PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. dubna 2012,
kterým se stanoví druhá skupina regionů pro zahájení provozu Vízového operačního systému (VIS)
(oznámeno pod číslem C(2012) 2505)
(2012/274/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 ze dne 9. července 2008 o Vízovém informačním systému (VIS) a o výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy (nařízení o VIS) (1), a zejména na čl. 48 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 48 nařízení (ES) č. 767/2008 stanoví postupné uvádění VIS do provozu. Rozhodnutím 2010/49/ES stanovila Komise první regiony pro zahájení provozu VIS (2). Vzhledem k zahájení provozu VIS dne 11. října 2011 je nutné určit druhou skupinu regionů, kde budou údaje, které mají být zpracovávány ve VIS, včetně fotografií a daktyloskopických údajů, shromažďovány a přenášeny do VIS v případě všech žádostí o víza předložených v dotčeném regionu.
(2)
Podle ustanovení čl. 48 odst. 4 nařízení (ES) č. 767/2008 se pořadí regionů pro zavádění VIS stanoví na základě těchto kritérií: nebezpečí nedovoleného přistěhovalectví, ohrožení vnitřní bezpečnosti členských států a proveditelnost shromažďování biometrických údajů ze všech míst v daném regionu.
(3)
Komise posoudila různé regiony s přihlédnutím k různým prvkům: v případě prvního kritéria k průměrné míře zamítnutých žádostí o víza a odepření vstupu a k podílu státních příslušníků třetí země, u nichž byl odhalen neoprávněný pobyt na území daných členských států; u druhého kritéria k hodnocení ohrožení provedenému Europolem; a u třetího kritéria ke skutečnosti, že se od doby přijetí rozhodnutí 2010/49/ES ve všech regionech světa zvýšila konzulární přítomnost nebo zastoupení.
(4)
Podle tohoto posouzení by dalšími regiony, kde by mělo být zahájeno shromažďování a přenos vízových údajů do VIS pro všechny žádosti o víza, měly být: západní Afrika, střední Afrika, východní Afrika, jižní Afrika, Jižní Amerika, střední Asie, jihovýchodní Asie.
(5)
Okupované palestinské území bylo z regionu Blízkého východu vyjmuto ustanoveními rozhodnutí 2010/49/ES kvůli technickým obtížím, které by mohly vyvstat při vybavování dotčených konzulárních úřadů. Aby nedocházelo k mezerám v boji proti nedovolenému přistěhovalectví a v ochraně vnitřní bezpečnosti a s přihlédnutím k době, jež zbývá členským státům k vyřešení technických obtíží, by okupované palestinské území mělo být jedenáctým regionem, kde by mělo být zahájeno shromažďování a přenos vízových údajů do VIS pro všechny žádosti o víza.
(6)
Datum zahájení provozu v každém z těchto regionů stanoví Komise podle čl. 48 odst. 3 nařízení (ES) č. 767/2008.
(7)
Pro stanovení dalších regionů by měla být v pozdější fázi přijata následná rozhodnutí na základě dalšího a aktualizovaného posouzení těchto dalších regionů jednak v souladu s příslušnými kritérii, a jednak na základě zkušeností s prováděním systému v regionech definovaných rozhodnutím 2010/49/ES a tímto rozhodnutím.
(8)
Protože nařízení o VIS navazuje na schengenské acquis, Dánsko oznámilo provedení nařízení o VIS ve svém vnitrostátním právu v souladu s článkem 5 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství. Ve smyslu mezinárodního práva je proto toto rozhodnutí pro Dánsko závazné.
(9)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (3). Rozhodnutí proto není pro Spojené království závazné ani použitelné.
(10)
Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (4). Rozhodnutí proto není pro Irsko závazné ani použitelné.
(11)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (5), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí Rady 1999/437/ES o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody (6).
(12)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (7), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (8).
(13)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (9).
(14)
Pokud jde o Kypr, představuje toto rozhodnutí akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.
(15)
Pokud jde o Bulharsko a Rumunsko, je toto rozhodnutí aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005.
(16)
Opatření upravená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 51 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006 ze dne 20. prosince 2006 o zřízení, provozu a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) (10),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Regiony, kde má být v návaznosti na regiony určené rozhodnutí 2010/49/ES zahájeno shromažďování a přenos údajů do Vízového informačního systému (VIS) podle čl. 48 odst. 3 nařízení (ES) č. 767/2008, jsou následující:
-
Čtvrtý region:
-
Benin,
-
Burkina Faso,
-
Kapverdy,
-
Pobřeží slonoviny,
-
Gambie,
-
Ghana,
-
Guinea,
-
Guinea-Bissau,
-
Libérie,
-
Mali,
-
Niger,
-
Nigérie,
-
Senegal,
-
Sierra Leone,
-
Togo.
-
Pátý region:
-
Burundi,
-
Kamerun,
-
Středoafrická republika,
-
Čad,
-
Kongo,
-
Demokratická republika Kongo,
-
Rovníková Guinea,
-
Gabon,
-
Rwanda,
-
Svatý Tomáš a Princův ostrov.
-
Šestý region:
-
Komory,
-
Džibutsko,
-
Eritrea,
-
Etiopie,
-
Keňa,
-
Madagaskar,
-
Mauricius,
-
Seychely,
-
Somálsko,
-
Jižní Súdán,
-
Súdán,
-
Tanzanie,
-
Uganda.
-
Sedmý region:
-
Angola,
-
Botswana,
-
Lesotho,
-
Malawi,
-
Mosambik,
-
Namibie,
-
Jižní Afrika,
-
Svazijsko,
-
Zambie,
-
Zimbabwe.
-
Osmý region:
-
Argentina,
-
Bolívie,
-
Brazílie,
-
Chile,
-
Kolumbie,
-
Ekvádor,
-
Paraguay,
-
Peru,
-
Uruguay,
-
Venezuela.
-
Devátý region:
-
Kazachstán,
-
Kyrgyzstán,
-
Tádžikistán,
-
Turkmenistán,
-
Uzbekistán.
-
Desátý region:
-
Brunej,
-
Barma/Myanmar,
-
Kambodža,
-
Indonésie,
-
Laos,
-
Malajsie,
-
Filipíny,
-
Singapur,
-
Thajsko,
-
Vietnam.
-
Jedenáctý region:
okupované palestinské území.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Bulharské republice, České republice, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarsku, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Polské republice, Portugalské republice, Rumunsku, Republice Slovinsko, Slovenské republice, Finské republice a Švédskému království.
V Bruselu dne 24. dubna 2012.
DECISIONE DI ESECUZIONE DELLA COMMISSIONE
del 24 aprile 2012
che determina il secondo gruppo di regioni per l’inizio delle attività del sistema d’informazione visti (VIS)
[notificata con il numero C(2012) 2505]
(2012/274/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 767/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 9 luglio 2008, concernente il sistema di informazione visti (VIS) e lo scambio di dati tra Stati membri sui visti per soggiorni di breve durata (regolamento VIS) (1), in particolare l’articolo 48, paragrafo 4,
considerando quanto segue:
(1)
L’articolo 48 del regolamento (CE) n. 767/2008 prevede un’applicazione progressiva delle attività del VIS. Con decisione 2010/49/CE (2) la Commissione ha determinato le prime regioni per l’inizio delle attività del VIS. Tenuto conto che l’11 ottobre 2011 il VIS è entrato in funzione, occorre determinare il secondo gruppo di regioni in cui i dati da inserire nel VIS, compresi le fotografie e i dati relativi alle impronte digitali, devono essere raccolti e trasmessi al VIS per tutte le domande di visto nella regione interessata.
(2)
Ai sensi dell’articolo 48, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 767/2008, la sequenza delle regioni per l’introduzione del VIS deve essere determinata in base ai seguenti criteri: il rischio di immigrazione illegale, le minacce alla sicurezza interna degli Stati membri e la fattibilità della raccolta di dati biometrici da tutte le località delle regioni interessate.
(3)
La Commissione ha valutato le varie regioni tenendo conto: in relazione al primo criterio, di elementi quali i tassi medi di rifiuto del visto, i tassi di rifiuto dell’ingresso e i tassi di cittadini di paesi terzi in posizione irregolare nel territorio degli Stati membri; riguardo al secondo criterio, di una valutazione della minaccia effettuata da Europol; per quanto riguarda il terzo criterio, del fatto che dopo l’adozione della decisione 2010/49/CE in tutte le regioni del mondo è aumentata la presenza o rappresentanza consolare.
(4)
Secondo tale valutazione, le successive regioni in cui dovrebbe cominciare la raccolta e la trasmissione al VIS dei dati in materia di visti per tutte le domande di visto sono l’Africa occidentale, l’Africa centrale, l’Africa orientale, l’Africa meridionale, l’America meridionale, l’Asia centrale e l’Asia sudorientale.
(5)
Il Territorio palestinese occupato era stato escluso dalla regione del Vicino Oriente, rientrante nel campo di applicazione della decisione 2010/49/CE, in considerazione delle difficoltà tecniche che si sarebbero potute verificare nella fornitura di apparecchiature alle rappresentanze o agli uffici consolari interessati. Onde evitare lacune nella lotta contro l’immigrazione irregolare e nella protezione della sicurezza interna, e tenuto conto del tempo lasciato agli Stati membri per risolvere le difficoltà tecniche, il Territorio palestinese occupato dovrebbe costituire l’undicesima regione in cui dovrebbe cominciare la raccolta e la trasmissione al VIS dei dati in materia di visti per tutte le domande di visto.
(6)
La data d’inizio delle attività in ciascuna di queste regioni dev’essere determinata dalla Commissione a norma dell’articolo 48, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 767/2008.
(7)
Per la determinazione delle altre regioni, le decisioni dovranno essere adottate in seguito, sulla base di una valutazione supplementare e aggiornata delle regioni in questione, svolta secondo i criteri pertinenti e l’esperienza compiuta durante l’attuazione nelle regioni determinate dalla decisione 2010/49/CE e dalla presente decisione.
(8)
Atteso che il regolamento VIS sviluppa l’acquis di Schengen, la Danimarca ha notificato l’attuazione del regolamento VIS nel proprio diritto interno ai sensi dell’articolo 5 del protocollo sulla posizione della Danimarca allegato al trattato sull’Unione europea e al trattato che istituisce la Comunità europea. La Danimarca è pertanto tenuta ad attuare la presente decisione in virtù del diritto internazionale.
(9)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen a cui il Regno Unito non partecipa, a norma della decisione 2000/365/CE del Consiglio, del 29 maggio 2000, riguardante la richiesta del Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord di partecipare ad alcune disposizioni dell’acquis di Schengen (3); il Regno Unito non è pertanto vincolato dalla presente decisione, né è soggetto alla sua applicazione.
(10)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen a cui l’Irlanda non partecipa, a norma della decisione 2002/192/CE del Consiglio, del 28 febbraio 2002, riguardante la richiesta dell’Irlanda di partecipare ad alcune disposizioni dell’acquis di Schengen (4); l’Irlanda non è pertanto vincolata dalla presente decisione, né è soggetta alla sua applicazione.
(11)
Per quanto riguarda l’Islanda e la Norvegia, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo concluso dal Consiglio dell’Unione europea con la Repubblica d’Islanda e il Regno di Norvegia sulla loro associazione all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (5) che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera B, della decisione 1999/437/CE del Consiglio (6), relativa a talune modalità di applicazione di tale accordo.
(12)
Per quanto riguarda la Svizzera, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo tra l’Unione europea, la Comunità europea e la Confederazione svizzera riguardante l’associazione di quest’ultima all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (7) che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera B, della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 della decisione 2008/146/CE del Consiglio (8).
(13)
Per quanto riguarda il Liechtenstein, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi del protocollo sottoscritto tra l’Unione europea, la Comunità europea, la Confederazione svizzera e il Principato del Liechtenstein sull’adesione del Principato del Liechtenstein all’accordo tra l’Unione europea, la Comunità europea e la Confederazione svizzera riguardante l’associazione della Confederazione svizzera all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera B, della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 della decisione 2011/350/UE del Consiglio (9).
(14)
Per quanto concerne Cipro, la presente decisione costituisce un atto basato sull’acquis di Schengen o a esso altrimenti connesso ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 2, dell’atto di adesione del 2003.
(15)
Per quanto riguarda la Bulgaria e la Romania, la presente decisione costituisce un atto basato sull’acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, dell’atto di adesione del 2005.
(16)
Le misure previste nella presente decisione sono conformi al parere del comitato istituito a norma dell’articolo 51, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1987/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 dicembre 2006, sull’istituzione, l’esercizio e l’uso del sistema d’informazione Schengen di seconda generazione (SIS II) (10),
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Le regioni in cui inizieranno la raccolta e la trasmissione dei dati al sistema d’informazione visti (VIS) a norma dell’articolo 48, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 767/2008, dopo quelle determinate dalla decisione 2010/49/CE, sono le seguenti:
-
Quarta regione:
-
Benin,
-
Burkina Faso,
-
Capo Verde,
-
Costa d’Avorio,
-
Gambia,
-
Ghana,
-
Guinea,
-
Guinea-Bissau,
-
Liberia,
-
Mali,
-
Niger,
-
Nigeria,
-
Senegal,
-
Sierra Leone,
-
Togo.
-
Quinta regione:
-
Burundi,
-
Camerun,
-
Repubblica centrafricana,
-
Ciad,
-
Congo,
-
Repubblica democratica del Congo,
-
Guinea equatoriale,
-
Gabon,
-
Ruanda,
-
Sao Tomé e Principe.
-
Sesta regione:
-
Comore,
-
Gibuti,
-
Eritrea,
-
Etiopia,
-
Kenia,
-
Madagascar,
-
Maurizio,
-
Seychelles,
-
Somalia,
-
Sudan,
-
Sudan del Sud,
-
Tanzania,
-
Uganda.
-
Settima regione:
-
Angola,
-
Botswana,
-
Lesotho,
-
Malawi,
-
Mozambico,
-
Namibia,
-
Sud Africa,
-
Swaziland,
-
Zambia,
-
Zimbabwe.
-
Ottava regione:
-
Argentina,
-
Bolivia,
-
Brasile,
-
Cile,
-
Colombia,
-
Ecuador,
-
Paraguay,
-
Perù,
-
Uruguay,
-
Venezuela.
-
Nona regione:
-
Kazakhstan,
-
Kirghizistan,
-
Tagikistan,
-
Turkmenistan,
-
Uzbekistan.
-
Decima regione:
-
Brunei,
-
Birmania/Myanmar,
-
Cambogia,
-
Indonesia,
-
Laos,
-
Malaysia,
-
Filippine,
-
Singapore,
-
Thailandia,
-
Vietnam.
-
Undicesima regione:
Territorio palestinese occupato.
Articolo 2
Il Regno del Belgio, la Repubblica di Bulgaria, la Repubblica ceca, la Repubblica federale di Germania, la Repubblica di Estonia, la Repubblica ellenica, il Regno di Spagna, la Repubblica francese, la Repubblica italiana, la Repubblica di Cipro, la Repubblica di Lettonia, la Repubblica di Lituania, il Granducato di Lussemburgo, l’Ungheria, la Repubblica di Malta, il Regno dei Paesi Bassi, la Repubblica d’Austria, la Repubblica di Polonia, la Repubblica portoghese, la Romania, la Repubblica di Slovenia, la Repubblica slovacca, la Repubblica di Finlandia e il Regno di Svezia sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 24 aprile 2012