ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. října 2011
o režimech státních podpor zavedených Řeckem ve prospěch prefektur Kastorie, Evia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (restrukturalizace dluhů)
(č. C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) a C 50/05 (ex NN 20/05))
(oznámeno pod číslem C(2011) 7252)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/307/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po obdržení informací, podle nichž byly v rámci nového projednání dluhů údajně poskytnuty v roce 1993 a následujících rocích podpory podnikům prefektur Kastorie a Euboia, vyzvala Komise dopisem ze dne 27. května 2003 řecké orgány, aby jí ve lhůtě čtyř týdnů sdělily znění právního základu tohoto opatření a dále také všechny informace nutné pro přezkum podle článků 87 a 88 Smlouvy (3).
(2)
Dopisem ze dne 10. července 2003, který byl zaevidován dne 17. července 2003, předalo Komisi Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii zprávu řeckých orgánů, v níž tyto orgány žádají o prodloužení lhůty uvedené v 1. bodě odůvodnění o jeden měsíc.
(3)
Dopisem ze dne 4. srpna 2003, který byl zaevidován dne 6. srpna 2003, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované v dopise ze dne 27. května 2003.
(4)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 153/03.
(5)
Dopisem ze dne 21. června 2004 (4) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (C 23/04) (dále jen „první rozhodnutí o zahájení řízení“).
(6)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(7)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(8)
Dopisem ze dne 13. července 2004, který byl zaevidován dne 19. července 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na první rozhodnutí o zahájení řízení o jeden měsíc.
(9)
Faxem ze dne 6. srpna 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(10)
Dopisem ze dne 9. srpna 2004, který byl zaevidován dne 10. srpna 2004, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na první rozhodnutí o zahájení řízení.
(11)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 4. srpna 2003 se ukázalo, že se předmětné podpory netýkají pouze prefektur Kastorie a Euboia, ale také prefektur Florina a Kilkis. Komise si proto faxem ze dne 22. dubna 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(12)
Dopisem ze dne 26. května 2004 Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(13)
Faxem ze dne 7. června 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(14)
Dopisem ze dne 1. července 2004, který byl zaevidován stejného dne, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 22. dubna 2004.
(15)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 70/04.
(16)
Dopisem ze dne 9. června 2005 (7) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Florina a Kilkis (C 20/05) (dále jen „druhé rozhodnutí o zahájení řízení“).
(17)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(18)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(19)
Dopisem ze dne 24. června 2005, který byl zaevidován dne 28. června 2005, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na druhé rozhodnutí o zahájení řízení o dva měsíce.
(20)
Faxem ze dne 13. července 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(21)
Dopisem ze dne 18. srpna 2005, který byl zaevidován dne 24. srpna 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na druhé rozhodnutí o zahájení řízení.
(22)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 1. července 2004 se ukázalo, že podpory byly poskytnuty také v prefekturách, kterých se netýkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení. Komise si proto faxem ze dne 12. listopadu 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(23)
Dopisem ze dne 13. prosince 2004, který byl zaevidován dne 15. prosince 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(24)
Faxem ze dne 6. ledna 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(25)
Dopisem ze dne 27. ledna 2005, který byl zaevidován dne 1. února 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 12. listopadu 2004.
(26)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 20/05.
(27)
Dopisem ze dne 22. prosince 2005 (10) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (C 50/05) (dále jen „třetí rozhodnutí o zahájení řízení“).
(28)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (11). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(29)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(30)
Dopisem ze dne 23. ledna 2006, který byl zaevidován dne 25. ledna 2006, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na třetí rozhodnutí o zahájení řízení o tři měsíce.
(31)
Faxem ze dne 3. února 2006 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(32)
Dopisem ze dne 10. května 2006, který byl zaevidován dne 11. května 2006, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na třetí rozhodnutí o zahájení řízení.
(33)
Po přezkumu všech sdělených právních základů požádala Komise faxem ze dne 12. ledna 2011 řecké orgány, aby jí ve lhůtě jednoho měsíce poskytly upřesnění ohledně předmětných podpor.
(34)
Elektronických dopisem ze dne 7. února 2011 požádalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi o prodloužení výše uvedené lhůty o čtyřicet pracovních dnů.
(35)
Faxem ze dne 17. února 2011 Komise poskytla prodloužení lhůty o dvacet pracovních dnů.
(36)
Elektronickými dopisy ze dne 15. března 2011 a 29. března 2011 sdělilo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi výše uvedená upřesnění.
II. POPIS
(37)
Vyhláška č. 69836/B1461 ze dne 30. září 1993 stanoví přeměnu dluhů splatných či nesplatných k 30. červnu 1993, které vyplývají z půjček jakékoliv povahy (na provozní kapitál a investice) v drachmách nebo ve valutách poskytnutých průmyslovým podnikům a podnikům provozujícím řemeslnou výrobu, jenž jsou usazeny a bez ohledu na své sídlo vyvíjejí činnost v prefekturách Kastorie a Euboia, a také přeměnu bankovních záruk v drachmách nebo ve valutách získaných na úkor těchto podniků na novou půjčku splatnou do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků nebo půlročních splátek stejné částky a výpočtu úroků každé pololetí v sazbě uplatňované v daném okamžiku na restrukturalizaci dluhů (sazba použitelná na půjčku je sazba používaná u státních dluhopisů na dvanáct let při jejich emisi předcházející počátek každého období výpočtu úroků z půjčky navýšená během prvních pěti let o dvě jednotky deseti procentních bodů s úrokovou subvencí hrazené z účtu zřízeného zákonem č. 128/75 (12)).
(38)
Výše uvedené podniky mohou u svých dluhů v drachmách nebo ve valutách existujících k 30. červnu 1993 a spojených s investicemi v oblasti aktiv nebo provozního kapitálu případně využívat po dobu pěti let úrokové subvence ve výši deseti procentních bodů.
(39)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(40)
Vyhlášky č. 2035824/5887 ze dne 1. června 1994, 2045909/7431/0025 ze dne 26. srpna 1994, 2071670/11297 ze dne 9. listopadu 1994 a 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994 upravují období osvobození a úrokové subvence u nových půjček a tyto půjčky zabezpečují zárukou státu.
(41)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 stanoví stejná opatření a podmínky podpory jako v případě popsaném v 37. bodě odůvodnění. Počítá rovněž s poskytnutím státní záruky na jistinu a úroky u restrukturalizovaných dluhů průmyslových podniků a podniků provozujících řemeslnou výrobu v prefekturách Florina a Kilkis a také s tím, že stát uhradí v mezích rozpočtu zákona č. 128/75 úroky ze zpoždění existující k 31. prosinci 1992 u půjček poskytnutých těmto stejným podnikům na provozní kapitál nebo na investice.
(42)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 byla změněna vyhláškou č. 30755/B1199 ze dne 21. července 1994, vyhláškou č. 60029/B1541 ze dne 23. září 1994, vyhláškou č. 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994, vyhláškou č. 236/B22 ze dne 4. ledna 1995, vyhláškou č. 8014/B285 ze dne 28. února 1995, vyhláškou č. 44678/B1145 ze dne 3. července 1995, vyhláškou č. 44446/B1613 ze dne 24. prosince 1996, vyhláškou č. 40410/B1678 ze dne 9. prosince 1997, vyhláškou č. 10995/B546 ze dne 24. března 1999, vyhláškou č. 12169/B736 ze dne 22. března 2000 a vyhláškou č. 35913/B2043 ze dne 24. října 2000. Tyto různé vyhlášky upravují délku půjček, období osvobození a úvěrové subvence u nových půjček a také prodlužují období, po kterém se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(43)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(44)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 stanoví toto:
a)
u nových půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros úrokovou subvenci ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, a to až do výše 20 % obratu podniku v předchozím roce nebo do výše 50 % zakázek ve stávajícím roce u úroků účtovaných od 1. dubna 1993 do 31. března 1996 se státní zárukou až do celkové částky ve výši 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
b)
seskupení do nové půjčky se státní zárukou a splatné do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků celkové částky dluhů splatných či nesplatných k 31. prosinci 1993 a vyplývajících z půjček poskytnutých na investice nebo na provozní kapitál průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a podnikům kraje Thrákie, a to během prvních pěti let s úrokovou subvencí ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75;
c)
zahrnutí do restrukturalizace dluhů úroků ze zpoždění dlužných k 31. prosinci 1992 u půjček na investice nebo provozní kapitál.
(45)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(46)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 a 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Všechny tyto dokumenty upravují technické parametry, jako jsou úrokové subvence, období osvobození, délka půjček a délka období, po jehož uplynutí se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(47)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 uděluje státní záruku na půjčky na provozní kapitál poskytnuté počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros, a to až do výše 100 000 000 GRD (293 470 EUR) na podnik, a také státní záruku na dluhy (jistinu a úroky) vyplývající z restrukturalizace dluhů k 31. prosinci 1993, které vznikly na základě minulých půjček poskytnutých v souladu s ustanoveními společné vyhlášky č. 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 a 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Všechny tyto dokumenty uplatňují státní záruku při provádění opatření stanovených různými vyhláškami, kterými se mění vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 (viz 46. bod odůvodnění).
(49)
Ve výše uvedeném seznamu vyhláška č. 2/82257/0025/18.12.2000 upřesňuje, že jejích ustanovení mohou využít pouze podniky životaschopné jako takové (a ne pouze až po restrukturalizaci dluhů, jak uvádějí ostatní vyhlášky zmiňované v tomto rozhodnutí), což předpokládá, že se nejedná o podniky v obtížích.
(50)
Vyhláška č. 2041901/16.5.1989 poskytuje úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Evros, Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese.
(51)
Vyhláška č. 2078809/10.10.89 stanoví úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů (3 %) hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Rhodope, Xanthi a Samos.
(52)
Vyhlášky č. 9034/B.289/10.2.2003 a 37497/B.1232/2.6.2003 doplňují vyhlášky uvedené v 50. a 51. bodě odůvodnění tím, že upřesňují rozsah a některé technické parametry stanovených úvěrových subvencí.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(53)
U třech předmětných režimů měla Komise pochyby nejenom o neexistenci státních podpor, ale také o slučitelnosti podpor, o jejichž přítomnosti byla přesvědčena, s vnitřním trhem.
a) Odůvodnění prvního rozhodnutí o zahájení řízení
(54)
První řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že vyhlášky, jež jim posloužily jako právní základ, nebyly oznámeny, protože se domnívaly, že podpory, které tyto vyhlášky zavedly, nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES; kromě toho dodaly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že v době poskytnutí půjček nebylo pravidlo de minimis použitelné v odvětví zemědělství a že vyhlášky sloužící jako právní základ předmětných podpor se týkaly podniků, které čelily potížím s likviditou, Komise soudila, že je podpory nutno analyzovat z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to počínaje okamžikem, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel týkajících se státní podpory ve formě záruk použitelných od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek.
b) Odůvodnění druhého rozhodnutí o zahájení řízení
(55)
Druhé řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že se pravidlo de minimis až do 1. ledna 2005 nevztahovalo na odvětví zemědělství, Komise neměla žádný údaj, který by jí umožnil zjistit, do jaké míry částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášky č. 66336/B.1398 a jejích změněných znění spadají do pole působnosti nařízení Komise (ES) č. 1860/2004 ze dne 6. října 2004 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví (17), kterým se zavedlo pravidlo de minimis v odvětví zemědělství;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že se výše uvedené vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, tj. počínaje 21. zářím 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podporu ve formě záruk, a to od 21. září 1993;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se prahy podpor vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo nutno analyzovat podpory rovněž na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od 21. září 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od 21. září 1993.
c) Odůvodnění třetího rozhodnutí o zahájení řízení
(56)
Třetí řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
v informacích, jež poskytly, řecké orgány stejně jako v případě obou prvních rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že předmětné částky měly pravděpodobně spadat pod pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že až do 1. ledna 2005 se pravidlo de minimis netýkalo odvětví zemědělství, neměla Komise k dispozici žádné údaje, které by jí umožnily posoudit, do jaké míry by částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášek, jež tvořily právní základ předmětného režimu, mohly spadat do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1860/2004;
b)
vzhledem k tomu, že se předmětné vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, přičemž dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
v odvětvích průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neposkytly informace o počtu příjemců podpor a protože se prahy podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
d)
na odvětví těžby a loďařství se pravidlo de minimis vztahovalo až počínaje vstupem v platnost nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (18); ovšem z důvodů uvedených v písmenu c) bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v odvětví námořní dopravy nebylo pravidlo de minimis použitelné a podpory bylo rovněž nutno analyzovat na základě pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila od vstupu v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena
f)
v žádném z uvedených odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
g)
vyhláška č. 2041901/16.5.1989 a vyhlášky zmíněné ve výše uvedeném 50. a 51. bodě odůvodnění stanovily podpory pro jiné prefektury než Rhodope, Xanthi a Evros a nebylo možno zjistit, zda se u plánovaného systému zásahů jedná o rozšíření systému použitého u výše uvedených tří prefektur nebo o samostatný systém, a bez ohledu na zvažovaný případ nebylo také možno na základě dostupných informací zjistit, zda byly dodrženy normy použitelné na státní podporu (normy použitelné na regionální podporu nebo na pravidlo de minimis);
h)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly rozšíření systému zásahů použitého v prefekturách Rhodope, Xanthi a Evros, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory mohly spadat do rámce pravidla de minimis nebo zda by mohly být považovány za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích;
i)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly samostatný systém zásahů, bylo vzhledem k neupřesnění této otázky v jejich ustanoveních nutno zvážit slučitelnost jeho použití na zdravé podniky a na podniky v obtížích, přičemž analýza dospěla k těmto závěrům:
-
pokud jde o podniky v obtížích, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory nemohly spadat pod pravidlo de minimis nebo zda by je nebylo možno považovat za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích,
-
pokud jde o zdravé podniky, nebylo možno zjistit, zda provozní kapitál vytvořený díky půjčce s poskytnutou úrokovou subvencí sloužil k financování způsobilých investic ve smyslu nařízení EU o regionálních podporách.
IV. PŘIPOMÍNKY ŘECKÝCH ORGÁNŮ K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
a) Připomínky řeckých orgánů k prvnímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(57)
Ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly řecké orgány následující:
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady;
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí opatření, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdá;
d)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Unie, čímž nedošlo k narušení hospodářské soutěže, a to tím spíše, že podniky, které byly příjemci podpory, musely být životaschopné; úroková subvence byla kromě toho financována ze zvláštního účtu mimo státní rozpočet;
e)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
f)
vyhláška č. 72742/B1723 (viz výše uvedený 42. bod odůvodnění) nevede k žádným dodatečným nákladům v porovnání s náklady vyvolanými vyhláškou, která tvoří základ předmětného režimu;
g)
uvolnění jištění na základě vyhlášky č. 2071670/11297 nelze považovat za podporu podniku, protože tato jištění jsou přizpůsobena výši restrukturalizovaných půjček a záruka řeckého státu navíc nepokrývá jakékoli náklady uložené vypůjčovatelům bankami;
h)
vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění se týkala obecně zpracovatelských podniků a nezmiňovala konkrétně zpracovatelské podniky v odvětví zemědělství, které byly pokryty nařízením Rady (EHS) č. 866/1990 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (19), nařízením Rady (ES) č. 951/1997 ze dne 20. května 1997 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (20) a nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (21); tato nařízení byla uplatněna zavedením operačních programů druhého a třetího rámce podpory Společenství; podniky, které investovaly a obdržely za tímto účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo; nebylo použito ani pravidlo de minimis, protože k získání dotace musely hospodářské subjekty provést práce a nést s nimi spojené náklady;
i)
odkaz na pravidlo de minimis slouží výlučně k dokreslení skutečnosti, že většina poskytnutých podpor nepřesáhla prahovou hodnotu de minimis, aniž by se přitom zvláště odkazovalo na odvětví zemědělství;
j)
kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhu“ nemá žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku provedené úvěrovou institucí, protože o způsobilosti k restrukturalizaci dluhu se rozhoduje ihned po vypracování studie životaschopnosti;
k)
restrukturalizace se týká starých půjček a na nové investice nebylo poskytnuto žádné financování;
l)
pokud jde o celkový grantový ekvivalent podpory na restrukturalizaci dluhů, drtivá většina podpor představovala nízké částky, u cílených oblastí (Kastorie a Euboia) se jednalo o znevýhodněné oblasti ve smyslu směrnice Rady 75/268/EHS ze dne 28. dubna 1975 o zemědělství v horských a znevýhodněných oblastech (22) a celá země je součástí cíle č. 1;
m)
úroková sazba použitá u nových půjček odpovídá sazbě u poslední emise státních dluhopisů a úroková subvence se netýká celé doby trvání restrukturalizované půjčky ale pouze prvních kritických roků, přičemž rozdíl sazeb není příliš významný (jeden až dva procentní body);
n)
režim trval od 30. června 1993 do 30. června 2003.
b) Připomínky řeckých orgánů k druhému rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(58)
Ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány předložily tyto argumenty, přičemž se ve většině případů jednalo o tvrzení již obsažená v jejich odpovědi na první rozhodnutí o zahájení řízení (viz předchozí bod odůvodnění):
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady (k tomu dodávají, že cílem tohoto nástroje není selektivní poskytování podpor);
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Společenství;
d)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí podmínky, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdé;
e)
úroky z prodlení a úrokové subvence byly financovány ze zvláštního účtu (účet zřízený zákonem č. 128/75) mimo státní rozpočet;
f)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
g)
ustanovení ministerské vyhlášky 66336/B.1398/1993 a její změněná znění počítala s možností zásahu ve prospěch podniků usazených v prefekturách Florina a Kilkis bez výrazných nákladů pro veřejnou správu a za podmínky, že uvedené podniky jsou považovány za životaschopné; nenarušovala proto hospodářskou soutěž ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES; kromě toho nelze zapomínat na to, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a že během referenčního období (devadesátá léta) značně trpěly nestabilitou a válečným stavem v tomto regionu;
h)
výše uvedená vyhláška k tomu odkazuje na průmyslové podniky a podniky s řemeslnou výrobou a podle řeckých orgánů se její ustanovení údajně netýkala zemědělských podniků.
c) Připomínky řeckých orgánů k třetímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(59)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 uvedly řecké orgány tyto argumenty:
a)
prefektury dotčené předmětnými vyhláškami se nacházely v obtížné hospodářské situaci poznamenané nízkým stupněm hospodářské činnosti a vyšší mírou nezaměstnanosti než ve zbylé části země, přičemž tyto okolnosti zhoršoval válečný stav v sousedních zemích (např. v Kosovu); k narušení hospodářské soutěže proto nemohlo dojít a podpory poskytnuté formou restrukturalizace dluhů a úvěrových subvencí mohly využít výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES;
b)
podpory byly zaměřeny na vyřešení potíží v podobě nedostatečné dynamiky místních trhů, oslabení pracovního trhu, snížení poptávky a rovněž na dlouhodobý hospodářský rozvoj;
c)
pokud jde o tvrzení Komise, podle nějž mohlo údajně dojít k narušení podmínek obchodu v rámci Společenství vzhledem k silné hospodářské soutěži, jež existuje v odvětví zemědělství, se ze všech zkoumaných vyhlášek pouze vyhláška 1648/B22/13.1.1994 týká podniků s průmyslovým typem chovu; k tomu produkce masa v prefekturách Evros, Rhodope a Xanthi představovala v období 1995-2004 pouze malou část zemědělské produkce dotyčných prefektur a hrubý domácí produkt (HDP) těchto prefektur sice během šetřeného období vzrostl (jak v absolutních údajích, tak na obyvatele), ale zůstával přesto nadále značně pod vnitrostátním průměrem;
d)
vyhlášky č. 2041901/16.5.1989 a 2078809/1989, jež stanovily úrokové subvence u půjček na provozní kapitál podniků v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, stanovily také, že tyto podniky musí být před a po restrukturalizaci svých dluhů životaschopné;
e)
příslušné orgány v Řecku byly sice požádány, aby shromáždily údaje o skutečně poskytnutých podporách, nebyly ale schopny je poskytnout;
f)
úrokové subvence byly financovány z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, který neobsahuje státní prostředky, protože se jedná o účet určený hlavně na přerozdělování finančních prostředků.
d) Dopisy řeckých orgánů ze dne 15. a 29. března 2011
(60)
V dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 řecké orgány především upřesnily konce platnosti výchozích vyhlášek, kterými se řídily předmětné režimy. Jedná se o tyto termíny:
a)
30. června 2003 v případě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia);
b)
30. června 2000 v případě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis);
c)
31. prosince 2005 v případě vyhlášky č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros);
d)
31. prosince 2004 v případě vyhlášky č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Rhodope, Evros, Xanthi, Dodecanese a ostrovy Lesbos, Samos a Chios).
(61)
Řecké orgány dále upřesňují, že kritérium životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů nepředstavovalo výlučně zohlednění životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů ale spíše celkové posouzení životaschopnosti podniků před a po restrukturalizaci.
(62)
Oba dopisy obsahují rovněž tabulky s uvedením grantového ekvivalentu předmětných podpor obdrženého každým podnikem-příjemcem, přičemž účelem tabulek je zdůraznit procentuální podíl podniků, u nichž by podpory mohly spadat do rámce režimu de minimis. Řecké orgány nicméně přiznávají, že u podpor poskytnutých na základě vyhlášek č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros a ostrovy Samos, Lesbos, Chios a Dodecanese) a č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros) zahrnují dostupné údaje pouze období 2004-2007. Údaje poskytnuté ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia) pokrývají období 1993-1998 a údaje ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis) období 1993-2001. Tyto údaje byly získány od bank, ale ne všechny na žádost odpověděly. Řecké orgány se přesto domnívají, že číselné údaje se blíží celkové částce poskytnutých podpor, protože banky, které reagovaly, představují hlavní poskytovatele úvěrů pro dotyčné prefektury. Podle nich analýza údajů prokazuje, že podpory zapadají do rámce prahové hodnoty de minimis v 73,55 až 99,46 % případů v závislosti na období a zvažované vyhlášce.
(63)
Řecké orgány nakonec upřesňují, že výrobní a zpracovatelské podniky zemědělských produktů a podniky uvádějící je na trh nebyly pro podpory způsobilé a že termín „důlní podniky“ ve skutečnosti znamená podniky těžící mramor a kámen.
V. HODNOCENÍ
V.I. EXISTENCE PODPORY
(64)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Bráno doslova odpovídají předmětné podpory této definici v tom smyslu, že jsou financovány státem nebo ze státních prostředků, že se týkají určitých podniků (podniků odvětví zemědělství, řemeslné výroby, průmyslu, hotelových služeb, těžby - viz 63. bod odůvodnění - a loďařství v uvedených prefekturách), které zvýhodňují opatřeními, jako je splátkový kalendář jejich půjček, snížení splátek v důsledku jejich rozložení v čase, úvěrové subvence nebo poskytnutí záruk, a že mohou ovlivnit obchod (23) a narušit hospodářskou soutěž (24).
(65)
Řecké orgány se samozřejmě pokusily prokázat, že předmětné podpory mohou spadat do rámce režimu de minimis, a nepředstavují proto státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Ovšem kromě skutečnosti, že pravidlo de minimis nebylo během období platnosti vyhlášek, jež představují právní základ předmětných režimů, vždy použitelné na všechna dotyčná odvětví (což byl ostatně jeden z důvodů rozhodnutí o zahájení řízení), jsou tyto údaje i podle přiznání uvedených orgánů neúplné (viz 62. bod odůvodnění). Kromě toho se výše podpor de minimis liší podle jednotlivých odvětví (v odvětví průmyslu a v odvětví zemědělství nejsou stejné) a na základě poskytnutých tabulek se lze domnívat, že řecké orgány tento rozdíl zcela jasně nepochopily. Na rozdíl od tvrzení řeckých orgánů, podle nichž podniky výroby, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů nebyly způsobilé pro předmětné režimy podpory, Komise zjišťuje, že z výše zmíněných tabulek jasně vyplývá, že některé podniky z těchto odvětví činnosti byly přesto příjemci podpor a že tyto podpory jsou považovány za podpory v rámci režimu de minimis, i když zjevně přesahují přípustnou prahovou hodnotu.
(66)
Komise připomíná, že každá jednotlivá podpora poskytnutá na základě režimu, který splňuje v okamžiku poskytnutí podmínky uvedené v použitelném nařízení o podpoře de minimis, je považována za podporu, jež nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(67)
V okamžiku, kdy řecké orgány začaly poskytovat předmětné podpory, pro odvětví zemědělství dosud neexistovaly předpisy Unie, kterými se řídí podpory de minimis.
(68)
První předpisy Společenství v této oblasti představují ustanovení nařízení (ES) č. 1860/2004 (25).
(69)
Podle nařízení (ES) č. 1860/2004, které zahrnuje jak zemědělskou prvovýrobu, tak zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů, neovlivňují podpory nepřesahující částku 3 000 EUR na příjemce a na tři roky obchod mezi členskými státy, nenarušují nebo nemohou narušit hospodářskou soutěž, a nespadají proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU.
(70)
Při použití článku 5 nařízení (ES) č. 1860/2004 platí stejné pro podpory poskytnuté před vstupem v platnost dotyčného nařízení, pokud tyto podpory splňují všechny podmínky stanovené v jeho článcích 1 a 3.
(71)
Dne 1. ledna 2008 bylo nařízení (ES) č. 1860/2004 nahrazeno nařízením Komise (ES) č. 1535/2007 ze dne 20. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v produkčním odvětví zemědělských produktů (26), kterým se zvýšila částka podpory de minimis na 7 500 EUR na příjemce a období tří fiskálních hospodářských roků, a to bez ohledu na formu a cíle podpor při maximální částce na členský stát, která odpovídá 0,75 % hodnoty roční produkce.
(72)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1535/2007 uvádí, že „[…] nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou před 1. lednem 2008 podnikům produkčního odvětví zemědělských produktů, pokud tato podpora splňuje všechny podmínky stanovené v článcích 1, 2, 3 a 4, s výjimkou požadavku výslovného odkazu na toto nařízení uvedeného v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci“. Nařízení se ovšem vztahuje pouze pro zemědělskou prvovýrobu.
(73)
Pravidlo de minimis použitelné od 1. ledna 2007 v oblasti zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů je stanoveno v nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (27).
(74)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1998/2006 stanoví částku, do jejíž výše podpora neovlivňuje obchod mezi členskými státy, nenarušuje nebo nemůže narušit hospodářskou soutěž, a nespadá proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU, na 200 000 EUR.
(75)
Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 uvádí, že „toto nařízení se […] použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. ...“.
(76)
V těchto souvislostech nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
v případě zemědělské prvovýroby: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 7 500 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1535/2007;
b)
v případě zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 200 000 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1998/2006.
(77)
Komise ovšem zdůrazňuje, že ustanovení nařízení (ES) č. 1998/2006 a (ES) č. 1535/2007 nemohou využívat podniky v obtížích.
(78)
V jiných odvětvích, než je zemědělství (což v tomto konkrétním případě znamená v různých odvětvích uvedených v tomto rozhodnutí s výjimkou odvětví loďařství, o němž bude pojednáno níže v 80. a 81. bodě odůvodnění (28)), bylo použitelné v okamžiku, kdy byly předmětné podpory poskytnuty, pravidlo de minimis stanovené ve sdělení Komise ze dne 20. května 1992 s názvem „Rámec Společenství pro podpory malým a středním podnikům z roku 1992“ (29) (dále jen „rámec Společenství z roku 1992“). Sdělení stanovilo, že „[…] vyplacení ad hoc podpor nepřesahujících částku 50 000 ecu na daný druh výdajů a režimy, na jejichž základě je částka podpory, již může získat podnik pro daný typ výdajů za tříleté období, omezena na tuto výši, nemusí být nadále oznamovány podle čl. 93 odst. 3 [Smlouvy o ES] (30) za podmínky, že poskytnutí podpory nebo podmínky režimu obsahují výslovné ustanovení, které stanoví, že dodatečná podpora poskytnutá stejném podniku na stejný druh výdajů z jiných zdrojů financování nebo v rámci jiných režimů nesmí zvýšit celkovou částku, jejímž je podnik příjemcem, na hranici přesahující prahovou hodnotu ve výši 50 000 ecu. …“. Toto pravidlo bylo následně předefinováno ve sdělení Komise o podpoře de minimis (31) z roku 1996 (dále jen „sdělení z roku 1996“), které stanovilo výši podpory de minimis na 100 000 ecu za stejné období, a poté v nařízení (ES) č. 69/2001, které stanovilo tuto částku na 100 000 EUR za stejné období.
(79)
Vzhledem k termínům ukončení platnosti analyzovaných režimů (poslední k 31. prosinci 2005) a k nemožnosti zpětného uplatnění předpisů, pokud jde o odvětví uvedená v 78. bodě odůvodnění, nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
50 000 ecu za tři roky během období od 19. srpna 1992 do 5. března 1996, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s ustanoveními rámce z roku 1992;
b)
100 000 ecu/EUR za tři roky během období od 6. března 1996 do 1. února 2001, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními sdělení z roku 1996;
c)
100 000 EUR za tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(80)
Pokud jde o odvětví loďařství, pravidlo de minimis je použitelné pouze od vstupu v platnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
(81)
Komise proto nebude považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují částku 100 000 EUR na příjemce a tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(82)
Ostatní tvrzení, kterými řecké orgány odůvodňují neexistenci státní podpory, nemůže Komise přijmout z následujících důvodů, které platí v každém případě, kdy jsou tato tvrzení použita:
a)
tvrzením, že seskupení půjček nevede k vysokým nákladům pro veřejnou správu (viz zejména 57. bod odůvodnění písm. a) a 58. bod odůvodnění písm. a)), řecké orgány uznávají, že opatření znamená pro stát náklad, tj. zapojuje státní prostředky;
b)
až do vstupu v platnost sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (32) (dále jen „sdělení z roku 2000“) byly všechny záruky považovány za obsahující prvek státní podpory (viz 105. bod odůvodnění písm. a)); sdělení z roku 2000 stanoví, že záruku lze považovat za prostu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, pokud se u příjemců nejedná o vypůjčovatele ve finančních obtížích a pokud by v zásadě mohli získat půjčku na finančních trzích za tržních podmínek bez zásahu státu, jestliže jsou záruky spojeny s konkrétní finanční operací, týkají se určité maximální částky, nepokrývají více než 80 % splatného zůstatku půjčky nebo jiného finančního závazku (s výjimkou investičních dluhopisů a podobných nástrojů), nejsou neomezené, pokud jsou podmínky režimu stanoveny na základě realistického posouzení rizik ohledně zajištění co nejpravděpodobnějšího vlastního financování pomocí pojistného hrazeného podniky-příjemci, pokud režim určuje způsoby poskytování záruk a stanoví, že jeho obecné financování bude předmětem přezkumu nejméně jednou za rok a pokud pojistné kryje jak běžná rizika spojená s poskytnutím záruky, tak správní náklady režimu a umožňuje běžné odměňování výchozího kapitálu případně poskytnutého státem pro rozběh režimu; řecké orgány ovšem neposkytly žádnou informaci, která by potvrzovala přijatelnost tohoto scénáře v tomto konkrétním případě;
c)
pokud jde o hospodářskou soutěž, nepředstavuje poskytnutí období osvobození (viz 57. bod odůvodnění písm. e) a 58. bod odůvodnění písm. f)) pouze časové posunutí splátek, protože se jím snižuje splátková zátěž v konkrétním okamžiku a příjemci se poskytuje dočasné finanční ulehčení;
d)
přestože účet zřízený zákonem č. 128/75, který se používá pro financování úrokových subvencí (viz 57. bod odůvodnění písm. d), 58. bod odůvodnění písm. e) a 59. bod odůvodnění písm. f)), nebyl, jak uvádějí samy řecké orgány, zahrnut do rozpočtu řeckého státu, představuje státní prostředek (33);
e)
poskytnutí úrokové subvence u půjček poskytuje podnikům, které jsou jejím příjemcem, zvýhodnění, i když jsou úrokové sazby v zemi vysoké;
f)
přestože uvolnění jištění poskytovaných pro získání záruky (viz 57. bod odůvodnění písm. g)) nepředstavuje podle vyhlášky č. 2071670/11297 pro řecký stát žádný přímý výdaj, obsahuje prvek podpory, protože stát tím, že s touto možností počítá, nejenom poskytuje podnikům-příjemcům možnost získání kapitálu, ale ruší zároveň kompenzační opatření požadované pro získání své záruky;
g)
skutečnost, že v Řecku byly údajně vysoké úrokové sazby (viz 57. bod odůvodnění písm. d)), neznamená nepřítomnost podpory v tom smyslu, že bez ohledu na hospodářské okolnosti, za nichž došlo k restrukturalizacím dluhů s úrokovými subvencemi, už pouhá skutečnost jejich poskytnutí se rovná zbavení příjemců zátěže, kterou by musely za běžných okolností nést při výkonu své činnosti.
(83)
Vzhledem ke všem těmto důvodům nezbývá Komisi než dospět k závěru, že podpory, které nesplňují prahové hodnoty a podmínky pro poskytování podpor de minimis uvedených v 68. až 81. bodě odůvodnění, spadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
V.II. SLUČITELNOST PODPORY
(84)
V případech stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU mohou být ovšem určité podpory uplatněním výjimky považovány za slučitelné s vnitřním trhem.
(85)
V tomto konkrétním případě je nutno v rámci každého zahájeného řízení přezkoumat, jakou výjimku by bylo možno uplatnit podle jednotlivých dotčených odvětví (při odlišení odvětví zemědělství a ostatních odvětví).
V.II.1 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR KASTORIE A EUBOIA, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM PRVNÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(86)
Vzhledem k povaze poskytnutých podpor je jedinou výjimkou, o které lze uvažovat při odůvodnění jejich slučitelnosti s vnitřním trhem, výjimka, s níž počítá čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a podle níž lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(87)
Jelikož se u předmětných podpor jedná o neoznámené podpory, je nutno pro použití této výjimky, aby byly v souladu s pravidly o státní podpoře, jež platila v okamžiku jejich poskytnutí. Podle údajů poskytnutých řeckými orgány trval předmětný režim od 30. června 1993 do 30. června 2003. Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude proto analyzována na základě předpisů o státní podpoře použitelných během tohoto období.
(88)
Jedním z důvodů, které vedly Komisi k zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je, že podpory se zdály být určeny pro podniky v obtížích. V této věci řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly, že kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů“ nemělo žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku, které provedla úvěrová instituce, protože o způsobilosti k restrukturalizaci se rozhodovalo okamžitě po vypracování studie životaschopnosti. Toto tvrzení bylo opakováno v dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 (viz 61. bod odůvodnění).
(89)
Komise se domnívá, že toto vysvětlení neumožňuje dospět k závěru, že podpory nebyly poskytovány podnikům v obtížích, protože se sice, jak tvrdí řecké orgány, o způsobilosti k restrukturalizaci dluhů rozhodovalo ihned po vypracování studie životaschopnosti, ale samotná studie byla zaměřena na výhledy životaschopnosti příjemců po provedení restrukturalizace dluhů, což znamená, že zájemci-příjemci se mohli nacházet v okamžiku provádění studie v potížích a přitom být do režimu zahrnuti, protože subjekt provádějící studii mohl odhadnout možnosti návratu k životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů (Komise tento prvek ostatně zdůraznila ve 23. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, protože se preambule vyhlášky č. 2045909/7931/0025 zmiňovala o nutnosti podpořit podniky prefektur Kastorie a Euboia, které čelí potížím s likviditou).
i) Předpisy použitelné na podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích během zvažovaného období
I. Období od 1. října 1993 do 31. prosince 1997
(90)
Podpory podnikům v obtížích podléhají určitému počtu pravidel. V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461 Komise prováděla politiku, na jejímž základě považovala v odvětví zemědělství tyto podpory za provozní, jež mohly být prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem pouze za splnění třech následujících podmínek:
a)
předmětné podpory se musely týkat finančních nákladů půjček uzavřených za účelem financování již provedených investic;
b)
kumulovaný grantový ekvivalent podpor případně poskytnutých u předem dojednaných půjček a předmětných podpor nesměl přesáhnout obecně přijímané míry, tj.:
i)
u investic na úrovni zemědělské prvovýroby: 35 nebo 75 % v znevýhodněných oblastech ve smyslu směrnice 75/268/EHS,
ii)
u investic na úrovni zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 55 nebo 75 % v oblastech cíle 1 u projektů, které jsou v souladu s odvětvovými programy nebo jedním z cílů článku 1 nařízení (EHS) č. 866/90 (34), a 35 % (nebo 50 % v oblastech cíle 1) u ostatních projektů za podmínky, že nejsou vyloučeny z výběrových kritérií stanovených v bodě 2 přílohy rozhodnutí Komise 90/342/EHS ze dne 7. června 1990 o přijetí výběrových kritérií pro investice do zlepšení zpracovatelských a marketingových podmínek pro zemědělské a lesnické produkty (35) (či rozhodnutí 94/173/ES (36), které jej nahradilo);
c)
předmětné podpory musí následovat po úpravách sazeb nových půjček provedených za účelem zohlednění kolísání hodnoty peněz (výše podpor musí být nižší nebo se rovnat změně sazeb u nových půjček) a musí se týkat zemědělských hospodářství, u kterých existují záruky životaschopnosti, a to zejména v případech, kdy by finanční zátěž vyplývající ze stávajících půjček byla takové míry, že by u hospodářství existovalo riziko ohrožení či dokonce úpadku.
(91)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány uvedly, že se vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění týkají zpracovatelských podniků obecně, že tato vyhláška se nijak zvláště nezmiňuje o zpracovatelských podnicích odvětví zemědělství, které jsou pokryty nařízeními (EHS) č. 866/90, (ES) č. 951/97 a (ES) č. 1257/1999, že celé území země patří k cíli 1 a že podniky, které investovaly a získaly za tím účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo. Pokud jde o celkový grantový ekvivalent restrukturalizace dluhů, dodávají, že drtivá většina podpor představovala nízké částky a že restrukturalizace dluhů se týká starých půjček, a tím pádem již provedených investic.
(92)
Upřesnění poskytnutá řeckými orgány v prvé řadě Komisi neumožňují vyloučit, že zpracovatelské podniky odvětví zemědělství nemohly být příjemci podpor na základě vyhlášky č. 69836/B1451 a jejích změněných znění, protože skutečnost, že dotyčné podniky nejsou zvláště zmiňovány, automaticky neznamená, že nepatří do obecné kategorie zpracovatelských podniků (průmyslových podniků), které spadají do oblasti působnosti vyhlášky.
(93)
Pokud jde o dodržení podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, Komise zjišťuje, že vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění pokrývala restrukturalizaci půjček, jež se mohly týkat jak investic, tak provozního kapitálu.
(94)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s investiční činností, upřesnění poskytnutá řeckými orgány umožňují Komisi konstatovat, že podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a) je splněna, protože se tyto půjčky týkaly již provedených investic.
(95)
Komise může rovněž považovat druhou možnost podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. c) za splněnou, protože podniky-příjemci musí být po restrukturalizaci dluhů životaschopné na základě posouzení provedeného finančními institucemi.
(96)
Komise ale nemůže na základě informací, které má k dispozici, dospět k závěru o nezpochybnitelném dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 upřesnily, že se na podniky zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů vztahovala mimo jiné nařízení (EHS) č. 866/90 a (ES) č. 951/97 a že tato nařízení byla uplatněna při dodržení jejich ustanovení, což znamená, že podpory již mohly být poskytnuty ve výši maximální povolené míry stanovené dotyčnými nařízeními (75 % pro oblasti cíle 1, k nimž Řecko patří) a že uplatnění předmětného režimu v tomto konkrétním případě mohlo vést kvůli kumulování podpor k překročení této míry.
(97)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s vytvořením provozního kapitálu, k provádění předmětného režimu také nemohlo dojít při dodržení všech podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, protože první ze stanovených podmínek (písmeno a) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
II. Období od 1. ledna 1998 do 30. června 2000
(98)
V roce 1997 byly podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění nahrazeny ustanoveními sdělení Komise s názvem „Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích“ (dále jen „pokyny z roku 1997“) (37). V bodě 4.4 dotyčných pokynů se stanoví, že „pokud jde o odvětví zemědělství, jsou [pokyny] použitelné od 1. ledna 1998 na nové státní podpory a na stávající podpory od stejného dne nebo, pokud Komise zahájila v těchto souvislostech vůči jednomu nebo více členských států řízení podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES], ode dne přijetí konečného rozhodnutí Komisí na základě čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES] týkajícího se dotyčného členského státu či členských států“.
(99)
Pokyny z roku 1997, které byly pro odvětví zemědělství zcela nové, stanovily mimo jiné toto:
a)
pokud jde o podpory na záchranu: poskytování podpor likvidity z akutních sociálních důvodů ve formě úvěrových záruk nebo splatných úvěrů se sazbou odpovídající tržní sazbě, v částce omezené na výši nezbytně nutnou k provozování podniku (např. pokrytí mzdových nákladů a zajištění běžného zásobování) a dobu rovněž nezbytně nutnou ke stanovení nezbytných a možných opatření na ozdravení, aniž by došlo k destabilizaci průmyslové nebo zemědělské situace v ostatních členských státech;
b)
pokud jde o podpory na restrukturalizaci: poskytování podpor spojených s prováděním restrukturalizačního plánu zaměřeného na omezení nebo nezvratné uzavření výrobních kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví (omezení kapacit musí být dodatečné ke každému omezení, ke kterému by došlo v případě neexistence podpory na restrukturalizaci) s jedinou výjimkou v případech, kdy by se rozhodnutí přijatá ve prospěch všech příjemců během následných dvanáctiměsíčních období netýkala celkově určitého množství produktu nepřesahujícího stanovený procentuální podíl na celkové roční produkci tohoto produktu v zemi (3 % u opatření cílených na určitou kategorii produktů nebo hospodářských subjektů a 1,5 % u opatření necílených).
(100)
Členské státy měly možnost požádat o provádění těchto zemědělských ustanovení namísto ustanovení stanovených pokyny z roku 1997 pro jiná odvětví než zemědělství, která spadala do oblasti jejich působnosti (pro tato jiná odvětví platila velmi přísná kritéria, a to zejména v oblasti restrukturalizačního plánu a příspěvku příjemce na restrukturalizaci - viz mimo jiné kapitola b) „nezemědělské odvětví“, body 109 až 121).
(101)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1997, nebo-li za dodržení buď podmínek popsaných výše v 99. bodě odůvodnění písm. b), nebo za dodržení podmínek stanovených pro jiná odvětví než zemědělství (předložení restrukturalizačního plánu s výhledem na návrat k životaschopnosti v přiměřené době a vycházejícímu z realistických předpokladů, se zmírněním dopadů podpor na konkurenční subjekty, při dodržení zásady jediné podpory, provázenému omezením kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví, zaručujícímu proporcionalitu mezi podporou a náklady na restrukturalizaci a výhodami z ní plynoucími a s pokrytím jejích sociálních nákladů).
III. Období od 1. července 2000 do 30. června 2003
(102)
Pokyny z roku 1997 byly nahrazeny dne 9. října 1999 pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (dále jen „pokyny z roku 1999“) (38). V bodě 6.3 pokynů z roku 1999 je uvedeno, že „členské státy musí upravit své stávající režimy podpory na záchranu a restrukturalizaci, které mají zůstat v platnosti po 30. červnu 2000, aby je přizpůsobily … pokynům … po tomto dnu“. Kromě toho, „aby Komise mohla kontrolovat postup úprav, členské státy jí musí předložit seznam těchto režimů do 31. prosince 1999. Následně jí musí, v každém případě do 30. června 2000, poskytnout informace postačující k tomu, aby jí umožnily kontrolovat, zda jsou režimy skutečně upraveny v souladu s … pokyny“.
(103)
Pokyny z roku 1999 obsahovaly rovněž zvláštní kapitolu věnovanou restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví zemědělství. V porovnání s kapitolou pokynů z roku 1997 definovala tato kapitola nadbytečnou strukturální kapacitu odvětví, omezila výjimku uvedenou v 99. bodě odůvodnění písm. b) na podniky prvovýroby (což znamená, že pododvětví zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů automaticky podléhalo povinnosti snížení kapacit) a učinila platnou zásadu jediné podpory, podle níž podpory na restrukturalizaci mohou být poskytnuty pouze jednou.
(104)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1999, nebo-li po předložení restrukturalizačního plánu stanovujícímu zejména omezení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit a případně omezenou výjimku uvedenou ve 103. bodě odůvodnění, a to na základě zásady jediné podpory.
ii) Záležitost záruk
(105)
Další oblast, kvůli které Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je otázka slučitelnosti podpor poskytnutých formou záruk. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 vyjádřily několik připomínek (viz 57. bod odůvodnění písm. c) a g)). Komise soudí, že tyto připomínky vyžadují následující poznámky:
a)
pokud jde o písmeno c), skutečnost, že poskytnutí záruky provázejí přísné podmínky, sama o sobě neznamená nepřítomnost státní podpory: pravidla použitelná během trvání předmětného režimu a uvedená v dopisech členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989 a SG(89) D/12772 ze dne 12. října 1989 a rovněž v bodě č. 38 sdělení Komise členským státům o použití článků 92 a 93 Smlouvy a článku 5 směrnice Komise 80/723/EHS na veřejné podniky v odvětví průmyslu (39) naopak jasně stanoví, že „[…] každá záruka poskytnutá státem přímo nebo prostřednictvím jím pověřených finančních institucí spadá do působnosti čl. 92 odst. 1 Smlouvy o ES“, a vyžadují uplatnění podmínek, které mohou vést až k likvidaci podniku; výše uvedené dopisy byly sice v roce 2000 nahrazeny sdělením o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk, jež počítalo se scénářem, který umožňuje dospět k závěru o nepřítomnosti státní podpory, ale řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 neposkytly žádné informace, jež by umožnily dospět k závěru, že poskytnuté záruky lze zahrnout do tohoto scénáře;
b)
i v případě, kdy by řecké orgány poskytly informace za účelem prokázání, že poskytnuté záruky spadají do scénáře o nepřítomnosti podpory, Komise by tento scénář nemohla schválit už jenom proto, že jej lze použít pouze, pokud podniky-příjemci nejsou ve finančních obtížích;
c)
pokud jde o písm. g), skutečnost, že záruka nepokrývá některé náklady, nepředstavuje v žádném případě důkaz o dodržení všech podmínek, které umožňují dospět k závěru o slučitelnosti podpory obsažené v poskytnutí záruky s vnitřním trhem; navíc je nutno konstatovat, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 nepotvrzuje jejich dodržení.
(106)
Po tomto upřesnění Komise spíše soudí, že záruky představovaly během trvání předmětného režimu jeden z prvků souboru nástrojů poskytování podpor podnikům v obtížích, a jejich slučitelnost je proto spojena se slučitelností celého procesu restrukturalizace, k němuž, jak dostatečně ukazuje analýza v 94. až 104. bodě odůvodnění, řecké orgány neposkytly žádné informace, jež by umožnily Komisi zbavit se pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (tyto úvahy ohledně záruk platí pro všechna tři řízení uvedená v tomto rozhodnutí a pro všechna uváděná odvětví s výjimkou záruk stanovených vyhláškou 2/82257/0025/18.12.2000, které budou předmětem odděleného přezkumu vzhledem k použitému kritériu životaschopnosti, tj. životaschopnosti před restrukturalizací dluhů).
(107)
Ostatní tvrzení rozváděná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 (použitá úroková sazba, záležitost existence či neexistence dodatečných výdajů vyvolaných vyhláškami tvořícími právní základ režimu, periodicita úroků) nepřinášejí žádné skutečnosti, které by mohly změnit výše vysvětlené stanovisko Komise.
(108)
Protože informace poskytnuté řeckými orgány neumožňují odstranit pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, může Komise pouze dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
b) Nezemědělské odvětví
(109)
Stejně jak tomu učinila pro odvětví zemědělství, musí Komise analyzovat předmětné podpory na základě pravidel použitelných pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(110)
V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461, tj. 1. října 1993, byla dotyčná pravidla stanovena v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže, a to zejména v bodech č. 177, 227 a 228 této zprávy.
(111)
Bod č. 117 zprávy uvádí, že v případě, kdy se mohou opatření na záchranu ukázat jako nutná pro poskytnutí odkladu, během nějž začnou být prováděna dlouhodobá řešení obtíží daného podniku, nesmí být těchto opatření využito k tomu, aby se zabránilo nutným snížením kapacit, a smí se jich proto použít pouze v případech, kdy jsou nutná pro vyřešení akutních sociálních potíží.
(112)
Bod č. 227 zprávy upřesňuje, že podpory na záchranu lze z hlediska Smlouvy odůvodnit, pokud jsou vázány na restrukturalizaci prováděnou s cílem trvale konsolidovat situaci dotyčných podniků a/nebo regionů v obtížích a pokud mají dostatečně regionální nebo odvětvovou povahu, aby bylo možno posoudit jejich dopady.
(113)
Bod č. 228 zprávy upřesňuje podrobněji stanovisko Komise ohledně podpor na záchranu a stanoví, co mají představovat „průvodní podpory“.
(114)
Podpory na záchranu musí:
a)
spočívat v podporách likvidity formou úvěrových záruk nebo záruk za splatné úvěry s úrokovou sazbou rovnající se sazbě tržní;
b)
omezit se ve své výši na částku nezbytně nutnou pro další zajištění mzdových nákladů a běžného zásobování;
c)
být vypláceny pouze po dobu nutnou (obvykle šestiměsíční) na určení nezbytných a možných opatření ozdravění;
d)
být odůvodněny akutními sociálními potížemi, aniž by zachování podniku, jež umožňují, vedlo k destabilizaci průmyslové situace v ostatních členských státech.
(115)
Průvodní podpory musí být úzce podmíněny provedením řádně strukturovaného programu restrukturalizace/přeměny činnosti schopným skutečně obnovit v dlouhodobém výhledu konkurenceschopnost předmětné produkce a musí být omezeny na míru a výši nezbytně nutné k zajištění rovnováhy podniku během nevyhnutelného přechodného období do doby, než podobný program přinese své výsledky, což znamená období značně omezené a s dostatečnou sestupností.
(116)
Tyto podmínky byly nahrazeny pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích z roku 1994 (40), které vstoupily v platnost dne 23. prosince 1994 (dále jen „pokyny z roku 1994“), následně pokyny z roku 1997, které vstoupily v platnost dne 1. ledna 1998, a konečně pokyny z roku 1999, které se staly použitelnými počínaje 1. červencem 2000, a to při zohlednění období na přizpůsobení režimů podpory poskytnutého členským státům (viz 98. a 102. bod odůvodnění).
(117)
Pokyny z roku 1994 potvrzují politiku prováděnou Komisí v oblasti podpor na záchranu (viz 114. bod odůvodnění) a definují přesněji obsah a důsledky restrukturalizačních plánů, které se mají předkládat (výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit dotyčného odvětví, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace, pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace).
(118)
V nezemědělském odvětví potvrzují pokyny z roku 1997, které jsou výsledkem pravidelného přezkumu politiky prováděné Komisí v oblasti záchrany a restrukturalizace podniků v obtížích, obsah pokynů z roku 1994.
(119)
Pokyny z roku 1999 zpřísňují podmínky poskytování podpor na záchranu tím, že zavádějí přesnou lhůtu pro předložení restrukturalizačního plánu. V oblasti restrukturalizace jsou přísnější zejména s ohledem na malé a střední podniky a stanoví možnost požadovat snížení kapacit i v případě, kdy v odvětví nadbytečné strukturální kapacity neexistují.
(120)
Vzhledem k tomu, že vysvětlení poskytnutá řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 platí jak pro odvětví zemědělství, tak pro nezemědělské odvětví, může Komise jen konstatovat, stejně jak to již učinila pro odvětví zemědělství, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány neumožňuje zjistit, zda byly dodrženy různé podmínky stanovené v pokynech z roku 1994, 1997 a 1999 (stačí jen uvést, že nic nenasvědčuje tomu, že by podniky-příjemci předložily jakýkoli restrukturalizační plán obsahující nutná kompenzační opatření). Toto zjištění platí rovněž pro dodržení ustanovení popsaných v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže.
(121)
Bez podkladů, které by potvrzovaly dodržení výše uvedených podmínek, není Komise schopna zjistit, zda podpory byly poskytnuty následně po předložení restrukturalizačního plánu vykazujícího všechny náležitosti stanovené v různých výše zmíněných předpisech (k nimž patří zejména výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace a pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace). Nemůže se proto zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a může tak dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.2 PODPORY PODNIKŮM PREFEKTUR FLORINA A KILKIS, JEŽ BYLY PŘEDMĚTEM DRUHÉHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(122)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány uvedly, že základní vyhláška, jíž se řídí poskytování podpor (vyhláška č. 66336/B.1398/1993), odkazuje na průmyslové podniky a podniky řemeslné výroby a že se její ustanovení netýkala žádného zemědělského podniku.
(123)
Komise bere na vědomí tato upřesnění a soudí proto, že nemusí analyzovat předmětný režim na základě pravidel o státní podpoře platných pro odvětví zemědělství v okamžiku poskytnutí podpor.
b) Nezemědělské odvětví
(124)
Komise, jež se při zahájení řízení domnívala, že režim byl plánován pro podniky v obtížích, jelikož vyhláška č. 66336/B.1398/1993 stanoví, že podniky musí být po restrukturalizaci životaschopné (což neumožňovalo vyloučit obtížný stav v okamžiku rozhodnutí o způsobilosti pro získání podpory), musí přezkoumat slučitelnost předmětných podpor na základě pravidel, která platila pro podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku jejich poskytnutí.
(125)
Pravidla, jež platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku poskytnutí předmětných podpor, byla postupně ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokyny z roku 1994 a pokyny z roku 1997.
(126)
Pokud jde o dodržení ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokynů z roku 1994 a pokynů z roku 1997, poskytly řecké orgány ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 stejná vysvětlení jako v případě zdůvodnění poskytnutí podpor v prefekturách Kastorie a Euboia (tvrzení řeckých orgánů popsaná v 57. bodě odůvodnění písm. a) až f) jsou již uvedena v 56. bodě odůvodnění písm. a) až e)). Analýza provedená Komisí v 110. až 121. bodě odůvodnění je proto v tomto konkrétním případě nadále platná, což znamená, že Komise není schopna se zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a že může dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(127)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 se řecké orgány rovněž pokusily zdůvodnit předmětné podpory skutečností, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a že místní podniky velmi trpěly nestabilitou a válečným stavem v regionu.
(128)
Kvůli tomuto odkazu na mimořádné události by snad bylo možno uplatnit výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, podle níž jsou s vnitřním trhem slučitelné podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi. Řecké orgány ovšem neposkytly žádný prvek analýzy, který by dokládal zmiňované potíže podniků obou prefektur a příčinnou souvislost s nestabilitou v regionu vyvolanou událostmi v Jugoslávii. Komise kromě toho nemá k dispozici informace, jež by mohly dokládat, že by se události zmiňované řeckými orgány mohly projevovat po celou dobu trvání režimu. Komise si konečně také klade otázku, proč se režim týkal jen některých odvětví hospodářství obou prefektur, když by zmiňované události měly mít logicky dopad na všechny místní podniky ve všech odvětvích.
(129)
Vzhledem k těmto skutečnostem Komise také nechápe, jak by předmětný režim podpor mohl být způsobilý pro uplatnění výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Může proto opět dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.3 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR RHODOPE, EVROS, XANTHI A DODECANESE, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM TŘETÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(130)
Vzhledem k tomu, že Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že na základě informací, které má k dispozici, nemůže rozhodnout, zda obě vyhlášky z roku 1989 a následující, které jsou uvedeny ve výše uvedeném 50. až 52. bodě odůvodnění, představují nezávislý režim podpor nebo zda se jedná o nedílnou součást celkového systému analyzovaného v různých zahájených řízeních, a vzhledem k tomu, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly v tomto ohledu žádné vysvětlení, bude slučitelnost podpor stanovených vyhláškami s vnitřním trhem přezkoumána odděleně. Záruky stanovené vyhláškou č. 2/82257/0025/18.12.2000 (viz 49. bod odůvodnění) budou rovněž předmětem odděleného přezkumu, protože tato vyhláška stanoví, že podniky-příjemci musí být povinně životaschopné a nikoli životaschopné až po restrukturalizaci, jak je tomu v ostatních uváděných případech.
(131)
Pokud jde o vyhlášky uvedené ve 44. až 52. bodě odůvodnění, bude se analýza skládat ze dvou základních oblastí, a to zemědělské a nezemědělské, jak tomu bylo také v případě režimů, jichž se týkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení, přičemž nezemědělská oblast bude rozdělena na několik částí: odvětví průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby na jedné straně a odvětví loďařství na straně druhé. Odvětví těžby, které bylo rovněž zahrnuto do rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, zde nebude nadále projednáváno, protože řecké orgány ve svých dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 uvedly, že dotyčná těžební činnost se týkala těžby mramoru a kamene, čímž dotyčné podniky spadají do rámce analýzy podpor poskytnutých odvětví průmyslu.
a) Odvětví zemědělství
(132)
Komise musí režim přezkoumat na základě pravidel použitelných na státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta.
(133)
Pokud jde o odvětví zemědělství, byla příslušná pravidla zdůrazněna v 90. a 98. až 103. bodě odůvodnění. Vzhledem k tomu, že platnost dotyčného režimu skončila dne 31. prosince 2005, je nutno přidat k seznamu použitelných předpisů pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (41) z roku 2004 (dále jen „pokyny z roku 2004“); pokyny z roku 2004 vstoupily v platnost dne 10. října 2004 a zpřísnily podmínky stanovené pokyny z roku 1999 (zejména opět potvrdily, že příspěvek příjemce k restrukturalizaci musí být skutečný a nezávislý na podpoře). Navíc vzhledem k povaze příjemců (hospodářství s průmyslových chovem zvířat a hospodářství zaměřená na produkci mléka) je oprávněné se domnívat, že režim mohl zahrnovat jak prvovýrobu (pouze chov zvířat), tak zpracování a uvádění na trh (např. hospodářství se zpracovatelskou linkou přímo na místě).
(134)
Pokud jde o soulad s vlastními podmínkami, Komise se domnívá, že ministerská vyhláška č. 1648/B22 ze dne 13. ledna 1994 a její následná změněná znění zavedla restrukturalizaci půjček, kterou bylo možno využít pro investování nebo vytvoření provozního kapitálu.
(135)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na investice, řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádné informace, jež by Komisi umožnily potvrdit, že restrukturované půjčky byly skutečně vázány na již provedené investice. Komise proto nemůže konstatovat, že byla splněna podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a).
(136)
Na základě dostupných informací není Komise podobně schopna dospět k nezpochybnitelnému závěru, že došlo k dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány neposkytly v tomto ohledu ve svém dopise ze dne 10. května 2006 žádné podrobnosti.
(137)
S ohledem na požadavek stanovený v 90. bodě odůvodnění písm. c), Komise soudí, že došlo ke splnění druhé možnosti, protože podniky-příjemci musely být životaschopnými po restrukturalizaci, a to na základě posouzení vypracovaného bankami.
(138)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na vytvoření provozního kapitálu, dotyčný režim nemohl být uplatněn v souladu se všemi podmínkami stanovenými v 90. bodě odůvodnění, protože první požadavek (90. bod odůvodnění písm. a)) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
(139)
Pokud jde o podporu poskytovanou od 1. ledna 1998 až do vstupu v platnost pokynů z roku 1994, platí analýza provedená v 98. až 104. bodě odůvodnění také pro podstatu tohoto konkrétního případu, protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádnou informaci, jež by Komisi umožnila potvrdit, že byl za účelem získání předmětné podpory předložen jakýkoli restrukturalizační plán provázený povinným příspěvkem.
(140)
Pokud jde konečně o podporu poskytovanou ode dne vstupu v platnost pokynů z roku 2004, může Komise pouze poznamenat, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května nepředložily žádné skutečnosti, jež by Komisi umožnily potvrdit, že byl za účelem obdržení dotyčné podpory předložen restrukturalizační plán provázený povinným vlastním příspěvkem. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(141)
V dopise ze dne 10. května se řecké orgány pokusily odůvodnit předmětnou podporu válečným stavem v sousedních regionech. Řecko vyjádřilo názor, že tyto okolnosti učinily podporu způsobilou pro výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy (viz 59. bod odůvodnění písm. a)).
(142)
Komise nemůže přijmout tento názor z několika důvodů:
a)
z hlediska předpisů je existence konfliktu považována za mimořádnou událost, jež může spadat pouze pod čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, podle kterého jsou slučitelné s vnitřním trhem podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi;
b)
v odvětví zemědělství je slučitelnost opatření podpory posuzována na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, a ne na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, jakož i rozvoji regionů uvedených v článku 349 (42) s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci;
c)
aby byla tato výjimka použitelná, bylo by nutno, aby podpora byla poskytnuta v souladu s pravidly, jimiž se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, k čemuž, jak je doloženo výše, nedošlo.
(143)
Komise není schopna zjistit, zda nelze použít čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, a to z těchto důvodů:
a)
v dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány sice oprávněně zdůraznily, že během období provádění režimu byl v dotyčných prefekturách jak celkový HDP, tak HDP na obyvatele nižší než v ostatních regionech země, ale zároveň uvedly, že HDP zaznamenal během stejného období určitý růst, což dokládá, že válečný stav v sousedních regionech neměl na hospodářství dotčených oblastí katastrofální dopad;
b)
jak dokládá popis právního základu režimu, k několika jeho změnám došlo téměř deset let po ukončení bojů v sousedních regionech, a nelze proto soudit, že Řecko bylo nuceno zasáhnout kvůli válečnému stavu v příhraničních oblastech a že existovala příčinná souvislost mezi tímto stavem a potížemi podniků (jako příklad stačí uvést tuto poznámku: ministerská vyhláška č. 2/64046/0025/2003 ze dne 28. října 2004 uvedená ve 48. bodě odůvodnění zahrnuje půjčky, které si mohly brát průmyslové podniky, tj. případně podniky s průmyslovým chovem zvířat, až do 31. prosince 2004).
(144)
Pokud jde o ostatní tvrzení řeckých orgánů v jejich dopise ze dne 10. května 2006, Komise zdůrazňuje následující (s výjimkou písm. b) platí tyto poznámky pro všechna odvětví, na něž se vztahuje zahájené řízení):
a)
potíže jako nedostatek dynamiky na místních trzích nebo pokles poptávky nelze řešit pomocí podpory poskytované podnikům v obtížích, aniž by se přistoupilo k jejich restrukturalizaci. Vhodnější způsob pomoci představují strukturální opatření;
b)
podíl produkce masa v dotyčných prefekturách na celkové řecké produkci nemá vůbec žádný vztah s rizikem narušení hospodářské soutěže, které představuje podpora poskytnutá mimo stanovený předpisový rámec (v tomto konkrétním případě se jedná o podporu poskytnutou podnikům v obtížích bez restrukturalizačního plánu); podle judikatury Soudního dvora, pokud finanční podpora poskytnutá členským státem posílí postavení určitého podniku ve srovnání s ostatními podniky zapojenými do hospodářské soutěže (což je podstatou tohoto konkrétního případu), může tato podpora představovat konkurenční zvýhodnění vůči ostatním podnikům, které nejsou příjemci této pomoci (43);
c)
záležitost životaschopnosti podniků ve smyslu stanoveném oběma ministerskými vyhláškami z roku 1989 bude řešena v tomto rozhodnutí níže;
d)
tvrzení, podle nějž účet zřízený zákonem č. 128/75 nepředstavuje státní prostředek, bylo vyřešeno v 82. bodě odůvodnění písm. d).
(145)
Vzhledem k těmto důvodům je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
b) Odvětví průmyslu, řemeslné výroby a hotelových služeb
(146)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(147)
Stejně jako v případě podpor, jichž se týkala první dvě řízení, platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v době poskytnutí předmětné podpory pravidla stanovená postupně body č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997 a 1999. Ve zkoumaném případě je k tomuto seznamu nutno přidat pokyny z roku 2004, protože v některých prefekturách skončilo provádění režimu k 31. prosinci 2005.
(148)
Informace poskytnuté řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 a uvedené v 59. bodě odůvodnění neobsahovaly žádné podrobnosti ohledně dodržení pravidel, kterými se řídí záchrana a restrukturalizace podniků v obtížích. Komise proto není schopna ověřit, zda byly dodrženy body 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997, 1999 a 2004.
(149)
Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
c) Odvětví loďařství
(150)
Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude posuzována ze dvou hledisek, protože pojem „odvětví loďařství“ zahrnuje jak stavbu lodí, tak lodní přepravu.
(151)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(152)
Pokud jde o stavbu lodí, platily pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 tyto předpisy:
a)
do 31. prosince 1998: směrnice Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podporách na stavbu lodí (44);
b)
od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2003: nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998 o nových pravidlech pro podporu na stavbu lodí (45);
c)
od 1. ledna 2004: rámec pro státní podporu na stavbu lodí (46).
(153)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(154)
Pokud jde o námořní přepravu, musí Komise podobně přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(155)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 platily a nadále platí pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví loďařství tyto předpisy:
a)
finanční a daňová opatření ohledně využívání plavidel registrovaných ve Společenství (47);
b)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 1997 (48);
c)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 2004 (49).
(156)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány opět nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
d) Podpory poskytnuté v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, kterých se rovněž týkalo třetí rozhodnutí o zahájení řízení
(157)
Protože Komise neměla dostatečné informace, posoudila v rámci řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy dva předpoklady:
a)
podpora poskytnutá na základě ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 a ministerské vyhlášky č. 2078809 ze dne 10. října 1989 a jejich pozměněných znění spadala do stejného rámce jako byl rámec stanovený vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění;
b)
podpora byla součástí systému financování, který nebyl postaven na stejných základech.
(158)
V dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány prohlásily, že obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 stanovily, že podniky musí být životaschopné před a po restrukturalizaci svých dluhů. Komise toto prohlášení nemůže přijmout, protože se po přezkumu ukazuje, že ani jedna z obou dotyčných vyhlášek neříká, že podniky musely být životaschopné před a po restrukturalizaci dluhů. Komise proto posoudí slučitelnost podpory stanové oběma vyhláškami a jejich pozměněnými zněními nejenom na základě předpokladů uvedených ve 157. bodě odůvodnění, ale také s tím, že u druhého předpokladu nevyloučí možnost, že tato podpora mohla být poskytována podnikům v obtížích.
(159)
Pokud jde o první předpoklad uvedený ve 157. bodě odůvodnění, Komise je nucena dospět k závěru, že v případě, pokud obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 a jejich pozměněná znění spadají do stejného rámce, jako byl rámec stanovený ministerskými vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění, zůstává v platnosti analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, a protože vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(160)
Pokud jde o druhý předpoklad, je nutno zvážit dva scénáře: podpora byla poskytnuta podnikům v obtížích nebo byla poskytnuta podnikům životaschopným.
(161)
V případě prvního scénáře zůstává platná analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, přičemž vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(162)
V případě druhého scénáře Komise rovněž poznamenává, že vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopisech ze dne 10. května 2006, 15. března 2011 a 29. března 2011 neumožňují zjistit, zda provozní kapitál vytvořený využitím dotovaných půjček financoval způsobilé investice ve smyslu předpisů Unie v oblasti regionální podpory (od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 platily jako předpisy sdělení Komise o metodě použití čl. 92 odst. 3 písm. a) a c) na regionální podporu (50) a následně pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (51)). Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitrním trhem.
(163)
V případě, že tento provozní kapitál nefinancoval způsobilé investice ve smyslu stanoveném předpisy Unie v oblasti regionální podpory, musí Komise přezkoumat, zda nelze podporu poskytnutou na vytvoření tohoto kapitálu, která by tak představovala podporu na provoz, prohlásit za slučitelnou na základě příslušných ustanovení předpisů Unie v oblasti regionální podpory. V tomto ohledu si Komise přeje zdůraznit, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory (52). Protože informace v různých dopisech zaslaných řeckými orgány neumožnily Komisi ověřit soulad s ustanoveními předpisů Unie v oblasti regionální podpory, může Komise dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(164)
Záruku poskytnutou na základě vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 nelze považovat za nástroj pomoci při restrukturalizaci podniku v obtížích, jako je tomu v případě ostatních vyhlášek, jichž se toto rozhodnutí týká, protože ministerská vyhláška č. 2/82257/0025 stanoví, že záruka může být poskytnuta pouze životaschopným podnikům a ne podnikům, které se stanou životaschopnými až po restrukturalizaci dluhů. Tuto záruku je proto nutno přezkoumat podle použitelných předpisů o státní podpoře.
(165)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 se záruky až do 31. prosince 2005 (ukončení provádění režimu) řídily sdělením z roku 2000.
(166)
Sdělení z roku 2000 stanoví, že Komise musí posuzovat slučitelnost podpory vázané na poskytnutí záruky na základě předpisů platných pro jiné formy podpory, a uvádí různé rámce a pokyny použitelné v dotyčných odvětvích. Záruku lze navíc pouze přijmout, pokud je její využití smluvně vázáno na konkrétní podmínky, jež mohou vést až k povinnému vyhlášení úpadku příjemce nebo jiným podobným opatřením.
(167)
V tomto konkrétním případě řecké orgány nepředložily k poskytnutým zárukám žádné informace. Komise proto tyto záruky nemůže posoudit na základě různých předpisů použitelných v dotyčných odvětvích nebo ověřit, zda opatření podpory nemohlo přesáhnout příslušnou platnou míru nezbytně nutnou pro podniky, které se nenacházejí v obtížích (v odpovědi na třetí rozhodnutí o zahájení řízení řecké orgány navíc neposkytly žádné informace o dodržení různých předpisů).
(168)
Za těchto okolností Komise nemůže dojít k závěru, že podpora poskytnutá formou záruk na základě ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 je slučitelná s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(169)
Komise zjišťuje, že Řecko provedlo předmětná opatření podpory protiprávně porušením čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Předchozí analýza dokládá, že podporu nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, protože Řecko nepředložilo žádné informace, které by potvrzovaly dodržení různých uvedených předpisů, a Komise proto není schopna odstranit pochyby vyjádřené při zahájení různých řízení. V této souvislosti Komise připomíná, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory.
(170)
V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (53), je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (v tomto konkrétním případě se jedná o všechny podniky, které využily možností zkoumaných ministerských vyhlášek). Řecko musí učinit všechna nezbytná opatření, aby od příjemců získalo zpět poskytnutou neslučitelnou podporu. V souladu s ustanoveními bodu č. 42 oznámení Komise s názvem „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (54) má Řecko lhůtu čtyři měsíce od oznámení tohoto rozhodnutí na jeho provedení. Podpora, která má být vrácena, musí zahrnovat úroky vypočítané v souladu s nařízením Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (55).
(171)
Toto rozhodnutí musí být provedeno okamžitě, a to zejména s ohledem na navrácení všech jednotlivých podpor poskytnutých v rámci režimu podpory při vyloučení jednotlivých podpor poskytnutých na konkrétní projekty, které splňovaly v okamžiku poskytnutí podpory všechny podmínky stanovené v nařízení o blokové výjimce nebo v nařízení o podpoře de minimis použitelné podle článků 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (56) či podle režimu podpory schváleného Komisí.
(172)
Článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999 ovšem stanoví, že pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě. Promlčecí lhůta počíná dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci buď jako jednotlivá podpora, nebo v rámci režimu podpory. Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty a každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
(173)
V tomto konkrétním případě se Komise za účelem navrácení podpory může vracet zpět k těmto termínům:
a)
v případě podpory, jíž se týkalo první řízení: 1. říjen 1993 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 27. května 2003, zatímco ministerská vyhláška č. 69836/B1461, která byla přijata dne 14. září 1993, byla zveřejněna v řeckém vládním věstníku dne 1. října 1993, kdy také vstoupila v platnost;
b)
v případě podpory, jíž se týkalo druhé řízení: 22. duben 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 22. dubna 2004;
c)
v případě podpory, jíž se týkalo třetí řízení: 12. listopad 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 12. listopadu 2004,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ
Článek 1
Režimy podpory v podobě restrukturalizace dluhů, které Řecko provedlo protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie v prefekturách Kastorie, Euboia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios, jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivá podpora poskytnutá v rámci jednoho z režimů uvedených v článku 1 nepředstavuje podporu, pokud v okamžiku svého poskytnutí splňovala podmínky stanovené v jednom z předpisů přijatých podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98 použitelného v okamžiku poskytnutí podpory.
Článek 3
1. Řecko si vyžádá neslučitelnou podporu, která byla poskytnuta v rámci režimů uvedených v článku 1, od příjemců zpět.
2. Částky, které mají být navráceny, podléhají úrokům ode dne, kdy byly příjemcům dány k dispozici, až do dne, kdy byly skutečně získány zpět.
3. Výše úroků se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko zruší všechny neprovedené platby v rámci režimů podpory uvedených v článku 1.
Článek 4
Navrácení podpory poskytnuté v rámci režimů uvedených v článku 1 musí být okamžité a účinné.
Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kteří na základě režimů uvedených v článku 1 obdrželi podporu, a celkovou částku podpory, kterou každý z nich obdržel v rámci dotyčného režimu;
b)
celkovou částku (hlavní částka a úroky), kterou má každý příjemce navrátit v případě podpory, která nespadá pod pravidlo de minimis;
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízené podporu vrátit.
2. Řecko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory poskytnuté na základě režimu uvedeného v článku 1. Na žádost Komise neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Bude rovněž poskytovat podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemci již vrátili.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 19. října 2011.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 19 ottobre 2011
relativa ai regimi di aiuti di Stato sotto forma di ristrutturazione dei debiti, a cui la Grecia ha dato esecuzione nei dipartimenti di Castorià, Eubea, Florina, Kilkis, Rodope, Evro, Xanthi e del Dodecanneso, nonché nelle isole di Lesbo, Samo e Chio
[n. C23/04, (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) e C 50/05 (ex NN 20/05)]
[notificata con il numero C(2011) 7252]
(Il testo in lingua greca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2012/307/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 108, paragrafo 2, primo comma,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare, l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni conformemente all’articolo 108, paragrafo 2, primo comma, del trattato (1) e viste tali osservazioni,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Dopo aver ricevuto informazioni secondo le quali erano stati concessi aiuti a imprese dei dipartimenti di Castorià e dell’Eubea, nel 1993 e anche nel corso degli anni successivi, nell’ambito di un piano di ristrutturazione (rinegoziazione) dei debiti, con lettera del 27 maggio 2003 la Commissione aveva chiesto alle autorità greche di comunicarle, nel termine di quattro settimane, il testo della base giuridica di tale piano, insieme a tutte le informazioni necessarie per l’esame del medesimo in virtù degli articoli 87 e 88 del trattato CE (3).
(2)
Con lettera in data 10 luglio 2003, protocollata il 17 luglio 2003, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea aveva comunicato alla Commissione una nota delle autorità greche nella quale si chiedeva la proroga di un mese del termine indicato al considerando 1.
(3)
Con lettera del 4 agosto 2003, protocollata il 6 agosto 2003, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea trasmetteva alla Commissione le informazioni richieste con la lettera del 27 maggio 2003.
(4)
Dall’esame di tali informazioni è emerso che erano stati concessi aiuti senza la preventiva approvazione della Commissione, ragione per la quale essa ha aperto un fascicolo di aiuti non notificati, registrato con il numero NN 153/03.
(5)
Con lettera del 21 giugno 2004 (4), la Commissione ha informato la Grecia della decisione di avviare il procedimento di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE (C 23/04) (in seguito «primo procedimento»).
(6)
La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (5). La Commissione ha chiesto agli interessati di presentare le loro osservazioni sulle misure di aiuto in parola.
(7)
La Commissione non ha ricevuto osservazioni da terzi interessati.
(8)
Con lettera del 13 luglio 2004, protocollata 19 luglio 2004, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto una proroga dei termini concessi alle autorità greche per comunicare la risposta in seguito al primo procedimento aperto.
(9)
Con fax del 6 agosto 2004 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(10)
Con lettera del 9 agosto 2004, protocollata il 10 agosto 2004, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha comunicato alla Commissione la risposta delle autorità greche in merito al primo procedimento aperto.
(11)
Dalle informazioni comunicate dalle autorità greche con lettera del 4 agosto 2003 è emerso che gli aiuti in parola non riguardavano solo i dipartimenti di Castorià e dell’Eubea, ma anche quelli di Florina e Kilkis. Di conseguenza, con fax del 22 aprile 2004 i servizi della Commissione hanno chiesto alle autorità greche informazioni complementari in merito a tali aiuti.
(12)
Con lettera del 26 maggio 2004, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto una proroga di un mese del termine concesso alle autorità greche per la trasmissione dei complementi di informazione di cui sopra.
(13)
Con fax del 7 giugno 2004 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(14)
Con lettera del 1o luglio 2004, protocollata lo stesso giorno, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha trasmesso alla Commissione le informazioni richieste con fax del 22 aprile 2004.
(15)
Dall’esame di tali informazioni è emerso che erano stati concessi aiuti senza la preventiva approvazione della Commissione, ragione per la quale essa ha aperto un fascicolo di aiuti non notificati, registrato col numero NN 70/04.
(16)
Con lettera del 9 giugno 2005 (7), la Commissione ha informato la Grecia della decisione di avviare il procedimento di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE per quanto riguarda gli aiuti concessi nei dipartimenti di Florina e Kilkis (C 20/05) (in seguito «il secondo procedimento»).
(17)
La decisione di avvio del procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (8). La Commissione ha chiesto agli interessati di presentare le loro osservazioni sulle misure di aiuto in parola.
(18)
La Commissione non ha ricevuto osservazioni da terzi interessati.
(19)
Con lettera del 24 giugno 2005, protocollata il 28 giugno 2005, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto due mesi di proroga del termine concesso alle autorità greche per comunicare la risposta in seguito al secondo procedimento aperto.
(20)
Con fax del 13 luglio 2005 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(21)
Con lettera del 18 agosto 2005, protocollata il 24 agosto 2005, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha comunicato alla Commissione la risposta delle autorità greche in merito al secondo procedimento aperto.
(22)
Dall’esame delle informazioni trasmesse dalle autorità greche con lettera del 1o luglio 2004 è emerso che erano stati concessi aiuti anche in altri dipartimenti oltre a quelli oggetto dei due primi procedimenti. Di conseguenza con fax del 12 novembre 2004 i servizi della Commissione hanno chiesto alle autorità greche informazioni complementari in merito a tali aiuti.
(23)
Con lettera del 13 dicembre 2004, protocollata il 15 dicembre 2004, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto una proroga di un mese del termine concesso alle autorità greche per la trasmissione dei complementi di informazione di cui sopra.
(24)
Con fax del 6 gennaio 2005 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(25)
Con lettera del 27 gennaio 2005, protocollata il 1o febbraio 2005, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha trasmesso alla Commissione le informazioni complementari richieste con fax del 12 novembre 2004.
(26)
Dall’esame di tali informazioni è emerso che erano stati concessi aiuti senza la preventiva approvazione della Commissione, ragione per la quale essa ha aperto un fascicolo di aiuti non notificati, registrato col numero NN 20/05.
(27)
Con lettera del 22 dicembre 2005 (10), la Commissione ha informato la Grecia della decisione di avviare il procedimento di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE, per quanto riguarda gli aiuti concessi nei dipartimenti di Rodope, Evro, Xanthi e del Dodecanneso e delle isole di Lesbo, Samo e Chio (C 50/05) (in seguito «il terzo procedimento»).
(28)
La decisione di avvio del procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (11). La Commissione ha chiesto agli interessati di presentare le loro osservazioni sulle misure di aiuto in parola.
(29)
La Commissione non ha ricevuto osservazioni da terzi interessati.
(30)
Con lettera del 23 gennaio 2006, protocollata il 25 gennaio 2006, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto alla Commissione tre mesi di proroga del termine concesso alle autorità greche per comunicare la risposta in seguito al terzo procedimento aperto.
(31)
Con fax del 3 febbraio 2006 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(32)
Con lettera del 10 maggio 2006, protocollata l’11 maggio 2006, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha trasmesso alla Commissione la risposta delle autorità greche in merito al terzo procedimento aperto.
(33)
Dopo aver riesaminato tutte le basi giuridiche comunicate, la Commissione ha invitato le autorità greche, con fax del 12 gennaio 2011, a fornirle nel termine di un mese alcune precisazioni sugli aiuti concessi.
(34)
Con messaggio elettronico del 7 febbraio 2011, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto alla Commissione una proroga di 40 giorni lavorativi del suddetto termine.
(35)
Con fax del 17 febbraio 2011 la Commissione ha concesso una proroga del termine di 20 giorni lavorativi.
(36)
Con messaggi di posta elettronica in data 15 marzo e 29 marzo 2011, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha trasmesso alla Commissione le precisazioni richieste.
II. DESCRIZIONE
(37)
Il decreto ministeriale n. 69836/B1461 del 30 settembre 1993 prevede la conversione dei debiti, scaduti o no alla data del 30 giugno 1993, di qualsiasi natura (capitale circolante e investimenti fissi), in dracme o in valuta, o le escussioni di garanzia, in dracme o in valuta, a carico delle imprese artigianali e industriali insediate o operanti, indipendentemente dalla sede dell’impresa, nei dipartimenti di Castorià e dell’Eubea, in un nuovo prestito rimborsabile in 10 anni a rate semestrali costanti (ammortamento del capitale e interessi) o a rate semestrali di ammortamento costante del capitale con calcolo semestrale degli interessi al tasso del momento (il tasso del nuovo prestito è quello praticato per i buoni del Tesoro a 12 mesi in occasione dell’ultima emissione che precede l’inizio di ogni periodo di calcolo degli interessi dei prestiti, maggiorato di due unità, con un abbuono di 10 punti percentuali nei primi cinque anni a carico del conto di cui alla legge n. 128/75) (12).
(38)
In alternativa le suddette imprese possono beneficiare per cinque anni di un abbuono di interessi di 10 punti percentuali sui debiti in dracme o in valuta in essere al 30 giugno 1993 e connessi a capitale circolante e a investimenti fissi.
(39)
Le imprese devono essere redditizie dopo la ristrutturazione del debito (il che implica che si trovano in una situazione di difficoltà): questo criterio deve essere verificato dalle banche.
(40)
I decreti ministeriali n. 2035824/5887 del 1o giugno 1994, n. 2045909/7431/0025 del 26 agosto 1994, n. 2071670/11297 del 9 novembre 1994 e n. 72742/B1723 dell’8 dicembre 1994 precisano i periodi di franchigia e gli abbuoni di interessi connessi ai nuovi prestiti e prevedono che gli stessi prestiti nuovi sono assistiti da garanzia statale.
(41)
Il decreto ministeriale n. 66336/B.1398, del 14 settembre 1993, prevede le stesse misure e le stesse condizioni di accesso all’aiuto descritte al considerando 37. Il decreto prevede inoltre la concessione della garanzia statale sul capitale e sugli interessi dei debiti ristrutturati delle imprese industriali e artigianali nei dipartimenti di Florina e Kilkis, oltre che sugli interessi di mora fino al 31 dicembre 1992 per prestiti connessi al capitale circolante e a investimenti fissi di tali imprese, entro i limiti del conto di cui alla legge n. 128/75.
(42)
Il decreto n. 66336/B1398 del 14 settembre 1993 è stato modificato dai seguenti decreti: n. 30755/B1199 del 21 luglio 1994, n. 60029/B1541 del 23 settembre 1994, n. 72742/B1723 dell’8 dicembre 1994, n. 236/B22 del 4 gennaio 1995, n. 8014/B285 del 28 febbraio 1995, n. 44678/B1145 del 3 luglio 1995, n. 44446/B1613 del 24 dicembre 1996, n. 40410/B1678 del 9 dicembre 1997, n. 10995/B546 del 24 marzo 1999, n. 12169/B736 del 22 marzo 2000 e dal decreto n. 35913/B2043 del 24 ottobre 2000. Questi diversi decreti modulano la durata dei prestiti, i periodi di franchigia e gli abbuoni di interesse connessi ai nuovi prestiti, e prorogano inoltre la durata dei periodi oltre i quali le rate non pagate diventano esigibili.
(43)
Le imprese devono essere redditizie dopo la ristrutturazione del debito (il che implica che si trovano in una situazione di difficoltà): questo criterio deve essere verificato dalle banche.
(44)
Il decreto ministeriale n. 1648/B.22/13.1.1994 prevede quanto segue:
a)
per i nuovi prestiti per capitale circolante concessi a partire dal 1o aprile 1993 a imprese industriali, artigianali, minerarie, ad aziende zootecniche di tipo industriale, ad aziende alberghiere e a imprese navali insediate o operanti, indipendentemente dalla sede dell’impresa, nei dipartimenti di Xanthi, Rodope e Evro, è concesso un abbuono di interessi di 10 punti percentuali a carico del conto di cui alla legge n. 128/75, entro il limite del 20 % del fatturato dell’anno precedente e fino al 50 % degli ordinativi dell’anno in corso dell’impresa, sugli interessi contabilizzati a partire dal 1o aprile 1993 fino al 31 marzo 1996, e il beneficio della garanzia statale fino a un importo complessivo massimo di 100 milioni di dracme (293 470 EUR);
b)
l’insieme dei debiti, scaduti o no alla data del 31 dicembre 1993, relativi a capitale circolante e a investimenti fissi, di imprese industriali, artigianali, minerarie, ad aziende zootecniche di tipo industriale, ad aziende alberghiere e a imprese navali della regione della Tracia, è raggruppato e costituirà l’oggetto di un nuovo prestito rimborsabile in 10 anni a rate semestrali costanti (ammortamento del capitale e interessi), a carico del conto di cui alla legge n. 128/75, con il beneficio di una garanzia statale;
c)
nella ristrutturazione dei debiti sono compresi gli interessi di mora fino al 31 dicembre 1992 sui prestiti per investimenti fissi e per capitale circolante.
(45)
Le imprese devono essere redditizie dopo la ristrutturazione del debito (il che implica che si trovano in una situazione di difficoltà): questo criterio deve essere verificato dalle banche.
(46)
Il decreto ministeriale n. 1648/B.22/13.1.1994 ha subito una serie di modifiche apportate dai seguenti decreti: 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 e 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Tutti i suddetti atti disciplinano parametri di natura tecnica, come gli abbuoni di interesse, i periodi di franchigia, la durata dei prestiti e quella oltre la quale le rate non pagate diventano esigibili.
(47)
Il decreto ministeriale n. 2003341/683/0025/17.2.94 concede la garanzia dello Stato greco sui prestiti per capitale circolante concessi a partire dal 1o aprile 1993 a imprese industriali, artigianali, minerarie, ad aziende zootecniche di tipo industriale, ad aziende alberghiere e a imprese navali insediate o operanti, indipendentemente dalla sede dell’impresa, nei dipartimenti di Xanthi, Rodope e Evro, per un importo fino a 100 milioni di dracme (293 470 EUR) per impresa, nonché a copertura dei debiti (capitale e interessi) che risultano dalla ristrutturazione dei debiti in essere al 31 dicembre 1993 connessi a vecchi prestiti, in conformità ai requisiti e alle condizioni del decreto ministeriale congiunto n. 1648/Γ.Γ.54/B.22/13.1.94.
(48)
Il decreto ministeriale n. 2003341/683/0025/17.2.94 ha subito una serie di modifiche apportate dai seguenti decreti: 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 e 2/64046/0025/2003/28.1.2004. In virtù dei decreti suddetti la garanzia statale assiste l’attuazione delle misure previste dai diversi decreti modificativi del decreto ministeriale n. 1648/B.22/13.1.1994 (cfr. considerando 46).
(49)
Tra i decreti di cui all’elenco precedente, il decreto ministeriale n. 2/82257/0025/18.12.2000 precisa inequivocabilmente che per poter beneficiare delle sue disposizioni le imprese devono essere redditizie (e non diventare redditizie dopo la ristrutturazione dei debiti, come nel caso degli altri decreti ministeriali citati nella presente decisione): questo significa che tali imprese non si trovano in situazione di difficoltà.
(50)
Con il decreto ministeriale n. 2041901/16.5.1989 è approvato il versamento, a valere sul conto comune di cui alla legge n. 128/75, di un abbuono di interessi di tre punti percentuali (3 %), sui saldi residui di prestiti di capitale circolante concessi a partire dal 1o aprile 1989 alle imprese che hanno sede nei dipartimenti di Evro, Lesbo, Samo, Chio e del Dodecanneso.
(51)
Con il decreto ministeriale n. 2078809/10.10.1989 è approvato il versamento, a valere sul conto comune di cui alla legge n. 128/75, di un abbuono di interessi di tre punti percentuali (3 %), sui saldi residui di prestiti di capitale circolante concessi a partire dal 1o aprile 1989 alle imprese che hanno sede nei dipartimenti di Rodope, Xanthi e Samo.
(52)
I decreti ministeriali n. 9034/B.289/10.2.2003 e n. 37497/B.1232/2.6.2003 completano i decreti elencati nei considerando 50 e 51 della presente decisione in quanto precisano il campo di applicazione e determinati parametri di natura tecnica dei previsti abbuoni di interesse.
III. MOTIVI CHE HANNO CONDOTTO ALL’AVVIO DEL PROCEDIMENTO DI INDAGINE FORMALE
(53)
Per quanto riguarda i tre regimi di aiuti in esame, la Commissione nutriva dubbi sia in merito all’assenza di aiuti di Stato, sia alla compatibilità con il mercato interno degli aiuti che riteneva esistessero.
a) Giustificazione del primo procedimento
(54)
Il primo procedimento è stato avviato per tutti i motivi seguenti:
a)
quando furono loro chieste spiegazioni sugli aiuti contestati, le autorità greche risposero che non avevano trasmesso i decreti ministeriali che costituivano la base giuridica degli aiuti perché ritenevano che gli aiuti istituiti da tali decreti non costituissero aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE; le medesime autorità aggiunsero che, pur non conoscendo il numero esatto di beneficiari, agli importi degli aiuti in questione doveva con tutta probabilità applicarsi la regola de minimis;
b)
dato che al momento in cui furono concessi gli aiuti la regola de minimis non vigeva nel settore agricolo e poiché i decreti che costituivano la base giuridica degli aiuti contestati si rivolgevano a imprese in difficoltà di liquidità, la Commissione aveva ritenuto che gli aiuti dovevano essere esaminati alla luce delle diverse regole in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà fin dall’entrata in vigore del primo dei decreti ministeriali succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
c)
nel settore agricolo le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse norme applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie a partire dall’entrata in vigore del primo dei succitati decreti ministeriali;
d)
nel settore industriale e artigianale vigeva certo la regola de minimis, ma poiché le autorità greche non conoscevano il numero dei beneficiari delle misure previste dai succitati decreti ministeriali e poiché i limiti massimi degli aiuti de minimis sono calcolati su un periodo di tre anni e non per una data operazione, era impossibile stabilire se gli aiuti contemplati dai succitati decreti potessero effettivamente rientrare nella regola de minimis; in questo contesto gli aiuti dovevano quindi essere analizzati in base alle diverse regole in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà applicabili a partire dall’entrata in vigore del primo dei decreti succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
e)
nel settore artigianale e industriale, le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse norme applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie a partire dall’entrata in vigore del primo dei succitati decreti ministeriali.
b) Giustificazione del secondo procedimento
(55)
Il secondo procedimento è stato avviato per tutti i motivi seguenti:
a)
quando fu chiesto loro di dare spiegazioni in merito agli aiuti contestati, le autorità greche avevano indicato che, pur non conoscendo il numero esatto di beneficiari, agli importi degli aiuti in questione doveva con tutta probabilità applicarsi la regola de minimis; a parte il fatto che fino al 1o gennaio 2005 la regola de minimis non si applicava al settore agricolo, la Commissione non disponeva comunque di alcuna informazione che le avrebbe permesso di determinare in che misura gli importi percepiti dalle aziende agricole in virtù del decreto ministeriale n. 66336/B.1398 e successive modifiche, potessero rientrare nell’ambito di applicazione del regolamento (CE) n. 1860/2004 della Commissione, del 6 ottobre 2004, relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti de minimis nei settori dell’agricoltura e della pesca (17), che ha istituito la regola de minimis nel settore agricolo;
b)
poiché i decreti succitati riguardavano imprese in difficoltà, gli aiuti avrebbero dovuto essere esaminati alla luce delle diverse regole applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà fin dall’entrata in vigore del primo dei decreti ministeriali succitati, ossia a partire dal 21 settembre 1993; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire in che misura tali regole fossero state rispettate;
c)
nel settore agricolo le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse norme applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie a partire dal 21 settembre 1993;
d)
nel settore industriale e artigianale vigeva certo la regola de minimis, ma poiché le autorità greche non conoscevano il numero dei beneficiari delle misure previste dai succitati decreti ministeriali e poiché i limiti massimi degli aiuti de minimis sono calcolati su un periodo di tre anni e non per una data operazione, era impossibile stabilire se gli aiuti contemplati dai succitati decreti potessero effettivamente rientrare nella regola de minimis; in questo contesto, anche questi aiuti dovevano essere analizzati in base alle diverse norme applicabili a favore del salvataggio e della ristrutturazione di imprese in difficoltà applicabili a partire dal 21 settembre 1993; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
e)
in questi stessi settori, le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse norme applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie a partire dal 21 settembre 1993.
c) Giustificazione del terzo procedimento
(56)
Il terzo procedimento è stato avviato per tutti i motivi seguenti:
a)
come nel caso dei primi due procedimenti avviati, le autorità greche hanno riferito, tra le altre informazioni, che agli importi degli aiuti in questione doveva con tutta probabilità applicarsi la regola de minimis; a parte il fatto che fino al 1o gennaio 2005 la regola de minimis non si applicava al settore agricolo, la Commissione non disponeva comunque di alcuna informazione che le avrebbe permesso di determinare in che misura gli importi percepiti dalle aziende agricole in virtù dei decreti ministeriali che costituivano la base giuridica del regime di aiuti in esame potessero rientrare nel campo di applicazione del regolamento (CE) n. 1860/2004;
b)
poiché i decreti succitati riguardavano imprese in difficoltà, gli aiuti avrebbero dovuto essere esaminati alla luce delle diverse regole applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà a partire dall’entrata in vigore del primo dei decreti ministeriali succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire in che misura tali regole fossero state rispettate;
c)
nel settore industriale, artigianale e alberghiero vigeva certo la regola de minimis, ma poiché le autorità greche non avevano presentato informazioni circa il numero dei beneficiari degli aiuti e poiché i limiti massimi degli aiuti de minimis sono calcolati su un periodo di tre anni e non per una data operazione, era impossibile stabilire se gli aiuti contemplati dai succitati decreti potessero effettivamente rientrare nella regola de minimis; in questo contesto, gli aiuti dovevano quindi essere analizzati in base alle diverse regole applicabili a favore del salvataggio e della ristrutturazione di imprese in difficoltà applicabili a partire dall’entrata in vigore del primo dei decreti succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
d)
nel settore del carbone e nel settore navale, la regola de minimis si applicava solo a partire dall’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 69/2001 della Commissione, del 12 gennaio 2001, relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti d’importanza minore («de minimis») (18); tuttavia, per i motivi indicati alla lettera c), anche in questo caso gli aiuti avrebbero dovuto essere analizzati in base alle diverse regole in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà di applicazione a partire dall’entrata in vigore del primo dei decreti succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
e)
nel campo dei trasporti marittimi la regola de minimis non si applicava; l’esame degli aiuti si sarebbe dovuto effettuare anche in questo caso in base alle varie regole applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà, applicabili a partire dalla data di entrata in vigore del primo dei succitati decreti; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
f)
per nessuno dei settori suddetti le informazioni disponibili permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse regole applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie vigenti a partire dalla data di entrata in vigore del primo dei succitati decreti ministeriali.
g)
il decreto n. 2041901/16.5.1989 e i decreti elencati ai considerando 51 e 52 della presente decisione prevedono aiuti per altri dipartimenti oltre a Rodope, Evro e Xanthi e non era possibile stabilire se il sistema di intervento da essi previsto costituisse una proroga del regime applicato nei tre dipartimenti suddetti oppure un regime indipendente; in ogni caso in base alle informazioni disponibili non era comunque possibile determinare se fossero state rispettate le regole applicabili in materia di aiuti di Stato (regole in materia di aiuti a finalità regionale o regola de minimis);
h)
nell’ipotesi in cui i decreti ministeriali richiamati alla lettera g) costituissero un’estensione del regime di intervento pubblico applicato nei dipartimenti di Rodope, Evro e Xanthi, non era possibile stabilire se gli aiuti previsti potessero rientrare nella regola de minimis o essere considerati compatibili con le disposizioni che disciplinano la concessione di aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà;
i)
nell’ipotesi in cui i decreti ministeriali richiamati alla lettera g) avessero costituito un regime di intervento indipendente, in mancanza di ulteriori precisazioni nelle disposizioni dei medesimi sarebbe stato necessario esaminare la compatibilità dell’applicazione dei decreti alle imprese sane e alle imprese in difficoltà; le conclusioni di tale analisi sono:
i)
nelle imprese in difficoltà non era possibile stabilire in che misura gli aiuti previsti potessero rientrare nella regola de minimis o essere considerati compatibili con le disposizioni che disciplinano la concessione di aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà;
ii)
per le imprese sane era impossibile stabilire in che misura il capitale circolante costituito grazie a un prestito con il beneficio di un abbuono di interessi fosse stato utilizzato per finanziare investimenti ammissibili ai sensi delle disposizioni della normativa dell’Unione in materia di aiuti a finalità regionale.
IV. OSSERVAZIONI DELLE AUTORITÀ GRECHE SULL’APERTURA DEL PROCEDIMENTO FORMALE
a) Osservazioni delle autorità greche sul primo procedimento
(57)
Nella lettera del 9 agosto 2004, le autorità greche indicavano quanto segue:
a)
il consolidamento dei debiti è uno strumento amministrativo che non comporta costi finanziari elevati;
b)
il calcolo «semestrale» degli interessi era stato approvato dalla giurisprudenza della Corte suprema del paese, la quale aveva dichiarato illecita e abusiva la capitalizzazione trimestrale considerandola responsabile di un eccessivo aggravamento dell’indebitamento;
c)
la prestazione della garanzia statale non poteva essere considerata un aiuto in quanto il ricorso ad essa è subordinato a misure particolarmente severe per i debitori;
d)
nel periodo di riferimento i tassi di interesse in Grecia, già molto più elevati della media nel resto della Comunità, sono rimasti chiaramente più elevati nonostante l’applicazione di abbuoni di interesse; pertanto non c’era alcuna distorsione di concorrenza tanto più che le imprese beneficiarie dovevano essere redditizie; inoltre, gli abbuoni sono stati finanziati attraverso un conto speciale al di fuori del bilancio statale;
e)
la concessione di periodi di franchigia non può essere considerata un vero e proprio aiuto, dato che il debito e gli interessi permangono: semplicemente si rinvia il rimborso del debito a causa della congiuntura economica;
f)
il decreto ministeriale n. 72742/B1723 (cfr. considerando 42) non ha creato costi supplementari rispetto al primo decreto che ha costituito la base del regime di aiuti;
g)
lo sblocco delle cauzioni previsto dal decreto ministeriale n. 2071670/11297 non può essere considerato un aiuto all’impresa poiché le cauzioni sono state adattate in funzione dell’entità corrispondente dei prestiti ristrutturati; d’altro canto, la garanzia prestata dallo Stato greco non copre le spese di ogni tipo addebitate dalle banche ai loro creditori;
h)
il decreto ministeriale n. 69836/B1451 e le relative modifiche riguardavano le imprese di trasformazione in generale e non si riferivano in particolare alle imprese di trasformazione nel settore agricolo, le quali erano disciplinate dal regolamento (CEE) n. 866/90 del Consiglio, del 29 marzo 1990, relativo al miglioramento delle condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli (19), dal regolamento (CE) n. 951/97 del Consiglio, del 20 maggio 1997, relativo al miglioramento delle condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli (20) e dal regolamento (CE) n. 1257/1999 del Consiglio, del 17 maggio 1999, sul sostegno allo sviluppo rurale da parte del Fondo europeo agricolo di orientamento e di garanzia (FEAOG) (21); l’applicazione di tali regolamenti è avvenuta in concomitanza con la realizzazione dei programmi operativi del secondo e del terzo quadro comunitario di sostegno; le imprese che avevano effettuato investimenti ed avevano a tal fine percepito un contributo dal ministero dell’agricoltura, dello sviluppo e dell’alimentazione, non potevano beneficiare della ristrutturazione dei debiti, che non era prevista; e nemmeno è stata applicata la regola de minimis perché per ottenere una sovvenzione gli operatori dovevano aver già realizzato un’opera e aver sostenuto le relative spese;
i)
il riferimento alla regola de minimis era stato fatto esclusivamente per dare un’idea dell’entità delle sovvenzioni che nella maggioranza dei casi era inferiore al massimale previsto dalla regola de minimis, senza alcun riferimento specifico al settore agricolo;
j)
il criterio della «redditività dell’impresa dopo la ristrutturazione del debito» non ha influenzato in pratica la valutazione globale della redditività dell’impresa da parte dell’istituto di credito, perché la decisione in merito alla sua ammissibilità al consolidamento dei debiti veniva adottata subito dopo lo studio di sostenibilità;
k)
la ristrutturazione dei debiti in parola riguardava prestiti vecchi e non costituiva un finanziamento di nuovi investimenti;
l)
per quanto riguarda l’equivalente sovvenzione globale, la schiacciante maggioranza delle sovvenzioni era di modesta entità e le zone di insediamento delle imprese (Castorià e Eubea) erano tutte zone svantaggiate ai sensi della direttiva 75/268/CEE del Consiglio, del 28 aprile 1975, sull’agricoltura di montagna e di talune zone svantaggiate (22), mentre l’intero territorio del paese rientra nell’obiettivo 1;
m)
il tasso di interesse applicato ai nuovi prestiti corrispondeva a quello dell’ultima emissione di buoni del tesoro dello Stato greco e l’abbuono sugli interessi non riguardava l’intero periodo del consolidamento, ma solo i primi anni critici, con una differenza tra i tassi non particolarmente significativa (da 1 a 2 punti);
n)
il regime dell’abbuono di interessi è rimasto in vigore dal 30 giugno 1993 al 30 giugno 2003.
b) Osservazioni delle autorità greche sul secondo procedimento
(58)
Con la lettera del 18 agosto 2005 le autorità greche hanno sottolineato i seguenti argomenti, la maggior parte dei quali erano già stati avanzati nella risposta al primo procedimento aperto (cfr. considerando precedente):
a)
il «consolidamento» dei debiti è uno strumento amministrativo che non comporta costi elevati per le finanze pubbliche (aggiungono al riguardo che lo scopo di questo strumento non era la concessione selettiva di aiuti);
b)
il calcolo «semestrale» degli interessi era già stato approvato dalla giurisprudenza della Corte suprema del paese la quale ha dichiarato illecita e abusiva la capitalizzazione trimestrale, responsabile di un eccessivo aggravamento dell’indebitamento;
c)
nel corso del periodo di riferimento i tassi di interesse in Grecia, che erano già molto più elevati che nel resto della Comunità, sono rimasti elevati nonostante gli abbuoni di interesse;
d)
la prestazione della garanzia statale non poteva essere considerata un aiuto in quanto, anche nel caso in cui vi si faccia ricorso, l’escussione della garanzia è abbinata necessariamente a misure particolarmente pesanti per i debitori;
e)
gli interessi di mora e gli abbuoni di interesse sono stati addebitati al conto speciale (previsto dalla legge 128/75) che non rientra nel bilancio dello Stato;
f)
la concessione di periodi di franchigia non può essere considerata un vero e proprio aiuto, dato che il debito e gli interessi permangono: semplicemente si rinvia il rimborso del debito a causa della congiuntura economica;
g)
le disposizioni del decreto ministeriale n. 66336/B.1398/1993, quale modificato, prevedevano la possibilità di interventi a favore di imprese insediate nei dipartimenti di Florina e Kilkis senza un costo elevato per le finanze pubbliche e a condizione che tali imprese fossero ritenute redditizie; pertanto esse non erano in contrasto con le regole di concorrenza ai sensi dell’articolo 87 del trattato CE; va inoltre ricordato che i dipartimenti di Florina e Kilkis confinano con l’ex Repubblica iugoslava di Macedonia e che nel periodo di riferimento (anni ’90) hanno subito le gravi ripercussioni dell’instabilità e dello stato di guerra della regione;
h)
infine, il decreto sopra ricordato fa riferimento alle imprese industriali e artigianali; secondo le autorità greche, le sue disposizioni non riguardavano le aziende agricole.
c) Osservazioni delle autorità greche sul terzo procedimento
(59)
Nella loro lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche hanno presentato i seguenti argomenti:
a)
nei dipartimenti oggetto dei decreti in parola la congiuntura economica era particolarmente sfavorevole, con una grave sottoccupazione e un tasso di disoccupazione più elevato che nel resto del paese; tale contesto era aggravato dallo stato di guerra dei paesi vicini (ad esempio nel Kosovo); di conseguenza la concorrenza non poteva essere falsata e gli aiuti finanziari concessi sotto forma di consolidamento dei debiti e di abbuoni di interesse potevano beneficiare della deroga prevista dall’articolo 87, paragrafo 3, lettere a) e c) del trattato CE;
b)
lo scopo degli aiuti era la risoluzione di problemi come la mancanza di dinamismo dei mercati locali, la contrazione del mercato dell’occupazione e la diminuzione della domanda, oltre che lo sviluppo economico a lungo termine;
c)
per quanto riguarda l’argomento della Commissione in base al quale era possibile una distorsione degli scambi comunitari data la forte concorrenza esistente nel settore agricolo, si fa notare che solo il decreto n. 1648/B22/13.1.1994, tra quelli in esame, fa riferimento ad aziende zootecniche di tipo industriale; d’altra parte, nel periodo 1995-2004 la produzione di carni nei dipartimenti di Evro, Xanthi e Rodope costituiva solo una piccola parte della produzione agricola di tali dipartimenti e nel periodo considerato il PIL (prodotto interno lordo) di questi ultimi (sia assoluto che pro capite), pur presentando un aumento, è rimasto ampiamente al di sotto della media nazionale;
d)
i decreti n. 2041901/16.5.1989 e n. 2078809/1989 che prevedono la concessione di abbuoni di interesse per i prestiti per capitale circolante a imprese insediate nei dipartimenti di Lesbo, Samo, Chio e del Dodecanneso, si prevede anche che le aziende debbano essere redditizie sia prima che dopo il consolidamento dei debiti;
e)
alla richiesta di raccogliere dati relativi ai beneficiari e agli importi delle sovvenzioni concesse, i servizi competenti greci si sono dichiarati impossibilitati a fornire tali dati;
f)
gli abbuoni di interesse sono finanziati dal conto aperto dalla legge n. 128/75, il quale non costituisce una risorsa statale perché si tratta di un conto destinato essenzialmente alla ridistribuzione di fondi.
d) Lettere delle autorità greche del 15 e del 29 marzo 2011
(60)
Con le lettere del 15 e del 29 marzo 2011 le autorità greche hanno precisato innanzitutto le date di scadenza dell’applicazione dei decreti ministeriali iniziali che disciplinano i regimi di aiuti in esame. Le date sono le seguenti:
a)
30 giugno 2003 per quanto riguarda il decreto n. 69836/B1461 (dipartimenti di Castorià e dell’Eubea);
b)
30 giugno 2000 per quanto riguarda il decreto n. 66336/B/398/14-9-1993 (dipartimenti di Florina e Kilkis);
c)
31 dicembre 2005 per quanto riguarda il decreto n. 1648/B.22/13.1.1994 (dipartimenti di Xanthi, Rodope e Evro);
d)
31 dicembre 2004 per quanto riguarda il decreto n. 2041901/16-5-1989 (dipartimenti di Rodope, Evro Xanthi e del Dodecanneso; dipartimenti delle isole di Lesbo, Samo e Chio).
(61)
Successivamente le autorità greche hanno precisato che il criterio della redditività delle imprese dopo la ristrutturazione dei debiti non significava che fosse presa in considerazione solo la redditività delle imprese dopo la ristrutturazione dei debiti, ma si riferiva piuttosto ad una valutazione globale della loro redditività prima e dopo detta ristrutturazione.
(62)
In queste due lettere figurano anche tabelle con dati che indicano l’equivalente sovvenzione degli aiuti in parola percepiti da ciascuna impresa beneficiaria, in modo da evidenziare la percentuale di imprese per le quali gli aiuti potrebbero rientrare in uno dei regimi di aiuti di modesta entità (de minimis). Le autorità greche indicano tuttavia che per quanto riguarda gli aiuti concessi in forza dei decreti ministeriali n. 2041901/16-5-1989 (dipartimenti di Xanthi Rodope, Evro, Samo, Lesbo, Chio e del Dodecanneso) e n. 1648/B.22/13.1.1994 (dipartimenti di Xanthi Rodope, Evro), i dati disponibili si riferiscono esclusivamente al periodo dal 2004 al 2007. I dati forniti per gli aiuti concessi in virtù del decreto n. 69836/B1461 (dipartimenti di Castorià e dell’Eubea) coprono il periodo 1993-1998 e quelli concessi in virtù del decreto n. 66336/B/398/14-9-1993 (dipartimenti di Florina e Kilkis) il periodo 1993-2001. Pur essendo stati richiesti questi dati a tutti gli istituti di credito, non tutte le banche hanno risposto. Le autorità greche ritengono però che i dati raccolti si avvicinino all’importo complessivo degli aiuti concessi poiché le banche che hanno risposto sono i principali erogatori di prestiti nei dipartimenti di cui si tratta. Secondo le autorità greche dall’elaborazione dei dati suddetti si desume che gli aiuti rientrano nei limiti della regola de minimis nel 73,55 %-99,46 % dei casi, a seconda del triennio e del decreto considerato.
(63)
Infine, le autorità greche precisano che le imprese di produzione, trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli non erano ammesse a beneficiare degli aiuti e che per «imprese minerarie» si intendevano in realtà imprese di estrazione di marmo e pietra.
V. VALUTAZIONE
V.I. ESISTENZA DELL’AIUTO
(64)
A norma dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato, sono incompatibili con il mercato comune, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza. In termini assoluti, gli aiuti in esame corrispondono a questa definizione nel senso che sono finanziati dallo Stato o mediante risorse statali, che sono rivolti a determinate imprese (le imprese dei settori agricolo, artigianale, industriale, alberghiero, estrattivo - cfr. considerando 63 - e del settore navale, nei dipartimenti citati) e favoriscono tali imprese con misure come lo scaglionamento dei prestiti, l’alleggerimento delle rate grazie all’allungamento del periodo di pagamento, gli abbuoni di interesse o la concessione di garanzie, e nella misura in cui possono incidere sugli scambi (23) e falsare la concorrenza (24).
(65)
È vero che le autorità greche hanno cercato di dimostrare che gli aiuti in causa potevano rientrare nel quadro di un regime de minimis e non costituivano quindi aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato. Tuttavia, oltre al fatto che la regola de minimis non si applicava sempre in tutti i settori in parola nel corso del periodo di validità dei decreti che costituiscono la base giuridica dei regimi esaminati (questa è peraltro una delle ragioni per cui sono stati avviati i procedimenti), per stessa ammissione delle suddette autorità questi dati sono incompleti (cfr. considerando 62). Inoltre, gli importi degli aiuti de minimis variano in funzione del settore (sono diversi per il settore industriale e per quello agricolo) e le tabelle fornite lasciano supporre che le autorità greche non abbiano ben capito questa differenza. Infine, la Commissione osserva che, nonostante le indicazioni delle autorità greche secondo cui le imprese di produzione, trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli non erano ammissibili ai regimi di aiuti in parola, le tabelle suddette mostrano chiaramente che alcune imprese appartenenti a questi settori di attività hanno effettivamente beneficiato di aiuti che si considerano rientrare in un regime de minimis anche se superano con tutta evidenza il massimale ammissibile per questo tipo di regime.
(66)
La Commissione rammenta che ogni aiuto individuale concesso nell’ambito di un regime che, nel corso del suo periodo di validità, soddisfa le condizioni previste da un regolamento de minimis in vigore si considera non configurare un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato.
(67)
Nel settore agricolo, quando le autorità greche hanno iniziato a concedere gli aiuti in parola, non esistevano ancora disposizioni dell’Unione in materia di aiuti de minimis.
(68)
Le prime disposizioni adottate in materia sono quelle del regolamento (CE) n. 1860/2004 (25).
(69)
A norma del regolamento (CE) n. 1860/2004, che copre sia la produzione agricola primaria che la trasformazione e la commercializzazione di prodotti agricoli, gli aiuti non superiori a 3 000 EUR per beneficiario in un periodo di tre anni non incidono sugli scambi tra Stati membri, non falsano né minacciano di falsare la concorrenza e di conseguenza non rientrano nell’ambito di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato.
(70)
In applicazione dell’articolo 5 del regolamento (CE) n. 1860/2004 lo stesso vale per gli aiuti concessi prima dell’entrata in vigore dello stesso regolamento a condizione che tali aiuti soddisfino le condizioni di cui ai suoi articoli 1 e 3.
(71)
Il 1o gennaio 2008, il regolamento (CE) n. 1860/2004 è stato sostituito dal regolamento (CE) n. 1535/2007 della Commissione, del 20 dicembre 2007, relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti de minimis nel settore della produzione dei prodotti agricoli (26), che ha portato l’importo dell’aiuto de minimis a 7 500 EUR per beneficiario nell’arco di tre esercizi fiscali, indipendentemente dalla forma degli aiuti e dall’obiettivo perseguito, nei limiti di un importo massimo per Stato membro corrispondente allo 0,75 % del valore della produzione annua.
(72)
L’articolo 6, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1535/2007 stabilisce che: «Il presente regolamento si applica agli aiuti concessi anteriormente al 1o gennaio 2008 alle imprese del settore della produzione dei prodotti agricoli, purché gli aiuti soddisfino le condizioni previste dagli articoli da 1 a 4, fatto salvo il requisito del riferimento esplicito al presente regolamento di cui all’articolo 4, paragrafo 1, primo comma.» Tale regolamento si applica tuttavia soltanto alla produzione agricola primaria.
(73)
Nel settore della trasformazione e della commercializzazione dei prodotti agricoli la regola de minimis, che si applica dal 1o gennaio 2007, è stabilita dal regolamento (CE) n. 1998/2006 della Commissione, del 15 dicembre 2006, relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato agli aiuti d’importanza minore (de minimis) (27).
(74)
L’articolo 2, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1998/2006, fissa a 200 000 EUR per beneficiario nell’arco di tre esercizi finanziari l’importo entro il quale gli aiuti non incidono sugli scambi tra Stati membri, non falsano né minacciano di falsare la concorrenza e di conseguenza non rientrano nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato.
(75)
L’articolo 5, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1998/2006 prevede che: «Il presente regolamento si applica agli aiuti concessi anteriormente alla sua entrata in vigore alle imprese attive nel settore dei trasporti e alle imprese attive nella trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli, se gli aiuti soddisfano tutte le condizioni di cui agli articoli 1 e 2….».
(76)
In questo contesto, la Commissione non considererà aiuti di Stato gli aiuti concessi in virtù dei decreti esaminati che non superano, per beneficiario i seguenti importi:
a)
nel caso della produzione agricola primaria: 3 000 EUR per periodo di tre anni se, al momento della concessione, gli aiuti erano conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1860/2004, oppure 7 500 EUR per periodo di tre esercizi fiscali se, al momento della concessione, gli aiuti erano conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1535/2007;
b)
nel caso della trasformazione e della commercializzazione di prodotti agricoli: 3 000 EUR per periodo di tre anni se, al momento della concessione, gli aiuti erano conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1860/2004, oppure 200 000 EUR per periodo di tre esercizi fiscali se, al momento della concessione, gli aiuti erano conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1998/2006.
(77)
La Commissione sottolinea tuttavia che le imprese in difficoltà non possono beneficiare delle disposizioni dei regolamenti (CE) n. 1998/2006 e (CE) n. 1535/2007.
(78)
Nei settori diversi dall’agricoltura [in altre parole, nella fattispecie, i vari settori esaminati dalla presente decisione escluso il settore navale che sarà trattato nei successivi considerando 80 e 81 (28), al momento della concessione di tali aiuti si applicava la regola de minimis enunciata nella comunicazione della Commissione del 20 maggio 1992 - Disciplina comunitaria in materia di aiuti di Stato a favore delle piccole e medie imprese (29) (in seguito «regole del 1992»). La regola suddetta stabilisce che: «[…] in futuro non occorrerà più notificare in forza dell’articolo 93, paragrafo 3 [del trattato CE] (30) le somme una tantum non superiori a 50 000 ECU erogate per una determinata categoria di spesa nonché i regimi per i quali l’entità dell’aiuto che una determinata impresa può ottenere su un arco di tempo di tre anni è limitata all’importo menzionato, purché sia espressamente imposta la condizione che qualsiasi aiuto supplementare concesso alla medesima impresa per lo stesso tipo di spese da altre fonti o in base ad altri regimi non porti l’aiuto complessivo di cui l’impresa beneficia al di là del limite di 50 000 ECU. …». Successivamente tale regola è stata ridefinita nella comunicazione della Commissione relativa agli aiuti de minimis del 1996 (in seguito «regole del 1996») (31), che ha fissato l’importo dell’aiuto de minimis a 100 000 ECU per lo stesso periodo e successivamente nel regolamento (CE) n. 69/2001, che ha fissato lo stesso importo a 100 000 EUR per lo stesso periodo.
(79)
Tenendo conto delle date di scadenza della validità dei regimi analizzati (l’ultimo dei quali scadeva il 31 dicembre 2005) e dell’assenza di retroattività nell’applicazione delle disposizioni legislative per i settori a cui si riferisce il considerando 78, la Commissione non considererà aiuti di Stato gli aiuti concessi in virtù dei decreti ministeriali analizzati che non superano i seguenti importi per beneficiario:
a)
50 000 ECU per triennio nel corso del periodo dal 19 agosto 1992 al 5 marzo 1996, nella misura in cui al momento della loro concessione gli aiuti fossero conformi alle pertinenti regole del 1992;
b)
100 000 ECU/UER per triennio nel corso del periodo dal 6 marzo 1996 al 1o febbraio 2001, nella misura in cui al momento della loro concessione gli aiuti fossero conformi alle pertinenti regole del 1996;
c)
100 000 EUR per triennio nel corso del periodo dal 2 febbraio 2001 al 31 dicembre 2005, nella misura in cui al momento della loro concessione gli aiuti fossero conformi alle pertinenti disposizioni del regolamento (CE) n. 69/2001.
(80)
Infine, nel settore delle costruzioni navali, la regola de minimis si applica solo dopo l’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 69/2001.
(81)
Di conseguenza, la Commissione non considererà aiuti di Stato gli aiuti concessi in virtù dei decreti ministeriali analizzati che non superano 100 000 EUR per beneficiario e per triennio nel corso del periodo dal 2 febbraio 2001 al 30 giugno 2007, nella misura in cui al momento della loro concessione di aiuti fossero conformi alle pertinenti disposizioni del regolamento (CE) n. 69/2001.
(82)
La Commissione non può accogliere gli altri argomenti avanzati dalle autorità greche per giustificare l’assenza di aiuti di Stato per i motivi che passiamo a illustrare, i quali valgono per tutti i casi cui tali argomenti si riferiscono:
a)
le autorità greche, sostenendo che il raggruppamento dei prestiti non comporta un costo elevato per le finanze pubbliche [cfr. in particolare il considerando 57, lettera a) e il considerando 58, lettera a)], riconoscono che tale operazione implica un determinato costo per lo Stato, in altre parole che utilizza risorse statali;
b)
fino all’entrata in vigore della comunicazione della Commissione sull’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti di Stato concessi sotto forma di garanzie (32) (in seguito «la comunicazione del 2000») si considera che tutti gli aiuti contenessero un elemento di aiuti di Stato [cfr. il considerando 105, lettera a)]. Secondo la comunicazione del 2000 si può considerare che una garanzia non contiene elementi di aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato, se i beneficiari non sono mutuatari che si trovano in difficoltà finanziarie e i quali, in linea di massima, sarebbero in grado di ottenere sui mercati finanziari un prestito a condizioni di mercato senza alcun intervento da parte dello Stato, se la garanzia è connessa ad un’operazione finanziaria specifica, è circoscritta a un importo massimo predeterminato, non assiste più dell’80 % del prestito in essere o di altra obbligazione pecuniaria (salvo che si tratti di titoli obbligazionari o titoli analoghi) e non è prorogabile, se le modalità del regime sono basate su una valutazione realistica del rischio, di modo che i corrispettivi pagati dalle imprese beneficiarie consentono con ogni probabilità l’autofinanziamento del regime stesso, se il regime prevede le condizioni alle quali verranno prestate le garanzie future nonché una dotazione finanziaria globale, soggetta a revisione con periodicità quantomeno annuale, e se i corrispettivi coprono sia i normali rischi inerenti alla concessione della garanzia, sia le spese amministrative del regime nonché, ove lo Stato apporti i fondi iniziali per l’avvio del sistema, la normale remunerazione del capitale; le autorità greche non hanno tuttavia fornito alcun elemento che dimostri che sussistono le condizioni sopra elencate;
c)
esaminata in termini di concorrenza, la concessione di periodi di franchigia [cfr. considerando 57, lettera e), e considerando 58, lettera f)], non costituisce solo un rinvio del rimborso nel tempo, poiché alleggerisce il costo del rimborso in un dato momento e solleva quindi temporaneamente il beneficiario sul piano finanziario;
d)
il conto di cui alla legge n. 128/75 usato per il finanziamento degli abbuoni di interesse su prestiti [cfr. considerando 57, lettera d), considerando 58, lettera e) e considerando 59, lettera f)], pur non essendo stato inserito nel bilancio di previsione dello Stato greco come hanno indicato le stesse autorità greche, resta una risorsa statale (33);
e)
la concessione di un abbuono di interessi sui prestiti procura un vantaggio alle imprese che ne beneficiano, anche se i tassi di interesse della Grecia sono elevati;
f)
lo sblocco delle cauzioni fornite per l’ottenimento della garanzia [cfr. il considerando 57, lettera g)], anche se non implica alcuna spesa diretta per lo Stato greco in virtù del decreto n. 2071670/11297 comprende comunque un elemento di aiuto poiché, nel prevedere tale possibilità, lo Stato non solo offre alle imprese beneficiarie la possibilità di accedere a capitali, ma sopprime inoltre una contropartita che è richiesta per l’ottenimento della garanzia;
g)
il fatto che i tassi di interesse in Grecia fossero elevati [cfr. il considerando 57, lettera d)] non implica l’assenza di aiuti dato che, indipendentemente dal contesto economico nel quale sono state effettuate le ristrutturazioni con il beneficio di abbuoni di interesse, il semplice fatto di averle realizzate equivale ad aver sollevato i beneficiari di un onere che avrebbero dovuto sopportare in condizioni normali di esercizio della loro attività.
(83)
Tenuto conto di tutti questi elementi è gioco forza per la Commissione concludere che gli aiuti che non rientrano nei limiti e non soddisfano le condizioni di concessione di aiuti de minimis, illustrate nei considerando da 68 a 81, rientrano effettivamente nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato.
V.II. COMPATIBILITÀ DELL’AIUTO
(84)
Nei casi previsti dall’articolo 107, paragrafi 2 e 3 del trattato, alcuni aiuti possono tuttavia, in via derogatoria, essere considerati compatibili con il mercato comune.
(85)
Nella fattispecie è opportuno esaminare, nell’ambito di ciascuno dei procedimenti avviati, quale deroga potrebbe applicarsi a seconda del settore di cui si tratta (con una distinzione tra il settore agricolo e gli altri settori).
V.II.1 AIUTI RELATIVI AI DIPARTIMENTI DI CASTORIÀ E DELL’EUBEA, OGGETTO DEL PRIMO PROCEDIMENTO
a) Settore dell’agricoltura
(86)
Tenendo conto della loro natura, l’unica deroga che potrebbe essere invocata per giustificare la compatibilità degli aiuti concessi con il mercato interno è la deroga prevista all’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del trattato, in virtù della quale possono essere considerati compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati ad agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni e economiche, sempre che non alterino le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse.
(87)
Dato che gli aiuti in esame sono aiuti non notificati, perché la deroga si possa applicare deve trattarsi di aiuti conformi alle regole in materia di aiuti di Stato in vigore al momento della loro concessione. In base alle indicazioni fornite dalle autorità greche, l’esecuzione del regime di aiuti in parola è durato dal 30 giugno 1993 al 30 giugno 2003. Di conseguenza, l’esame della compatibilità del regime di aiuti con il mercato interno sarà effettuato alla luce delle disposizioni legislative in materia di aiuti di Stato che erano in vigore durante il suddetto periodo.
(88)
Uno dei motivi per i quali la Commissione ha avviato il procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, è che gli aiuti sembravano essere previsti a favore di imprese in difficoltà. Al riguardo, nella lettera del 9 agosto 2004 le autorità greche hanno indicato che il criterio della «redditività dopo la ristrutturazione del debito» non incideva per nulla sulla valutazione complessiva della redditività dell’impresa da parte dell’istituto di credito, dato che l’ammissibilità alla ristrutturazione del debito era decisa immediatamente dopo lo studio di redditività. Quest’argomento è stato ripetuto nelle lettere del 15 e del 29 marzo 2011 (cfr. considerando 61).
(89)
La Commissione ritiene che questa spiegazione non permetta di concludere che non sono stati concessi aiuti a imprese in difficoltà: infatti, benché - come affermano le stesse autorità greche - l’ammissibilità alla ristrutturazione del debito fosse decisa immediatamente dopo l’esecuzione dello studio di redditività, tale studio di per sé si basava sulle prospettive di redditività dei beneficiari a ristrutturazione avvenuta, il che implica che i potenziali beneficiari potevano essere in difficoltà al momento dell’esecuzione dello studio ed essere comunque ammessi al beneficio del regime in quanto l’organismo incaricato dello studio prevedeva la possibilità di un loro ritorno a una situazione di redditività dopo la ristrutturazione dei debiti (la Commissione aveva peraltro sottolineato questo elemento nel punto 23 della decisione di avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, dato che il preambolo del decreto ministeriale n. 2045909/7931/0025 faceva riferimento alla necessità di sostenere le imprese dei dipartimenti di Castorià e dell’Eubea confrontate a problemi di liquidità).
i) Regolamentazione applicabile agli aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà nel corso del periodo in esame
I. Periodo dal 1o ottobre 1993 al 31 dicembre 1997
(90)
Gli aiuti a favore di imprese in difficoltà sono disciplinati da una serie di regole. Al momento dell’entrata in vigore del decreto ministeriale n. 69836/B1461, la prassi della Commissione era quella di ritenere, per quanto riguarda il settore dell’agricoltura, che gli aiuti di questo tipo costituivano aiuti al funzionamento che non potevano essere dichiarati compatibili con il mercato interno a meno che non fossero soddisfatte le tre condizioni seguenti:
a)
gli aiuti dovevano riguardare oneri finanziari connessi a prestiti assunti per finanziare investimenti già realizzati;
b)
l’equivalente sovvenzione degli aiuti eventualmente concessi al momento dell’assunzione del prestito e degli aiuti stessi non poteva superare i tassi generalmente ammessi, ovvero:
i)
per gli investimenti a livello della produzione agricola primaria: 35 % o 75 % nelle zone svantaggiate ai sensi della direttiva 75/268/CEE;
ii)
per gli investimenti a livello della trasformazione e della commercializzazione dei prodotti agricoli: 55 % o 75 % nelle zone dell’obiettivo 1, per i progetti conformi ai programmi settoriali o a uno degli obiettivi di cui all’articolo 1 del regolamento (CEE) n. 866/90 (34), e 35 % (o 50 % nelle zone dell’obiettivo 1) per gli altri progetti, nella misura in cui non siano esclusi in base ai criteri di selezione elencati al punto 2 dell’allegato della decisione 90/342/CEE della Commissione, del 7 giugno 1990, relativa alla fissazione dei criteri di scelta da adottare per gli investimenti riguardanti il miglioramento delle condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli e della silvicoltura (35) [o della decisione 94/173/CE (36) che l’ha sostituita];
c)
gli aiuti in esame dovevano essere conseguenti a ritocchi dei tassi di interesse sui prestiti nuovi, effettuati per tener conto della variazione del costo del denaro (l’importo degli aiuti doveva essere inferiore o uguale alla modifica dei tassi di interesse dei nuovi prestiti) oppure dovevano riguardare aziende agricole che presentassero garanzie di redditività, in particolare nei casi in cui gli oneri finanziari derivanti dai prestiti in essere fossero tali da compromettere la redditività delle aziende o da esporle al rischio di fallimento.
(91)
Nella lettera del 9 agosto 2004, le autorità greche indicano che il decreto n. 69836/B1451 con le relative modifiche riguardava in generale le imprese di trasformazione e non in particolare le imprese di trasformazione nel settore dell’agricoltura, che erano disciplinate dai regolamenti (CEE) n. 866/90, (CE) n. 951/97 e (CE) n. 1257/1999, che inoltre l’insieme del paese rientrava nell’obiettivo 1 e che le imprese che avevano realizzato investimenti e ricevuto un aiuto dal ministero dell’Agricoltura, dello sviluppo e della alimentazione non avevano potuto beneficiare di una ristrutturazione dei debiti, la quale non era prevista. Nella stessa lettera aggiungono che per quanto riguarda l’equivalente sovvenzione globale, nella stragrande maggioranza dei casi gli aiuti erano di scarsa entità e che la ristrutturazione riguardava prestiti vecchi e quindi investimenti già realizzati.
(92)
Innanzitutto le precisazioni delle autorità greche non permettono alla Commissione di escludere che determinate operazioni di trasformazione nel settore dell’agricoltura abbiano potuto beneficiare degli aiuti di cui al decreto n. 69836/B1451 e relative modificazioni; inoltre l’assenza di qualsiasi particolare riferimento a tali imprese non implica automaticamente che esse non appartengono alla categoria generale delle imprese di trasformazione (imprese industriali) che rientra nel campo di applicazione del decreto.
(93)
In relazione al rispetto delle condizioni indicate nel considerando 90, la Commissione constata che il decreto n. 69836/B1451, e successive modificazioni, copriva la ristrutturazione di prestiti che potevano riguardare sia investimenti che capitale circolante.
(94)
Per quanto riguarda la ristrutturazione dei prestiti connessi a investimenti, i chiarimenti forniti dalle autorità greche permettono alla Commissione di constatare che la condizione di cui al considerando 90, lettera a), è soddisfatta poiché tali prestiti riguardavano investimenti già eseguiti.
(95)
La Commissione può ritenere inoltre che sia soddisfatta anche la seconda alternativa della condizione di cui al considerando 90, lettera c), perché le imprese beneficiarie devono essere redditizie dopo la ristrutturazione dei debiti in base ad una valutazione eseguita da istituti di credito.
(96)
La Commissione non può invece concludere, in base alle informazioni di cui dispone, che sia stata rispettata senza alcun dubbio la condizione enunciata al considerando 90, lettera b), dato che nella loro lettera del 9 agosto 2004 le autorità greche hanno precisato che le imprese di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli rientravano, tra l’altro, nelle disposizioni dei regolamenti (CEE) n. 866/90 e (CE) n. 951/97, la cui applicazione è avvenuta nel rispetto di tali disposizioni, per cui è possibile che siano già stati concessi aiuti nei limiti del massimale previsto da tali regolamenti (75 % nelle regioni dell’obiettivo 1, in cui rientra la Grecia) ed è altresì possibile che l’applicazione di tale regime abbia potuto, nella fattispecie e a causa del cumulo di aiuti, comportare un superamento della suddetta intensità.
(97)
Per quanto riguarda la ristrutturazione dei prestiti connessi alla costituzione di capitale circolante, il regime in parola non avrebbe potuto essere applicato nel pieno rispetto delle condizioni enunciate al considerando 90, poiché la prima delle condizioni ivi previste [lettera a)] prevede espressamente che i prestiti devono essere legati a investimenti.
II. Dal 1o gennaio 1998 al 30 giugno 2000
(98)
Nel 1997 le condizioni enunciate al considerando 90 sono state sostituite dalle regole contenute nella comunicazione della Commissione relativa agli Orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (in seguito «gli orientamenti del 1997») (37). Il punto 4.4 dei citati orientamenti stabilisce che «Nel settore agricolo, i presenti orientamenti entreranno in vigore il 1o gennaio 1998 per i nuovi aiuti di Stato. Per quelli preesistenti essi entreranno in vigore alla stessa data oppure, nell’ipotesi in cui sia stato avviato il procedimento previsto dall’articolo 93, paragrafo 2 del trattato [CE] contro uno o vari Stati membri, quando la Commissione abbia adottato una decisione finale nei confronti dello Stato membro ai sensi di detto punto».
(99)
Gli orientamenti del 1997, del tutto nuovi per il settore agricolo, prevedevano tra l’altro,
a)
per gli aiuti al salvataggio: la concessione di aiuti di tesoreria, giustificati da acute difficoltà sociali, sotto forma di garanzie di credito o di crediti gravati da tassi di interesse equivalenti a quelli di mercato, che siano limitati nel loro ammontare a quanto necessario per mantenere l’impresa in attività (ad esempio a copertura degli oneri salariali e dell’approvvigionamento corrente) e che siano di durata determinata, limitata soltanto per il periodo necessario alla definizione delle misure di risanamento necessarie e realizzabili, senza che vi sia il rischio di destabilizzazione della situazione dei settori industriale e agricolo negli altri Stati membri;
b)
per gli aiuti alla ristrutturazione: la concessione di aiuti connessi alla realizzazione di un piano di ristrutturazione che preveda la chiusura o la riduzione irreversibile delle capacita di produzione in caso di sovraccapacità strutturale nel settore (la riduzione deve aggiungersi ad ogni altra riduzione realizzata in mancanza di aiuti alla ristrutturazione); l’unica possibilità di deroga è che l’insieme delle decisioni adottate a favore di tutti i beneficiari per un periodo di dodici mesi consecutivi non deve riguardare, complessivamente, una quantità di prodotti superiore a una certa percentuale della produzione annuale totale di tali prodotti nel paese (3 % per le misure rivolte a una categoria particolare di prodotti o di operatori e 1,5 % per le misure non mirate).
(100)
Gli Stati membri potevano scegliere l’applicazione delle disposizioni suddette relative al settore agricolo in luogo delle disposizioni previste per i settori diversi dal settore agricolo, che rientrano nel campo di applicazione degli orientamenti del 1997 [in questi altri settori si applicavano criteri molto rigorosi, in particolare in materia di piani di ristrutturazione e di contributo del beneficiario alla ristrutturazione, cfr. lettera b) «settore non agricolo», considerando da 109 a 121].
(101)
Nella lettera del 9 agosto 2004, le autorità greche non hanno fornito alcuna informazione che permetta alla Commissione di constatare la realizzazione di un adeguamento del regime di aiuti in esame a tale legislazione e, di conseguenza, che gli aiuti erogati nel corso del periodo considerato siano stati concessi nel rispetto delle condizioni previste dagli orientamenti del 1997, vale a dire o le condizioni enunciate al considerando 99, lettera b), o le condizioni previste per gli altri settori diversi dal settore agricolo (presentazione di un piano di ristrutturazione con prospettive di ritorno alla sostenibilità in base a ipotesi realistiche entro un termine ragionevole, con attenuazione degli effetti degli aiuti sui concorrenti, nel rispetto del principio dell’aiuto una tantum, con una diminuzione della capacità in caso di sovraccapacità strutturale del settore, garantendo la proporzionalità tra l’aiuto e i costi/benefici della ristrutturazione e con la copertura degli oneri sociali della ristrutturazione).
IIΙ. Dal 1o luglio 2000 al 30 giugno 2003
(102)
Gli orientamenti del 1997 sono stati sostituiti il 9 ottobre 1999 dagli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (38) (in seguito «gli orientamenti del 1999»). Nella sezione 6.3 degli orientamenti del 1999 si legge: «Gli Stati membri devono adeguare i propri regimi esistenti di aiuto per il salvataggio e la ristrutturazione operativi oltre il 30 giugno 2000 per renderli conformi, dopo tale data, ai presenti orientamenti …». E inoltre «Per permettere alla Commissione di controllare detto adeguamento, gli Stati membri le trasmettono, entro il 31 dicembre 1999, un elenco di tutti i suddetti regimi In seguito, e in ogni caso prima del 30 giugno 2000, essi devono trasmetterle le informazioni necessarie per permetterle di verificare che i regimi sono stati modificati in conformità ai presenti orientamenti».
(103)
Gli orientamenti del 1999 contenevano anche un capitolo specifico per la ristrutturazione di imprese in difficoltà nel settore agricolo. Rispetto al capitolo corrispondente degli orientamenti del 1997, tale capitolo conteneva la definizione di sovraccapacità strutturale del settore, limitava la deroga indicata al considerando 99, lettera b), della presente decisione, alle imprese della produzione agricola primaria (il che significa che il sottosettore della trasformazione e della commercializzazione dei prodotti agricoli era automaticamente soggetto alla condizione di una riduzione della capacità di produzione) e rendeva applicabile il principio dell’aiuto una tantum in base al quale gli aiuti alla ristrutturazione possono essere concessi un’unica volta.
(104)
Nella lettera del 9 agosto 2004 le autorità greche non hanno fornito alcuna informazione che permetta alla Commissione di constatare la realizzazione di un adeguamento del regime di aiuti in esame a tale legislazione e, di conseguenza, che gli aiuti erogati nel corso del periodo considerato siano stati concessi nel rispetto delle condizioni previste dagli orientamenti del 1999, vale a dire dopo la presentazione di un piano di ristrutturazione che preveda, in particolare, la riduzione delle capacità di produzione in caso di sovraccapacità strutturale, con l’eventuale applicazione della deroga limitata citata al considerando 103 della presente decisione, nonché nel rispetto del principio dell’aiuto una tantum.
ii) La questione delle garanzie
(105)
Un altro punto sul quale la Commissione ha avviato il procedimento previsto dall’articolo 108, paragrafo 2, del trattato è quello della compatibilità degli aiuti concessi sotto forma di garanzie. Le autorità greche hanno formulato osservazioni nella loro lettera del 9 agosto 2004 [cfr. considerando 57, lettere c) e g)]. La Commissione ritiene tuttavia opportuno commentare come segue le suddette osservazioni:
a)
per quanto riguarda la lettera c), il fatto che la prestazione di garanzia si accompagni a condizioni rigorose non significa, di per sé, 1’assenza di aiuto di Stato: al contrario, le regole applicabili nel periodo di validità del regime in esame, illustrate nelle lettere agli Stati membri del 5 aprile 1989 [SG(89) D/4328] e del 12 ottobre 1989 [SG(89) D/12772], nonché nel punto 38 della Comunicazione della Commissione agli Stati membri relativa all’applicazione degli articoli 92 e 93 del trattato CEE e dell’articolo 5 della direttiva della Commissione 80/723/CEE alle imprese pubbliche dell’industria manifatturiera (39), indicano chiaramente che «[…] tutte le garanzie concesse dallo Stato, direttamente o per il tramite di istituti finanziari delegati dallo Stato, rientrano nel disposto dell’articolo 92, paragrafo 1, del trattato CE» e impongono quindi l’applicazione di condizioni che possono andare fino alla messa in liquidazione dell’impresa. Le lettere succitate sono state poi sostituite nel 2000 dalla Comunicazione della Commissione sull’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti di Stato concessi sotto forma di garanzie, che prevedeva una serie di condizioni a garanzia dell’assenza di aiuti di Stato, ma le autorità greche non hanno fornito nella loro lettera del 9 agosto 2004 alcuna informazione che permettesse di escludere che le garanzie concesse configurassero aiuti di Stato;
b)
anche se le autorità greche avessero fornito informazioni a dimostrazione del fatto che le garanzie concesse non costituivano aiuti di Stato, la Commissione non avrebbero potuto appurarlo perché, per citare un solo esempio, lo scenario di cui sopra di assenza di aiuto di Stato si applica solo se le imprese beneficiarie non versano in difficoltà finanziarie;
c)
per quanto riguarda la lettera g), il fatto che la garanzia non copra determinate spese non dimostra in nessun modo che siano state rispettate tutte le condizioni che permettono di concludere che l’aiuto connesso alla concessione di una garanzia sia compatibile con il mercato interno; inoltre, si deve constatare che nessuna delle informazioni fornite dalle autorità greche nella loro lettera del 9 agosto 2004 permette di appurare che le condizioni suddette siano state rispettate.
(106)
Ciò premesso, la Commissione ritiene piuttosto che le garanzie costituivano, per la durata del regime di aiuti in esame, una delle misure facenti parte di un intero strumentario di aiuti a imprese in difficoltà e che, di conseguenza, la loro compatibilità è connessa a quella del processo di ristrutturazione nel suo complesso, con riferimento al quale, come già ampiamente spiegato nei considerando da 94 a 104, le autorità greche non hanno fornito informazioni tali da dissipare i dubbi espressi dalla Commissione al momento dell’avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato (la stessa analisi delle garanzie vale per tutti e tre i procedimenti oggetto dalla presente decisione e per tutti i settori esaminati, salvo nel caso delle garanzie previste dal decreto ministeriale n. 2/82257/0025/18.12.2000, le quali formeranno oggetto di un esame separato tenendo conto del criterio di redditività utilizzato, ossia quello della redditività prima della ristrutturazione dei debiti).
(107)
Gli altri argomenti sviluppati dalle autorità greche nella lettera del 9 agosto 2004 (tasso di interesse applicato, esistenza o non esistenza di un costo supplementare indotto dai decreti ministeriali che formano parte integrante della base giuridica del regime, periodicità del calcolo degli interessi) non aggiungono alcun elemento tale da indurre la Commissione a modificare la posizione sopra illustrata.
(108)
Poiché le informazioni fornite dalle autorità greche non permettono di dissipare i dubbi sollevati all’atto dell’avvio del procedimento previsto dall’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, la Commissione non può che concludere che il regime in esame è incompatibile con il mercato interno.
b) Settori diversi dal settore agricolo
(109)
Come per il settore agricolo, la Commissione deve analizzare gli aiuti in esame dal punto di vista delle regole applicabili agli aiuti di Stato a favore del salvataggio e della ristrutturazione di imprese in difficoltà.
(110)
Al momento dell’entrata in vigore del decreto n. 69836/B1461, ovvero il 1o ottobre 1993, le regole suddette erano contenute nell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, in particolare ai punti 177, 227 e 228 della medesima.
(111)
Il punto 177 della relazione indica che, anche se possono rivelarsi necessarie misure di salvataggio per concedere un margine temporale entro il quale attuare soluzioni a lungo termine delle difficoltà di un’impresa, tali misure non devono essere utilizzate per impedire le indispensabili riduzioni di capacità e di conseguenza è opportuno ricorrervi esclusivamente nei casi in cui esse siano giustificate da problemi sociali gravi.
(112)
Il punto 227 della relazione precisa che gli aiuti al salvataggio possono essere giustificati dalla luce del trattato se sono connessi ad una ristrutturazione che mira a risanare in modo durevole la situazione delle imprese in difficoltà e/o delle regioni interessate e nella misura in cui possiedono una specificità regionale o settoriale sufficiente per permettere di valutarne gli effetti.
(113)
Il punto 228 della relazione chiarisce ulteriormente la posizione della Commissione per quanto riguarda gli aiuti a favore del salvataggio e definisce in cosa devono consistere gli «aiuti di accompagnamento».
(114)
Gli aiuti al salvataggio devono:
a)
consistere in aiuti di tesoreria sotto forma di garanzie di crediti oppure di crediti rimborsabili a un tasso di interesse equivalente a quello del mercato;
b)
limitarsi, nel loro ammontare, a quanto è necessario per continuare la gestione dell’impresa (per la copertura degli oneri salariali e dell’approvvigionamento corrente);
c)
essere versati soltanto per il periodo necessario (di regola sei mesi) alla definizione di misure di risanamento necessarie e possibili;
d)
essere giustificati da ragioni sociali acute ed essere subordinati al fatto che il mantenimento dell’impresa da essi permesso non abbia l’effetto di squilibrare la situazione industriale in altri Stati membri.
(115)
Gli aiuti di accompagnamento devono essere strettamente subordinati all’attuazione di un programma di ristrutturazione/riconversione ben articolato, atto a ripristinare realmente, a termine, la competitività della produzione di cui trattasi, devono essere di un’intensità e di un ammontare limitati allo stretto necessario per garantire l’equilibrio dell’impresa durante il periodo transitorio inevitabile prima che un tale programma produca i suoi effetti, ciò che implica una durata ben limitata e una decrescenza sufficiente.
(116)
Queste condizioni sono state sostituite dagli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà del 1994 (40), entrati in vigore il 23 dicembre 1994 (in seguito «gli orientamenti del 1994») e successivamente dagli orientamenti del 1997, entrati in vigore il 1o gennaio 1998, e dagli orientamenti del 1999, che si applicano a partire dal 1o luglio 2000 tenendo conto del periodo di adattamento dei regimi di aiuto concesso agli Stati membri (cfr. i considerando 98 e 102).
(117)
Gli orientamenti del 1994 confermano la politica della Commissione in materia di aiuti di salvataggio (cfr. considerando 114) e definiscono in maniera più precisa il contenuto e le implicazioni dei piani di ristrutturazione da presentare (prospettive di ritorno ad una situazione di redditività in base a ipotesi realistiche entro un termine ragionevole, attenuazione degli effetti degli aiuti sui concorrenti, principio dell’aiuto unico, riduzione della capacità in caso di sovraccapacità strutturale del settore di cui si tratta, proporzionalità tra l’aiuto e i costi/benefici della ristrutturazione, copertura degli oneri sociali della ristrutturazione).
(118)
Nei settori non agricoli, gli orientamenti del 1997, che sono il frutto di un esame regolare della politica della Commissione in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà, confermano il contenuto degli orientamenti del 1994.
(119)
Gli orientamenti del 1999 rendono più rigorose le condizioni di concessione di aiuti al salvataggio in quanto introducono un termine preciso per la presentazione del piano di ristrutturazione. In materia di ristrutturazione questi orientamenti sono più restrittivi, in particolare per quanto riguarda le piccole e medie imprese (PMI), e prevedono la possibilità di esigere una riduzione di capacità anche in assenza di sovraccapacità strutturale nel settore.
(120)
Poiché i chiarimenti forniti dalle autorità greche nella loro lettera del 9 agosto 2004 valgono sia per il settore agricolo che per i settori non agricoli, la Commissione non può che constatare, come ha già fatto per il settore agricolo, che nessuna delle informazioni fornite dalle medesime autorità permette di appurare il rispetto delle diverse condizioni stabilite negli orientamenti del 1994, del 1997 e del 1999 (per citare un solo esempio, non si può desumere che le imprese beneficiarie di aiuti abbiano presentato un piano di ristrutturazione che comporti la necessaria contropartita). Tale constatazione vale anche per il rispetto delle disposizioni descritte nella Ottava relazione sulla politica di concorrenza.
(121)
In mancanza di elementi che confermino il rispetto delle disposizioni succitate, la Commissione non è in grado di constatare che gli aiuti accordati siano stati consecutivi alla presentazione di un piano di ristrutturazione in possesso di tutte le caratteristiche definite nelle diverse disposizioni legislative sopra citate (in particolare, prospettive di ritorno alla sostenibilità in base a ipotesi realistiche entro un termine ragionevole, con attenuazione degli effetti degli aiuti sui concorrenti, nel rispetto del principio dell’aiuto una tantum, diminuzione della capacità, proporzionalità tra l’aiuto e i costi/benefici della ristrutturazione e copertura degli oneri sociali della ristrutturazione). La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi sollevati al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, e deve quindi concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato comune.
V.II.2 AIUTI ALLE IMPRESE DEI DIPARTIMENTI DI FLORINA E KILKIS, OGGETTO DEL SECONDO PROCEDIMENTO
a) Settore dell’agricoltura
(122)
Nella lettera del 18 agosto 2005, le autorità greche hanno indicato che il decreto di base che disciplina la concessione degli aiuti (decreto ministeriale n. 66336/B.1398/1993) faceva riferimento alle imprese industriali e artigianali e che le sue disposizioni non riguardavano nessuna azienda agricola.
(123)
La Commissione prende atto di questi chiarimenti e ritiene di conseguenza di non dovere analizzare il regime alla luce delle regole in materia di aiuti di Stato applicabili al settore agricolo nel momento in cui gli aiuti sono stati concessi.
b) Settori diversi dal settore agricolo
(124)
La Commissione, che al momento dell’avvio del procedimento aveva ritenuto che si trattasse di un regime previsto a favore di imprese in difficoltà, dato che il decreto n. 66336/B.1398/1993 prevedeva che le imprese dovevano essere redditizie dopo la ristrutturazione (il che non permetteva di escludere lo stato di difficoltà delle imprese al momento in cui sono state ammesse beneficiare degli aiuti), deve esaminare la compatibilità degli aiuti in esame alla luce delle regole in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà che si applicavano alla data della concessione dell’aiuto.
(125)
Le regole che si applicavano al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà al momento della concessione degli aiuti in esame erano innanzi tutto, nell’ordine, le disposizioni dei punti 177, 227 e 228 dell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, gli orientamenti del 1994 e gli orientamenti del 1997.
(126)
Per quanto riguarda il rispetto dei punti 177, 227 e 228 dell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, degli orientamenti del 1994 e degli orientamenti del 1997, nella lettera del 18 agosto 2005 le autorità greche hanno fornito chiarimenti identici a quelli presentati per giustificare la concessione di aiuti nei dipartimenti di Castorià e dell’Eubea gli argomenti delle autorità greche esposti nel considerando 57, lettere da a) a f), già figurano nel considerando 56, lettere da a) a e). Di conseguenza, l’analisi effettuata dalla Commissione nei considerando 110-121 vale anche in questo caso: in altre parole la Commissione non è in grado di dissipare i dubbi che aveva espresso il momento dell’avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato e deve quindi concludere che il regime in esame è incompatibile con il mercato comune.
(127)
Nella lettera del 18 agosto 2005 le autorità greche hanno anche tentato di giustificare gli aiuti sostenendo che i dipartimenti di Florina e di Kilkis confinano con l’ex Repubblica iugoslava di Macedonia e che le imprese locali sono state particolarmente colpite dall’instabilità e dallo stato di guerra della regione.
(128)
Questo riferimento a eventi eccezionali avrebbe potuto rendere applicabile l’articolo 107, paragrafo 2, lettera b), del trattato, in virtù del quale gli aiuti destinati a ovviare ai danni arrecati dalle calamità naturali oppure da altri eventi eccezionali sono compatibili con il mercato interno. Tuttavia, le autorità greche non hanno presentato alcun elemento di analisi che dimostrasse l’esistenza di difficoltà per le imprese dei due dipartimenti, né hanno spiegato il legame causale con l’instabilità nella regione in seguito agli avvenimenti nell’ex Iugoslavia. Inoltre, la Commissione non dispone nemmeno di informazioni in grado di confermare che gli avvenimenti indicati dalle autorità greche abbiano potuto produrre effetti per tutta la durata del regime di aiuti. Infine, la Commissione si chiede per quale ragione il regime di aiuti riguardasse solo alcuni settori dell’economia dei due dipartimenti, nei quali gli avvenimenti addotti avrebbero dovuto, secondo logica, colpire l’insieme delle imprese locali in tutti i settori di attività.
(129)
Tenuto conto degli elementi di cui sopra la Commissione non vede in che modo il regime di aiuti in parola potrebbe essere ammesso a beneficiare della deroga di cui all’articolo 107, paragrafo 2, lettera b), del trattato, e non può che concludere, anche in questo caso, che il regime in esame è incompatibile con il mercato comune.
V.II.3 AIUTI NEI DIPARTIMENTI DI RODOPE, EVRO, XANTHI, LESBO, SAMO E CHIO E DEL DODECANNESO, OGGETTO DEL TERZO PROCEDIMENTO
(130)
Poiché nella decisione di avvio del procedimento la Commissione aveva segnalato, in base alle informazioni a sua disposizione, di non potere stabilire se i due decreti del 1989 e quelli che li avevano seguiti, citati nei considerando 50-52 della presente decisione, costituissero un regime di aiuti indipendente oppure facessero parte integrante dell’insieme del sistema analizzato nell’ambito dei vari procedimenti avviati e poiché nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche non hanno fornito alcuna precisazione al riguardo, la compatibilità con il mercato interno degli aiuti previsti dai suddetti decreti ministeriali sarà esaminata separatamente. Le garanzie previste dal decreto ministeriale n. 2/82257/0025/18.12.2000 (cfr. considerando 49) saranno anch’essi oggetto di un esame separato perché il decreto prevede che le imprese beneficiarie debbano obbligatoriamente essere redditizie e non già redditizie dopo la ristrutturazione, a differenza degli altri casi sopra citati.
(131)
Per quanto riguarda i decreti ministeriali riferiti nei considerando da 44 a 52, l’analisi comporterà due categorie principali, ossia il settore agricolo e quello non agricolo, come nel caso dei regimi previsti dai primi due procedimenti avviati; inoltre il settore non agricolo sarà a sua volta scisso in più parti: settore industriale, alberghiero e artigianale, da un lato, e settore navale, dall’altro. Il settore del carbone, che era stato oggetto del primo procedimento avviato a norma dell’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, non sarà più esaminato nell’ambito della presente decisione poiché, come emerge dalle lettere delle autorità greche del 15 del 29 marzo 2011, si trattava di attività di estrazione di marmo e di pietra per cui le imprese interessate rientrano nell’analisi degli aiuti concessi al settore industriale.
a) Settore dell’agricoltura
(132)
La Commissione deve analizzare il regime di aiuti tenendo conto delle regole applicabili agli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà al momento della concessione degli aiuti.
(133)
Nel settore agricolo, tali regole sono già state illustrate nel considerando 90 e nei considerando da 98 a 103 della presente decisione. Poiché nella fattispecie il regime è scaduto il 31 dicembre 2005, è opportuno aggiungere all’elenco delle normative applicabili gli Orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà del 2004 (41) (in seguito «gli orientamenti del 2004»), entrati in vigore il 10 ottobre 2004, i quali rendono più rigorose le condizioni degli orientamenti del 1999 (in particolare vi si conferma che il contributo del beneficiario dell’aiuto alla ristrutturazione deve essere reale ed esente da aiuto). Inoltre, tenendo conto della natura dei beneficiari (allevamenti industriali e aziende lattiere), è necessario considerare che il regime in parola poteva coprire sia imprese di produzione primaria (esclusivamente attività di allevamento), sia imprese dedite alla trasformazione/commercializzazione (ad esempio allevamenti che dispongono di una catena di trasformazione sul posto).
(134)
Per quanto riguarda il rispetto delle regole propriamente dette, la Commissione constata che il decreto n. 1648/B22/13.1.1994, con le relative modificazioni successive, copriva la ristrutturazione di prestiti che potevano riguardare sia investimenti che capitale circolante.
(135)
Per quanto riguarda la ristrutturazione dei prestiti connessi a investimenti, le autorità greche non hanno fornito, nella lettera del 10 maggio 2006, informazioni che permettano alla Commissione di constatare che i prestiti oggetto di ristrutturazione fossero effettivamente legati a investimenti già realizzati. Di conseguenza la Commissione non può concludere che sia soddisfatta la condizione di cui al considerando 90, lettera a).
(136)
La Commissione non può nemmeno concludere, in base alle informazioni di cui dispone, che sia stata indubitabilmente rispettata la condizione di cui al considerando 90, lettera b), poiché le autorità greche non hanno fornito alcun chiarimento in materia nella lettera del 10 maggio 2006.
(137)
Per quanto riguarda la condizione di cui al considerando 90, lettera c), la Commissione può invece considerare che sia soddisfatta la seconda alternativa poiché le imprese beneficiarie devono essere redditizie dopo la ristrutturazione dei debiti, in base ad una valutazione compiuta dalle banche.
(138)
Per quanto riguarda la ristrutturazione dei prestiti connessi alla costituzione di capitale circolante, il regime in parola non avrebbe potuto essere applicato nel pieno rispetto delle condizioni enunciate al considerando 90, poiché la prima delle condizioni ivi previste alla lettera a) prevede espressamente che i prestiti devono essere legati a investimenti.
(139)
L’analisi illustrata nei considerando da 98 a 104 vale anche nel merito degli aiuti concessi dal 1o gennaio 1998 in poi fino alla data di applicazione degli orientamenti del 2004, perché nella loro lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche non hanno fornito informazioni che permettano alla Commissione di constatare che per beneficiare dell’aiuto in esame le imprese avessero presentato un piano di ristrutturazione corredato della contropartita richiesta.
(140)
Infine, per quanto riguarda gli aiuti concessi a partire dalla data di entrata in vigore degli orientamenti del 2004, la Commissione deve osservare che le autorità greche, nella lettera del 10 maggio 2006, non hanno fornito alcuna informazione che le permetta di constatare che per ottenere gli aiuti in parola i beneficiari abbiano dovuto presentare un piano di ristrutturazione corredato delle necessarie contropartite. La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi sollevati al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, e deve quindi concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato comune.
(141)
Nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche hanno tentato di giustificare gli aiuti in esame con lo stato di guerra nelle regioni limitrofe. A loro parere tale contesto poteva rendere gli aiuti ammissibili alla deroga prevista dall’articolo 107, paragrafo 3, lettere a) e c) del trattato [cfr. considerando 59, lettera a)].
(142)
La Commissione non può accogliere quest’argomento per vari motivi:
a)
sul piano regolamentare l’esistenza di un conflitto costituisce un evento eccezionale che può rientrare esclusivamente nel disposto dell’articolo 107, paragrafo 2, lettera b), del trattato, in virtù del quale sono compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati a ovviare ai danni arrecati dalle calamità naturali oppure da altri eventi eccezionali;
b)
nel settore dell’agricoltura, la compatibilità degli aiuti si valuta alla luce della deroga prevista dall’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del trattato, secondo cui possono essere considerati compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati ad agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni economiche, sempre che non alterino le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse, e non alla luce della lettera a) dello stesso paragrafo 3, secondo cui possono essere considerati compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati a favorire lo sviluppo economico delle regioni ove il tenore di vita sia anormalmente basso, oppure si abbia una grave forma di sottoccupazione, nonché quello delle regioni di cui all’articolo 349 del trattato (42), tenuto conto della loro situazione strutturale, economica e sociale;
c)
perché si possa applicare il disposto dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), gli aiuti avrebbero dovuto essere concessi nel rispetto delle norme che disciplinano gli aiuti al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà, il che, come dimostrato sopra, non è avvenuto.
(143)
La Commissione non può nemmeno concludere che possa essere applicata la deroga prevista all’articolo 107, paragrafo 2, lettera b), del trattato, per i seguenti motivi:
a)
è vero che nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche hanno sottolineato che il PIL globale pro capite nei dipartimenti considerati si assestava, durante il periodo di concessione degli aiuti, su livelli straordinariamente bassi rispetto ad altre regioni del paese, ma nella stessa lettera hanno anche precisato che nello stesso periodo si era osservata una certa progressione: questo dimostra che lo stato di guerra nelle regioni limitrofe non ha avuto un impatto catastrofico per l’economia delle zone considerate;
b)
come dimostra la descrizione della base giuridica del regime in parola, sono state apportate modifiche ai decreti ministeriali di cui si tratta a distanza di quasi 10 anni dalla fine delle ostilità nelle regioni limitrofe; di conseguenza non si può considerare che le autorità greche siano state obbligate intervenire a causa dello stato di guerra nelle regioni limitrofe e pertanto che esista un legame causale tra questo stato di guerra e le difficoltà delle imprese (basti un solo esempio: il decreto ministeriale n. 2/64046/0025/2003/28.1.2004, citato al considerando 48, prevede la copertura di prestiti che potevano essere contratti da imprese industriali, ossia potenzialmente allevamenti industriali, fino al 31 dicembre 2004).
(144)
Per quanto riguarda le altre osservazioni formulate dalle autorità greche nella lettera del 10 maggio 2006, la Commissione sottolinea quanto segue [tali osservazioni, ad esclusione di quelle citate alla lettera b), valgono anche per tutti gli altri settori oggetto del procedimento avviato]:
a)
problemi come la mancanza di dinamismo dei mercati locali o la diminuzione della domanda non si possono affatto risolvere concedendo aiuti a imprese in difficoltà senza una loro ristrutturazione; le misure strutturali costituiscono uno strumento di intervento più adeguato;
b)
la quota di produzione di carne dei dipartimenti in esame nella produzione globale della Grecia non incide minimamente sul rischio di distorsione di concorrenza connesso alla concessione di aiuti che esulano dal quadro regolamentare stabilito (nella fattispecie, la concessione di aiuti a imprese in difficoltà senza piano di ristrutturazione); secondo la giurisprudenza della Corte di giustizia, se la concessione di un aiuto finanziario dello Stato rafforza la posizione di un’impresa rispetto ad altre imprese concorrenti (come nel caso in esame), tale aiuto può causare una distorsione della concorrenza nei confronti di altre imprese concorrenti che non beneficiano di tale intervento (43);
c)
la questione della redditività delle aziende, definita nei due decreti ministeriali del 1989, sarà analizzata più oltre nella presente decisione;
d)
l’argomento secondo cui il conto previsto dalla legge n. 128/75 non contiene risorse statali è già stato trattato al considerando 82, lettera d).
(145)
Tenuto conto delle considerazioni che precedono la Commissione deve concludere che il regime in esame è incompatibile con il mercato interno.
b) Settore industriale, artigianale e alberghiero
(146)
La Commissione deve esaminare tale regime alla luce delle regole che disciplinano gli aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà.
(147)
Come nel caso degli aiuti oggetto dei primi due procedimenti avviati, le regole che si applicavano al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà al momento della concessione degli aiuti in esame erano, nell’ordine, le disposizioni dei punti 177, 227 e 228 dell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, gli orientamenti del 1994, gli orientamenti del 1997 e gli orientamenti del 1999. Nella fattispecie, poiché in alcuni dipartimenti il regime di aiuti è scaduto il 31 dicembre 2005, occorre aggiungere a tale elenco gli orientamenti del 2004.
(148)
Le informazioni fornite dalle autorità greche nella lettera del 10 maggio 2006, riprodotte nel considerando 59, non contengono alcuna informazione sul rispetto delle norme in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà. La Commissione non è dunque in grado di verificare se siano state rispettate le disposizioni di cui ai punti 177, 227 e 228 dell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, né gli orientamenti del 1994, del 1997, del 1999 e del 2004.
(149)
La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi espressi al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato e deve concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato interno.
c) Settore navale
(150)
La compatibilità del regime in esame con il mercato interno deve essere analizzata a seconda che per «settore navale» si intendano le costruzioni navali o i trasporti marittimi.
(151)
La Commissione deve esaminare tale regime alla luce delle regole che disciplinano gli aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà.
(152)
Per quanto riguarda le costruzioni navali, le norme applicabili per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà dopo l’entrata in vigore del decreto n. 1648/B.22/13.1.1994 erano e sono le seguenti:
a)
fino al 31 dicembre 1998: la direttiva 90/684/CEE del Consiglio, del 21 dicembre 1990, concernente gli aiuti alla costruzione navale (44);
b)
dal 1o gennaio 1999 al 31 dicembre 2003: il regolamento (CE) n. 1540/98 del Consiglio, del 29 giugno 1998, relativo agli aiuti alla costruzione navale (45);
c)
a partire dal 1o gennaio 2004: la disciplina degli aiuti di Stato alla costruzione navale (46).
(153)
Nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche non hanno fornito informazioni tali da permettere alla Commissione di concludere che il regime di aiuti in esame sia stato applicato nel rispetto delle norme applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà del settore. La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi espressi al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, e deve concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato interno.
(154)
Anche nel settore dei trasporti marittimi la Commissione deve esaminare tale regime di aiuti alla luce delle regole che disciplinano gli aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà.
(155)
Dall’entrata in vigore del decreto n. 1648/B.22/13.1.1994, le norme applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà nel settore marittimo sono contenute nei seguenti atti:
a)
«Misure finanziarie e fiscali relative all’esercizio di navi immatricolate nella Comunità» (47);
b)
Orientamenti comunitari in materia di aiuti di Stato ai trasporti marittimi (48) del 1997;
c)
Orientamenti comunitari in materia di aiuti di Stato ai trasporti marittimi (49) del 2004.
(156)
E di nuovo, nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche non hanno fornito informazioni tali da permettere alla Commissione di concludere che il regime di aiuti in esame sia stato applicato nel rispetto delle norme applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà del settore. La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi espressi al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, e deve concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato interno.
d) Caso degli aiuti concessi nei dipartimenti di Lesbo, Samo e Chio e del Dodecanneso, oggetto del terzo procedimento
(157)
Nel quadro del procedimento avviato a norma dell’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, la Commissione, non disponendo di informazioni sufficienti, si era basata su due ipotesi:
a)
gli aiuti previsti dai decreti ministeriali n. 2041901/16.5.1989 e n. 2078809/10.10.89, e successive modificazioni, rientravano nello stesso quadro previsto dai decreti illustrati nei considerando da 44 a 48;
b)
gli stessi aiuti rientravano in un sistema di finanziamento non fondato sulle stesse basi.
(158)
Nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche riferivano che i due decreti ministeriali del 1989 prevedevano che le imprese dovevano essere redditizie sia prima che dopo la ristrutturazione dei loro debiti. Questo chiarimento non è soddisfacente per la Commissione, poiché da un riesame di entrambi i decreti non risulta traccia dell’obbligo che le imprese siano redditizie sia prima che dopo la ristrutturazione dei debiti. Di conseguenza la Commissione deve analizzare la compatibilità degli aiuti previsti dai due decreti, e dalle loro successive modifiche, non solo basandosi sulle due ipotesi indicate al considerando 157, ma anche senza escludere, nella seconda ipotesi, la possibilità che siano stati concessi aiuti a imprese in difficoltà.
(159)
Per quanto riguarda la prima ipotesi indicata al considerando 157, la Commissione deve constatare che, se i due decreti del 1989 e le loro successive modifiche si inseriscono nello stesso quadro di quello stabilito dai due decreti descritti nei considerando da 44 a 48, l’analisi illustrata nei considerando 146-149 resta valida e le spiegazioni fornite dalle autorità greche nella lettera del 10 maggio 2006 non permettono di dissipare i dubbi espressi al momento dell’avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato: essa deve quindi concludere che il regime in causa è incompatibile con il mercato interno.
(160)
Per quanto riguarda la seconda ipotesi, devono essere analizzati due scenari: la concessione di aiuti a imprese in difficoltà e la concessione di aiuti a imprese redditizie.
(161)
Nel caso del primo scenario, l’analisi effettuata nei considerando 146-149 resta valida e le spiegazioni fornite dalle autorità greche nella lettera del 10 maggio 2006 non permettono di dissipare i dubbi espressi al momento dell’avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato cosicché la Commissione deve concludere che il regime in esame è incompatibile con il mercato interno.
(162)
Anche nel caso del secondo scenario, la Commissione constata che le spiegazioni fornite dalle autorità greche nelle lettere del 10 maggio 2006, del 15 marzo 2011 e del 29 marzo 2011 non permettono di stabilire se il capitale circolante costituito per mezzo dei prestiti agevolati sia servito a finanziare investimenti ammissibili ai sensi della normativa comunitaria in materia di aiuti a finalità regionale [dall’entrata in vigore del decreto n. 2041901/16.5.1989, le norme applicabili sono state rispettivamente quelle contenute nella Comunicazione della Commissione sul metodo di applicazione dell’articolo 92, paragrafo 3, lettere a) e c) agli aiuti regionali (50), e quindi gli Orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale (51) del 1998]. La Commissione deve quindi concludere che il regime di aiuti in esame è incompatibile con il mercato interno.
(163)
Nell’ipotesi in cui il capitale circolante non sia servito a finanziare investimenti ammissibili ai sensi della normativa dell’Unione in materia di aiuti di Stato a finalità regionale, la Commissione deve verificare se gli aiuti concessi per la costituzione di tale capitale, che diventano allora aiuti al funzionamento, possano essere dichiarati compatibili alla luce delle disposizioni che disciplinano questo tipo di aiuti nell’ambito della normativa dell’Unione in materia di aiuti di Stato a finalità regionale. In questo contesto la Commissione desidera sottolineare che lo Stato membro, per adempiere al suo obbligo di collaborazione nei confronti della Commissione, è tenuto a fornirle tutti gli elementi atti a consentirle di verificare la compatibilità degli aiuti in esame (52). Poiché le informazioni fornite dalle autorità greche nelle loro diverse lettere non permettono di verificare il rispetto delle disposizioni della normativa in materia di aiuti di Stato a finalità regionale, la Commissione deve concludere che il regime di aiuti in oggetto è incompatibile con il mercato interno.
(164)
La garanzia concessa in virtù del decreto ministeriale n. 2/82257/0025/18.12.2000 non deve essere considerata uno strumento utilizzato nel quadro di un processo di ristrutturazione di imprese in difficoltà, come nel caso della garanzia prevista negli altri decreti citati nella presente decisione, perché il decreto suddetto prevede che l’aiuto può essere concesso solo a imprese redditizie in assoluto e non a imprese redditizie dopo la ristrutturazione dei debiti. È quindi opportuno analizzare tale aiuto alla luce delle regole in materia di aiuti di Stato applicabili alle garanzie.
(165)
A partire dalla data di entrata in vigore del decreto n. 2/82257/0025/18.12.2000 fino al 31 dicembre 2005 (data di scadenza di applicazione del regime) le garanzie sono disciplinate dalla comunicazione del 2000.
(166)
Tale comunicazione del 2000 precisa che la Commissione deve valutare la compatibilità di aiuti connessi alla concessione di garanzie alla luce delle regole applicate ad altre forme di aiuto e precisate nei diversi orientamenti e discipline applicabili nei vari settori di attività. Inoltre, le garanzie sono ammissibili solo se la loro attivazione è contrattualmente subordinata a condizioni specifiche che possono giungere sino alla dichiarazione obbligatoria del fallimento dell’impresa beneficiaria o all’avvio di procedure analoghe.
(167)
Nella fattispecie, le autorità greche non hanno fornito alcuna informazione riguardo alla componente di aiuto delle garanzie concesse. Di conseguenza la Commissione non è in grado di valutare, alla luce delle varie normative applicabili a seconda dei settori, né di determinare in che misura la componente di aiuto di cui si tratta potesse comportare il superamento delle intensità massime di aiuto applicabili, secondo i casi, alle imprese che non sono in difficoltà (peraltro le autorità greche non hanno fornito indicazioni circa il rispetto delle varie normative nella loro risposta all’avvio del terzo procedimento).
(168)
In tale contesto la Commissione non è in grado di constatare la compatibilità degli aiuti concessi sotto forma di garanzie in virtù del decreto n. 2/82257/0025/18.12.2000.
VI. CONCLUSIONI
(169)
La Commissione constata che la Grecia ha dato illegittimamente esecuzione agli aiuti di cui trattasi, in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del trattato. Dall’analisi che precede emerge che gli aiuti in esame non possono essere dichiarati compatibili con il mercato interno, dato che le autorità greche non hanno fornito informazioni atte a dimostrare il rispetto delle varie normative illustrate nella presente decisione, per cui la Commissione non è in grado di dissipare i dubbi espressi in occasione dell’apertura dei diversi procedimenti. Al riguardo, la Commissione rammenta che lo Stato membro, per adempiere al suo obbligo di collaborazione nei confronti della Commissione, è tenuto a fornirle tutti gli elementi atti a consentirle di verificare la compatibilità degli aiuti in esame.
(170)
A norma dell’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (53), nel caso di decisioni negative e relative a casi di aiuti illegali la Commissione adotta una decisione con la quale impone allo Stato membro interessato di adottare tutte le misure necessarie per recuperare l’aiuto dal beneficiario (nella fattispecie presso tutti i beneficiari che si sono avvalsi delle disposizioni dei decreti ministeriali analizzati nella presente). La Grecia è tenuta a pertanto a prendere tutte le misure necessarie per recuperare presso i beneficiari l’aiuto incompatibile concesso. In conformità alle disposizioni del punto 42 della comunicazione della Commissione «Verso l’esecuzione effettiva delle decisioni della Commissione che ingiungono agli Stati membri di recuperare gli aiuti di Stato illegali e incompatibili» (54), la Grecia dispone di un termine di quattro mesi a decorrere dalla data di pubblicazione della presente decisione per dare esecuzione alla medesima. Gli aiuti da recuperare sono maggiorati degli interessi che saranno calcolati in conformità al regolamento (CE) n. 794/2004 della Commissione, del 21 aprile 2004, recante disposizioni di esecuzione del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (55).
(171)
La presente decisione deve essere eseguita immediatamente, in particolare per quanto riguarda il recupero di tutti gli aiuti individuali concessi nell’ambito del regime di aiuti, esclusi gli aiuti concessi per progetti specifici i quali, al momento della concessione degli aiuti, rispettavano tutte le condizioni previste dal regolamento sugli aiuti de minimis, o da un regolamento di esenzione in virtù degli articoli 1 e 2 del regolamento (CE) n. 994/98 del Consiglio, del 7 maggio 1998, sull’applicazione degli articoli 92 e 93 del trattato che istituisce la Comunità europea a determinate categorie di aiuti di Stato orizzontali (56), o le condizioni di un regime di aiuti approvato dalla Commissione.
(172)
L’articolo 15 del regolamento (CE) n. 659/1999 stabilisce, tuttavia, che i poteri della Commissione in materia di recupero degli aiuti sono soggetti ad un termine di prescrizione di dieci anni. Il termine di prescrizione decorre dal giorno in cui l’aiuto illegale è concesso al beneficiario come aiuto individuale o come aiuto facente parte di un regime di aiuti. Tuttavia, qualsiasi provvedimento adottato dalla Commissione, o da uno Stato membro che agisce su richiesta della Commissione, riguardo ad un aiuto illegale interrompe il termine della prescrizione e ad ogni interruzione il termine decorre nuovamente.
(173)
Nel caso in esame, le date alle quali la Commissione può risalire ai fini del recupero sono le seguenti:
a)
per gli aiuti oggetto del primo procedimento: il 1o ottobre 1993, poiché la prima azione della Commissione risale al 27 maggio 2003 e anche poiché il decreto ministeriale n. 69836/B1461, adottato il 14 settembre 1993, è stato pubblicato nella Gazzetta ufficiale della Repubblica ellenica il 1o ottobre 1993 ed è entrato in vigore a tale data;
b)
per gli aiuti oggetto del secondo procedimento: il 22 aprile 1994, poiché la prima azione della Commissione risale al 22 aprile 2004;
c)
per gli aiuti oggetto del terzo procedimento: il 12 novembre 1994, poiché la prima azione della Commissione risale al 12 novembre 2004,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
I regimi di aiuto sotto forma di ristrutturazione dei debiti a cui la Grecia ha dato illegalmente esecuzione in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del trattato sul funzionamento dell’Unione europea, nei dipartimenti di Castorià, Eubea, Florina, Kilkis, Rodope, Evro, Xanthi e del Dodecanneso, e nei dipartimenti delle isole di Lesbo, Samo e Chio sono incompatibili con il mercato interno.
Articolo 2
L’aiuto individuale concesso nell’ambito di uno dei regimi di cui all’articolo 1 non costituisce aiuto se, al momento della concessione, soddisfaceva le condizioni di uno dei regolamenti adottati in virtù dell’articolo 2 del regolamento (CE) n. 994/98 in vigore al momento della concessione dell’aiuto.
Articolo 3
1. La Grecia procede al recupero di ogni aiuto incompatibile concesso in virtù dei regimi di aiuti citati all’articolo 1 presso i beneficiari.
2. Le somme da recuperare comprendono gli interessi che decorrono dalla data in cui sono state poste a disposizione dei beneficiari fino alla data del loro effettivo recupero.
3. Gli interessi sono calcolati secondo il regime dell’interesse composto a norma del capo V del regolamento (CE) n. 794/2004.
4. La Grecia annulla tutti i pagamenti in essere di aiuti concessi in virtù dei regimi citati all’articolo 1 a partire dalla data della notifica della presente decisione.
Articolo 4
Il recupero degli aiuti concessi in virtù dei regimi di cui all’articolo 1 è immediato ed effettivo.
La Grecia garantisce l’attuazione della presente decisione entro quattro mesi dalla data della sua notifica.
Articolo 5
1. Entro due mesi dalla notifica della presente decisione, la Grecia trasmette alla Commissione le seguenti informazioni:
a)
l’elenco dei beneficiari che hanno ricevuto aiuti nel quadro dei regimi di aiuto di cui all’articolo 1 e l’importo complessivo degli aiuti ricevuti da ciascuno di loro nell’ambito del regime;
b)
l’importo complessivo (capitale e interessi) che deve essere recuperato presso ogni beneficiario che abbia ricevuto aiuti cui non sia applicabile la regola de minimis;
c)
una descrizione dettagliata delle misure già adottate o previste per conformarsi alla presente decisione;
d)
i documenti attestanti che ai beneficiari è stato imposto di rimborsare gli aiuti.
2. La Grecia informa la Commissione dei progressi delle misure nazionali adottate per l’attuazione della presente decisione fino al completo recupero degli aiuti concessi nel quadro dei regimi di cui all’articolo 1. La Grecia trasmette immediatamente, dietro semplice richiesta della Commissione, le informazioni relative alle misure già adottate e previste per conformarsi alla presente decisione. Essa fornisce inoltre informazioni dettagliate riguardo all’importo dell’aiuto e degli interessi già recuperati presso i beneficiari.
Articolo 6
La Repubblica ellenica è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 19 ottobre 2011