ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 1105/2011/EU
ze dne 25. října 2011
o seznamu cestovních dokladů, které opravňují držitele k překročení vnějších hranic a které mohou být opatřeny vízem, a o zavedení mechanismu pro sestavování tohoto seznamu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě čl. 17 odst. 3 písm. a) Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 (2) byla rozhodnutími SCH/Com-ex (98) 56 (3) a SCH/Com-ex (99) 14 (4) vytvořena příručka cestovních dokladů, které opravňují držitele k překročení vnějších hranic a které mohou být opatřeny vízem. Tato rozhodnutí by měla být přizpůsobena institucionálnímu a právnímu rámci Unie.
(2)
Seznam cestovních dokladů vydávaných třetími zeměmi by měl být systematicky sledován, aby tak orgány členských států příslušné pro zpracování žádostí o víza a pro provádění kontrol na hranicích měly k dispozici přesné informace o cestovních dokladech předkládaných státními příslušníky třetích zemí. Je třeba modernizovat a zefektivnit jak výměnu informací mezi členskými státy o vydávaných cestovních dokladech a o uznávání těchto cestovních dokladů členskými státy, tak i zveřejňování celého souboru těchto informací.
(3)
Seznam cestovních dokladů slouží dvěma účelům: na jedné straně umožňuje orgánům příslušným pro provádění kontrol na hranicích ověřovat, zda je daný cestovní doklad uznáván pro účely překročení vnějších hranic ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (5); na straně druhé umožňuje konzulárním pracovníkům ověřovat, zda členské státy uznávají daný cestovní doklad pro účely připojení vízového štítku.
(4)
Podle čl. 48 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex) (6) je třeba v rámci místní schengenské spolupráce vypracovat seznam cestovních dokladů vydávaných hostitelskou zemí, který nemusí být úplný.
(5)
Je třeba zavést mechanismus, který zajistí průběžnou aktualizaci seznamu cestovních dokladů.
(6)
Vzhledem k tomu, že v souvislosti s případným uznáváním cestovních dokladů je důležité jejich zabezpečení, měla by Komise ve spolupráci s odborníky z členských států podle potřeby poskytnout technické posouzení.
(7)
Členské státy jsou a nadále by měly zůstat příslušné pro uznávání cestovních dokladů s cílem umožnit držiteli překročení vnějších hranic a připojit vízový štítek.
(8)
Členské státy by měly oznámit svůj postoj ke všem cestovním dokladům a usilovat o harmonizaci svých postojů k různým typům cestovních dokladů. Je třeba vytvořit mechanismus, který by členské státy zavazoval k zaujetí postoje k uznávání či neuznávání cestovních dokladů, jelikož v případě, že členský stát svůj postoj k danému cestovnímu dokladu neoznámí, může jeho držitelům způsobit obtíže. Uvedený mechanismus by neměl bránit členským státům oznámit kdykoli změnu svého postoje.
(9)
Z dlouhodobého hlediska je třeba vytvořit online databázi obsahující vzory všech cestovních dokladů, aby se orgánům příslušným pro provádění kontrol na hranicích a konzulárním pracovníkům usnadnilo ověřování daných cestovních dokladů. Tato databáze by měla být průběžně aktualizována v souladu s případnými změnami dříve oznámeného uznávání či neuznávání daných cestovních dokladů členskými státy.
(10)
Komise by měla sestavit seznam známých smyšlených a kamuflážních cestovních pasů, na něž byla upozorněna členskými státy, který nemusí být úplný. Smyšlené a kamuflážní pasy na tomto seznamu by neměly podléhat uznávání či neuznávání. Držitele by totiž neměly opravňovat k překročení vnějších hranic a neměly by být opatřovány vízem.
(11)
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro sestavování a aktualizaci seznamu cestovních dokladů by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (7).
(12)
Při sestavování a aktualizaci seznamu cestovních dokladů by měl být použit poradní postup, jelikož tyto akty jsou pouhým seznamem vydávaných cestovních dokladů.
(13)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (8), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodech A, B a C rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody (9).
(14)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (10), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodech A, B a C rozhodnutí Rady 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (11).
(15)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodech A, B a C rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (12).
(16)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(17)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (13); Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
(18)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (14); Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
(19)
Pokud jde o Kypr, představuje toto rozhodnutí akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.
(20)
Toto rozhodnutí představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto rozhodnutím se stanoví seznam cestovních dokladů, které opravňují držitele k překročení vnějších hranic a které mohou být opatřeny vízem (dále jen „seznam cestovních dokladů“), a mechanismus sestavování tohoto seznamu.
2. Toto rozhodnutí se vztahuje na cestovní doklady, jako je národní pas (cestovní, diplomatický, služební/úřední nebo zvláštní pas), náhradní cestovní doklad, cestovní doklad pro uprchlíky nebo osoby bez státní příslušnosti, cestovní doklad vydávaný mezinárodními organizacemi nebo laissez-passer.
3. Tímto rozhodnutím není dotčena pravomoc členských států uznávat cestovní doklady.
Článek 2
Sestavení seznamu cestovních dokladů
1. Komise vypracuje seznam cestovních dokladů ve spolupráci se členskými státy na základě informací shromážděných v rámci místní schengenské spolupráce ve smyslu čl. 48 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 810/2009.
2. Seznam cestovních dokladů se vypracuje poradním postupem podle čl. 8 odst. 2.
Článek 3
Členění seznamu cestovních dokladů
1. Seznam cestovních dokladů se skládá ze tří částí.
2. Část I obsahuje cestovní doklady vydávané třetími zeměmi a územními jednotkami uvedenými v přílohách I a II nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (15).
3. Část II obsahuje následující cestovní doklady vydávané členskými státy, včetně cestovních dokladů vydávaných těmi členskými státy Evropské unie, jež se nepodílejí na přijímání tohoto rozhodnutí, a členskými státy Evropské unie, které dosud plně neuplatňují ustanovení schengenského acquis:
a)
cestovní doklady vydávané státním příslušníkům třetích zemí;
b)
cestovní doklady vydávané uprchlíkům na základě Úmluvy Organizace spojených národů o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951;
c)
cestovní doklady vydávané osobám bez státní příslušnosti na základě Úmluvy Organizace spojených národů o právním postavení osob bez státní příslušnosti ze dne 28. září 1954;
d)
cestovní doklady vydávané osobám, které nejsou státními příslušníky žádné země a které pobývají v členském státě;
e)
cestovní doklady vydávané Spojeným královstvím britským občanům, kteří nejsou pro účely práva Unie státními příslušníky Spojeného království Velké Británie a Severního Irska.
4. Část III obsahuje cestovní doklady vydávané mezinárodními organizacemi.
5. Zařazení daného cestovního dokladu na seznam se obecně vztahuje na všechny dosud platné série tohoto cestovního dokladu.
6. Pokud třetí země nevydává určitý typ cestovního dokladu, uvede se do seznamu cestovních dokladů „nevydává se“.
Článek 4
Oznámení o uznávání či neuznávání cestovních dokladů uvedených na seznamu
1. Členské státy do tří měsíců od obdržení seznamu cestovních dokladů oznámí Komisi svůj postoj k uznávání či neuznávání cestovních dokladů uvedených na seznamu.
2. Neoznámí-li členský stát svůj postoj ve lhůtě uvedené v odstavci 1, dotyčný cestovní doklad se považuje za uznávaný, dokud tento členský stát neoznámí, že doklad neuznává.
3. Členské státy si v rámci výboru uvedeného v čl. 8 odst. 1 vyměňují informace o důvodech uznávání či neuznávání určitých cestovních dokladů s cílem dosáhnout harmonizovaného postoje.
4. Členské státy oznámí Komisi veškeré změny již dříve oznámeného uznávání či neuznávání daného cestovního dokladu.
Článek 5
Nově vydávané cestovní doklady
1. Členské státy informují Komisi o nových cestovních dokladech uvedených v čl. 3 odst. 3 písm. a) až d).
2. Členské státy informují Komisi o nových cestovních dokladech uvedených v čl. 3 odst. 2, odst. 3 písm. e) a odst. 4 vydávaných třetími zeměmi, členskými státy a mezinárodními organizacemi. Komise vyvine ve spolupráci s členskými státy úsilí s cílem shromáždit vzory nových cestovních dokladů za účelem jejich dalšího sdílení.
3. Komise aktualizuje seznam cestovních dokladů v souladu s přijatými oznámeními a informacemi a vyžádá si od členských států oznámení o jejich postoji k uznávání či neuznávání cestovních dokladů podle článku 4.
4. Aktualizovaný seznam cestovních dokladů se vypracuje poradním postupem podle čl. 8 odst. 2.
Článek 6
Informace o známých smyšlených a kamuflážních pasech
Komise rovněž na základě informací poskytnutých členskými státy sestaví a aktualizuje seznam známých smyšlených a kamuflážních pasů, který nemusí být úplný.
Článek 7
Posouzení cestovních dokladů
1. Komise může pomoci členským státům při technickém posuzování cestovních dokladů tím, že za pomoci odborníků z členských států zajistí technickou analýzu těchto cestovních dokladů, jež zohlední zejména příslušné normy a doporučení Mezinárodní organizace pro civilní letectví.
2. V rámci tohoto posuzování mohou být rovněž, je-li to vhodné, analyzovány podmínky a postupy vydávání cestovních dokladů.
3. Výsledky posuzování uvedených v odstavci 1 a 2 se sdělí členským státům.
Článek 8
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor (Výbor pro cestovní doklady). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9
Zveřejnění seznamů
Komise poskytuje seznam cestovních dokladů, včetně oznámení podle článku 4, a seznam uvedený v článku 6 členským státům a veřejnosti v pravidelně aktualizované elektronické publikaci.
Článek 10
Zrušující ustanovení
Rozhodnutí SCH/Com-ex (98)56 a SCH/Com-ex (99)14 se zrušují.
Článek 11
Vstup v platnost
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto rozhodnutí se použije ode dne svého vstupu v platnost, s výjimkou článku 10, který se použije ode dne, kdy Komise poprvé zveřejní seznam cestovních dokladů.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 25. října 2011.
DECISIONE N. 1105/2011/UE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 25 ottobre 2011
relativa all'elenco dei documenti di viaggio che consentono di attraversare le frontiere esterne e sui quali può essere apposto un visto e relativa alla creazione di un meccanismo per stabilire tale elenco
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l'articolo 77, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (1),
considerando quanto segue:
(1)
Sulla base dell'articolo 17, paragrafo 3, lettera a), della convenzione d'applicazione dell'accordo di Schengen del 14 giugno 1985 (2), le decisioni SCH/Com-ex (98) 56 (3) e SCH/Com-ex (99) 14 (4) hanno istituito il manuale dei documenti di viaggio che consentono al titolare di attraversare le frontiere esterne e che possono essere muniti di un visto. È opportuno adattare tali decisioni al quadro istituzionale e giuridico dell'Unione.
(2)
È opportuno controllare sistematicamente l'elenco dei documenti di viaggio rilasciati dai paesi terzi per garantire che le autorità degli Stati membri responsabili del trattamento delle domande di visto e dei controlli di frontiera dispongano di informazioni precise relative ai titoli di viaggio esibiti dai cittadini di paesi terzi. È opportuno modernizzare e rendere più efficienti gli scambi di informazioni fra gli Stati membri sui documenti di viaggio rilasciati e sul loro riconoscimento, così come l'accesso dei cittadini all'elenco completo.
(3)
L'obiettivo dell'elenco dei documenti di viaggio è duplice: da un lato, esso permette alle autorità di controllo delle frontiere di verificare se un determinato documento di viaggio è riconosciuto per l'attraversamento delle frontiere esterne come previsto all'articolo 5, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CE) n. 562/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 15 marzo 2006, che istituisce un codice comunitario relativo al regime di attraversamento delle frontiere da parte delle persone (codice frontiere Schengen) (5); dall'altro lato, esso consente al personale consolare di verificare se gli Stati membri riconoscono un dato documento di viaggio ai fini dell'apposizione di una vignetta di visto.
(4)
Ai sensi dell'articolo 48, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (CE) n. 810/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 13 luglio 2009, che istituisce un codice comunitario dei visti (codice dei visti) (6), nell'ambito della cooperazione locale Schengen è opportuno compilare un elenco esaustivo dei documenti di viaggio rilasciati dal paese ospitante.
(5)
È necessario creare un meccanismo che garantisca un aggiornamento costante dell'elenco dei documenti di viaggio.
(6)
Considerando l'importanza della sicurezza dei documenti di viaggio per quanto riguarda il loro eventuale riconoscimento, la Commissione, assistita da esperti degli Stati membri, dovrebbe fornire una valutazione tecnica, laddove opportuno.
(7)
Gli Stati membri sono e dovrebbero rimanere competenti per il riconoscimento dei documenti di viaggio ai fini dell'attraversamento delle frontiere esterne e dell'apposizione delle vignette di visto.
(8)
È opportuno che gli Stati membri si esprimano in merito al riconoscimento o meno di tutti i documenti di viaggio e che cerchino di armonizzare le loro posizioni sui vari tipi di documenti di viaggio. Poiché la mancata comunicazione da parte di uno Stato membro della propria posizione riguardo ad un documento di viaggio può causare problemi ai titolari di tale documento di viaggio, dovrebbe essere definito un meccanismo per imporre agli Stati membri l'obbligo di esprimere la loro posizione sul riconoscimento e non riconoscimento di detto documento. Tale meccanismo non dovrebbe precludere agli Stati membri di comunicare un cambiamento della loro posizione in qualsiasi momento.
(9)
È opportuno istituire a lungo termine una banca dati on line contenente i modelli di tutti i documenti di viaggio, per agevolare l'esame di un determinato documento di viaggio da parte delle autorità di controllo delle frontiere e del personale consolare. Tale banca dati dovrebbe essere tenuta aggiornata in funzione dei cambiamenti relativi al riconoscimento o al non riconoscimento precedentemente segnalato dagli Stati membri di un dato documento di viaggio.
(10)
A fini informativi, la Commissione dovrebbe redigere un elenco non esaustivo dei passaporti di fantasia e fittizi (camouflage) conosciuti, sottoposti alla sua attenzione da parte degli Stati membri. I passaporti di fantasia e fittizi figuranti nell'elenco non dovrebbero essere soggetti al riconoscimento o al non riconoscimento. Essi non dovrebbero autorizzare i loro titolari ad attraversare le frontiere esterne e non dovrebbe esservi apposto un visto.
(11)
Al fine di garantire condizioni uniformi per la compilazione e l'aggiornamento dell'elenco dei documenti di viaggio, dovrebbero essere attribuite alla Commissione competenze di esecuzione. Tali competenze dovrebbero essere esercitate conformemente al regolamento (UE) n. 182/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 febbraio 2011, che definisce le regole e i principi generali relativi alle modalità di controllo da parte degli Stati membri dell'esercizio delle competenze di esecuzione attribuite alla Commissione (7).
(12)
Per l'elaborazione e l'aggiornamento dell'elenco dei documenti di viaggio si dovrebbe far ricorso alla procedura consultiva, dato che tali atti costituiscono solamente la raccolta dei documenti di viaggio rilasciati.
(13)
Per quanto riguarda l’Islanda e la Norvegia, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo concluso dal Consiglio dell’Unione europea con la Repubblica d’Islanda e il Regno di Norvegia sulla loro associazione all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (8) che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettere A, B e C, della decisione 1999/437/CE del Consiglio, del 17 maggio 1999, relativa a talune modalità di applicazione di tale accordo (9).
(14)
Per quanto riguarda la Svizzera, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo tra l’Unione europea, la Comunità europea e la Confederazione svizzera riguardante l’associazione di quest’ultima all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (10), che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettere A, B e C, della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 della decisione 2008/146/CE del Consiglio (11).
(15)
Per quanto riguarda il Liechtenstein, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi del protocollo sottoscritto tra l’Unione europea, la Comunità europea, la Confederazione svizzera e il Principato del Liechtenstein sull’adesione del Principato del Liechtenstein all’accordo tra l’Unione europea, la Comunità europea e la Confederazione svizzera riguardante l’associazione della Confederazione svizzera all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen, che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettere A, B e C, della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 della decisione 2011/350/UE del Consiglio (12).
(16)
A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo n. 22 sulla posizione della Danimarca, allegato al trattato sull'Unione europea e al trattato sul funzionamento dell'Unione europea, la Danimarca non partecipa all'adozione della presente decisione, non è da essa vincolata, né è soggetta alla sua applicazione. Dato che la presente decisione si basa sull'acquis di Schengen, la Danimarca decide, ai sensi dell'articolo 4 di tale protocollo, entro un periodo di sei mesi dalla decisione del Consiglio sul presente atto, se intende recepirla nel proprio diritto interno.
(17)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell'acquis di Schengen a cui il Regno Unito non partecipa, conformemente alla decisione 2000/365/CE del Consiglio, del 29 maggio 2000, riguardante la richiesta del Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord di partecipare ad alcune disposizioni dell'acquis di Schengen (13); il Regno Unito non partecipa pertanto alla sua adozione, non è da essa vincolato, né è soggetto alla sua applicazione.
(18)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell'acquis di Schengen a cui l'Irlanda non partecipa, a norma della decisione 2002/192/CE del Consiglio, del 28 febbraio 2002, riguardante la richiesta dell'Irlanda di partecipare ad alcune disposizioni dell'acquis di Schengen (14); l’Irlanda non partecipa pertanto alla sua adozione, non è da essa vincolata, né è soggetta alla sua applicazione.
(19)
Per quanto concerne Cipro, la presente decisione costituisce un atto basato sull'acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 2, dell'atto di adesione del 2003.
(20)
La presente decisione costituisce un atto basato sull'acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, dell'atto di adesione del 2005,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Oggetto e ambito di applicazione
1. La presente decisione stabilisce l'elenco dei documenti di viaggio che consentono al titolare di attraversare le frontiere esterne e sui quali può essere apposto un visto («elenco dei documenti di viaggio»), e un meccanismo di compilazione di tale elenco.
2. La presente decisione si applica ai documenti di viaggio come i passaporti nazionali (ordinari, diplomatici o di servizio/ufficiali o speciali), i documenti di viaggio provvisori, i documenti di viaggio per rifugiati o per apolidi, i documenti di viaggio rilasciati da organizzazioni internazionali o i lasciapassare.
3. La presente decisione non pregiudica la competenza degli Stati membri per il riconoscimento dei documenti di viaggio.
Articolo 2
Compilazione dell'elenco dei documenti di viaggio
1. La Commissione compila l'elenco dei documenti di viaggio con la collaborazione degli Stati membri e in base alle informazioni raccolte nell'ambito della cooperazione locale Schengen, conformemente all'articolo 48, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (CE) n. 810/2009.
2. L'elenco dei documenti di viaggio è compilato secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 8, paragrafo 2.
Articolo 3
Struttura dell'elenco dei documenti di viaggio
1. L'elenco dei documenti di viaggio è diviso in tre parti.
2. La parte I enumera i documenti di viaggio rilasciati dai paesi terzi e dalle entità territoriali di cui agli allegati I e II del regolamento (CE) n. 539/2001 del Consiglio, del 15 marzo 2001, che adotta l'elenco dei paesi terzi i cui cittadini devono essere in possesso del visto all'atto dell'attraversamento delle frontiere esterne e l'elenco dei paesi terzi i cui cittadini sono esenti da tale obbligo (15).
3. La parte II elenca i seguenti documenti di viaggio rilasciati dagli Stati membri, compresi quelli rilasciati dagli Stati membri dell'Unione europea che non partecipano all'adozione della presente decisione e dagli Stati membri dell'Unione europea che non applicano ancora pienamente le disposizioni dell'acquis di Schengen:
a)
documenti di viaggio rilasciati a cittadini di paesi terzi;
b)
documenti di viaggio rilasciati a rifugiati ai sensi della Convenzione delle Nazioni Unite del 28 luglio 1951 relativa allo status dei rifugiati;
c)
documenti di viaggio rilasciati ad apolidi in virtù della Convenzione delle Nazioni Unite del 28 settembre 1954 sullo status degli apolidi;
d)
documenti di viaggio rilasciati a persone che non possiedono la cittadinanza di alcun paese e che risiedono in uno Stato membro;
e)
documenti di viaggio rilasciati dal Regno Unito a cittadini britannici che non hanno la qualità di cittadino del Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord ai sensi del diritto dell'Unione.
4. La parte III enumera i documenti di viaggio rilasciati da organizzazioni internazionali.
5. Di norma, l'inserimento nell'elenco di un dato documento di viaggio vale per tutte le serie di tale documento che sono ancora valide.
6. Se un paese terzo non rilascia un particolare tipo di documento di viaggio, nell'elenco dei documenti di viaggio figura la menzione «non emesso».
Articolo 4
Comunicazione del riconoscimento o del non riconoscimento dei documenti di viaggio figuranti nell'elenco
1. Entro tre mesi dalla trasmissione dell'elenco dei documenti di viaggio, gli Stati membri comunicano alla Commissione la loro posizione in merito al riconoscimento o al non riconoscimento dei documenti di viaggio che vi figurano.
2. Se uno Stato membro non comunica la propria posizione entro il termine di cui al paragrafo 1, il documento di viaggio in questione è considerato riconosciuto fino a quando lo Stato membro comunica alla Commissione il proprio non riconoscimento.
3. Nel quadro del comitato di cui all'articolo 8, paragrafo 1, gli Stati membri si scambiano informazioni sui motivi del riconoscimento o del non riconoscimento di specifici documenti di viaggio al fine di raggiungere una posizione armonizzata.
4. Gli Stati membri comunicano alla Commissione ogni cambiamento rispetto al riconoscimento o meno, già indicato, di un dato documento di viaggio.
Articolo 5
Emissione di nuovi documenti di viaggio
1. Gli Stati membri notificano alla Commissione l'emissione di nuovi documenti di viaggio rientranti nelle categorie di cui all'articolo 3, paragrafo 3, lettere da a) a d).
2. Gli Stati membri informano la Commissione dell'emissione di nuovi documenti di viaggio da parte di paesi terzi, Stati membri e organizzazioni internazionali, rientranti nelle categorie di cui all'articolo 3, paragrafo 2, all'articolo 3, paragrafo 3, lettera e), e all'articolo 3, paragrafo 4. La Commissione, in collaborazione con gli Stati membri, si adopera per raccogliere modelli dei nuovi documenti di viaggio al fine di condividerli.
3. La Commissione aggiorna l'elenco dei documenti di viaggio conformemente alle comunicazioni e alle informazioni ricevute e chiede agli Stati membri di esprimere la propria posizione in merito al riconoscimento o al non riconoscimento dei documenti interessati ai sensi dell'articolo 4.
4. L'elenco aggiornato dei documenti di viaggio è compilato secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 8, paragrafo 2.
Articolo 6
Informazioni concernenti i passaporti di fantasia e fittizi conosciuti
La Commissione elabora e aggiorna altresì un elenco non esaustivo dei passaporti di fantasia e fittizi conosciuti sulla base delle informazioni ricevute dagli Stati membri.
Articolo 7
Valutazione dei documenti di viaggio
1. Per assistere gli Stati membri nella loro valutazione tecnica dei documenti di viaggio, la Commissione, assistita da esperti degli Stati membri, può effettuare un'analisi tecnica di tali documenti, tenendo conto in particolare delle norme e delle raccomandazioni pertinenti dell'Organizzazione internazionale per l'aviazione civile.
2. Se del caso, in questo contesto possono essere analizzate anche le condizioni e le procedure per il rilascio di documenti di viaggio.
3. I risultati della valutazione di cui ai paragrafi 1 e 2 sono comunicati agli Stati membri.
Articolo 8
Procedura di comitato
1. La Commissione è assistita da un comitato («comitato documenti di viaggio»). Esso è un comitato ai sensi del regolamento (UE) n. 182/2011.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l'articolo 4 del regolamento (UE) n. 182/2011.
Articolo 9
Pubblicazione degli elenchi
La Commissione mette l'elenco dei documenti di viaggio, comprese le comunicazioni di cui all'articolo 4, e l'elenco di cui all'articolo 6, a disposizione degli Stati membri e dei cittadini nella forma di una pubblicazione elettronica costantemente aggiornata.
Articolo 10
Abrogazioni
Le decisioni SCH/Com-ex (98) 56 e SCH/Com-ex (99) 14 sono abrogate.
Articolo 11
Entrata in vigore
1. La presente decisione entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
2. La presente decisione si applica a decorrere dalla data dell'entrata in vigore, ad eccezione dell'articolo 10, che si applica a decorrere dalla data della prima pubblicazione della lista dei documenti di viaggio da parte della Commissione.
Articolo 12
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione conformemente ai trattati.
Fatto a Strasburgo, il 25 ottobre 2011