NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 205/2012
ze dne 6. ledna 2012,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011, pokud jde o zdroj údajů a parametry údajů, které členské státy musí ohlásit
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle článků 18 a 26 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (2), musí výrobce zajistit, aby každé nové lehké užitkové vozidlo uvedené na trh v Unii bylo opatřeno platným prohlášením o shodě, a členský stát nemůže takové vozidlo zaregistrovat, pokud takové prohlášení chybí. V souladu s přílohou II nařízení (EU) č. 510/2011 údaje shromažďované členským státem pro sledování, zda výrobce splňuje ustanovení článků 4 a 11 uvedeného nařízení, musí být v souladu s prohlášením o shodě a zakládat se pouze na tomto dokumentu.
(2)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 ze dne 23. dubna 2009, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nové osobní automobily v rámci integrovaného přístupu Společenství ke snižování emisí CO2 z lehkých užitkových vozidel (3), vyžaduje, aby členské státy používaly prohlášení o shodě jako zdroj údajů, ale umožňuje využití dalších dokumentů poskytujících stejnou přesnost pro sledování a hlášení emisí CO2 z osobních automobilů. S cílem zajistit nákladově efektivní a přesné sledování a hlášení údajů o emisích CO2 lehkých užitkových vozidel je v krátkodobém horizontu vhodné, aby členské státy mohly používat stejný postup a zdroje údajů pro sledování a hlášení podle nařízení (EU) č. 510/2011, které se používají pro hlášení podle nařízení (ES) č. 443/2009. Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by tedy v řádně odůvodněných případech měla umožnit využívat jiné zdroje údajů poskytujících rovnocennou přesnost pro účely sledování a hlášení emisí CO2. Členské státy by měly zavést opatření nutná k zajištění odpovídající přesnosti při sledování.
(3)
Na základě zkušeností získaných ze sledování emisí CO2 z osobních automobilů je vhodné za účelem zlepšení prostředků pro ověřování přesnosti údajů dodat číslo schválení typu jako podrobný parametr údajů, jenž mají členské státy ohlásit. Je již rovněž zřejmé, že není potřeba používat parametr „obchodní název“, který by proto měl být vymazán z podrobných údajů ze sledování.
(4)
V zájmu zajištění jasnosti a přesnosti při sledování a hlášení členskými státy je rovněž nezbytné zajistit soudržnost mezi různými požadavky uvedenými v příloze II nařízení (EU) č. 510/2011. Podrobné požadavky týkající se údajů jsou uvedeny ve formátech pro hlášení stanovených v části C přílohy II. Části A a B uvedené přílohy by tedy měly být upraveny tak, aby náležitě odrážely zmíněné podrobné požadavky týkající se údajů.
(5)
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. ledna 2012.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) N. 205/2012 DELLA COMMISSIONE
del 6 gennaio 2012
recante modifica dell’allegato II del regolamento (UE) n. 510/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda le fonti di dati e i parametri dei dati che gli Stati membri sono tenuti a comunicare
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 510/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio, dell’11 maggio 2011, che definisce i livelli di prestazione in materia di emissioni dei veicoli commerciali leggeri nuovi nell’ambito dell’approccio integrato dell’Unione finalizzato a ridurre le emissioni di CO2 dei veicoli leggeri (1), in particolare l’articolo 8, paragrafo 9, secondo comma,
considerando quanto segue:
(1)
Ai sensi dell’articolo 18 e dell’articolo 26 della direttiva 2007/46/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 5 settembre 2007, che istituisce un quadro per l’omologazione dei veicoli a motore e dei loro rimorchi, nonché dei sistemi, componenti ed entità tecniche destinati a tali veicoli (2), il costruttore deve garantire che ogni nuovo veicolo commerciale leggero immesso sul mercato nell’Unione sia accompagnato da un certificato di conformità valido e gli Stati membri possono immatricolare unicamente i veicoli accompagnati da tale certificato. Ai sensi dell’allegato II del regolamento (UE) n. 510/2011, i dati raccolti da uno Stato membro ai fini della determinazione del rispetto, da parte di un costruttore, degli articoli 4 e 11 del regolamento stesso devono essere coerenti con il certificato di conformità ed essere basati esclusivamente su tale documento.
(2)
Il regolamento (CE) n. 443/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 aprile 2009, che definisce i livelli di prestazione in materia di emissioni delle autovetture nuove nell’ambito dell’approccio comunitario integrato finalizzato a ridurre le emissioni di CO2 dei veicoli leggeri (3) stabilisce che gli Stati membri utilizzano, come fonte di dati, il certificato di conformità, ma consente l’uso di altri documenti che offrano una precisione equivalente per il monitoraggio e la comunicazione delle emissioni di CO2 delle autovetture. Per garantire che il monitoraggio e la comunicazione dei dati relativi alle emissioni di CO2 dei veicoli commerciali leggeri siano precisi e convenienti in termini di costi, è opportuno che nel breve termine sia consentito agli Stati membri di impiegare per il monitoraggio e la comunicazione ai sensi del regolamento (UE) n. 510/2011 la medesima procedura e le medesime fonti di dati utilizzati per la comunicazione ai sensi del regolamento (CE) n. 443/2009. Pertanto, l’allegato II del regolamento (UE) n. 510/2011 dovrebbe consentire, quando giustificato, di utilizzare altre fonti di dati che garantiscono una precisione equivalente ai fini del monitoraggio e della comunicazione delle emissioni di CO2. Occorre che gli Stati membri adottino le misure necessarie per garantire che la procedura di monitoraggio sia adeguatamente precisa.
(3)
Dall’esperienza acquisita in materia di monitoraggio delle emissioni di CO2 delle autovetture e al fine di agevolare la verifica della precisione dei dati, è opportuno includere il numero di omologazione tra i parametri specifici che gli Stati membri sono tenuti a comunicare. Inoltre è ormai evidente che il parametro «nome commerciale» è superfluo e dovrebbe pertanto essere eliminato dai dati dettagliati risultanti dal monitoraggio.
(4)
Per garantire la chiarezza e la precisione del monitoraggio e della comunicazione da parte degli Stati membri occorre inoltre assicurare che i requisiti specificati nell’allegato II del regolamento (UE) n. 510/2011 siano coerenti. I requisiti in materia di dati specifici sono indicati nei formati per la comunicazione dei dati di cui alla parte C dell’allegato II. Occorre pertanto modificare le parti A e B affinché riflettano con precisione tali requisiti.
(5)
Occorre pertanto modificare di conseguenza l’allegato II del regolamento (UE) n. 510/2011,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L’allegato II del regolamento (UE) n. 510/2011 è modificato in conformità all’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 6 gennaio 2012