ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 8. února 2012
o státní podpoře SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 & ex CP 194/09), kterou Švédsko poskytlo společnosti Hammar Nordic Plugg AB
(oznámeno pod číslem C(2012) 546)
(Pouze švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/293/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (1) v souladu s výše uvedenými články, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 26. května 2009, zaevidovaným dne 16. června 2009, Komise obdržela stížnost ohledně údajné státní podpory pro společnost Hammar Nordic Plugg AB tím, že obec Vänersborg (Vänersborgs kommun) prodala veřejný majetek pod tržní cenou.
(2)
Dne 27. října 2009 postoupila Komise nedůvěrné znění stížnosti vnitrostátním orgánům. Švédsko odpovědělo dopisem ze dne 30. listopadu 2009, zaevidovaným téhož dne.
(3)
Dne 9. března 2010 si Komise vyžádala další informace, Švédsko odpovědělo dopisem ze dne 20. dubna 2010.
(4)
Dne 11. května 2010 Komise obdržela informace, jež poskytla společnost Chips AB.
(5)
Dopisem ze dne 27. října 2010 oznámila Komise Švédsku rozhodnutí zahájit ohledně podpory řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) (dále jen „SFEU“). Rozhodnutí Komise o zahájení řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k podpoře podaly připomínky.
(6)
Dopisem ze dne 23. listopadu 2010 požádalo Švédsko o prodloužení lhůty k podání připomínek k rozhodnutí o zahájení řízení.
(7)
V dopisech ze dne 15. a 17. prosince 2010 předložily švédské orgány Komisi své připomínky. Společnost Hammar Nordic Plugg AB poskytla Komisi své připomínky dopisem ze dne 22. ledna 2011.
(8)
Dne 1. února 2011 Komise zaslala připomínky společnosti Hammar Nordic Plugg AB švédským orgánům k vyjádření.
(9)
Dne 1. června 2011 zaslala Komise další žádost o informace. Švédsko odpovědělo dopisem ze dne 29. června 2011 a další upřesňující informace poskytlo v e-mailech dne 12. září a 30. září 2011.
(10)
Dne 6. června 2011 zaslala Komise společnosti Chips AB dotazník. Společnost na něj neodpověděla přímo, nicméně poskytla určité informace švédským orgánům, jež je použily ve svém upřesňujícím mailu ze dne 12. září 2011.
(11)
Dne 19. října 2011 se konalo jednání mezi útvary Komise a zástupci společnosti Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
Dne 3. listopadu 2011 poskytla společnost Hammar Nordic Plugg AB Komisi prostřednictvím elektronické pošty další informace. Dne 4. listopadu 2011 předala Komise tyto informace švédským orgánům, které k nim podle svého vyjádření ze dne 28. listopadu 2011 neměly připomínky.
2. POPIS
2.1 Příjemce podpory a zúčastněné strany
(13)
Příjemce podpory je akciová společnost Hammar Nordic Plugg AB (dále jen „Hammar“), jež se zabývá pronájmem a správou nemovitostí. Hammar má sídlo v Trollhättanu v kraji Västra Götaland a je ve 100 % vlastnictví své mateřské společnosti Hammar Nordic Fastigheter AB, kterou vlastní soukromá osoba Anders Hammar (4).
(14)
Obec Vänersborg (dále jen „obec“) se nachází v kraji Västra Götaland poblíž norských hranic. Podle mapy regionální podpory Švédska na období 2007-2013 neleží Vänersborg v podporované oblasti.
(15)
Fastighets AB Vänersborg (dále jen „FABV“) je realitní společnost zcela vlastněná obcí.
(16)
Společnost Topp Livsmedel (dále jen „Topp“) byla součástí společnosti Chips AB (5) patřící do mezinárodní skupiny Orkla ASA (dále jen „Orkla“).
(17)
Nemovitost, jíž se opatření podpory týká (dále jen „závod“), zahrnuje dva pozemky, výrobní zařízení, movitý majetek a práva duševního vlastnictví (např. ochranné známky). Nachází se v Brålandě, malé vesnici v rámci obce Vänersborg. Společnost Topp se zhruba 30 zaměstnanci produkovala v závodě do roku 2007 zmrazenou zeleninu.
2.2 Shrnutí opatření
(18)
Dopisem ze dne 26. května 2009 obdržela Komise stížnost ohledně údajného poskytnutí státní podpory na základě prodeje veřejného majetku (závodu) pod tržní cenou.
(19)
V případu platí tyto skutečnosti: na konci roku 2007 oznámila společnost Chips AB ukončení výroby v podniku Topp a zahájila proces prodeje závodu.
(20)
Dne 13. února 2008 odkoupila závod od Chips AB - prostřednictvím FABV - obec za 17 milionů SEK(1,7 milionu EUR) (6).
(21)
Ve stejný den, 13. února 2008, uzavřela FABV dvě smlouvy s Hammar. U první z nich se jednalo o nájemní smlouvu, na jejímž základě pronajala FABV celý závod společnosti Hammar (7). Druhá smlouva obsahovala opci, podle níž měla společnost Hammar právo koupit závod od FABV za pevně stanovenou cenu 8 milionů SEK(0,8 milionu EUR) kdykoliv v průběhu dvouletého období mezi 1. březnem 2008 a 28. únorem 2010. Hammar tuto opci využila a získala závod od FABV za uvedenou pevnou cenu dne 11. srpna 2008.
(22)
Na základě smlouvy ze dne 1. března 2008 pronajala společnost Hammar většinu závodu místním podnikatelům, přičemž výše nájemného (8) přesahovala nájemné, na němž se dohodly FABV a Hammar. Místní podnikatelé podmiňovali podepsání nájemní smlouvy opcí na nákup závodu v budoucnu, pokud by se společnost Hammar stala jeho vlastníkem. Opční smlouva, podepsaná týž den, umožňovala místním podnikatelům získat závod za 40 milionů SEK(4 miliony EUR).
(23)
Dne 2. září 2008 uzavřela společnost Hammar smlouvu s místními podnikateli o prodeji závodu za dohodnutou cenu 40 milionů SEK.
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(24)
Komise důvodně domnívala, že prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar zahrnoval státní podporu, a proto dne 27. října 2010 zahájila ohledně této transakce formální vyšetřovací řízení (9).
(25)
Švédské orgány a Hammar předložily k zahájení formálního vyšetřovacího řízení své připomínky.
(26)
Švédské orgány zastávají stanovisko, že prodej závodu společnosti Hammar státní podporu nepředstavuje. Trvají na tom, že jediným cílem obce při nákupu závodu prostřednictvím FABV bylo zachování výroby a pracovních míst. Jelikož obec neměla v úmyslu sama závod provozovat, bylo vybráno řešení, jež navrhla společnost Hammar, tj. nájemní smlouva s kupní opcí. Švédské orgány rovněž podotýkají, že opce poskytnutá společnosti Hammar vyžadovala kapitálovou injekci z rozpočtu obce společnosti FABV ve výši 9 milionů SEK (0,9 milionu EUR) na vyrovnání ztráty, jež by vznikla, pokud by Hammar opci využila.
(27)
Hammar argumentuje, že FABV koupila závod od Chips AB za příliš vysokou cenu, což by mohlo zahrnovat státní podporu ve prospěch společnosti Orkla. Dále Hammar tvrdí, že závod byl od FABV odkoupen za tržních podmínek a prodej neovlivnil obchod mezi členskými státy ani nevedl k narušení hospodářské soutěže.
(28)
Na podporu svých tvrzení předložila Hammar ocenění ex post (s datem 20. ledna 2011) hodnoty závodu, které provedla společnost PricewaterhouseCoopers (dále jen „zpráva PwC“). Podle zprávy PwC je stupeň nejistoty při odhadování tržní ceny u tohoto typu nemovitostí natolik vysoký, že lze říci, že daná cena splňovala tržní podmínky při každém prodeji závodu (tj. když jej FABV kupovala od Chips AB, při jeho pozdějším prodeji společnosti Hammar a konečně i tehdy, kdy jej Hammar prodávala místním podnikatelům). Především pokud jde o prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar a poté místním podnikatelům, byla podle zprávy zaplacena tržní cena - vzhledem k finančním podmínkám v obou nájemních smlouvách (tj. mezi FABV a Hammar na jedné straně, a mezi Hammar a místními podnikateli na straně druhé).
(29)
Hammar při jednání s útvary Komise dne 19. října 2011 a ve svém podání dodatečných informací ze dne 3. listopadu 2011 tvrdila, že v době, kdy se obec a Hammar dohodly, že Hammar bude mít opci na nákup závodu za 8 milionů SEK, nebyly podány žádné jiné nabídky, a proto je třeba považovat uvedenou cenu za tržní cenu bez ohledu na případné cenové odhady, jež musí být beztak chápány jako hypotetické.
(30)
Dne 3. listopadu 2011 předložila Hammar Komisi zprávu, kterou vypracovala společnost Copenhagen Economics A/S (10) (dále jen „Copenhagen Economics“) a jež pojednává o tom, jak nákup závodu ze strany FABV od Chips AB a jeho další prodej společnosti Hammar mohl ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zpráva dochází k závěru, že první transakce mohla ovlivnit obchod uvnitř Unie, jelikož prodejce Chips AB je mezinárodní podnik (finská dceřiná společnost v rámci norské skupiny Orkla), na jehož aktivity se vztahuje hospodářská soutěž v mezinárodním měřítku. Naproti tomu zpráva uvádí, že prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar podle zprávy vůbec nebo jen v nevýznamné míře ovlivnil obchod uvnitř Unie, jelikož Hammar působí pouze na místní úrovni a na relevantních trzích nemá mezinárodní konkurenty.
4. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
4.1 Existence státní podpory
(31)
Otázku, zda prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar zahrnoval státní podporu, je třeba posoudit ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, který stanoví, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(32)
Komise podotýká, že příjemce podpory, tj. Hammar, je považován za podnik, jelikož vykonává hospodářskou činnost - poskytuje na trhu služby v oblasti nemovitostí a další služby s tím související.
(33)
Transakci provedla obec prostřednictvím FABV. FABV je ve 100 % vlastnictví obce, jež ze svého běžného rozpočtu kryje její případné ztráty. Vedení FABV tvoří členové obecní rady Vänersborgu. Rozhodnutí, jež přijímá FABV, jsou tudíž přičitatelná státu. Pokud mají tato rozhodnutí ekonomické dopady, znamená to, že jsou použity státní prostředky. Kromě toho se obec této transakce zcela jasně zúčastnila, jelikož opce udělená společnosti Hammar vyžadovala od obce ve prospěch FABV kapitálovou injekci ve výši 9 milionu SEK na vyrovnání ztráty, jež by vznikla, pokud by Hammar opci využila. Na základě těchto skutečností Komise dospívá k závěru, že prodej závodu společnosti Hammar zahrnoval státní prostředky.
(34)
Jelikož transakce zvýhodnila určitý podnik (tj. Hammar), je třeba opatření považovat za selektivní.
(35)
Opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod uvnitř Unie a Evropského hospodářského prostoru (dále jen „obchod uvnitř EHP“) ve smyslu judikatury Soudního dvora Evropské unie v oblasti státních podpor. Ve zprávě vypracované společností Copenhagen Economics (viz 30. bod odůvodnění) je tvrzení, že selektivní výhoda vyplývající z prodeje závodu společnosti Hammar obchod neovlivnila vůbec nebo jen v nevýznamné míře, podloženo argumentem, že Hammar působí pouze na místním trhu s nemovitostmi. Případný vliv na obchod se však neodvíjí od toho, zda je určitý příjemce podpory činný v mezinárodním či pouze vnitrostátním měřítku, nýbrž závisí na tom, zda zboží či služby, s nimiž příjemce podpory obchoduje, jsou nebo mohou být předmětem obchodu uvnitř Unie (11). Toto kritérium je v této věci splněno, jelikož služby v oblasti nemovitostí a další služby s tím související jsou předmětem obchodu a investic uvnitř Unie, což potvrzuje i skutečnost, že dřívější vlastník závodu (Chips AB) je dceřiná společnost se sídlem ve Finsku patřící do skupiny Orkla, jež působí v mezinárodním měřítku. To dokazuje, že existuje přeshraniční zájem o dané aktivum (tj. závod), u něhož se navíc nejedná o prázdný pozemek, ale o funkční závod na výrobu zmrazených potravin.
(36)
Proto zastává Komise stanovisko, že byť Hammar působí pouze na místní úrovni, jde o podnik činný na trhu, na němž nelze vliv na obchod a hospodářskou soutěž uvnitř Unie a EHP vyloučit. Argumenty, jež Hammar předložila, proto pro Komisi nejsou důvodem upustit od svého předběžného posouzení tohoto kritéria v rozhodnutí o zahájení řízení.
(37)
Při definování státní podpory je proto třeba zvážit pouze jedno kritérium, čili zjistit, zda prodej závodu ze strany FABV zvýhodnil společnost Hammar. Na základě dostupných informací se Komise domnívá, že FABV prodala závod společnosti Hammar za cenu nižší, než činí jeho tržní hodnota, což by soukromý investor pravděpodobně neučinil. Tímto způsobem tak byla společnost Hammar zvýhodněna.
(38)
V této věci jde o prodej určitých aktiv ve veřejném vlastnictví soukromému podniku. Část aktiv představují nemovitosti (pozemky a budovy). Pro posouzení existence státní podpory v těchto případech uplatňuje Komise své sdělení o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (12) (dále jen „sdělení“). U ostatních typů aktiv, jichž se prodej týká, uplatňuje Komise zásadu soukromého investora v tržním hospodářství, tzn. posuzuje, zda veřejnoprávní prodejce jednal jako soukromý investor v tržním hospodářství. Jelikož se však uvedené sdělení zakládá na stejném testu soukromého investora, bude Komise podle něj pro větší jasnost posuzovat celou transakci (13).
(39)
V souladu s bodem 1 oddílu II sdělení je existence státní podpory pro kupujícího automaticky vyloučena v případě prodeje, který následuje „po dostatečně zveřejněném, otevřeném a nepodmíněném nabídkovém řízení srovnatelném s veřejnou dražbou, a který přijímá nejlepší nebo jedinou nabídku.“ Z informací, které Komise shromáždila, nevyplývá, že by FABV před prodejem závodu uspořádala nabídkové řízení, proto není možné existenci státní podpory na základě tohoto důvodu automaticky vyloučit.
(40)
Hammar tvrdí, že cena 8 milionů SEK odpovídá tržní hodnotě závodu, jelikož v době uzavření smlouvy o opci neexistovaly žádné další nabídky. Komise však konstatuje, že prodej závodu ze strany obce nebyl transparentní a otevřený dalším zájemcům. Proto Komise nemůže z prodejní ceny vyvozovat žádné závěry o skutečné tržní ceně (14). Komise dále poznamenává, že FABV koupila závod za 17 milionů SEK dne 13. února 2008 a že v týž den souhlasila s tím, že společnosti Hammar bude poskytnuta opce k nákupu závodu za mnohem nižší cenu 8 milionů SEK.
(41)
V oddíle II bodu 2 písm. a) sdělení se stanoví, že uskuteční-li se prodej bez nepodmíněného nabídkového řízení, „mělo by být před jednáními o prodeji provedeno nezávislé ocenění jedním nebo více nezávislými majetkovými odhadci, aby byla stanovena tržní hodnota na základě obecně uznávaných tržních ukazatelů a oceňovacích norem.“ Komise konstatuje, že FABV před jednáními o prodeji žádné nezávislé ocenění závodu nepožadovala.
(42)
Přestože nebylo uspořádáno otevřené a nepodmíněné nabídkové řízení ani nebylo před jednáními o prodeji provedeno nezávislé ocenění závodu, jsou k dispozici další informace, z nichž lze tržní cenu závodu v okamžiku, kdy jej FABV prodávala společnosti Hammar, vyvodit.
(43)
Když byl závod na konci roku 2007 nabídnut k prodeji, pověřila Chips AB společnost Colliers International (15) vypracováním memoranda k prodeji závodu. Colliers International uvedla jako prodejní cenu 27 milionů SEK(2,7 milionu EUR) za samotnou nemovitost, tzn. bez movitého majetku a práv duševního vlastnictví. Jak je již uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, má Komise za to, že se jedná o přiměřený odhad tržní ceny, jelikož i) tento odhad byl proveden před jednáními o prodeji, ii) objednala si ho Chips AB v souvislosti s prodejem závodu, tzn. v kontextu, kdy Chips AB zjevně nemohlo jít o nic jiného než o získání správného odhadu tržní ceny, iii) posouzení provedla třetí strana, jež byla nezávislá jak na prodejci, tak na kupujícím, a iv) Colliers International má v odvětví nemovitostí rozsáhlé zkušenosti. Hammar však předběžné stanovisko Komise o nezávislosti odhadu zpochybňuje, jelikož si jej objednal prodejce. Hammar se rovněž domnívá, že odhady Colliers International nebyly, vezme-li se v úvahu situace závodu v době prodeje, realistické (např. Colliers International vycházela pouze z 10 % míry neobsazenosti).
(44)
Dalším možným ukazatelem tržní ceny závodu je ocenění, jež v červnu 2008 provedla společnost Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) (dále jen „Swedbank“). Toto ocenění si objednali místní podnikatelé, kteří později závod koupili, a to za účelem úvěru zamýšleného na pořízení závodu. Swedbank odhadla tržní cenu závodu na 30 milionů SEK(3 miliony EUR), i když prostory, jež byly oceňovány, byly menší než rozloha celého závodu (17). Swedbank vycházela z 35 % neobsazenosti, další předpoklady byly srovnatelné s předpoklady Colliers International.
(45)
Zpráva PwC obsahuje řadu odhadů tržní hodnoty závodu v závislosti na okamžiku jeho prodeje. Ve zprávě se např. uvádí, že hodnota závodu v okamžiku, kdy jej Chips AB prodávala FABV, činila cca 9 milionů SEK, zatímco když si jej Hammar ve stejný den (13. února 2008) od FABV pronajímala, byla jeho cena cca 5,5 milionu SEK(0,55 milionu EUR). Zpráva PwC obsahuje třetí odhad tržní hodnoty závodu v okamžiku, kdy jej Hammar pronajímala místním podnikatelům (dne 1. března 2008). Tato hodnota dosahuje přibližně 21 milionů SEK(2,1 milionu EUR).
(46)
Komise v prvé řadě konstatuje, že zpráva PwC poskytuje různé číselné údaje o tržní hodnotě závodu v průběhu krátké doby. Jelikož tržní cena nemovitostí bývá z krátkodobého hlediska poměrně stabilní (s výjimkou mimořádných okolností), má Komise silné pochybnosti o některých odhadech ve zprávě PwC, a to zejména s ohledem na skutečnost, že všechny transakce byly provedeny ve velmi krátké době.
(47)
Pokud jde o první dva odhady hodnoty závodu ve zprávě PwC (9 milionů SEK, resp. 5,5 milionu SEK), Komise je považuje ve srovnání s odhady Colliers International a Swedbank ze stejné doby za nerealistické. Pokud jde o odhad 5,5 milionu SEK, Komise na jednu stranu poznamenává, že PricewaterhouseCoopers vychází při svém odhadu z peněžních toků v podobě nájemného, které Hammar platí za závod společnosti FABV. PwC přesto sama uznává, že toto nájemné je velmi nízké v porovnání s výnosy za srovnatelný průmyslový závod. Ještě nápadnější je pak srovnání s nájemným, které Hammar požaduje od místních podnikatelů o pouhých několik dní později a které je přibližně sedmkrát vyšší (viz poznámky pod čarou 7 a 8). S ohledem na tyto skutečnosti dospívá Komise k závěru, že nájemné, které platila společnost Hammar, bylo nižší než tržní nájemné. Komise se tudíž domnívá, že ocenění na 5,5 milionu SEK, jež vychází z odhadu příjmů z nájemného, které je nižší než tržní nájemné, neodráží skutečnou hodnotu závodu. Na druhou stranu vychází ocenění na 9 milionů SEK z předpokladu, že neobsazenost bude v prvních dvou letech vlastnictví činit 100 %, poté se ve třetím roce sníží na 75 %, ve čtvrtém roce na 50 % a pak se ustálí na 60 % po zbytek období, na které se ocenění vztahuje. V odhadu neobsazenosti se však nepřihlíží ke skutečnosti, že v okamžiku prodeje bylo známo, že místní podnikatelé jsou připraveni si závod pronajmout. Za cenu závodu je pak tedy třeba považovat cenu závodu s nájemcem.
(48)
Podle třetího odhadu ve zprávě PwC činí tržní cena závodu v okamžiku, kdy jej Hammar prodávala místním podnikatelům, cca 21 milionů SEK, přestože prostory, jichž se odhad týká, jsou o něco menší než rozloha celého závodu (viz poznámka pod čarou 17). Tento odhad je založen na vesměs stejné metodě jako odhady Colliers International a Swedbank a vychází zejména z podmínek v nájemní smlouvě mezi společností Hammar a místními podnikateli, tj. podmínek v nájemní smlouvě platné v okamžiku prodeje. Je třeba rovněž poznamenat, že podmínky smlouvy byly pravděpodobně tržní, a to zejména z toho důvodu, že byly dohodnuty mezi dvěma soukromými tržními subjekty, kteří v tomto ohledu měli patrně pouze ekonomicky racionální důvody. Komise má tudíž za to, že třetí odhad tržní ceny závodu ve zprávě PwC je přiměřený.
(49)
Bez ohledu na to, který odhad tržní ceny závodu (Colliers International, Swedbank či třetí odhad ve zprávě PwC) bude vybrán, je proto jasné, že cena 8 milionů SEK, za kterou FABV prodala závod společnosti Hammar, byla mnohem nižší, než činila tržní cena, a společnost Hammar tudíž zvýhodnila.
(50)
Jelikož jsou splněny všechny podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise dospívá k závěru, že posuzované opatření představuje státní podporu, jež je navíc protiprávní, jelikož byla příjemci poskytnuta bez předchozího schválení Komisí.
(51)
Výhoda pro příjemce podpory odpovídá rozdílu mezi cenou, kterou zaplatila Hammar (8 milionů SEK), a tržní cenou závodu.
(52)
Při stanovování tržní ceny bude Komise posuzovat možné alternativy a odhady, jež jsou k dispozici, konkrétně: i) 17 milionů SEK, jež FABV společnosti Chips AB dne 18. února 2008 skutečně zaplatila, ii) 40 milionů SEK, jež místní podnikatelé skutečně zaplatili společnosti Hammar, iii) 27 milionů SEK, což byl odhad Colliers International před prodejem, iv) 30 milionů SEK, což byl odhad Swedbank v červnu 2008, a v) 21 milionů SEK, což je odhad ze zprávy PwC.
(53)
Komise se domnívá, že cena 17 milionů SEK, kterou FABV zaplatila společnosti Chips AB v okamžiku nákupu závodu, není přesvědčivým důkazem tržní ceny. Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení vysvětlila, že Chips AB akceptovala cenu, jež byla nižší než odhadovaná tržní cena, jelikož chtěla zabránit poškození pověsti podniku, k němuž by došlo při uzavření závodu a následné ztrátě pracovních míst. Mimo to chtěla Chips AB využít možnosti rychlého prodeje, aby mohla uzavřít provoz Topp. Soukromý tržní subjekt, který nemá tato omezení (jež jsou pro Chips AB specifická), by požadoval vyšší cenu. Z těchto důvodů Komise nepovažuje za nutné odpovídat na argumenty společnosti Hammar (shrnuté ve 27. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí), které se navíc týkají okolnosti, která není součástí formálního vyšetřování.
(54)
Komise rovněž na základě informací, které v průběhu formálního vyšetřovacího řízení obdržela, konstatovala, že částka ve výši 40 milionů SEK, jež byla dohodnuta s místními podnikateli, se nejeví jako nejlepší měřítko pro tržní cenu závodu, jelikož podnikatelé financovali tento dohodnutý obnos částečně z bankovního úvěru a částečně z úvěru, který jim poskytla sama společnost Hammar. Vysoký podíl, který má na financování prodejce (jenž je v rámci transakce zároveň i věřitelem), a s tím spojené úvěrové riziko, které pro něj vyplývá, nepodporují argument, že nominální cena 40 milionů SEK představuje skutečnou ekonomickou hodnotu závodu. Nominální cena, jež byla v této transakci zaplacena, proto není přesvědčivým důkazem pro cenu, která by byla za závod zaplacena za tržních podmínek. Přesto jde o další náznak toho, že cena 8 milionů SEK neodpovídá tržní ceně závodu. Tyto dvě alternativy od sebe dělí období kratší než tři týdny. Takto významný cenový rozdíl v tak krátké době potvrzuje, že uvedená částka nepředstavovala tržní cenu.
(55)
Pokud jde o odhady Colliers International a Swedbank, nemá Komise v zásadě důvod pochybovat o tom, že jde o nezávislá ocenění vypracovaná podle obecně uznávaných norem. Komise se přesto domnívá, že ocenění nejsou přímo srovnatelná, jelikož část podkladů pro ocenění se od sebe liší. Na základě informací, jež jsou k dispozici, nemůže Komise s plnou jistotou rozhodnout, zda tato ocenění podávají nejspolehlivější informaci o tržní hodnotě závodu, jelikož vycházejí z odhadů a srovnání spojených s jinými transakcemi na trhu než s transakcemi, jež se týkají předmětného závodu.
(56)
V souhrnu má Komise za to, že existují důvody pro použití tržní ceny, jež vyplývá ze třetího odhadu ve zprávě PwC. Jak už se uvádí ve 48. bodě odůvodnění, Komise má za to, že tento odhad - i když byl vypracován až po provedení transakcí - vychází z údajů o peněžních tocích u nájemní smlouvy, jež skutečně existovala (mezi společností Hammar a místními podnikateli), a tudíž vychází ze skutečného pozorování trhu. Ve srovnání s oceněními Colliers International a Swedbank představuje v tomto ohledu 21 milionů SEK věrohodný, byť opatrný odhad tržní ceny závodu. Komise dále podotýká, že Hammar uzavřela dne 13. února 2008 dohodu o opci k nákupu závodu za 8 milionů SEK a tuto opci dne 11. srpna 2008 využila. Dne 1. března 2008 uzavřela Hammar s místními podnikateli opční smlouvu o prodeji závodu za 40 milionů SEK. Smlouva o prodeji byla uzavřena dne 2. září 2008, kdy došlo k využití opce. Datum, jež se ve zprávě PwC používá jako základ pro odhadovanou hodnotu závodu ve výši 21 milionů SEK, je 1. březen 2008. Vzhledem k tomu, že mezi všemi uvedenými transakcemi byl malý časový odstup, není důvod se domnívat, že tržní hodnota závodu se mohla výrazně lišit od částky 21 milionů SEK v době, kdy Hammar závod kupovala či kdy uzavírala opční smlouvu.
(57)
Na základě výše uvedeného lze konstatovat, že výhoda poskytnutá společnosti Hammar činí 13 milionů SEK(1,3 milionu EUR). Výhoda se vypočítá jako rozdíl mezi tržní hodnotou 21 milionů SEK a cenou 8 milionů SEK, kterou Hammar skutečně za závod zaplatila.
4.2 Slučitelnost podpory
(58)
Švédské orgány, ani společnost Hammar nepředložily argumenty o slučitelnosti podpory s vnitřním trhem. Jediným cílem, který švédské orgány uvedly, je politický záměr obce zachovat provoz podniku a zajistit pracovní místa v oblasti Vänersborgu.
(59)
Jelikož obec neleží v podporované oblasti (viz 13. bod odůvodnění), není způsobilá pro regionální podporu. Různé typy cílů podpory, jež švédské orgány uvedly, by bylo možné posoudit podle sdělení Komise o pokynech Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (18). Neexistují však žádné náznaky toho, že by podmínky stanovené v pokynech byly v tomto případě splněny. Zejména nic nenasvědčuje tomu, že Hammar byl v okamžiku nákupu závodu podnikem v obtížích.
(60)
Dosud rovněž nebylo dostatečně prokázáno, že opatření bylo nezbytné a přiměřené ke splnění některých cílů obecného zájmu. Komise tudíž nezjistila žádné důvody, na jejichž základě lze podporu prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU.
(61)
Žádné jiné důvody pro slučitelnost se nejeví jako použitelné. Komise proto dospívá k závěru, že prodej závodu ze strany obce společnosti Hammar představuje státní podporu, jež je protiprávní a neslučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
4.3 Nájemní smlouva a cena opce
(62)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda nájemní smlouva, kterou FABV a Hammar uzavřely dne 13. února 2008, a cena opce společnosti Hammar k nákupu závodu byly v souladu s tržními podmínkami (viz 38. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení).
(63)
Komise konstatuje, že nájemní smlouva zahrnuje státní podporu, jelikož jsou - ze stejných důvodů, jež jsou uvedeny výše v oddíle 4.1 - splněna nezbytná kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 SFEU: i) příjemce podpory, tj. Hammar, je podnik; ii) rozhodnutí, jež přijímá FABV, jsou přičitatelná státu, a pokud mají ekonomické dopady, znamená to, že jsou použity státní prostředky; iii) opatření je selektivní, jelikož je určeno ve prospěch určitého podniku; iv) jak je vysvětleno ve 47. bodě odůvodnění a jak uvádí zpráva PwC, kterou předložila sama společnost Hammar, má Komise za to, že nájemné, které společnost Hammar platila FABV, je nižší než tržní cena, a proto Hammar zvýhodňuje; a v) byť Hammar působí pouze na místní úrovni, provozuje svou činnost na trhu, na němž nelze vyloučit vliv na obchod a hospodářskou soutěž uvnitř Unie a EHP.
(64)
Aby bylo možné zjistit rozsah zvýhodnění společnosti Hammar, je třeba porovnat nájemné, na němž se dohodly FABV a Hammar dne 13. února 2008 (0,5 milionu SEK v prvním roce) s nájemným, na němž se Hammar dohodla ve smlouvě s místními podnikateli dne 1. března 2008 (3,5 milionu SEK v prvním roce). Komise má za to, že podmínky v posledně jmenované smlouvě odpovídají tržní hodnotě pronájmu závodu, jelikož smlouva byla uzavřena mezi dvěma soukromými stranami z ekonomicky racionálních důvodů. V tomto ohledu je rovněž třeba poznamenat, že zpráva PwC při výpočtu hodnoty závodu vychází právě z posledně jmenované částky. Jelikož Hammar platila nájemné obci pouze mezi 1. březnem 2008 a 11. srpnem 2008, kdy využila svou opci, tj. přibližně šest měsíců, měla by výsledná částka po poměrném výpočtu zvýhodnění ve výši 3 miliony SEK, což je rozdíl mezi nájemným dohodnutým mezi FABV a společností Hammar a nájemným dohodnutým mezi Hammar a místními podnikateli, činit 1,5 milionu SEK (0,15 milionu EUR).
(65)
Jelikož nelze použít žádné důvody pro slučitelnost podpory s vnitřním trhem ani nebyly tyto důvody předloženy (viz oddíl 4.2), dospívá Komise k závěru, že nájemní smlouva uzavřená mezi FABV a společností Hammar dne 13. února 2008 zahrnuje státní podporu, jež je protiprávní a neslučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(66)
Pokud jde o cenu opce k nákupu závodu poskytnuté společnosti Hammar, Komise poznamenává, že tato opce se nejeví jako uplatnitelná, jelikož závazek k budoucímu nákupu či prodeji nemovitého majetku v zásadě není podle švédských právních předpisů vymahatelný (19). Případné zvýhodnění společnosti Hammar na základě takové opce je značně nejisté, pokud vůbec nějaké, a mohlo být v každém případě vykompenzováno prodejní cenou nebo uhrazeným nájemným. Proto nelze s jistotou stanovit, že opce poskytla společnosti Hammar zvýhodnění, které lze oddělit od zvýhodnění, jež pro Hammar vyplývalo z nájemní smlouvy a pozdějšího prodeje závodu.
5. NAVRÁCENÍ STÁTNÍ PODPORY
(67)
Čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (20), ukládá: „Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil.“
(68)
Jelikož nynější opatření představuje protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být podpora navrácena, tak aby bylo možné obnovit situaci, jež na trhu panovala před poskytnutím podpory. Navrácení podpory je tudíž třeba uplatnit od chvíle, kdy byl příjemce zvýhodněn, tj. od okamžiku poskytnutí podpory příjemci, a dokud k němu skutečně nedojde, budou z navracené podpory účtovány úroky.
(69)
Prvek podpory, jenž je neslučitelný s vnitřním trhem, je třeba vyčíslit na 14,5 milionu SEK. Skládá se z rozdílu mezi tržní cenou závodu (21 milionů SEK) a cenou, kterou zaplatila Hammar (8 milionů SEK), což je 13 milionů SEK, ke kterým se připočte částka týkající se nájemní smlouvy, kterou je třeba navrátit (1,5 milionu SEK).
(70)
Z částky, kterou je třeba navrátit, je třeba zaplatit příslušný úrok. V případě neslučitelného prvku podpory vyčísleného na 13 milionů SEK by se úrok při navrácení měl počítat ode dne, kdy Hammar využila svou opci a koupila závod od FABV, tj. od 11. srpna 2008. V případě neslučitelného prvku podpory vyčísleného na 1,5 milionu SEK by se úrok při navracení měl počítat ode dne splatnosti nájemného, tj. od 1. března 2008,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 14,5 milionu SEK, kterou Švédsko v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie protiprávně poskytlo společnosti Hammar Nordic Plugg AB prostřednictvím prodeje a pronájmu veřejného majetku v Brålandě v obci Vänersborg pod jeho tržní cenou, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Švédsko zajistí, aby Hammar Nordic Plugg AB vrátila podporu podle článku 1.
2. Podpora, která má být navrácena, zahrnuje úroky od data, kdy byla podpora dána společnosti Hammar Nordic Plugg AB k dispozici, do data jejího skutečného navrácení.
3. Úroková sazba se vypočítá jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (21).
Článek 3
1. Navrácení podpory podle článku 1 musí být okamžité a účinné.
2. Švédsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí předloží Švédsko Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k provedení tohoto rozhodnutí;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Švédsko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do té doby, než dojde k úplnému navrácení podpory podle článku 1. Na žádost Komise neprodleně předloží informace vztahující se k již přijatým a plánovaným opatřením k provedení tohoto rozhodnutí. Rovněž poskytne podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.
V Bruselu dne 8. února 2012.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
dell’8 febbraio 2012
relativa all’aiuto di Stato SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 e ex CP 194/09) cui la Svezia ha dato esecuzione a favore di Hammar Nordic Plugg AB
[notificata con il numero C(2012) 546]
(Il testo in lingua svedese è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2012/293/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 108, paragrafo 2, primo comma,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare le loro osservazioni conformemente a detti articoli (1) e viste le osservazioni trasmesse,
considerando quanto segue:
1. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettera del 26 maggio 2009, protocollata il 16 giugno 2009, la Commissione ha ricevuto una denuncia riguardante la presunta concessione di un aiuto di Stato ad Hammar Nordic Plugg AB mediante la vendita di proprietà pubblica al di sotto del prezzo di mercato da parte del comune di Vänersborg.
(2)
Il 27 ottobre 2009 la Commissione ha trasmesso alle autorità nazionali una versione non riservata della denuncia. La Svezia ha risposto con lettera del 30 novembre 2009, protocollata lo stesso giorno.
(3)
Il 9 marzo 2010 la Commissione ha chiesto ulteriori informazioni, che la Svezia ha fornito con lettera del 20 aprile 2010.
(4)
L’11 maggio 2010 la Commissione ha ricevuto ulteriori informazioni trasmesse da Chips AB.
(5)
Con lettera del 27 ottobre 2010 la Commissione ha comunicato alla Svezia la propria decisione di avviare il procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato sul funzionamento dell’Unione europea (2) (di seguito «TFUE») in merito all’aiuto in questione. La decisione della Commissione di avviare il procedimento («la decisione di avviare il procedimento») è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (3). La Commissione ha invitato gli interessati a trasmettere le loro osservazioni in relazione alla misura in oggetto.
(6)
Con lettera del 23 novembre 2010, la Svezia ha chiesto una proroga del termine per presentare le osservazioni sulla decisione di avviare il procedimento.
(7)
Con lettere del 15 e 17 dicembre 2010 le autorità svedesi hanno trasmesso le loro osservazioni alla Commissione. Hammar Nordic Plugg AB ha trasmesso le proprie osservazioni alla Commissione con lettera del 22 gennaio 2011.
(8)
Il 1o febbraio 2011 la Commissione ha inoltrato le osservazioni di Hammar Nordic Plugg AB alle autorità svedesi affinché potessero a loro volta formulare le loro osservazioni.
(9)
Il 1o giugno 2011 la Commissione ha inviato una richiesta di ulteriori informazioni, alla quale la Svezia ha risposto con lettera del 29 giugno 2011 e inviando ulteriori chiarimenti con e-mail del 12 e del 30 settembre 2011.
(10)
Il 6 giugno 2011 la Commissione ha inviato un questionario a Chips AB, al quale la società non ha risposto direttamente. Tuttavia, Chips AB ha fornito alcune informazioni alle autorità svedesi, che le hanno incorporate nelle osservazioni summenzionate del 12 settembre 2011.
(11)
Il 19 ottobre 2011 si è tenuta una riunione fra i servizi della Commissione e i rappresentanti di Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
Con e-mail del 3 novembre 2011 Hammar Nordic Plugg AB ha trasmesso ulteriori informazioni alla Commissione, che il 4 novembre 2011 le ha inoltrate alle autorità svedesi affinché potessero comunicare le loro osservazioni in merito. Il 28 novembre 2011 la Svezia ha confermato che le autorità non avevano alcuna osservazione in proposito.
2. DESCRIZIONE
2.1 Beneficiario e parti interessate
(13)
Il beneficiario della misura è Hammar Nordic Plugg AB (di seguito «Hammar»). Si tratta di una società a responsabilità limitata la cui attività consiste nella locazione e gestione di beni immobili. La società ha sede a Trollhättan, nella provincia di Västra Götaland (Svezia). Hammar è controllata al 100 % dalla società madre Hammar Nordic Fastigheter AB, che a sua volta è interamente di proprietà di un privato, Anders Hammar (4).
(14)
Il Comune di Vänersborg (di seguito «il Comune») si trova nella provincia di Västra Götaland (Svezia), vicino alla Norvegia. Secondo la carta degli aiuti regionali per la Svezia nel periodo 2007-2013, il Comune non si trova in un’area assistita.
(15)
Fastighets AB Vänersborg (di seguito «FABV») è una società immobiliare interamente di proprietà del Comune.
(16)
Topp Livsmedel (di seguito «Topp») apparteneva a Chips AB (5), un’azienda del gruppo commerciale internazionale Orkla ASA (di seguito «Orkla»).
(17)
La proprietà oggetto della presente misura (di seguito «l’impianto») comprende due appezzamenti di terreno, un sito di produzione, beni mobili e diritti di proprietà intellettuale (per esempio marchi commerciali). Si trova a Brålanda, una piccola località che fa parte del Comune. Fino al 2007 Topp produceva verdure surgelate nell’impianto e impiegava circa 30 dipendenti.
2.2 Sintesi della misura
(18)
Con lettera del 26 maggio 2009 la Commissione ha ricevuto una denuncia riguardante la presunta concessione di un aiuto di Stato tramite la vendita di proprietà pubblica (l’impianto) al di sotto del prezzo di mercato.
(19)
I fatti sono i seguenti. Alla fine del 2007 Chips AB ha annunciato la chiusura della produzione presso Topp e ha avviato la procedura per la vendita dell’impianto.
(20)
Il 13 febbraio 2008 il Comune ha acquistato l’impianto da Chips AB - tramite FABV - per 17 milioni di SEK (1,7 milioni di EUR) (6).
(21)
Sempre il 13 febbraio 2008, FABV ha concluso due contratti con Hammar. Il primo riguardava un contratto di locazione con cui FABV affittava l’intero impianto ad Hammar (7). Il secondo riguardava un’opzione che permetteva ad Hammar di acquistare l’impianto da FABV al prezzo convenuto di 8 milioni di SEK (0,8 milioni di EUR), in qualsiasi momento fra il 1o marzo 2008 e il 28 febbraio 2010. L’11 agosto 2008 Hammar ha esercitato l’opzione acquistando l’impianto da FABV al prezzo convenuto.
(22)
Con un contratto concluso il 1o marzo 2008, Hammar ha subaffittato l’impianto a imprenditori locali a un canone locativo (8) superiore a quello concordato fra FABV e Hammar. Inoltre, come condizione per la conclusione del contratto di locazione, gli imprenditori locali hanno chiesto un’opzione di acquisto dell’impianto per il futuro, qualora Hammar fosse divenuta proprietaria dell’impianto stesso. Il contratto di opzione è stato firmato alla stessa data, riconoscendo agli imprenditori locali il diritto di acquisire l’impianto per 40 milioni di SEK (4 milioni di EUR).
(23)
Il 2 settembre 2008 è stato concluso un contratto fra Hammar e gli imprenditori locali con cui l’impianto veniva venduto a questi ultimi per il prezzo convenuto di 40 milioni di SEK.
3. LA DECISIONE DI AVVIARE IL PROCEDIMENTO
(24)
La Commissione aveva motivo di ritenere che la vendita dell’impianto da parte di FABV a Hammar si configurasse come un aiuto di Stato. Di conseguenza, il 27 ottobre 2010 ha avviato il procedimento d’indagine formale in relazione a tale operazione (9).
(25)
La Svezia e Hammar hanno trasmesso le loro osservazioni in merito all’avvio di tale procedimento.
(26)
La Svezia è del parere che la vendita dell’impianto da parte di FABV ad Hammar non costituisca un aiuto di Stato. Sostiene che l’unico obiettivo perseguito dal Comune con l’acquisto dell’impianto tramite FABV fosse quello di garantire la produzione e proteggere i posti di lavoro. Visto che non aveva intenzione di gestire le operazioni direttamente, il Comune ha scelto la soluzione proposta da Hammar, che consisteva in una locazione con un’opzione di vendita. La Svezia rileva inoltre che l’opzione aggiudicata ad Hammar richiedeva un apporto di capitale di 9 milioni di SEK (0,9 milioni di EUR) a titolo del bilancio del Comune a favore di FABV, a copertura delle perdite che sarebbero insorte se Hammar avesse esercitato l’opzione.
(27)
Hammar sostiene che FABV ha acquistato l’impianto da Chips AB a un prezzo eccessivamente elevato che potrebbe configurarsi come un aiuto di Stato a favore di Orkla. Inoltre, Hammar dichiara che l’acquisto dell’impianto da FABV è avvenuto secondo le condizioni di mercato e che la vendita non ha inciso sui rapporti commerciali fra gli Stati membri né ha alterato la concorrenza.
(28)
A sostegno di tali affermazioni, Hammar ha fornito una valutazione ex post del valore dell’impianto preparata da PricewaterhouseCoopers (di seguito «la relazione PwC») e datata 20 gennaio 2011. Secondo la relazione, l’incertezza legata alla valutazione del prezzo di mercato di questo tipo di beni è tale che il prezzo poteva essere considerato in linea con il valore di mercato a ogni vendita dell’impianto (ovvero quando FABV l’ha acquistato da Chips AB, quando successivamente è stato venduto ad Hammar e infine quando Hammar lo ha rivenduto agli imprenditori locali). In particolare, per quanto riguarda la vendita da parte di FABV ad Hammar e la successiva vendita agli imprenditori locali, la relazione PwC fa notare che i prezzi pagati erano in linea con il mercato, viste le condizioni finanziarie nei due contratti di locazione (fra FABV e Hammar, da un lato, e fra Hammar e gli imprenditori locali, dall’altro).
(29)
In occasione della riunione del 19 ottobre 2011 con i servizi della Commissione e mediante le informazioni supplementari fornite il 3 novembre 2011, Hammar ha dichiarato che, quando il Comune e Hammar hanno concordato di riconoscere a quest’ultima un’opzione di acquisto dell’impianto per 8 milioni di SEK, non erano pervenute altre offerte per l’acquisto dell’impianto e quindi il prezzo convenuto doveva essere considerato conforme al mercato, indipendentemente da eventuali valutazioni, che si basano necessariamente su ipotesi.
(30)
Il 3 novembre 2011 Hammar ha trasmesso alla Commissione una relazione preparata da Copenhagen Economics A/S (10) (di seguito «Copenhagen Economics») sui possibili effetti sugli scambi fra Stati membri causati sia dall’acquisto dell’impianto da parte di FABV da Chips AB che dalla successiva vendita dello stesso impianto ad Hammar. La relazione conclude affermando che la prima operazione poteva incidere sul commercio all’interno dell’Unione perché Chips AB, la società venditrice, è una società internazionale - l’affiliata finlandese del gruppo norvegese Orkla - che opera a livello internazionale. Invece, sempre secondo la relazione, l’impatto della vendita dell’impianto da parte di FABV ad Hammar sul commercio all’interno dell’Unione è stato inesistente o trascurabile in quanto Hammar opera soltanto a livello locale e non ha concorrenti internazionali sui mercati di riferimento.
4. VALUTAZIONE DELLA MISURA
4.1. Esistenza dell’aiuto di Stato
(31)
Per valutare se la vendita dell’impianto da parte di FABV ad Hammar contiene elementi di aiuti di Stato, occorre esaminare l’operazione alla luce dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, che dispone quanto segue: «sono incompatibili con il mercato interno, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza».
(32)
La Commissione fa notare che il beneficiario della misura, Hammar, deve essere considerato un’impresa in quanto svolge attività economiche che consistono nell’offrire sul mercato servizi immobiliari e altri servizi ad essi collegati.
(33)
L’operazione è stata conclusa dal Comune tramite FABV. FABV è interamente di proprietà del Comune, che copre le possibili perdite di FAVB dal proprio bilancio normale. Il consiglio di amministrazione di FABV è costituito da membri provenienti dal consiglio comunale del Comune. Le decisioni di FABV sono quindi attribuibili allo Stato e, nella misura in cui abbiano implicazioni finanziarie, implicano l’uso di risorse statali. Inoltre, è chiaro che il Comune ha partecipato a questa operazione, visto che l’opzione aggiudicata a Hammar richiedeva un apporto di capitale di 9 milioni di SEK (0,9 milioni di EUR) da parte del Comune a favore di FABV, a copertura delle perdite che si sarebbero registrate se Hammar avesse esercitato l’opzione. A questo proposito, la Commissione giunge alla conclusione che la vendita dell’impianto ad Hammar comportava risorse statali.
(34)
Siccome l’operazione ha favorito un’impresa specifica (Hammar), deve essere considerata una misura selettiva.
(35)
La misura falsa o può falsare la concorrenza e incidere sugli scambi all’interno dell’Unione e dello Spazio economico europeo (di seguito «gli scambi SEE») ai sensi della giurisprudenza della Corte di giustizia dell’Unione europea in materia di aiuti di Stato. Per affermare che il vantaggio selettivo presente nella vendita dell’impianto ad Hammar non aveva alcun effetto o aveva solo un effetto trascurabile sugli scambi, la relazione preparata da Copenhagen Economics (cfr. il considerando 30) sostiene che il mercato immobiliare in cui Hammar opera è esclusivamente locale. Tuttavia, l’effetto potenziale sugli scambi non dipende dal fatto che uno specifico beneficiario degli aiuti operi a livello internazionale o solo nazionale, ma dal fatto che i beni o servizi oggetto di scambi siano o possano essere oggetto di scambi all’interno dell’Unione (11). Questo criterio è soddisfatto nel caso in esame, in quanto i servizi immobiliari e i servizi a essi collegati sono oggetto di scambi e investimenti all’interno dell’Unione, un elemento che, nel caso in questione, è comprovato dal fatto che il proprietario precedente dell’impianto (Chips AB) è l’affiliata finlandese di Orkla, un gruppo che opera sui mercati internazionali. Questo costituisce una prova dell’interesse transfrontaliero in relazione al bene in questione, ossia l’impianto, che, tra l’altro, non è un semplice terreno ma un impianto operativo utilizzato per produrre prodotti alimentari surgelati.
(36)
Pertanto, la Commissione ritiene che, anche se Hammar è attiva esclusivamente a livello locale, la società operi in un mercato in cui non è possibile escludere un effetto sugli scambi e sulla concorrenza all’interno dell’Unione e del SEE. Viste le argomentazioni formulate da Hammar, la Commissione non ha pertanto motivo di modificare le conclusioni preliminari della decisione di avviare il procedimento su tale criterio.
(37)
Di conseguenza, l’unico criterio della definizione di aiuto di Stato che occorre verificare è constatare se la vendita dell’impianto da parte di FABV abbia conferito un vantaggio ad Hammar. In base alle informazioni disponibili, la Commissione ritiene che FABV abbia venduto l’impianto ad Hammar a un prezzo inferiore al valore di mercato, cosa che un investitore privato non farebbe, concedendo così un vantaggio ad Hammar.
(38)
Il caso in questione riguarda la vendita di determinati beni di proprietà pubblica a un’impresa privata. Alcuni dei beni in oggetto sono beni immobili (terreni e fabbricati). Per valutare la presenza di aiuti di Stato in questi casi, si fa riferimento alla comunicazione della Commissione relativa agli elementi di aiuti di Stato connessi alle vendite di terreni e fabbricati da parte di pubbliche autorità (12) (di seguito «la comunicazione»). Quando la vendita riguarda altri tipi di beni, la Commissione applica il criterio dell’operatore privato in economia di mercato, in base al quale valuta se il venditore pubblico si è comportato come un investitore privato che opera in economia di mercato. Tuttavia, visto che la comunicazione si fonda sullo stesso criterio dell’operatore privato, per ragioni di praticità la Commissione farà riferimento alla comunicazione in oggetto per valutare l’intera operazione (13).
(39)
In particolare, ai sensi del punto II.1 della comunicazione, l’esistenza di aiuti di Stato a favore dell’acquirente è esclusa per definizione se la vendita si svolge sulla base di «una procedura di offerta aperta ed incondizionata, sufficientemente pubblicizzata (simile ad una vendita all’asta) ed aggiudicata al migliore o all’unico offerente». In base alle informazioni raccolte dalla Commissione, non risulta che FABV abbia organizzato una procedura di offerta per la vendita dell’impianto. Per tale motivo, la presenza di aiuti di Stato non può essere automaticamente esclusa.
(40)
Secondo Hammar, il prezzo di 8 milioni di SEK rispecchia il valore di mercato dell’impianto in quanto al momento dell’accordo sull’opzione non vi erano altri offerenti. La Commissione osserva, tuttavia, che la vendita dell’impianto da parte del Comune non è stata trasparente e aperta ad altri offerenti. Di conseguenza, il prezzo al quale è stato venduto non permette alla Commissione di trarre conclusioni circa l’effettivo valore di mercato (14). Inoltre, la Commissione rileva che FABV ha acquistato l’impianto per 17 milioni di SEK il 13 febbraio 2008 e che, alla stessa data, ha concordato di concedere ad Hammar un’opzione di acquisto per la somma notevolmente inferiore di 8 milioni di SEK.
(41)
Il punto II.2, lettera a), della comunicazione stabilisce peraltro che, qualora la vendita non avvenga secondo la procedura di offerta incondizionata, «prima delle trattative in vista della vendita deve essere eseguita una valutazione indipendente, da parte di uno o più periti estimatori indipendenti, per stabilire il valore di mercato sulla base di indicatori di mercato e di norme di valutazione generalmente riconosciuti». La Commissione fa notare che FABV non ha chiesto una valutazione indipendente dell’impianto prima delle trattative in vista della vendita.
(42)
Tuttavia, nonostante l’assenza di una procedura di offerta aperta e incondizionata e di una valutazione indipendente prima delle trattative di vendita, il valore di mercato dell’impianto al momento della vendita da parte di FABV ad Hammar può essere dedotto da altre informazioni disponibili.
(43)
Quando l’impianto è stato messo in vendita nel 2007, Chips AB ha incaricato Colliers International (15) di elaborare un protocollo di vendita per l’impianto. Colliers International ha indicato un prezzo di vendita di 27 milioni di SEK (2,7 milioni di EUR) soltanto per i fabbricati, escludendo quindi i beni mobili e i diritti di proprietà intellettuale. Come indicato nella decisione di avviare il procedimento, secondo la Commissione si tratta di una stima ragionevole del valore di mercato per i seguenti motivi: i) la stima è stata ottenuta prima delle trattative in vista della vendita; ii) la valutazione è stata commissionata da Chips AB in relazione alla vendita dell’impianto, quindi in un contesto in cui l’unico obiettivo di Chips AB era ottenere una stima accurata del valore di mercato; iii) lo studio è stato effettuato da un valutatore indipendente sia rispetto al venditore che rispetto all’acquirente; e iv) Colliers International ha una lunga esperienza nel settore immobiliare. Hammar contesta tuttavia il parere preliminare della Commissione secondo cui questa valutazione era indipendente in quanto era stata commissionata dal venditore. Hammar ritiene inoltre che i presupposti usati da Colliers International non fossero realistici (per esempio, l’ipotesi di un tasso di sfitto inferiore al 10 %), considerando la situazione dell’impianto al momento dell’operazione.
(44)
Un altro possibile indicatore del prezzo di mercato dell’impianto è contenuto nella valutazione effettuata da Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) (di seguito «Swedbank») nel giugno 2008. La valutazione, effettuata per conto degli imprenditori locali che successivamente hanno acquistato l’impianto, doveva servire per ottenere un prestito per l’acquisto dell’impianto. Swedbank ha stimato il valore di mercato dell’impianto a 30 milioni di SEK (3 milioni di EUR), anche se la superficie dei locali valutati era inferiore alle dimensioni totali dell’impianto (17). Il tasso di sfitto ipotizzato da Swedbank era pari al 35 %, mentre tutte le altre ipotesi erano simili a quelle usate da Colliers International.
(45)
La relazione PwC fornisce una serie di stime per il valore di mercato dell’impianto in funzione del momento della vendita. Per esempio, la relazione sostiene che il valore dell’impianto al momento della vendita da parte di Chips AB a FABV era di circa 9 milioni di SEK, mentre era di circa 5,5 milioni di SEK (0,55 milioni di EUR) quando Hammar lo ha preso in locazione da FABV alla stessa data (13 febbraio 2008). La relazione PwC fornisce una terza stima del valore di mercato dell’impianto, pari a circa 21 milioni di SEK (2,1 milioni di EUR), al momento in cui Hammar lo ha affittato agli imprenditori locali (1o marzo 2008).
(46)
La Commissione rileva in primo luogo che la relazione PwC fornisce cifre divergenti per il valore di mercato dell’impianto su un periodo di tempo breve. Visto che, tranne in caso di circostanze eccezionali, il valore di mercato tende a rimanere relativamente stabile nel breve periodo, la Commissione nutre seri dubbi circa alcune valutazioni presentate nella relazione PwC, soprattutto considerando che tutte le operazioni sono state effettuate in un periodo molto breve.
(47)
Per quanto riguarda le prime due valutazioni dell’impianto contenute nella relazione (rispettivamente 9 e 5,5 milioni di SEK), la Commissione giunge alla conclusione che, se confrontate con le stime effettuate simultaneamente da Colliers International e Swedbank, esse non risultano realistiche. D’altra parte, in merito alla stima di 5,5 milioni di SEK, la Commissione fa notare che PricewaterhouseCoopers (di seguito «PwC») basa le proprie valutazioni sui flussi di cassa derivanti dai canoni di locazione pagati da Hammar a Fabv per la locazione dell’impianto, canoni che PwC definisce essa stessa molto bassi se confrontati con il normale rendimento di un impianto industriale paragonabile a quello in oggetto. Questo è particolarmente evidente se si confrontano queste cifre con i canoni applicati da Hammar agli imprenditori locali solo pochi giorni dopo, che risultano sette volte più elevati (cfr. le note 7 e 8). Pertanto, la Commissione ne deduce che i canoni applicati ad Hammar fossero al di sotto del valore di mercato. La Commissione ritiene quindi che la valutazione di 5,5 milioni di SEK, basata su un valore presunto del reddito da affitti inferiore al livello di mercato, non rispecchi il vero valore di mercato dell’impianto. D’altra parte, la stima di 9 milioni di SEK si basa su un’ipotesi di tasso di sfitto del 100 % nei primi due anni di proprietà, che poi cala al 75 % nel terzo anno e al 50 % nel quarto anno e si attesta al 60 % per il resto del periodo coperto dalla valutazione. Tuttavia, il tasso di sfitto ipotizzato trascura il fatto che, al momento della vendita, era noto che gli imprenditori locali erano disposti a prendere in locazione l’impianto e che, di conseguenza, il valore da valutare è quello dell’impianto con un affittuario.
(48)
La terza stima della relazione PwC fissa a 21 milioni circa di SEK il valore di mercato dell’impianto al momento della vendita da parte di Hammar agli imprenditori locali, anche se la superficie dei locali oggetto della stima in questione è inferiore alle dimensioni totali dell’impianto (cfr. la nota 17). Questa stima usa essenzialmente la stessa metodologia delle valutazioni di Colliers International e Swedbank e si basa sui termini del contratto di locazione fra Hammar e gli imprenditori locali, cioè i termini contrattuali applicati al momento della vendita. Occorre notare che i termini del contratto di locazione erano presumibilmente conformi al mercato, soprattutto visto che erano concordati fra due operatori privati che si suppone seguano motivazioni razionali dal punto di vista economico. La Commissione ritiene quindi che la terza stima del valore di mercato dell’impianto contenuta nella relazione PwC sia plausibile.
(49)
Pertanto, indipendentemente dalla stima del valore di mercato dell’impianto presa in considerazione (presentata da Colliers International, Swedbank o nella relazione PwC), è chiaro che il prezzo di 8 milioni di SEK al quale l’impianto è stato venduto ad Hammar era decisamente inferiore al prezzo di mercato. Di conseguenza, ha costituito un vantaggio per Hammar.
(50)
Visto che tutti i criteri di cui all’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE sono soddisfatti, la Commissione conclude che la misura in oggetto costituisce un aiuto di Stato. Inoltre, dal momento che l’aiuto di Stato è stato fornito al beneficiario senza l’autorizzazione preliminare della Commissione, costituisce un aiuto illegale.
(51)
Il vantaggio per il beneficiario corrisponde alla differenza fra il prezzo pagato da Hammar (8 milioni di SEK) e il prezzo di mercato dell’impianto.
(52)
Per stabilire il prezzo di mercato dell’impianto, la Commissione prende in considerazione le possibili alternative e stime disponibili, nella fattispecie: i) i 17 milioni di SEK pagati da FABV a Chips AB il 18 febbraio 2008; ii) i 40 milioni di SEK pagati dagli imprenditori locali ad Hammar; iii) la stima di 27 milioni di SEK calcolata da Colliers International prima della vendita; iv) la stima di 30 milioni di SEK elaborata da Swedbank nel giugno 2008; e v) la stima di 21 milioni di SEK proposta dalla relazione PwC.
(53)
La Commissione ritiene che il prezzo di 17 milioni di SEK pagato da FABV a Chips AB all’atto dell’acquisto dell’impianto non costituisca una prova inconfutabile del valore di mercato. La Commissione ha già spiegato nella decisione di avviare il procedimento che Chips AB ha accettato un prezzo inferiore al valore di mercato stimato dell’impianto per evitare i danni all’immagine aziendale derivanti dalla chiusura dell’impianto e dalla conseguente perdita di posti di lavoro. Inoltre, Chips AB intendeva cogliere l’opportunità di una vendita rapida per mettere fine alle attività di Topp. Un operatore privato privo di questi vincoli, che riguardano in modo specifico Chips AB, avrebbe richiesto un prezzo più elevato. Per questi motivi, la Commissione non ritiene necessario rispondere all’argomentazione di Hammar riassunta nel considerando 27 della presente decisione, visto che fra l’altro non ha pertinenza con l’indagine formale.
(54)
In base alle informazioni ricevute nel corso del procedimento di indagine formale, la Commissione ha inoltre rilevato che l’importo di 40 milioni di SEK concordato con gli imprenditori locali non sembra un indicatore affidabile del valore di mercato dell’impianto in quanto gli imprenditori hanno finanziato la somma concordata in parte con un prestito bancario e in parte con un prestito contratto con Hammar stessa. La percentuale elevata del finanziamento fornita dal venditore - che è al tempo stesso creditore dell’operazione - e il corrispondente rischio di credito per quest’ultimo non sono elementi a sostegno dell’argomentazione per cui il prezzo nominale di 40 milioni di SEK rappresenterebbe l’effettivo valore finanziario dell’impianto. Il prezzo nominale pagato ai fini dell’operazione non costituisce pertanto una prova inconfutabile del prezzo che sarebbe stato pagato per l’impianto in un’operazione di vendita a condizioni di mercato, ma è certamente un’ulteriore indicazione del fatto che il prezzo di 8 milioni di EUR non rispecchia il valore di mercato dell’impianto. I due prezzi sono stati fissati in meno di 3 settimane l’uno dall’altro e una differenza di prezzo così marcata in un periodo così breve conferma che l’importo non corrispondeva al prezzo di mercato.
(55)
Per quanto riguarda le stime di Colliers International e Swedbank, in linea di principio la Commissione non ha motivo di dubitare che siano state elaborate in totale indipendenza e secondo criteri comunemente accettati. Tuttavia, riconosce che le stime non sono fra loro direttamente comparabili in quanto per elaborare le valutazioni sono state utilizzate ipotesi in parte diverse. In base alle informazioni disponibili, la Commissione non può affermare con certezza che le stime in questione rispecchino fedelmente il vero valore di mercato dell’impianto, in quanto si fondano su ipotesi e confronti con altre operazioni concluse sul mercato e non su operazioni aventi per oggetto l’impianto stesso.
(56)
Nel complesso, la Commissione ritiene opportuno usare il valore di mercato proposto dalla terza stima contenuta nella relazione PwC. Come rilevato al considerando 48, la Commissione riconosce che la stima in questione, nonostante sia posteriore alle operazioni, si basa sulle cifre del flusso di cassa relative a un contratto di locazione esistente (sottoscritto fra Hammar e gli imprenditori locali) e quindi si fonda su osservazioni di mercato concrete. A questo proposito, la stima di 21 milioni di SEK costituisce una valutazione plausibile, seppur prudente, del valore di mercato dell’impianto, se confrontata con le stime di Colliers International e Swedbank. Inoltre, la Commissione fa notare che il 13 febbraio 2008 Hammar ha sottoscritto un contratto di opzione che prevedeva l’acquisto dell’impianto per 8 milioni di SEK, esercitando poi tale opzione l’11 agosto 2008. Il 1o marzo 2008 Hammar ha sottoscritto un contratto di opzione con degli imprenditori locali che prevedeva la vendita dell’impianto per 40 milioni di SEK e il contratto di vendita che dava esecuzione all’opzione è stato concluso il 2 settembre 2008. La data usata nella relazione PwC per elaborare la stima di 21 milioni di SEK è il 1o marzo 2008. Visto che tutte queste operazioni sono state effettuate in un periodo di tempo limitato, non vi è motivo di ritenere che il valore di mercato dell’impianto potesse essere sostanzialmente diverso da 21 milioni di SEK al momento in cui Hammar lo ha acquistato o ha sottoscritto il contratto di opzione.
(57)
Pertanto, il vantaggio di Hammar ammonta a 13 milioni di SEK (1,3 milioni di EUR). Il vantaggio è calcolato come la differenza fra il valore di mercato di 21 milioni di SEK e il prezzo effettivo di 8 milioni di SEK pagato da Hammar per l’impianto.
4.2. Compatibilità dell’aiuto
(58)
Né la Svezia né Hammar hanno trasmesso argomentazioni circa la compatibilità dell’aiuto. Gli unici obiettivi indicati dalle autorità svedesi a proposito della misura in oggetto erano le intenzioni politiche del Comune di garantire il proseguimento delle attività dell’impresa e, allo stesso tempo, proteggere i posti di lavoro nell’area di Vänersborg.
(59)
Visto che il Comune non si trova in un’area assistita (cfr. il considerando 14), non è ammissibile agli aiuti a finalità regionale. I diversi obiettivi dell’aiuto indicati dalle autorità svedesi potrebbero essere presi in considerazione alla luce della comunicazione della Commissione «Orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà» (18). Tuttavia, non sussistono indicazioni sul fatto che le condizioni stabilite negli orientamenti sarebbero state rispettate in questo caso. In particolare, nulla indica che Hammar fosse un’impresa in difficoltà al momento dell’acquisto dell’impianto.
(60)
In ogni caso, finora non è stato dimostrato in misura sufficiente che la misura fosse necessaria e proporzionata per perseguire obiettivi di comune interesse. Pertanto, la Commissione non ha individuato motivi per dichiarare l’aiuto compatibile con il mercato interno ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, del TFUE.
(61)
Non risultano applicabili altri motivi di compatibilità. La Commissione conclude pertanto che la vendita dell’impianto ad Hammar da parte del Comune costituisce un aiuto di Stato illegale e incompatibile con il mercato interno a norma dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
4.3. Il contratto di locazione e il prezzo dell’opzione
(62)
Nella decisione di avviare il procedimento la Commissione ha inoltre sollevato dubbi circa la conformità alle condizioni di mercato del contratto di locazione concluso fra FABV e Hammar il 13 febbraio 2008 e circa il prezzo dell’opzione concessa ad Hammar per l’acquisto dell’impianto (cfr. il considerando 38 della decisione).
(63)
Per quanto riguarda il contratto di locazione, la Commissione ritiene che contenga aiuti di Stato, visto che i requisiti di cui all’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE sono soddisfatti per le ragioni già illustrate al punto 4.1 di cui sopra: i) il beneficiario della misura, cioè Hammar, è un’impresa; ii) le decisioni di FABV sono attribuibili allo Stato e, nella misura in cui abbiano implicazioni finanziarie, implicano l’uso di risorse statali; iii) la misura è selettiva in quanto avvantaggia un’impresa specifica; iv) come illustrato nel considerando 47 e confermato dalla relazione PwC presentata da Hammar, la Commissione ritiene che i canoni applicati da FABV ad Hammar fossero inferiori al valore di mercato e quindi comportassero un vantaggio per Hammar; e v) anche se Hammar è attiva esclusivamente a livello locale, la società opera in un mercato in cui non è possibile escludere un effetto sugli scambi e sulla concorrenza all’interno dell’Unione e del SEE.
(64)
Per determinare il vantaggio per Hammar occorre confrontare il canone concordato fra FABV e Hammar il 13 febbraio 2008 - 0,5 milioni di SEK per il primo anno - e il canone concordato il 1o marzo 2008 fra Hammar e gli imprenditori locali - 3,5 milioni di SEK per il primo anno. La Commissione ritiene che i termini di quest’ultimo contratto rappresentino il valore di mercato per la locazione dell’impianto, visto che sono stati concordati fra due soggetti privati che applicano motivazioni razionali dal punto di vista economico. Occorre inoltre notare che, a tale proposito, la relazione PwC utilizza il secondo importo per calcolare il valore dell’impianto. Visto che Hammar ha versato un canone di locazione al Comune solo per circa sei mesi, dal 1o marzo 2008 all’11 agosto 2008, data alla quale ha esercitato l’opzione prevista, un calcolo pro rata del vantaggio pari a 3 milioni di SEK (la differenza fra il canone concordato fra FABV e Hammar e il canone concordato fra Hammar e gli imprenditori locali) dà il risultato di 1,5 milioni di SEK (150 000 EUR).
(65)
Visto che non si applicano o che non sono stati invocati motivi di compatibilità (cfr. la sezione 4.2), la Commissione conclude che il contratto d’affitto sottoscritto da FABV e Hammar il 13 febbraio 2008 contiene aiuti di Stato e che è illegale e incompatibile con il mercato interno a norma dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
(66)
Per quanto concerne il prezzo dell’opzione concessa ad Hammar per l’acquisto dell’impianto, la Commissione osserva che l’opzione in questione non sembra essere attuabile in quanto, ai sensi della legislazione svedese, gli impegni ad acquistare o vendere immobili in futuro non sono in linea di principio vincolanti (19). Il vantaggio che Hammar avrebbe potuto ottenere dall’opzione è quindi particolarmente incerto, se non addirittura inesistente, e in ogni caso può essere stato compensato dal canone versato o dal prezzo di vendita. Pertanto, non si può affermare con certezza che Hammar abbia ottenuto un vantaggio dall’opzione distinto dal vantaggio ottenuto con il contratto d’affitto e la successiva vendita dell’impianto.
5. RECUPERO
(67)
L’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (20) stabilisce quanto segue: «Nel caso di decisioni negative relative a casi di aiuti illegali la Commissione adotta una decisione con la quale impone allo Stato membro interessato di adottare tutte le misure necessarie per recuperare l’aiuto dal beneficiario».
(68)
Visto che la misura in questione costituisce un aiuto illegale e incompatibile, l’importo dell’aiuto deve essere recuperato per ristabilire la situazione che esisteva sul mercato prima della concessione dell’aiuto di Stato. Il recupero sarà pertanto effettuato dal momento in cui il beneficiario ha potuto usufruire del vantaggio, quindi da quando l’aiuto è stato messo a sua disposizione, e deve comprendere gli interessi applicabili fino all’effettivo recupero.
(69)
L’elemento incompatibile del regime di aiuto ammonta a 14,5 milioni di SEK, corrispondenti alla differenza fra il prezzo di mercato dell’impianto (21 milioni di SEK) e il prezzo pagato da Hammar (8 milioni di SEK), pari a 13 milioni di SEK, alla quale si aggiunge l’importo che deve essere recuperato sulla base del contratto di locazione (1,5 milioni di SEK).
(70)
All’importo da recuperare vanno aggiunti i relativi interessi. Gli interessi sull’elemento incompatibile dell’aiuto di 13 milioni di SEK vanno calcolati a partire dalla data in cui Hammar ha esercitato l’opzione acquistando l’impianto da FABV (11 agosto 2008). Gli interessi sull’elemento incompatibile dell’aiuto di 1,5 milioni di SEK vanno calcolati a partire dalla data in cui il canone di locazione era dovuto (1o marzo 2008),
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’aiuto di Stato pari a 14,5 milioni di SEK, concesso illegalmente dalla Svezia, in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del trattato sul funzionamento dell’Unione europea, a favore di Hammar Nordic Plugg AB sotto forma di vendita e locazione di una proprietà pubblica a Brålanda, nel Comune di Vänersborg, ad un prezzo inferiore al valore di mercato è incompatibile con il mercato interno.
Articolo 2
1. La Svezia procede al recupero degli aiuti di cui all’articolo 1 presso Hammar Nordic Plugg AB.
2. Gli importi da recuperare comprendono gli interessi, che decorrono dalla data in cui sono stati messi a disposizione di Hammar Nordic Plugg AB fino a quella del loro effettivo recupero.
3. Gli interessi sono calcolati secondo il regime dell’interesse composto a norma del capo V del regolamento (CE) n. 794/2004 della Commissione (21).
Articolo 3
1. Il recupero dell’aiuto di cui all’articolo 1 è immediato ed effettivo.
2. La Svezia assicura l’attuazione della presente decisione entro quattro mesi dalla data della sua notifica.
Articolo 4
1. Entro due mesi dalla notifica della presente decisione, la Svezia trasmette le seguenti informazioni alla Commissione:
a)
l’importo complessivo (capitale e interessi) che deve essere recuperato presso il beneficiario;
b)
una descrizione dettagliata delle misure già adottate e previste per conformarsi alla presente decisione;
c)
documenti attestanti che al beneficiario è stato imposto di rimborsare l’aiuto.
2. La Svezia informa la Commissione dei progressi delle misure nazionali adottate per l’esecuzione della presente decisione fino al completo recupero dell’aiuto di cui all’articolo 1. Trasmette immediatamente, dietro semplice richiesta della Commissione, le informazioni relative alle misure già adottate e previste per conformarsi alla presente decisione. Fornisce inoltre informazioni dettagliate riguardo all’importo dell’aiuto e degli interessi già recuperati presso il beneficiario.
Articolo 5
Il Regno di Svezia è destinatario della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, l’8 febbraio 2012