NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 420/2011
ze dne 29. dubna 2011,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), stanoví maximální limity kontaminujících látek v řadě potravin.
(2)
Vzhledem k různícím se výkladům ohledně části krabů, která má být analyzována za účelem porovnání s maximálním limitem kadmia, by proto mělo být vyjasněno, že maximální limit kadmia v korýších stanovený v příloze nařízení (ES) č. 1881/2006 se vztahuje na svalovinu z koncových částí (končetin a klepet) a břicha. V případě krabů a krabům příbuzných korýšů se maximální limit vztahuje pouze na koncové části. Toto vymezení vylučuje jiné části korýšů, jako například hlavohruď kraba a nepoživatelné části (krunýř, ocas). Hlavohruď zahrnuje trávicí orgány (hepatopankreas), o nichž se ví, že obsahují vysoké hladiny kadmia. Vzhledem k tomu, že je možné, že spotřebitelé v některých členských státech jedí části hlavohrudi pravidelně, mohlo by být vhodné vydat na úrovni členského státu doporučení pro spotřebitele, že za účelem snížení expozice kadmiu je vhodné omezit konzumaci těchto částí. Informativní poznámka k této věci byla zveřejněna na internetové stránce Generálního ředitelství pro zdraví a spotřebitele Evropské komise (3).
(3)
V zájmu jednotnosti by část korýšů, na niž se vztahují maximální limity, měla být odpovídajícím způsobem upravena v případě ostatních kontaminujících látek (olovo, rtuť, dioxiny a PCB a polycyklické aromatické uhlovodíky).
(4)
Mlži, jako slávky zelenoústé a ústřice, mohou akumulovat kadmium obdobně jako mořské řasy. Vzhledem k tomu, že se prášek ze slávky zelenoústé a ústřicový prášek, stejně jako sušené mořské řasy, prodávají jako doplňky stravy, maximální limit pro kadmium v sušených mlžích by měl být stejný jako limit, který je v současnosti stanoven pro sušené mořské řasy a výrobky získané z mořských řas.
(5)
Ustanovení týkající se košťálové zeleniny listové by měla být sladěna s ustanoveními pro ostatní druhy listové zeleniny. Košťálová zelenina listová by proto měla být vyňata ze standardního maximálního limitu pro kadmium v položce „zelenina a ovoce“ v bodě 3.2.15 a měla by být vložena do bodu 3.2.17.
(6)
Standardní maximální limity pro olovo a kadmium v ovoci a zelenině nejsou reálné pro mořské řasy, které mohou přirozeně obsahovat vyšší hladiny. Mořské řasy by proto měly být vyňaty ze standardních maximálních limitů pro olovo a kadmium v ovoci a zelenině (body 3.1.10 a 3.2.15). Mělo by být shromážděno větší množství údajů o výskytu, aby bylo možné rozhodnout o potřebě stanovit specifické reálnější maximální limity pro olovo a kadmium v mořských řasách.
(7)
Existují určité nesrovnalosti v názvech potravin/skupin produktů v nařízení (ES) č. 1881/2006 a v názvech potravin / skupin produktů uvedených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (4). Protože nařízení (ES) č. 1881/2006 odkazuje na skupinu produktů uvedenou v nařízení (ES) č. 396/2005, měly by tyto názvy odpovídat uvedenému nařízení.
(8)
Je namístě aktualizovat ustanovení o monitorování a předkládání zpráv s přihlédnutím k novým doporučením o monitorování ethylkarbamátu (5), perfluoralkylovaných látek (6) a akrylamidu (7). Vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 2006/504/ES (8) bylo zrušeno a nahrazeno nařízením Komise (ES) č. 1152/2009 (9), měl by být odkaz na rozhodnutí 2006/504/ES nahrazen odkazem na nařízení (ES) č. 1152/2009. Mělo by být navíc vyjasněno, jaké údaje se předávají Komisi a jaké úřadu EFSA.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament, ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění takto:
1)
Článek 9 se mění takto:
a)
Odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
„2. Členské státy a zúčastněné strany každoročně předloží Komisi výsledky provedených šetření a informace o pokroku při používání preventivních opatření pro zamezení kontaminace ochratoxinem A, deoxynivalenolem, zearalenonem, fumonisiny B1 a B2, T-2 a HT-2 toxinem. Komise dá tyto výsledky k dispozici členským státům. Související údaje o výskytu se předávají úřadu EFSA.
3. Členské státy předávají Komisi zprávy o zjištěních týkajících se aflatoxinů získaných podle nařízení Komise (ES) č. 1152/2009 (10). Členské státy by měly předávat úřadu EFSA zprávy o zjištěních týkajících se furanu, ethylkarbamátu, perfluoralkylovaných látek a akrylamidu, získaných podle doporučení Komise 2007/196/ES (11), 2010/133/EU (12), 2010/161/EU (13) a 2010/307/EU (14).
b)
Doplňuje se nový odstavec 4, který zní:
„4. Případné údaje o výskytu kontaminujících látek shromážděné členskými státy by měly být předávány také úřadu EFSA.“
2)
Příloha se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. dubna 2011.
REGOLAMENTO (UE) N. 420/2011 DELLA COMMISSIONE
del 29 aprile 2011
che modifica il regolamento (CE) n. 1881/2006 che definisce i tenori massimi di alcuni contaminanti nei prodotti alimentari
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (CEE) n. 315/93 del Consiglio, dell'8 febbraio 1993, che stabilisce procedure comunitarie relative ai contaminanti nei prodotti alimentari (1), in particolare l'articolo 2, paragrafo 3,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1881/2006 della Commissione, del 19 dicembre 2006, che definisce i tenori massimi di taluni contaminanti presenti nelle derrate alimentari (2), definisce i livelli massimi dei contaminanti in una serie di prodotti alimentari.
(2)
Considerando le diverse interpretazioni concernenti la parte del granchio da analizzare ai fini del confronto con il tenore massimo di cadmio, è necessario precisare che il tenore massimo di cadmio nei crostacei fissato nell'allegato del regolamento (CE) n. 1881/2006 si applica al muscolo delle appendici (zampe e chele) e dell'addome. Per i granchi e i crostacei analoghi il tenore massimo si applica solo alle appendici. Questa definizione esclude altre parti dei crostacei, quali il cefalotorace dei granchi e le parti non commestibili (esoscheletro, coda). Il cefalotorace comprende gli organi digestivi (epatopancreas) di cui è noto l'elevato contenuto di cadmio. Poiché è possibile che in alcuni Stati membri parti del cefalotorace siano consumate regolarmente, può essere opportuno, a livello nazionale, consigliare ai consumatori di limitare il consumo di queste parti al fine di ridurre la loro esposizione al cadmio. Sul sito Internet della direzione generale per la Salute e la tutela dei consumatori della Commissione europea è stata pubblicata una nota informativa a riguardo (3).
(3)
Per ragioni di coerenza, è necessario modificare di conseguenza per altri contaminanti (piombo, mercurio, diossine e PCB e idrocarburi policiclici aromatici) la parte dei crostacei alla quale si applicano i tenori massimi.
(4)
I molluschi bivalvi quali le cozze verdi e le ostriche possono accumulare livelli di cadmio analogamente alle alghe marine. Poiché la polvere di cozze verdi e la polvere di ostriche sono prodotti venduti come integratori alimentari, analogamente alle alghe marine essiccate, è necessario che il tenore massimo di cadmio nei molluschi bivalvi essiccati sia uguale a quello già fissato per le alghe marine essiccate e i prodotti derivati da alghe marine.
(5)
È necessario armonizzare le disposizioni relative ai cavoli a foglia con quelle applicabili agli altri ortaggi a foglia. È quindi necessario escludere i cavoli a foglia dall'applicazione del tenore massimo predefinito per il cadmio alla voce «ortaggi e frutta» di cui al punto 3.2.15 e includerli nel punto 3.2.17.
(6)
I tenori massimi predefiniti per il piombo e il cadmio nella frutta e negli ortaggi non sono realistici nel caso delle alghe marine, che in natura possono contenere quantità più elevate. È quindi necessario escludere le alghe marine dall'applicazione dei tenori massimi predefiniti per il piombo e il cadmio nella frutta e negli ortaggi (punti 3.1.10 e 3.2.15). È necessario raccogliere maggiori dati sulla presenza di tali contaminanti al fine di determinare la necessità di fissare tenori massimi specifici più realistici per il piombo e il cadmio nelle alghe marine.
(7)
Esistono alcune incongruenze tra i nomi dei prodotti alimentari/gruppi di prodotti di cui al regolamento (CE) n. 1881/2006 e i nomi dei prodotti alimentari/gruppi di prodotti elencati nel regolamento (CE) n. 396/2005 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 febbraio 2005, concernente i livelli massimi di residui di antiparassitari nei o sui prodotti alimentari e mangimi di origine vegetale e animale e che modifica la direttiva 91/414/CEE del Consiglio (4). Poiché il regolamento (CE) n. 1881/2006 rinvia ai gruppi di prodotti elencati nel regolamento (CE) n. 396/2005, è necessario uniformare i nomi indicati nel primo regolamento a quelli indicati nel secondo.
(8)
È necessario aggiornare le disposizioni relative al monitoraggio e alle relazioni tenendo conto delle raccomandazioni recenti in materia di monitoraggio concernenti il carbammato di etile (5), le sostanze perfluoroalchiliche (6) e l'acrilammide (7). Poiché la decisione 2006/504/CE della Commissione (8) è stata abrogata e sostituita dal regolamento (CE) n. 1152/2009 della Commissione (9), è necessario sostituire il riferimento alla decisione 2006/504/CE con un riferimento al regolamento (CE) n. 1152/2009. È inoltre necessario precisare quali dati devono essere comunicati alla Commissione e quali devono essere comunicati all'EFSA.
(9)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute animale e ad esse non si sono opposti né il Parlamento europeo né il Consiglio,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 1881/2006 è modificato come segue:
1)
l'articolo 9 è così modificato:
a)
i paragrafi 2 e 3 sono sostituiti dai seguenti:
«2. Gli Stati membri e le parti interessate comunicano ogni anno alla Commissione i risultati delle indagini intraprese e i progressi nell'applicazione delle misure preventive volte a evitare la contaminazione da ocratossina A, deossinivalenolo, zearalenone, fumonisine B1 e B2 e tossine T-2 e HT-2. La Commissione mette tali risultati a disposizione degli Stati membri. I relativi dati in merito all'occorrenza delle sostanze sono comunicati all'EFSA.
3. Gli Stati membri sono tenuti a comunicare alla Commissione i risultati relativi alle aflatossine, ottenuti conformemente al regolamento (CE) n. 1152/2009 della Commissione (10). Gli Stati membri sono tenuti a comunicare all'EFSA i risultati relativi al furano, al carbammato di etile, alle sostanze perfluoroalchiliche e all'acrilammide ottenuti conformemente alle raccomandazioni della Commissione 2007/196/CE (11), 2010/133/UE (12), 2010/161/UE (13) e 2010/307/UE (14).
b)
è aggiunto il seguente paragrafo 4:
«4. Anche i dati relativi all'occorrenza dei contaminanti raccolti dagli Stati membri devono essere comunicati all'EFSA, ove opportuno.»;
2)
l'allegato è modificato conformemente all'allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 29 aprile 2011.