PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 7. května 2012
o určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU o průmyslových emisích
(oznámeno pod číslem C(2012) 2948)
(Text s významem pro EHP)
(2012/249/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (1), a zejména na čl. 41 první pododstavec písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici 2010/75/EU není určena doba uvádění do provozu a ukončování provozu, i když se tyto doby týkají několika ustanovení uvedené směrnice.
(2)
U spalovacích zařízení, na něž se vztahuje kapitola III směrnice 2010/75/EU, je určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu nutné pro posouzení dodržování mezních hodnot emisí stanovených v příloze V směrnice 2010/75/EU, přičemž se přihlédne k části 4 uvedené přílohy, a je též nezbytné pro stanovení počtu provozních hodin spalovacích zařízení, pokud to je důležité pro provádění uvedené směrnice.
(3)
V čl. 14 odst. 1 písm. f) směrnice 2010/75/EU se požaduje, aby byla v povolení obsažena opatření pro případ jiných než běžných provozních podmínek, jako je spouštění a odstavování. Uvedená opatření lze v souladu s článkem 6 směrnice 2010/75/EU zařadit do obecně závazných pravidel.
(4)
Koncentrace emisí ze spalovacích zařízení jsou během doby uvádění do provozu a ukončování provozu oproti běžným provozním podmínkám obvykle vyšší. S ohledem na cíl směrnice 2010/75/EU, jímž je prevence emisí, by tyto doby měly být co možná nejkratší.
(5)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 75 směrnice 2010/75/EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu uvedených v čl. 3 bodě 27 a v příloze V části 4 bodě 1 směrnice 2010/75/EU.
Toto rozhodnutí se použije na spalovací zařízení, na něž se vztahuje kapitola III směrnice 2010/75/EU.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„minimálním zatížením při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby“ se rozumí minimální zatížení slučitelné s ustáleným provozem výrobního spalovacího zařízení v návaznosti na zahájení provozu, po kterém je zařízení schopno bezpečně a spolehlivě dodávat výstupy do sítě, soustavy, tepelného akumulátoru nebo průmyslové lokality;
2)
„minimálním zatížením při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby“ se rozumí minimální zatížení, při němž již zařízení není schopno bezpečně a spolehlivě dodávat výstupy do sítě, soustavy, tepelného akumulátoru nebo průmyslové lokality, a má se za to, že se provoz daného zařízení ukončuje.
Článek 3
Obecná pravidla pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu
Pro určení konce doby uvádění do provozu a začátku ukončování provozu se použijí tato pravidla:
1)
kritéria nebo parametry použité pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu jsou transparentní a externě ověřitelné;
2)
určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu musí vycházet z podmínek umožňujících stabilní výrobní proces, při němž je chráněno zdraví a zaručena bezpečnost;
3)
doby, během nichž je spalovací zařízení po uvedení do provozu provozováno s dodávkami paliva stabilně a bezpečně, ovšem bez výdeje tepla nebo elektřiny či mechanické energie, nesmí být zahrnuty do doby uvádění do provozu nebo ukončování provozu.
Článek 4
Určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu v rámci povolení
1. Pro účely určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu v rámci povolení pro zařízení sestávající ze spalovacího zařízení zahrnují opatření uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. f) směrnice 2010/75/EU:
a)
alespoň jednu z těchto náležitostí:
i)
koncový bod doby uvádění do provozu a počáteční bod doby ukončování provozu vyjádřené jako prahové hodnoty zatížení, a to v souladu s články 6, 7 a 8 a vzhledem k tomu, že minimální zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby může být nižší než minimální zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby, neboť spalovací zařízení může být provozováno stabilně při nižším zatížení, jakmile dosáhlo dostatečné teploty v návaznosti na dobu provozu,
ii)
samostatné procesy nebo prahové hodnoty pro provozní parametry, jež jsou spojené s koncem doby uvádění do provozu a se začátkem doby ukončování provozu a které jsou jasné, snadno monitorovatelné a poplatné použité technologii; jak je uvedeno v článku 9;
b)
opatření, která zajistí, aby byla doba uvádění do provozu a ukončování provozu co nejkratší;
c)
opatření, která zajistí, aby byla uvedena do provozu všechna zařízení na snižování emisí, jakmile je to technicky možné.
Pro účely prvního pododstavce se zohlední technické a provozní vlastnosti spalovacího zařízení a jeho jednotek a technické požadavky na fungování zavedených technik ke snižování emisí.
2. Pokud dojde ke změně jakýchkoli aspektů týkajících se zařízení, které ovlivňují dobu uvádění do provozu a ukončování provozu, včetně instalovaného zařízení, druhu paliva, úlohy zařízení v systému a zavedených technik ke snižování emisí, musí příslušný orgán přezkoumat a v případě nutnosti aktualizovat podmínky povolení vztahující se k době uvádění do provozu a ukončování provozu.
Článek 5
Určení doby uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu
1. Pro účely výpočtu průměrných hodnot emisí stanovených v příloze V části 4 bodě 1 směrnice 2010/75/EU se pro určení doby uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu použijí tato pravidla:
a)
hodnoty naměřené během doby uvádění první jednotky do provozu a během doby ukončování provozu poslední spalovací jednotky se neberou v úvahu;
b)
hodnoty určené během dalších dob uvádění jednotlivých jednotek do provozu a ukončování jejich provozu se neberou v úvahu, pouze pokud jsou naměřeny, nebo není-li měření technicky ani ekonomicky proveditelné, spočítány odděleně pro každou příslušnou jednotku.
2. Pro účely čl. 3 bodu 27 směrnice 2010/75/EU je doba uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu tvořena pouze dobou uvádění první spalovací jednotky do provozu a ukončování provozu poslední spalovací jednotky.
Pro spalovací zařízení, u nichž je podle přílohy V části 1 bodů 2, 4 a 6 směrnice 2010/75/EU pro část spalovacího zařízení, která vypouští odpadní plyny jedním či více samostatnými průduchy v rámci společného komína, povoleno použít mezní hodnotu emisí, se může doba uvádění do provozu a ukončování provozu určit samostatně pro každou z uvedených částí spalovacího zařízení. Doba uvádění části zařízení do provozu a ukončování jejího provozu pak sestává z doby uvádění první spalovací jednotky do provozu v dané části zařízení a doby ukončování provozu poslední spalovací jednotky v dané části zařízení.
Článek 6
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny nebo spalovacích zařízení dodávajících energii pro mechanický pohon do provozu a ukončování jejich provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
1. U spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny a u spalovacích zařízení pro mechanický pohon se má za to, že doba uvádění do provozu končí v okamžiku, kdy zařízení dosáhne minimálního zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby.
2. Má se za to, že doba ukončování provozu začíná zahájením ukončení dodávek paliva poté, co bylo dosaženo bodu minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby, od něhož již není vyrobená elektřina k dispozici pro soustavu nebo vyrobená mechanická energie se již nevyužije pro mechanické zatížení.
3. Prahové hodnoty zatížení, které by se měly použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem jmenovitého elektrického výkonu spalovacího zařízení.
4. Prahové hodnoty zatížení, které se mají použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro mechanický pohon do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem mechanického energetického výkonu spalovacího zařízení.
Článek 7
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla do provozu a ukončování provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
1. U spalovacích zařízení pro výrobu tepla se má za to, že doba uvádění do provozu končí v okamžiku, kdy zařízení dosáhne minimálního zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby a teplo lze bezpečně a spolehlivě dodávat do distribuční sítě, tepelného akumulátoru nebo ho lze využít přímo v místní průmyslové lokalitě.
2. Má se za to, že doba ukončování provozu začíná poté, co bylo dosaženo minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby, kdy již teplo nelze bezpečně a spolehlivě dodávat do sítě ani ho nelze využít přímo v místní průmyslové lokalitě.
3. Prahové hodnoty zatížení, které se mají použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem jmenovitého tepelného výkonu spalovacího zařízení.
4. Doby, ve kterých zařízení pro výrobu tepla vyhřívají akumulátor nebo akumulační nádrž bez výdeje tepla, se považují za provozní hodiny, a nikoli za dobu uvádění do provozu nebo ukončování provozu.
Článek 8
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla a elektřiny do provozu a ukončování jejich provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
U spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny a tepla se doba uvádění do provozu a ukončování provozu určí podle článků 6 a 7, přičemž se zohlední jak vyrobená elektřina, tak teplo.
Článek 9
Určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu prostřednictvím provozních parametrů nebo samostatných procesů
Pro určení minimálního zatížení při uvádění do provozu a minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby se vymezí alespoň tři kritéria, přičemž konce doby uvádění do provozu a začátku doby ukončování provozu bude dosaženo, pokud byla splněna alespoň dvě kritéria.
Tato kritéria se vyberou:
1.
ze samostatných procesů uvedených v příloze nebo rovnocenných procesů, které vyhovují technické charakteristice zařízení;
2.
z prahových hodnot pro provozní parametry uvedené v příloze nebo rovnocenné provozní parametry, které vyhovují technické charakteristice zařízení.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 7. května 2012.
DECISIONE DI ESECUZIONE DELLA COMMISSIONE
del 7 maggio 2012
relativa alla determinazione dei periodi di avvio e di arresto ai fini della direttiva 2010/75/UE del Parlamento europeo e del Consiglio relativa alle emissioni industriali
[notificata con il numero C(2012) 2948]
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2012/249/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 2010/75/UE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 24 novembre 2010, relativa alle emissioni industriali (prevenzione e riduzione integrate dell’inquinamento) (1), in particolare l’articolo 41, paragrafo 1, lettera a),
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 2010/75/UE non determina i periodi di avvio e di arresto, pur contenendo diverse disposizioni a essi correlate.
(2)
Per gli impianti di combustione di cui al capo III della direttiva 2010/75/UE, la determinazione di periodi di avvio e di arresto è necessaria per valutare la conformità ai valori limite di emissione stabiliti nell’allegato V della medesima direttiva, tenendo in considerazione la parte 4 dello stesso allegato, e per stabilire il numero di ore operative degli impianti di combustione, laddove rilevante ai fini dell’applicazione della direttiva in questione.
(3)
L’articolo 14, paragrafo 1, lettera f), della direttiva 2010/75/UE, stabilisce che l’autorizzazione debba includere le misure relative a condizioni di esercizio diverse dalle condizioni di esercizio normali, tra cui le operazioni di avvio e di arresto. Conformemente all’articolo 6 della direttiva 2010/75/UE, tali misure possono essere inserite in disposizioni generali vincolanti.
(4)
Le emissioni dagli impianti di combustione nei periodi di avvio e di arresto si presentano generalmente in concentrazioni elevate rispetto alle condizioni di esercizio normali. Visto che la direttiva 2010/75/UE ha come obiettivo la prevenzione delle emissioni, è auspicabile che tali periodi durino il minor tempo possibile.
(5)
Le disposizioni di cui alla presente decisione sono conformi al parere del comitato istituito a norma dell’articolo 75 della direttiva 2010/75/UE,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Oggetto e campo di applicazione
La presente decisione disciplina la determinazione dei periodi di avvio e di arresto di cui all’articolo 3, punto 27), e alla parte 4, punto 1, dell’allegato V della direttiva 2010/75/UE.
La presente decisione si applica agli impianti di combustione di cui al capo III della direttiva 2010/75/UE.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini della presente decisione si intende per:
1)
«carico minimo di avvio per la produzione a regime», il carico minimo compatibile con il funzionamento a regime continuo in seguito all’avvio dell’impianto di combustione e a partire da cui l’impianto è in grado di fornire energia in maniera sicura e affidabile a una rete, a un sistema di reti, a un accumulatore di calore o a un sito industriale;
2)
«carico minimo di arresto per la produzione a regime», il carico minimo a partire da cui l’impianto di combustione non è più in grado di fornire energia a una rete, a un sistema di reti, a un accumulatore di calore o a un sito industriale in maniera sicura ed affidabile ed è considerato in via di arresto.
Articolo 3
Regole generali per determinare i periodi di avvio e di arresto
Al fine di stabilire la fine del periodo di avvio e l’inizio del periodo di arresto, si applicano le seguenti regole:
1)
i criteri o i parametri utilizzati per stabilire i periodi di avvio e di arresto sono trasparenti e verificabili da terzi;
2)
la determinazione dei periodi di avvio e di arresto è basata su condizioni che consentono un processo di produzione a regime nel rispetto della salute e della sicurezza;
3)
i periodi in cui un impianto di combustione, una volta avviato, produce a regime e in maniera sicura fornendo combustibile senza però esportare calore o elettricità o energia meccanica, non rientrano nei periodi di avvio o di arresto.
Articolo 4
Determinazione dei periodi di avvio e di arresto nell’autorizzazione
1. Ai fini della determinazione dei periodi di avvio e di arresto nell’autorizzazione dell’installazione che comprende l’impianto di combustione, le misure di cui all’articolo 14, paragrafo 1, lettera f), della direttiva 2010/75/UE, includono:
a)
almeno uno dei seguenti criteri:
i)
il termine del periodo di avvio e l’inizio del periodo di arresto espressi in termini di valori soglia di carico conformemente agli articoli 6, 7 e 8 e considerando che il carico minimo di arresto per la produzione a regime può essere più basso del carico minimo di avvio per la produzione a regime, poiché l’impianto di combustione potrebbe essere in grado di funzionare a regime con un carico inferiore una volta raggiunta la temperatura sufficiente in seguito a un periodo di funzionamento;
ii)
processi specifici o valori soglia per parametri di esercizio associati alla fine del periodo di avvio e all’inizio del periodo di arresto e che sono chiari, facilmente monitorabili e applicabili alla tecnologia impiegata, conformemente a quanto disposto all’articolo 9;
b)
misure che assicurino che i periodi di avvio e di arresto siano ridotti al minimo necessario;
c)
misure che assicurino che tutti i dispositivi di abbattimento siano messi in funzione non appena tecnicamente possibile.
Ai fini dell’applicazione del primo comma, si tengono in considerazione le caratteristiche tecniche e di esercizio dell’impianto di combustione e delle sue entità nonché le condizioni di esercizio dei dispositivi di abbattimento applicati.
2. Se si verificano cambiamenti inerenti all’impianto che si ripercuotono sui periodi di avvio e di arresto, compresi i dispositivi applicati, il tipo di combustibile, il ruolo dell’impianto nel sistema e le tecniche di abbattimento applicate, le condizioni di autorizzazione relative ai periodi di avvio e di arresto sono riconsiderate e, se necessario, aggiornate dall’autorità competente.
Articolo 5
Determinazione dei periodi di avvio e di arresto di impianti di combustione composti da due o più entità
1. Ai fini del calcolo dei valori medi di emissione a norma dell’allegato V, parte 4, punto 1, della direttiva 2010/75/UE, si applicano le seguenti regole per determinare i periodi di avvio e di arresto di impianti di combustione composti da due o più entità:
a)
non sono considerati i valori misurati nel periodo di avvio della prima entità che si avvia e nel periodo di arresto dell’ultima entità di combustione che si arresta;
b)
i valori determinati nel corso di altri periodi di avvio e di arresto di entità individuali non sono considerati solamente se misurati o, se la misurazione non è fattibile sotto il profilo tecnico o economico, se calcolati separatamente per ciascuna delle entità considerate.
2. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 3, punto 27), della direttiva 2010/75/UE, i periodi di avvio e di arresto degli impianti di combustione composti da due o più entità consistono solo nel periodo di avvio della prima entità che si avvia e nel periodo di arresto dell’ultimo impianto di combustione che si arresta.
Per quanto riguarda gli impianti di combustione di cui all’allegato V, parte 1, punti 2, 4 e 6, della direttiva 2010/75/UE, si prevede l’applicazione di valori limite di emissione per una parte dell’impianto che disperde il suo scarico gassoso attraverso una o più canne di scarico in un camino comune, i periodi di avvio e di arresto possono essere determinati separatamente per ciascuna parte dell’impianto di combustione. In questo caso i periodi di avvio e di arresto di una parte di un impianto di combustione consistono nel periodo di avvio della prima entità che si avvia in tale parte dell’impianto di combustione e nel periodo di arresto dell’ultima entità che si arresta in tale parte dell’impianto di combustione.
Articolo 6
Determinazione dei periodi di avvio e di arresto di impianti di combustione che producono o forniscono energia per trasmissioni meccaniche utilizzando valori soglia di carico
1. Per impianti di combustione che producono elettricità e per impianti di combustione per trasmissioni meccaniche, la fine del periodo di avvio corrisponde al momento in cui l’impianto raggiunge il carico minimo di avvio per la produzione a regime.
2. Il periodo di arresto si considera iniziato nel momento in cui comincia l’arresto della fornitura di combustibile in seguito al raggiungimento del momento di carico minimo di arresto per il funzionamento a regime a partire da cui l’elettricità prodotta non è più disponibile per sistema di reti o l’energia meccanica non è più utilizzabile per il carico meccanico.
3. I valori soglia di carico da utilizzare per stabilire la fine del periodo di avvio e l’inizio del periodo di arresto per impianti di combustione che producono elettricità, e che vanno inclusi nell’autorizzazione dell’impianto, corrispondono a una percentuale fissa dell’energia elettrica stimata dell’impianto di combustione.
4. I valori soglia di carico da utilizzare per stabilire la fine del periodo di avvio e l’inizio del periodo di arresto per impianti di combustione per trasmissioni meccaniche e che vanno inclusi nell’autorizzazione dell’impianto corrispondono a una percentuale fissa della potenza meccanica dell’impianto di combustione.
Articolo 7
Determinazione dei periodi di avvio e di arresto per impianti di combustione che producono calore utilizzando valori soglia di carico
1. Per impianti di combustione che producono calore, il periodo di avvio si ritiene terminato quando l’impianto raggiunge il carico minimo di avvio per la produzione a regime e il calore può essere fornito in maniera sicura e affidabile a una rete di distribuzione, a un accumulatore di calore oppure usato direttamente in un sito industriale locale.
2. Il periodo di arresto si ritiene iniziato dopo che l’impianto ha raggiunto il carico minimo di arresto per la produzione a regime e nel momento in cui il calore non può più essere fornito in maniera sicura e affidabile a una rete o usato direttamente in un sito industriale locale.
3. I valori soglia di carico da utilizzare per stabilire la fine del periodo di avvio e l’inizio del periodo di arresto per impianti di combustione che producono calore e che vanno inclusi nell’autorizzazione dell’impianto corrispondono a una percentuale fissa della potenza termica stimata dell’impianto di combustione.
4. I periodi in cui gli impianti che producono calore scaldano un accumulatore o un serbatoio senza esportare calore sono da considerarsi come ore operative e non come periodi di avvio o di arresto.
Articolo 8
Determinazione dei periodi di avvio e di arresto per impianti di combustione che producono calore ed elettricità utilizzando valori soglia di carico
Per impianti di combustione che producono elettricità e calore, i periodi di avvio e di arresto vanno stabiliti conformemente agli articoli 6 e 7, tenendo in considerazione l’elettricità e il calore prodotti.
Articolo 9
Determinazione dei periodi di avvio e di arresto utilizzando parametri di esercizio o processi specifici
Al fine di determinare il carico minimo di avvio e il carico minimo di arresto per la produzione a regime, si definiscono almeno tre criteri e la fine del periodo di avvio o l’inizio del periodo di arresto si ritengono raggiunti quando ne sono soddisfatti almeno due.
I criteri si scelgono tra:
1)
processi specifici di cui all’allegato o processi equivalenti che si prestano per le caratteristiche tecniche dell’impianto;
2)
valori soglia per i parametri di esercizio di cui all’allegato o parametri di esercizio equivalenti che si prestano per le caratteristiche dell’impianto.
Articolo 10
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 7 maggio 2012