ai beneficiari, distinguendo le merci distribuite tali e quali da quelle sotto forma di prodotti trasformati o sotto forma di prodotti ottenuti mediante sostituzione nonché i coefficienti di trasformazione;
c)
le spese di trasporto e trasferimento;
d)
le spese amministrative;
e)
il numero dei beneficiari nel corso dell’esercizio.
La relazione indica le misure di controllo applicate per verificare che le merci abbiano raggiunto l’obiettivo previsto nonché i destinatari finali. Essa precisa in particolare il tipo e il numero dei controlli effettuati, i risultati ottenuti nonché i casi d’applicazione delle sanzioni di cui all’articolo 10, paragrafo 3. La relazione costituisce un elemento determinante di cui si tiene conto nell’elaborare i successivi piani.
Articolo 12
Le disposizioni del presente regolamento si applicano fatte salve le disposizioni del regolamento (CE) n. 1130/2009 della Commissione (7).
Articolo 13
Il regolamento (CEE) n. 3149/92 è abrogato.
I riferimenti al regolamento abrogato si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza contenuta nell’allegato IV.
Articolo 14
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 14 settembre 2010.