NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 530/2012
ze dne 13. června 2012
o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem
(přepracované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 417/2002 ze dne 18. února 2002 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem (3) bylo několikrát podstatně změněno (4). Vzhledem k tomu, že jsou nezbytné další změny, uvedené nařízení by mělo být z důvodu přehlednosti přepracováno.
(2)
V rámci společné dopravní politiky by měla být v námořní dopravě přijata opatření ke zvýšení bezpečnosti a zabránění znečišťování.
(3)
Unie je vážně znepokojena nehodami v lodní dopravě týkajícími se ropných tankerů a s tím spojeného znečištění pobřeží, poškozování jeho fauny a flóry a taktéž ostatních mořských zdrojů.
(4)
Komise ve svém sdělení o společné politice bezpečnosti na moři zdůraznila požadavek mimořádné Rady pro životní prostředí a dopravu ze dne 25. ledna 1993 podporovat akce Mezinárodní námořní organizace (IMO) pro snížení bezpečnostního rozdílu mezi novými a stávajícími loděmi zdokonalením nebo vyřazením stávajících lodí.
(5)
Rada usnesením ze dne 8. června 1993 o společné politice bezpečnosti na moři (5) plně podpořila cíle sdělení Komise.
(6)
Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 11. března 1994 o společné politice bezpečnosti na moři (6) uvítal sdělení Komise a vyzval zejména k akci ke zdokonalení norem bezpečnosti tankerů.
(7)
Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 20. ledna 2000 o ropné skvrně vzniklé v důsledku havárie tankeru Erika (7) uvítal úsilí Komise uspíšit datum, do kdy ropné tankery budou muset mít konstrukci s dvojitým trupem.
(8)
Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 21. listopadu 2002 o ztroskotání ropného tankeru Prestige při pobřeží Galicie (8) vyzval k přísnějším opatřením, která by mohla vstoupit v platnost rychleji, a konstatoval, že tato nová pohroma opět zdůraznila potřebu účinné akce na mezinárodní úrovni a na úrovni Unie s cílem podstatného zlepšení námořní bezpečnosti.
(9)
V Mezinárodní úmluvě o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973 a v protokolu z roku 1978 týkajícího se této úmluvy (dále jen „MARPOL 73/78“) stanovila IMO s cílem zabránit znečišťování mezinárodně dohodnutá pravidla týkající se konstrukce a provozu ropných tankerů. Všechny členské státy jsou smluvními stranami MARPOL 73/78.
(10)
Podle článku 3.3 MARPOL 73/78 se uvedená úmluva nevztahuje na válečné lodě, pomocná válečná plavidla ani jiné lodě vlastněné nebo provozované státem a používané pouze pro vládní a neobchodní účely.
(11)
Porovnání stáří tankerů a statistiky nehod prokazuje rostoucí počet nehod starších lodí. Mezinárodně bylo dohodnuto, že přijetí novel MARPOL 73/78 z roku 1992, které vyžadují uplatňování požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u stávajících ropných tankerů s jednoduchým trupem, jakmile dosáhnou určitého stáří, zajistí u těchto ropných tankerů vyšší stupeň ochrany proti nepředvídatelnému znečištění ropou v případě srážky nebo ztroskotání.
(12)
Je v zájmu Unie, aby s cílem snížit nebezpečí náhodného znečištění v evropských vodách byla přijata opatření zajišťující, že ropné tankery vplouvající do přístavů a příbřežních terminálů nebo kotvící v oblastech, které jsou pod pravomocí členských států, a ropné tankery plující pod vlajkou členských států dodržují pravidlo 20 přílohy I MARPOL 73/78 revidované v roce 2004 rezolucí MEPC 117(52) přijatou Výborem pro ochranu mořského prostředí IMO (MEPC).
(13)
Rezoluce MEPC 114(50), která byla přijata dne 4. prosince 2003, zavedla do přílohy I MARPOL 73/78 o předcházení znečištění ropou z ropných tankerů přepravujících těžké ropné produkty (TRP) nové pravidlo 21, které zakazuje přepravu TRP v ropných tankerech s jednoduchým trupem. Odstavce 5, 6 a 7 pravidla 21 stanoví možnost udělit výjimky z uplatňování některých ustanovení uvedeného pravidla. Prohlášení italského předsednictví Evropské rady jménem Evropské unie, zaznamenané v úřední zprávě MEPC z jeho 50. zasedání (MEPC 50/3), vyjadřuje politický závazek tyto výjimky nevyužívat.
(14)
Změny MARPOL 73/78 přijaté IMO dne 6. března 1992 vstoupily v platnost dne 6. července 1993. S cílem zabránit znečištění ropou v případě srážky nebo ztroskotání tato opatření nařizují, aby ropné tankery dodané dne 6. července 1996 nebo později měly dvojitý trup nebo splňovaly rovnocenné konstrukční požadavky. V rámci těchto změn vstoupil dnem 6. července 1995 v platnost systém vyřazování ropných tankerů s jednoduchým trupem dodaných před tímto datem, který požaduje, aby ropné tankery dodané před 1. červencem 1982 vyhovovaly požadavkům dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce nejpozději do 25 let a v některých případech do 30 let ode dne jejich dodání. Takovým stávajícím ropným tankerům s jednoduchým trupem nebude povolen provoz po roce 2005 a v některých případech po roce 2012, nebudou-li vyhovovat požadavkům dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce stanoveným v pravidle 19 přílohy I MARPOL 73/78. Tato lhůta uplyne nejpozději v roce 2026 pro stávající ropné tankery s jednoduchým trupem dodané po 1. červnu 1982 nebo pro ty, které byly dodány před 1. červnem 1982 a byly přestavěny v souladu s požadavky MARPOL 73/78, pokud jde o oddělené balastové tanky a jejich chráněné umístění.
(15)
Důležité změny pravidla 20 přílohy I MARPOL 73/78 byly přijaty dne 27. dubna 2001 na 46. zasedání MEPC rezolucí MEPC 95(46) a 4. prosince 2003 rezolucí MEPC 111(50), kterou byl zaveden nový systém urychleného vyřazování ropných tankerů s jednoduchým trupem. Nové lhůty, ve kterých musí ropné tankery vyhovět pravidlu 19 přílohy I MARPOL 73/78, závisí na rozměru a stáří lodě. Proto jsou ropné tankery rozděleny v tomto systému do tří kategorií podle jejich prostornosti, konstrukce a stáří. Všechny tyto kategorie včetně nejnižší kategorie 3 jsou důležité pro obchod uvnitř Unie.
(16)
Termín, do kterého musí být ropný tanker s jednoduchým trupem vyřazen, je výroční den dodání lodě podle časového rozpisu začínajícího v roce 2003 do roku 2005 pro ropné tankery kategorie 1 a do roku 2010 pro ropné tankery kategorií 2 a 3.
(17)
Pravidlo 20 přílohy I MARPOL 73/78 zavádí nový požadavek, aby ropné tankery s jednoduchým trupem směly být nadále provozovány, pouze vyhoví-li systému hodnocení stavu (CAS), který přijala dne 27. dubna 2001 rezolucí MEPC 94(46) ve znění rezoluce MEPC 99(48) ze dne 11. října 2002 a rezoluce MEPC 112(50) ze dne 4. prosince 2003. CAS ukládá správě státu vlajky povinnost vydat prohlášení o shodě a účastnit se práce na posuzování CAS. CAS je určen k odhalení konstrukčních slabin stárnoucích ropných tankerů a měl by být uplatňován na všechny ropné tankery starší než 15 let.
(18)
Pravidlo 20.5 přílohy I MARPOL 73/78 umožňuje výjimku pro ropné tankery kategorií 2 a 3, aby za určitých podmínek mohly být provozovány i po uplynutí lhůty pro jejich vyřazení. Pravidlo 20.8.2 uvedené přílohy dává smluvním stranám MARPOL 73/78 právo, aby byl ropným tankerům, kterým byl povolen provoz podle této výjimky, odmítnut vstup do přístavů nebo příbřežních terminálů, které jsou pod jejich pravomocí. Členské státy prohlásily svůj úmysl toto právo využívat. Jakékoli rozhodnutí odvolat se na toto právo by mělo být sděleno IMO.
(19)
Je důležité zajistit, aby ustanovení tohoto nařízení nevedla k ohrožení bezpečnosti posádky nebo ropných tankerů při hledání bezpečného přístavu nebo útočiště.
(20)
V zájmu umožnit dokům v členských státech opravit ropné tankery s jednoduchým trupem mohou členské státy učinit výjimku a umožnit těmto plavidlům vstup do svých přístavů za předpokladu, že nepřepravují žádný náklad.
(21)
Je velmi nepravděpodobné, že by IMO pozměnila obsah příslušných pravidel v MARPOL 73/78 a rezolucí MEPC 111(50) a 94(46) přijatých MEPC, na něž se v tomto nařízení odkazuje. Avšak nepodstatné změny, jako je přečíslování, by v těchto textech mohly být provedeny. Za účelem zachování aktuálnosti tohoto nařízení ve vztahu k nejnovějšímu vývoji v příslušném mezinárodním právu by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie pouze ve vztahu k takovým změnám. pokud nerozšiřují oblast působnosti tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je zavedení systému urychleného uplatňování konstrukčních požadavků MARPOL 73/78 definovaných v článku 3 tohoto nařízení a týkajících se dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem a zákaz přepravy těžkých ropných produktů v ropných tankerech s jednoduchým trupem do přístavů nebo z přístavů členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na ropné tankery o nosnosti 5 000 tun a více:
a)
které plují pod vlajkou členského státu;
b)
které bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, vplouvají do přístavu nebo příbřežního terminálu pod pravomocí členského státu nebo tento přístav nebo příbřežní terminál opouštějí nebo kotví v oblasti pod pravomocí členského státu.
Pro účely čl. 4 odst. 3 se toto nařízení použije pro ropné tankery o nosnosti 600 tun a více.
2. Toto nařízení se nevztahuje na žádnou válečnou loď, pomocné válečné plavidlo ani jinou loď vlastněnou nebo provozovanou státem, pokud je užívána pouze pro vládní nebo neobchodní účely. Členské státy se snaží, je-li to rozumné a možné, dodržovat toto nařízení pro lodě uvedené v tomto odstavci.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí následující definice:
1)
„MARPOL 73/78“ se rozumí Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, pozměněná protokolem z roku 1978 k uvedené úmluvě, v platném znění;
2)
„ropným tankerem“ se rozumí ropný tanker definovaný v pravidle 1.5 přílohy I MARPOL 73/78;
3)
„nosností“ se rozumí nosnost podle definice v pravidle 1.23 přílohy I MARPOL 73/78;
4)
„ropným tankerem kategorie 1“ se rozumí ropný tanker o nosnosti nejméně 20 000 tun přepravující jako náklad surovou ropu, topný olej, těžkou motorovou naftu nebo mazací olej nebo ropný tanker o nosnosti nejméně 30 000 tun přepravující jiné než výše uvedené uhlovodíky, který nesplňuje požadavky uvedené v pravidlech 18.1 až 18.9, 18.12 až 18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 a 35.3 přílohy I MARPOL 73/78;
5)
„ropným tankerem kategorie 2“ se rozumí ropný tanker o nosnosti nejméně 20 000 tun přepravující jako náklad surovou ropu, topný olej, těžkou motorovou naftu nebo mazací olej nebo ropný tanker o nosnosti nejméně 30 000 tun přepravující jiné než výše uvedené uhlovodíky, který splňuje požadavky uvedené v pravidlech 18.1 až 18.9, 18.12 až 18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 a 35.3 přílohy I MARPOL 73/78 a je vybaven oddělenými bezpečně umístěnými zátěžovými nádržemi (SBT/PL);
6)
„ropným tankerem kategorie 3“ se rozumí ropný tanker o nosnosti nejméně 5 000 tun, avšak nižší, než je uvedeno v bodech 4 a 5;
7)
„ropným tankerem s jednoduchým trupem“ se rozumí ropný tanker nesplňující požadavky dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce podle pravidel 19 a 28.6 přílohy I MARPOL 73/78;
8)
„ropným tankerem s dvojitým trupem“ se rozumí:
a)
ropný tanker o nosnosti nejméně 5 000 tun, který splňuje požadavky dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce podle pravidel 19 až 28.6 přílohy I MARPOL 73/78 nebo požadavky pravidla 20.1.3 přílohy I MARPOL 73/78, nebo
b)
ropný tanker o nosnosti nejméně 600 tun, ale nižší než 5 000 tun, vybavený nádržemi či prostorem s dvojitým dnem v souladu s pravidlem 19.6.1 přílohy I MARPOL 73/78 a křídlovými nádržemi nebo prostory umístěnými v souladu s pravidlem 19.3.1 a v souladu s požadavkem vzdálenosti w, jak je uvedena v pravidle 19.6.2 přílohy I MARPOL 73/78;
9)
„stářím“ se rozumí stáří lodě vyjádřené v počtu roků po dni jejího dodání;
10)
„těžkou motorovou naftou“ se rozumí motorová nafta podle definice v pravidle 20 přílohy I MARPOL 73/78;
11)
„topným olejem“ se rozumí těžké destiláty nebo zbytky ze surové ropy nebo směsi těchto produktů podle definice v pravidle 20 přílohy I MARPOL 73/78;
12)
„těžkými ropnými produkty“ se rozumí:
a)
surové ropné produkty o hustotě vyšší než 900 kg/m3 při teplotě 15 °C (odpovídá stupni API nižšímu než 25,7);
b)
ropné produkty jiné než surové ropné produkty, o hustotě vyšší než 900 kg/m3 při teplotě 15 °C nebo o kinematické viskositě vyšší než 180 mm2/s při teplotě 50 °C (odpovídá kinematické viskositě vyšší než 180 cSt);
c)
asfalt a dehet a jejich emulze.
Článek 4
Soulad s požadavky dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem
1. Žádnému ropnému tankeru nesmí být povolena plavba pod vlajkou členského státu, ani nesmí být žádnému ropnému tankeru bez ohledu na vlajku, pod kterou pluje, povoleno vplout do přístavů nebo příbřežních terminálů, které jsou pod pravomocí členského státu, není-li tento ropný tanker ropným tankerem s dvojitým trupem.
2. Odchylně od odstavce 1 smějí být ropné tankery kategorie 2 nebo 3, které jsou po celé délce nádrže vybaveny dvojitými dny nebo dvojitým plátováním neužívaným pro přepravu ropy nebo jsou po celé délce nádrže vybaveny prostory s dvojitým trupem neužívanými pro přepravu ropy, ale které nevyhovují podmínkám pro vynětí z pravidla 20.1.3 přílohy I MARPOL 73/78, nadále provozovány, avšak nikoliv po uplynutí výročí dne dodání lodě v roce 2015 nebo po dni, kdy loď dosáhne stáří 25 let od dne svého dodání, podle toho, co nastane dříve.
3. Ropným tankerům přepravujícím těžké ropné produkty je plavba pod vlajkou členského státu povolena pouze tehdy, mají-li dvojitý trup.
Ropné tankery přepravující těžké ropné produkty, bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, nesmějí vplout do přístavů či příbřežních terminálů ani je opustit ani kotvit v oblastech, na které se vztahuje pravomoc členského státu, nemají-li dvojitý trup.
4. Ropné tankery provozované výlučně v přístavech a ve vnitrozemské plavbě mohou být vyňaty z odstavce 3 za předpokladu, že jsou řádně schváleny podle právních předpisů pro vnitrozemskou vodní dopravu.
Článek 5
Soulad se systémem hodnocení stavu
Bez ohledu na vlajku, pod kterou pluje, není povoleno ropnému tankeru staršímu více než 15 let vplout do přístavů nebo příbřežních terminálů pod pravomocí členského státu nebo tyto přístavy nebo příbřežní terminály opustit nebo zakotvit v oblastech pod pravomocí členského státu, pokud tento tanker nevyhovuje systému hodnocení stavu uvedenému v článku 6.
Článek 6
Systém hodnocení stavu
Pro účely článku 5 se použije systém hodnocení stavu přijatý rezolucí MEPC 94(46) ze dne 27. dubna 2001, ve znění rezoluce MEPC 99(48) ze dne 11. října 2002 a rezolucí MEPC 112(50) ze dne 4. prosince 2003.
Článek 7
Konečný termín
Po uplynutí výročí dne dodání lodě v roce 2015 není nadále povoleno:
a)
aby byly ropné tankery kategorie 2 a 3 plující pod vlajkou členského státu nadále provozovány, v souladu s pravidlem 20.5 přílohy I MARPOL 73/78;
b)
aby ostatní ropné tankery kategorií 2 a 3, bez ohledu na skutečnost, že nadále plují pod vlajkou třetího státu v souladu s pravidlem 20.5 přílohy I MARPOL 73/78, vplouvaly do přístavů nebo příbřežních terminálů, které jsou pod pravomocí členského státu.
Článek 8
Výjimky pro lodě v nesnázích nebo pro lodě, které mají být opravovány
Odchylně od článků 4, 5 a 7 může příslušný orgán členského státu s výhradou vnitrostátních předpisů za mimořádných okolností povolit jednotlivé lodi vplout do přístavu nebo příbřežního terminálu, které jsou pod pravomocí uvedeného členského státu, nebo opustit tento přístav nebo příbřežní terminál nebo zakotvit v oblasti pod pravomocí uvedeného členského státu, pokud:
a)
je ropný tanker v nesnázích a hledá místo pro útočiště;
b)
ropný tanker bez nákladu směřuje do přístavu, kde bude opravován.
Článek 9
Oznámení pro IMO
1. Každý členský stát uvědomí IMO o svém rozhodnutí, aby ropným tankerům provozovaným v souladu s pravidlem 20.5 přílohy I MARPOL 73/78 bylo v souladu s článkem 7 tohoto pravidla a na základě pravidla 20.8.2 přílohy I MARPOL 73/78 odepřeno vplout do přístavů nebo příbřežních terminálů, které jsou pod jeho pravomocí.
2. Každý členský stát uvědomí IMO, jestliže na základě pravidla 20.8.1 přílohy I MARPOL 73/78 povolí, pozastaví, zruší nebo odepře provoz ropnému tankeru kategorie 1 nebo 2 oprávněnému v souladu s článkem 5 tohoto nařízení plout pod jeho vlajkou.
Článek 10
Postup provádění změn
1. Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 11, jejichž účelem je, aby odkazy v tomto nařízení týkající se nepodstatných změn, jako je přečíslování, které přijala IMO, byly uvedeny do souladu s pravidly přílohy I MARPOL 73/78, s rezolucí MEPC 111(50) a rezolucí MEPC 94(46) ve znění rezoluce MEPC 99(48) a rezoluce MEPC 112(50), avšak bez rozšiřování oblasti působnosti tohoto nařízení.
2. Změny MARPOL 73/78 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti tohoto nařízení na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) a kterým se mění nařízení o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí (9).
Článek 11
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 10 odst. 1 je svěřena Komisi na období pěti let od 20. července 2012. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 10 odst. 1 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 10 odst. 1 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 12
Zrušení
Nařízení (ES) č. 417/2002 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. června 2012.
REGOLAMENTO (UE) N. 530/2012 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 13 giugno 2012
sull’introduzione accelerata delle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente per le petroliere monoscafo
(rifusione)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 100, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
previa consultazione del Comitato delle regioni,
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 417/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 18 febbraio 2002, sull’introduzione accelerata delle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente per le petroliere monoscafo (3), ha subito diverse e sostanziali modificazioni (4). Poiché sono necessarie nuove modificazioni, è opportuno, per motivi di chiarezza, procedere alla rifusione di detto regolamento.
(2)
Nell’ambito della politica comune dei trasporti dovrebbero essere adottate misure al fine di migliorare la sicurezza e di prevenire l’inquinamento nei trasporti marittimi.
(3)
L’Unione è seriamente preoccupata per i sinistri marittimi causati da petroliere e per l’inquinamento delle coste dell’Unione che ne consegue, nonché per i danni provocati alla fauna, alla flora e ad altre risorse marine.
(4)
Nella comunicazione per una politica comune sulla sicurezza dei mari la Commissione ha posto l’accento sulla richiesta del Consiglio straordinario «Ambiente e Trasporti» del 25 gennaio 1993 di sostenere le iniziative dell’Organizzazione marittima internazionale (OMI) in materia di riduzione del divario tra la sicurezza delle navi di nuova costruzione e delle navi esistenti grazie a migliorie e/o alla progressiva eliminazione delle navi esistenti.
(5)
Nella risoluzione dell’8 giugno 1993 per una politica comune della sicurezza dei mari (5), il Consiglio ha pienamente condiviso gli obiettivi formulati nella comunicazione della Commissione.
(6)
Nella risoluzione dell’11 marzo 1994 su una politica comune sulla sicurezza dei mari (6), il Parlamento europeo ha accolto favorevolmente la comunicazione della Commissione ed ha sollecitato in particolare azioni volte a migliorare le norme di sicurezza delle navi cisterna.
(7)
Nella risoluzione del 20 gennaio 2000 sulla marea nera causata dal naufragio dell’Erika (7), il Parlamento europeo ha accolto favorevolmente le iniziative della Commissione volte ad anticipare la data di introduzione dell’obbligo del doppio scafo per le petroliere.
(8)
Nella risoluzione del 21 novembre 2002 sul naufragio della petroliera «Prestige» al largo delle coste della Galizia (8), il Parlamento europeo ha auspicato l’emanazione di misure più severe che possano entrare in vigore quanto prima, affermando che la nuova catastrofe ha evidenziato nuovamente la necessità di un’azione efficace a livello internazionale e unionale per migliorare in modo significativo la sicurezza marittima.
(9)
L’OMI ha stabilito, nell’ambito della convenzione internazionale per la prevenzione dell’inquinamento causato da navi del 1973 e del relativo protocollo del 1978 (MARPOL 73/78), norme definite a livello internazionale per la prevenzione dell’inquinamento che riguardano la progettazione e l’esercizio delle petroliere. Gli Stati membri sono parti della convenzione MARPOL 73/78.
(10)
A norma dell’articolo 3.3 della convenzione MARPOL 73/78, la convenzione non si applica alle navi da guerra o ausiliarie o ad altre navi possedute o gestite da uno Stato e impiegate solo per servizi statali a fini non commerciali.
(11)
Il raffronto tra i dati statistici relativi all’età e ai sinistri delle navi cisterna rivela un aumento del tasso di sinistri per le navi più vetuste. È riconosciuto a livello internazionale che l’applicazione delle modifiche apportate nel 1992 alla convenzione MARPOL 73/78, che prevedono l’obbligo di doppio scafo o di tecnologia equivalente per le petroliere monoscafo esistenti quando raggiungono una certa età, garantirà un maggior livello di protezione contro l’inquinamento accidentale da idrocarburi in caso di collisione o incaglio.
(12)
È nell’interesse dell’Unione adottare misure per garantire che le petroliere che accedono ai porti o ai terminali in mare aperto o gettano l’ancora in una zona sotto la giurisdizione degli Stati membri e le petroliere che battono la bandiera degli Stati membri siano conformi alla regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, rivista nel 2004 mediante la risoluzione MEPC 117(52), adottata dal comitato per la protezione dell’ambiente marino dell’OMI («MEPC»), al fine di ridurre i rischi di inquinamento accidentale da idrocarburi nelle acque europee.
(13)
La risoluzione MEPC 114(50), adottata il 4 dicembre 2003, ha introdotto una nuova regola 21 nell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 sulla prevenzione dell’inquinamento da idrocarburi di petroliere quando trasportano prodotti petroliferi pesanti (HGO), che vieta il trasporto di HGO in petroliere a scafo singolo. I paragrafi 5, 6 e 7 della regola 21 prevedono la possibilità di deroghe all’applicazione di talune disposizioni di tale regola. La dichiarazione della presidenza italiana del Consiglio europeo per conto dell’Unione europea, che figura nella relazione ufficiale adottata dal MEPC nella sua 50a sessione (MEPC 50/3), esprime un impegno politico a non invocare tali deroghe.
(14)
Il 6 marzo 1992 l’OMI ha adottato modifiche della convenzione MARPOL 73/78 che sono entrate in vigore il 6 luglio 1993. Tali misure prevedono, per le petroliere consegnate a partire dal 6 luglio 1996, l’obbligo di doppio scafo o di tecnologia equivalente al fine di prevenire un inquinamento da idrocarburi in caso di collisione o incaglio. Tali modifiche prevedono inoltre, per le petroliere monoscafo consegnate prima di tale data, un programma di eliminazione avente effetto a decorrere dal 6 luglio 1995, in base al quale le petroliere consegnate prima del 1o giugno 1982 dovranno conformarsi alle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente entro venticinque o, in certi casi, trenta anni dopo la data di consegna. Le petroliere monoscafo esistenti non potrebbero più operare a partire dal 2005 e, in taluni casi, dal 2012, a meno che soddisfino le norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente previste dalla regola 19 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78. Per quanto riguarda le petroliere monoscafo esistenti consegnate dopo il 1o giugno 1982 o quelle consegnate anteriormente al 1o giugno 1982, ma che sono state modificate in modo da soddisfare le norme MARPOL 73/78 in materia di cisterne di zavorra segregata e delle relative sistemazioni protettive, il termine ultimo sarà raggiunto entro il 2026.
(15)
Il 27 aprile 2001 durante la 46a sessione del MEPC sono state adottate rilevanti modifiche alla regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 mediante la risoluzione MEPC 95(46) e il 4 dicembre 2003 mediante la risoluzione MEPC 111(50), che ha introdotto un nuovo calendario accelerato di progressiva eliminazione delle petroliere monoscafo. I termini rispettivi entro i quali le petroliere devono conformarsi alla regola 19 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 dipendono dalle dimensioni e dall’età della nave. In detto calendario le petroliere sono pertanto divise in tre categorie a seconda della loro stazza, costruzione ed età. Tutte queste categorie, compresa quella inferiore, ossia la categoria 3, sono importanti per gli scambi all’interno dell’Unione.
(16)
Il termine ultimo entro il quale le petroliere monoscafo devono essere eliminate è la data anniversario del giorno di consegna della nave, secondo un calendario a partire dal 2003 fino al 2005 per le petroliere di categoria 1 e fino al 2010 per le petroliere delle categorie 2 e 3.
(17)
La regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 introduce un requisito secondo cui tutte le petroliere a scafo unico possono continuare ad operare soltanto a condizione che siano conformi ad un regime di valutazione delle condizioni delle navi (CAS), adottato il 27 aprile 2001 mediante la risoluzione MEPC 94(46) dall’OMI, come modificata mediante la risoluzione MEPC 99(48) dell’11 ottobre 2002, e mediante la risoluzione MEPC 112(50) del 4 dicembre 2003. Il CAS obbliga l’amministrazione dello Stato di bandiera a rilasciare una dichiarazione di conformità, nonché a partecipare alle procedure di ispezione nell’ambito del regime di valutazione delle condizioni. Il CAS mira a rilevare le debolezze strutturali nelle petroliere di una certa età e dovrebbe quindi applicarsi a tutte le petroliere di età pari o superiore a quindici anni.
(18)
La regola 20.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 prevede una deroga per le petroliere delle categorie 2 e 3 secondo cui, in determinate circostanze, esse possono operare oltre la data limite per la loro eliminazione. La regola 20.8.2 dello stesso allegato riconosce il diritto, per le parti della convenzione MARPOL 73/78, di negare l’accesso a porti o terminali in mare aperto sotto la loro giurisdizione a petroliere cui è stato consentito di operare in virtù di tale deroga. Gli Stati membri hanno dichiarato la loro intenzione di avvalersi di tale diritto. Qualsiasi decisione di ricorrere a tale diritto dovrebbe essere comunicata all’OMI.
(19)
È importante garantire che le disposizioni del presente regolamento non compromettano la sicurezza degli equipaggi o delle petroliere in cerca di un’area sicura o di un luogo di rifugio.
(20)
Al fine di consentire ai cantieri navali degli Stati membri di procedere alla riparazione di petroliere monoscafo, gli Stati membri possono prevedere deroghe per autorizzare l’ingresso nei loro porti di tali navi, a condizione che non trasportino nessun carico.
(21)
È alquanto improbabile che l’OMI modifichi il contenuto delle pertinenti regole della convenzione MARPOL 73/78 e delle risoluzioni MEPC 111(50) e 94(46) adottate dal MEPC di cui al presente regolamento. In tali testi potrebbero, tuttavia, essere introdotte modifiche non sostanziali, quali una rinumerazione. Al fine di mantenere il presente regolamento aggiornato in relazione alle più recenti evoluzioni del pertinente diritto internazionale, dovrebbe essere delegato alla Commissione il potere di adottare atti conformemente all’articolo 290 del trattato sul funzionamento dell’Unione europea solo riguardo alle modifiche che non amplino l’ambito d’applicazione del presente regolamento. È di particolare importanza che durante i lavori preparatori la Commissione svolga adeguate consultazioni, anche a livello di esperti. Nella preparazione e nell’elaborazione degli atti delegati la Commissione dovrebbe provvedere alla contestuale, tempestiva e appropriata trasmissione dei documenti pertinenti al Parlamento europeo e al Consiglio,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Scopo
Il presente regolamento ha lo scopo di prevedere l’introduzione accelerata delle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente di cui alla convenzione MARPOL 73/78, come definito all’articolo 3 del presente regolamento, applicabili alle petroliere monoscafo, e di vietare il trasporto verso o da porti degli Stati membri di prodotti petroliferi pesanti in petroliere monoscafo.
Articolo 2
Ambito d’applicazione
1. Il presente regolamento si applica alle petroliere di portata lorda pari o superiore a 5 000 tonnellate:
a)
che battono la bandiera di uno Stato membro;
b)
che, indipendentemente dalla loro bandiera, accedono a un porto o ad un terminale in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro, salpano da essi o gettano l’ancora in una zona sotto la giurisdizione di uno Stato membro.
Ai fini dell’articolo 4, paragrafo 3, il presente regolamento si applica alle petroliere di portata lorda pari o superiore a 600 tonnellate.
2. Il presente regolamento non si applica a navi da guerra o ausiliarie o ad altre navi possedute o gestite da uno Stato e impiegate, al momento, solo per servizi statali a fini non commerciali. Gli Stati membri si impegnano, per quanto ragionevole e praticabile, a rispettare il presente regolamento per le navi di cui al presente paragrafo.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
1) «convenzione MARPOL 73/78»: la convenzione internazionale del 1973 per la prevenzione dell’inquinamento causato da navi, come modificata dal protocollo del 1978, nella sua versione aggiornata;
2) «petroliera»: una nave cisterna per il trasporto di idrocarburi quale definita nella regola 1.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
3) «portata lorda»: la portata lorda quale definita nella regola 1.23 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
4) «petroliera di categoria 1»: una petroliera di portata lorda pari o superiore a 20 000 tonnellate il cui carico sia costituito da petrolio greggio, olio combustibile, combustibile pesante per motori diesel o olio lubrificante, nonché petroliera di portata lorda pari o superiore a 30 000 tonnellate il cui carico sia costituito da idrocarburi diversi da quelli sopra specificati, che non soddisfi i requisiti prescritti dalle regole da 18.1 a 18.9, da 18.12 a 18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 e 35.3 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
5) «petroliera di categoria 2»: una petroliera di portata lorda pari o superiore a 20 000 tonnellate il cui carico sia costituito da petrolio greggio, olio combustibile, combustibile pesante per motori diesel o olio lubrificante, nonché petroliera di portata lorda pari o superiore a 30 000 tonnellate il cui carico sia costituito da idrocarburi diversi da quelli sopra specificati, che soddisfi i requisiti prescritti dalle regole da 18.1 a 18.9, da 18.12 a 18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 e 35.3 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78; ogni petroliera di Categoria 2 è provvista di cisterne a zavorra segregata sistemate a fini di protezione (SBT/PL);
6) «petroliera di categoria 3»: una petroliera di portata lorda pari o superiore a 5 000 tonnellate, ma inferiore alla portata lorda specificata ai punti 4 e 5;
7) «petroliera monoscafo»: una petroliera che non soddisfa i requisiti in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente di cui alle regole 19 e 28.6 dell’allegato I della convenzione MARPOL73/78;
8) «petroliera a doppio scafo»:
a)
una petroliera di portata lorda pari o superiore a 5 000 tonnellate, che soddisfa i requisiti in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente di cui alle regole 19 e 28.6 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 ovvero i requisiti prescritti dalla regola 20.1.3 del medesimo allegato; o
b)
una petroliera di portata lorda pari o superiore a 600 tonnellate, ma inferiore a 5 000 tonnellate, provvista di cisterne o di spazi a doppio fondo rispondenti ai requisiti di cui alla regola 19.6.1 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, nonché di cisterne o di spazi laterali sistemati conformemente alla regola 19.3.1 e rispondenti al requisito in materia di distanza w di cui alla regola 19.6.2;
9) «età»: l’età della nave, espressa in numero di anni dalla data della sua consegna;
10) «combustibili pesanti per motori diesel»: i combustibili per motori diesel quali definiti dalla regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
11) «oli combustibili»: i distillati pesanti o i residui del petrolio greggio o le miscele di tali prodotti, quali definiti dalla regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
12) «prodotti petroliferi pesanti»:
a)
il petrolio greggio con una densità, alla temperatura di 15 °C, superiore a 900 kg/m3 (che corrisponde a un grado API inferiore a 25,7);
b)
i prodotti petroliferi diversi dal petrolio greggio, con una densità, alla temperatura di 15 °C, superiore a 900 kg/m3 o con una viscosità cinematica, alla temperatura di 50 °C, superiore a 180 mm2/s (che corrisponde a una viscosità cinematica superiore a 180 cSt);
c)
bitume e catrame e relative emulsioni.
Articolo 4
Conformità delle petroliere monoscafo alle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente
1. Nessuna petroliera è autorizzata ad operare battendo la bandiera di uno Stato membro o ad accedere, indipendentemente dalla sua bandiera, ai porti o ai terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro a meno che non sia una petroliera a doppio scafo.
2. In deroga al paragrafo 1, le petroliere della categoria 2 o 3 che dispongano unicamente di un doppio fondo o di un rivestimento doppio non utilizzato per il trasporto di petrolio e percorrente l’intera lunghezza della cisterna di carico, o che dispongano di spazi a doppio scafo non utilizzati per il trasporto di petrolio e percorrenti l’intera lunghezza della cisterna di carico, ma che non soddisfino le condizioni per l’esenzione dalle disposizioni della regola 20.1.3 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, possono continuare ad operare, fino alla data anniversario del varo della nave nel 2015 o fino alla data in cui la nave raggiunge l’età di venticinque anni dalla consegna, a seconda di quale data sia anteriore.
3. Nessuna petroliera che trasporti prodotti petroliferi pesanti è autorizzata a battere la bandiera di uno Stato membro a meno che non sia una petroliera a doppio scafo.
Nessuna petroliera che trasporti prodotti petroliferi pesanti è autorizzata, indipendentemente dalla sua bandiera, ad accedere a o uscire da porti o terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro o a gettare l’ancora in una zona sotto la giurisdizione di uno Stato membro, a meno che non sia una petroliera a doppio scafo.
4. Le petroliere che operano esclusivamente nei porti e nella navigazione interna possono essere esonerate dal paragrafo 3 a condizione che siano debitamente autorizzate a norma della legislazione in materia di navigazione interna.
Articolo 5
Conformità al regime di valutazione delle condizioni delle navi
Una petroliera monoscafo di età superiore a quindici anni non è autorizzata, indipendentemente dalla sua bandiera, ad accedere a porti o terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro, a salpare da essi o a gettare l’ancora in una zona sotto la giurisdizione di uno Stato membro a meno che tale petroliera non sia conforme al regime di valutazione delle condizioni delle navi di cui all’articolo 6.
Articolo 6
Regime di valutazione delle condizioni delle navi
Ai fini dell’articolo 5, si applica il regime di valutazione delle condizioni delle navi, adottato dalla risoluzione MEPC 94(46) del 27 aprile 2001, come modificata dalla risoluzione MEPC 99(48) dell’11 ottobre 2002 e dalla risoluzione MEPC 112(50) del 4 dicembre 2003.
Articolo 7
Termine ultimo
Dopo la data anniversario del giorno di consegna nel 2015 non è più consentito:
a)
continuare a navigare alle petroliere di categoria 2 e di categoria 3 battenti la bandiera di uno Stato membro a norma della regola 20.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
b)
accedere ai porti o ai terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro alle altre petroliere di categoria 2 e di categoria 3, indipendentemente dal fatto che continuino a operare battendo bandiera di un paese terzo a norma della regola 20.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78.
Articolo 8
Deroghe per navi in difficoltà e per navi da riparare
In deroga agli articoli 4, 5 e 7, la competente autorità di uno Stato membro può permettere, fatte salve le disposizioni nazionali e in circostanze eccezionali, ad una nave specifica di accedere ai porti o ai terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di detto Stato membro, di salpare da essi o di gettare l’ancora in una zona sotto la giurisdizione di detto Stato membro allorché si tratta di:
a)
una petroliera in difficoltà in cerca di un luogo di rifugio;
b)
una petroliera vuota in procinto di raggiungere un porto per essere riparata.
Articolo 9
Notifica all’OMI
1. A norma dell’articolo 7 del presente regolamento, gli Stati membri informano l’OMI della loro decisione di negare l’ingresso a petroliere che, conformemente alla regola 20.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, operano nei porti o nei terminali in mare aperto sotto la loro giurisdizione, sulla base della regola 20.8.2 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78.
2. Gli Stati membri notificano all’OMI le decisioni di autorizzazione, sospensione, revoca o diniego della navigazione per le petroliere di categoria 1 o di categoria 2 abilitate a battere la loro bandiera conformemente all’articolo 5 del presente regolamento, sulla base della regola 20.8.1 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78.
Articolo 10
Procedura di modifica
1. Alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati conformemente all’articolo 11 riguardo all’allineamento dei rinvii del presente regolamento alle modifiche non sostanziali, quali la rinumerazione, adottate dall’OMI per le regole dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, nonché alle risoluzioni MEPC 111(50) e MEPC 94(46), nella versione modificata dalle risoluzioni MEPC 99(48) e MEPC 112(50), purché tali modifiche non amplino l’ambito di applicazione del presente regolamento.
2. Le modifiche della convenzione MARPOL 73/78 possono essere escluse dall’ambito di applicazione del presente regolamento in forza dell’articolo 5 del regolamento (CE) n. 2099/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 5 novembre 2002, che istituisce un comitato per la sicurezza marittima e la prevenzione dell’inquinamento provocato dalle navi (comitato COSS) e recante modifica dei regolamenti in materia di sicurezza marittima e di prevenzione dell’inquinamento provocato dalle navi (9).
Articolo 11
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare atti delegati è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2. Il potere di adottare atti delegati di cui all’articolo 10, paragrafo 1, è conferito alla Commissione per un periodo di cinque anni a decorrere dal 20 luglio 2012. La Commissione elabora una relazione sulla delega di potere al più tardi nove mesi prima della scadenza del periodo di cinque anni. La delega di potere è tacitamente prorogata per periodi di identica durata, a meno che il Parlamento europeo o il Consiglio non si oppongano a tale proroga al più tardi tre mesi prima della scadenza di ciascun periodo.
3. La delega di potere di cui all’articolo 10, paragrafo 1, può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio. La decisione di revoca pone fine alla delega di potere ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5. L’atto delegato adottato ai sensi dell’articolo 10, paragrafo 1, entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di due mesi dalla data in cui esso è stato loro notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di due mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.
Articolo 12
Abrogazione
Il regolamento (CE) n. 417/2002 è abrogato.
I riferimenti al regolamento abrogato si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza di cui all’allegato II.
Articolo 13
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, il 13 giugno 2012