ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 22. listopadu 2011
o kritériích pro uznávání školicích středisek zapojených do školení strojvedoucích, o kritériích pro uznávání zkoušejících strojvedoucích a o kritériích pro organizaci zkoušek v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/59/ES
(oznámeno pod číslem K(2011) 7966)
(Text s významem pro EHP)
(2011/765/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/59/ES ze dne 23. října 2007 o vydávání osvědčení strojvedoucím obsluhujícím hnací vozidla a vlaky v železničním systému Společenství (1), a zejména na čl. 23 odst. 3 písm. b) a čl. 25 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V zájmu dosažení odpovídající a srovnatelné úrovně kvality školení a zkoušek strojvedoucích a uchazečů o práci strojvedoucího vzhledem k vydávání jejich osvědčení ve všech členských státech je nezbytné stanovit společná kritéria na úrovni Unie týkající se jak postupů pro uznávání školicích středisek, tak zkoušejících strojvedoucích.
(2)
Školení a zkoušky se musí provádět vhodným způsobem a na přiměřené a srovnatelné úrovni kvality ve všech členských státech, aby bylo možné zkoušky vzájemně uznávat.
(3)
Školicí střediska musí být odborně způsobilá s ohledem na školení, která provádějí. Školicí střediska musí být zejména technicky i provozně způsobilá a vhodná pro organizování školicích kurzů a musí mít dostatečné vybavení, pokud jde o pracovníky i zařízení.
(4)
Je třeba stanovit zvláštní ustanovení pro školicí střediska vlastněná železničními podniky nebo provozovateli infrastruktury, kteří žádají o osvědčení o bezpečnosti nebo o schválení z hlediska bezpečnosti. Za účelem omezení administrativní zátěže by členským státům mělo být umožněno zajistit možnost spojit uznávání těchto školicích středisek s postupem udělování osvědčení o bezpečnosti nebo schvalování z hlediska bezpečnosti.
(5)
Zkoušející strojvedoucích by měli být kvalifikovaní a odborně způsobilí, pokud jde o předmět zkoušek, které mají provádět. Požadavky na odbornou způsobilost zkoušejícího by měly zahrnovat aspekty, jako jsou zkušební metody, dovednosti a pedagogické vlohy. Příslušný orgán by měl jednotlivě posoudit, zda je odborná způsobilost osoby nebo subjektu, který žádá o uznání jako zkoušející strojvedoucích, dostatečná pro účely provádění zkoušek v příslušných oborech odborné způsobilosti.
(6)
Zkoušející strojvedoucích by měli provádět zkoušky nezávisle a nestranně. Za tímto účelem musí osoba nebo subjekt žádající o uznání prokázat příslušnému orgánu, že tyto požadavky splňuje.
(7)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 32 směrnice 2007/59/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanovuje kritéria pro uznávání školicích středisek poskytujících odborné školení strojvedoucích a uchazečů o práci strojvedoucího, pro uznávání zkoušejících strojvedoucích a uchazečů o práci strojvedoucího a pro organizaci zkoušek podle směrnice 2007/59/ES.
Rozhodnutí se vztahuje na
a)
školicí střediska poskytující školicí kurzy pro strojvedoucí a uchazeče o práci strojvedoucího týkající se částí školení uvedených v článku 23 směrnice 2007/59/ES;
b)
zkoušející strojvedoucích oprávněné kontrolovat odbornou způsobilost uchazečů o práci strojvedoucího nebo strojvedoucích, kteří mají získat osvědčení podle článku 25 směrnice 2007/59/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„žadatelem“ subjekt nebo jednotlivá osoba, která založila společnost, žádající o uznání pro poskytování školicích kurzů týkajících se částí školení uvedených v čl. 23 odst. 5 a 6 směrnice 2007/59/ES, případně jednotlivá osoba žádající o uznání jako zkoušející podle čl. 25 odst. 1 a 2 směrnice 2007/59/ES;
b)
„školitelem“ osoba s příslušnými dovednostmi a odbornou způsobilostí k přípravě, organizaci a provádění školicích kurzů;
c)
„zkoušejícím“ osoba mající příslušné dovednosti a odbornou způsobilost, která byla uznaná pro provádění a vyhodnocování zkoušek pro účely směrnice 2007/59/ES;
d)
„zkouškou“ postup kontroly odborné způsobilosti strojvedoucího nebo uchazeče o práci strojvedoucího podle směrnice 2007/59/ES jedním nebo více způsoby, například písemným, ústním a praktickým;
e)
„zkušebním střediskem“ subjekt zřízený k provádění zkoušek strojvedoucích podle článku 25 směrnice 2007/59/ES;
f)
„uznáním“ formální prohlášení odborné způsobilosti osoby nebo subjektu provádět části školení nebo zkoušky, vydané orgánem k tomuto účelu určeným členským státem;
g)
„příslušným orgánem“ příslušný orgán podle definice v článku 3 směrnice 2007/59/ES nebo jiný orgán určený členským státem nebo pověřený úkolem uznávání školicích středisek a zkoušejících příslušným orgánem.
KAPITOLA 2
ŠKOLICÍ STŘEDISKA
Článek 3
Nezávislost a nestrannost
Školicí střediska poskytují školení nestranně všem účastníkům.
Zejména pokud školicí středisko poskytuje školení osobám zaměstnaným společností, která školicí středisko vlastní, i ostatním zájemcům, je školení prováděno nezávisle na zájmech společnosti, která školicí středisko vlastní, a je nestranné vůči všem účastníkům. Školicí středisko uplatňuje stejná pravidla na osoby zaměstnané společností, která školicí středisko vlastní, i na ostatní školené osoby. Členské státy zajistí, aby byla přijata opatření k zabezpečení této zásady.
Článek 4
Požadavky odborné způsobilosti
1. Žadatel prokazuje technickou a provozní způsobilost a vhodnost pro organizování školicích kurzů vhodných pro úkoly školení. Musí být dostatečně vybaven, pokud jde o pracovníky i zařízení, a působit v prostředí vhodném pro školení zaměřené na přípravu strojvedoucích ke zkouškám, na jejichž základě absolventi získávají nebo obnovují licence a osvědčení podle směrnice 2007/59/ES.
2. Žadatelé zejména musí:
a)
mít účinnou strukturu řízení, která zajistí, že školitelé mají dostatečnou kvalifikaci a zkušenosti pro poskytování školení podle požadavků stanovených ve směrnici 2007/59/ES;
b)
disponovat potřebnými pracovníky, zařízeními, vybavením a ubytováním přiměřeným pro nabízené školení a odhadovaný počet školených osob;
c)
zajistit, aby praktický výcvik prováděli školitelé, kteří jsou držiteli platné licence strojvedoucího a platného osvědčení zahrnujícího předmět školení nebo podobnou trať/podobná kolejová vozidla a kteří mají odbornou praxi v řízení v trvání nejméně tří let. Pokud školitel není držitelem platného osvědčení pro příslušnou infrastrukturu/příslušná kolejová vozidla, musí být v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. e) směrnice 2007/59/ES při výcviku přítomen strojvedoucí, jež je držitelem osvědčení pro uvedenou infrastrukturu/uvedená kolejová vozidla;
d)
předložit metodiku, kterou hodlají používat k zajištění obsahu, organizace a trvání školicích kurzů, školicích plánů a programů odborné způsobilosti;
e)
zajistit systémy pro záznam školicích činností, včetně informací o účastnících, školitelích a počtu a účelu kurzů;
f)
mít zavedený systém řízení kvality nebo rovnocenné postupy pro sledování dodržování a přiměřenosti systémů a postupů zajišťujících, že poskytované školení odpovídá požadavkům stanoveným ve směrnici 2007/59/ES;
g)
zajistit řízení odborné způsobilosti, průběžné školení a opatření k udržování odborných dovedností školitelů na aktuální úrovni;
h)
předvést postupy pro zajištění aktuální úrovně školicích metod, nástrojů a zařízení, včetně výukové literatury, výukových počítačových programů, dokumentů poskytovaných provozovatelem infrastruktury, například směrnic o provozních pravidlech, signálech nebo bezpečnostních systémech.
3. Členský stát může stanovit dodatečné požadavky na školení týkající se infrastruktury zřízené na jeho území.
4. Žadatelé o školení v oblasti zvláštní komunikace a terminologie pro provoz železnic a bezpečnostní postupy předloží svou žádost příslušnému orgánu členského státu, v němž se nachází infrastruktura, jíž se komunikace a terminologie týká.
Článek 5
Školicí střediska vlastněná železničním podnikem nebo provozovatelem infrastruktury
1. Členský stát může povolit, aby žadatel, který patří k železničnímu podniku nebo provozovateli infrastruktury, poskytuje školení výhradně zaměstnancům společnosti, ke které patří, a splňuje všechny požadavky uvedené v článku 4 tohoto rozhodnutí, byl uznán zároveň s vydáním osvědčení o bezpečnosti nebo s postupem schvalování z hlediska bezpečnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES (2).
2. V takovém případě může být prohlášení o uznání uvedeno na příslušném osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
3. Organizace a řízení práce žadatele uvedené v odstavci 1 musí být nastaveny a rozvrženy tak, aby nedošlo ke střetu zájmů.
Článek 6
Nová nebo nově vybavená trať a nově zprovozněná kolejová vozidla
Pokud jde o nové nebo nově vybavené tratě, případně nově zprovozněná kolejová vozidla, mohou členské státy stanovit podmínky, za nichž může uznané školicí středisko organizovat praktický výcvik odchylně od čl. 4 odst. 2 písm. c).
Použití této výjimky je důsledně omezeno na případ, kdy ještě není k dispozici žádný školitel, který by byl držitelem osvědčení již zahrnujícího novou nebo nově vybavenou trať, případně nová kolejová vozidla.
Školitel splňuje všechny ostatní požadavky čl. 4 odst. 2 písm. c) ohledně licence a osvědčení uvedených v článcích 14 a 15 směrnice 2007/59/ES a požadované délky odborné praxe.
KAPITOLA 3
ZKOUŠEJÍCÍ
Článek 7
Nezávislost a nestrannost
Žadatelé potvrdí, že budou provádět zkoušky nestranným a nediskriminačním způsobem, bez jakéhokoli nátlaku a pobídek, které by mohly ovlivnit posouzení výsledků zkoušky a způsob, jakým jsou zkoušky prováděny.
Za tímto účelem připraví příslušný orgán prohlášení jako součást formuláře žádosti, kterou žadatel podepíše.
Článek 8
Požadavky odborné způsobilosti
1. Žadatelé musí být odborně způsobilí a zkušení s ohledem na předmět zkoušky, kterou chtějí provádět.
Požadované zkušenosti se nabývají během odborné praxe v trvání nejméně čtyř let v období ne déle než pět let před datem žádosti.
Požadované období odborných zkušeností může zahrnovat dobu praxe na pozici vedoucího strojvedoucích, který je držitelem platné licence strojvedoucího a doplňkového osvědčení, nebo na pozici školitele pro části školení relevantní pro předloženou žádost.
2. Pokud jde o praktické zkoušky ve vlacích, musí být žadatel držitelem platné licence strojvedoucího a platného osvědčení zahrnujícího předmět zkoušky nebo podobnou trať/podobná kolejová vozidla. Pokud zkoušející není držitelem platného osvědčení pro infrastrukturu/kolejová vozidla, jež jsou předmětem zkoušky, musí být v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. e) směrnice 2007/59/ES při zkoušce přítomen strojvedoucí, jež je držitelem osvědčení pro uvedenou infrastrukturu/uvedená kolejová vozidla.
Žadatel musí mít odbornou praxi v řízení v trvání nejméně čtyř let získanou v období ne déle než pět let před datem žádosti. Znalosti žadatele musí být v době podání žádosti na aktuální úrovni.
3. Kromě toho musí žadatelé splňovat tato minimální kritéria:
a)
musí být schopni poslechu a mluvené interakce nejméně na úrovni B2 podle Evropského rámce pro jazykové znalosti (EFLC) definovaného Radou Evropy (3), a to v jazyce zkoušky;
b)
musí mít dovednosti a pedagogické vlohy pro účely provádění zkoušek a mít důkladné znalosti příslušných zkušebních metod a zkušebních dokumentů;
c)
musí předvést, jak budou udržovat svou odbornou způsobilost v předmětech, které zkoušejí, na aktuální úrovni;
d)
musí být seznámeni s režimem vydávání osvědčení pro strojvedoucí.
4. Členský stát může stanovit dodatečné požadavky na zkoušející, kteří provádějí zkoušky týkající se jeho vlastní infrastruktury.
KAPITOLA 4
ORGANIZACE ZKOUŠEK
Článek 9
Společná kritéria pro organizaci zkoušek
Zkoušky uspořádané k hodnocení odborné způsobilosti strojvedoucích podle článku 25 směrnice 2007/59/ES musí splňovat tato kritéria:
a)
v případě zkoušek prováděných dvěma nebo více osobami, přinejmenším osoba, která zkoušku vede, musí být uznaným zkoušejícím podle ustanovení tohoto rozhodnutí;
b)
pokud se zkouška týká praktické části odborné způsobilosti strojvedoucího, musí být zkoušející držitelem licence strojvedoucího a doplňkového osvědčení povolujícího použití infrastruktury a řízení kolejových vozidel, která jsou předmětem zkoušky, nebo podobné trati/podobných kolejových vozidel. Pokud zkoušející není držitelem platného osvědčení pro infrastrukturu/kolejová vozidla, jež jsou předmětem zkoušky, musí být v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. e) směrnice 2007/59/ES při zkoušce přítomen strojvedoucí, jež je držitelem osvědčení pro uvedenou infrastrukturu/uvedená kolejová vozidla;
c)
zkoušky musí být prováděny transparentním způsobem a musí mít přiměřenou dobu trvání, aby pomocí dostatečného zdokumentovaného důkazu prokázaly, že byly zahrnuty všechny relevantní předměty uvedené v přílohách směrnice 2007/59/ES;
d)
v případech, kdy zkoušející účastnící se zkoušky poskytl strojvedoucímu nebo uchazeči o práci strojvedoucího školení o předmětu zkoušky, provede zkoušku druhý zkoušející, který nebyl do přípravného školení zapojen;
e)
zkouška musí být připravena se zvláštní opatrností s ohledem na důvěrnost otázek, která se během zkoušek předpokládá.
Článek 10
Nové či nově vybavené trati a nově zavedená kolejová vozidla
Pokud jde o nové či nově vybavené trati nebo nově zavedená kolejová vozidla, může členský stát specifikovat podmínky, za nichž může uznaný zkoušející provádět zkoušky odchylně od článku 9.
Používání této odchylky je omezeno výlučně na případy, kdy ještě není k dispozici zkoušející, jež je držitelem osvědčení zahrnujícího novou či nově vybavenou trať či nově zavedená kolejová vozidla.
Zkoušející splňuje všechny ostatní požadavky čl. 4 odst. 2 písm. c) ohledně licence a osvědčení uvedených v článcích 14 a 15 směrnice 2007/59/ES a požadované délky odborné praxe.
KAPITOLA 5
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Přechodné období
Pokud železniční podnik nebo provozovatel infrastruktury již vybral zkoušející pro účely provádění zkoušek u svých vlastních zaměstnanců ve shodě s vnitrostátními předpisy a požadavky platnými před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost, může členský stát rozhodnout, že tito vybraní zkoušející mohou pokračovat v provádění zkoušek při dodržení těchto podmínek:
a)
železniční podnik nebo provozovatel infrastruktury vybral zkoušejícího v rámci osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti vydaného podle směrnice 2004/49/ES, v mezích jeho působnosti stanovené příslušným orgánem a před skončením platnosti tohoto osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti;
b)
železniční podnik nebo provozovatel infrastruktury prověří plnění požadavků stanovených v tomto rozhodnutí a vztahujících se na zkoušející, které vybral, a pokud některý zkoušející požadavek nesplní, železniční podnik nebo provozovatel infrastruktury přijme vhodná opatření, aby splnění daného požadavku na zkoušející dosáhl.
Článek 12
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 15. května 2012.
V případě školicích středisek, která školicí služby poskytují již k datu používání tohoto rozhodnutí, se toto rozhodnutí použije od 1. července 2013.
Článek 13
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 22. listopadu 2011.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 22 novembre 2011
relativa ai criteri per il riconoscimento dei centri di formazione coinvolti nella formazione dei macchinisti addetti alla guida di locomotori e treni, nonché ai criteri per il riconoscimento degli esaminatori dei macchinisti e ai criteri per l’organizzazione degli esami a norma della direttiva 2007/59/CE del Parlamento europeo e del Consiglio
[notificata con il numero C(2011) 7966]
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2011/765/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 2007/59/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 ottobre 2007, relativa alla certificazione dei macchinisti addetti alla guida di locomotori e treni sul sistema ferroviario della Comunità (1), in particolare l’articolo 23, paragrafo 3, lettera b), e l’articolo 25, paragrafo 5,
considerando quanto segue:
(1)
Al fine di conseguire un livello adeguato e comparabile della qualità della formazione e degli esami dei macchinisti addetti alla guida di locomotori e treni degli aspiranti macchinisti in vista della loro certificazione in tutti gli Stati membri, occorre fissare criteri comuni a livello dell’Unione sia per le procedure di riconoscimento dei centri di formazione, sia per gli esaminatori dei macchinisti.
(2)
Al fine di garantire il mutuo riconoscimento degli esami, la formazione e gli esami devono essere effettuati in modo appropriato e secondo un livello di qualità ragionevole e comparabile in tutti gli Stati membri.
(3)
Occorre che i centri di formazione siano competenti per il tipo di formazione che impartiscono. In particolare, essi devono avere la competenza tecnica e operativa, la capacità di organizzare corsi di formazione e disporre di personale e attrezzature adeguati.
(4)
È opportuno prevedere disposizioni particolari per i centri di formazione che appartengono a imprese ferroviarie o a gestori di infrastrutture che richiedono il rilascio di certificati o di autorizzazioni di sicurezza. Al fine di ridurre gli oneri amministrativi, occorre consentire che uno Stato membro dia la possibilità di combinare il riconoscimento di tali centri di formazione con il rilascio di certificati o di autorizzazioni di sicurezza.
(5)
Gli esaminatori incaricati di valutare i macchinisti devono essere qualificati e competenti nella materia oggetto dell’esame che desiderano condurre. Occorre che i requisiti per la determinazione delle competenze di un esaminatore rinviino ad aspetti quali i metodi di esame, le qualifiche e l’attitudine pedagogica. L’autorità competente deve verificare su base individuale se le competenze di una persona o di un organismo che presenti domanda di riconoscimento di esaminatore incaricato di valutare i macchinisti siano adeguate ai fini della conduzione di esami nei rispettivi settori di competenza.
(6)
Gli esaminatori incaricati di valutare i macchinisti devono svolgere gli esami in maniera indipendente e imparziale. A tal fine, le persone o gli organismi che richiedono l’avvio della procedura di riconoscimento devono provare all’autorità competente il rispetto di tali requisiti.
(7)
Le disposizioni stabilite dalla presente decisione sono conformi al parere del comitato di cui all’articolo 32 della direttiva 2007/59/CE,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
CAPO 1
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto e campo di applicazione
La presente decisione stabilisce i criteri per il riconoscimento dei centri di formazione che offrono formazione professionale a macchinisti e aspiranti macchinisti, per il riconoscimento di esaminatori incaricati di valutare macchinisti e aspiranti tali, nonché per l’organizzazione degli esami a norma della direttiva 2007/59/CE.
Essa si applica:
a)
ai centri di formazione che offrono formazione professionale a macchinisti e aspiranti macchinisti per i compiti formativi di cui all’articolo 23 della direttiva 2007/59/CE;
b)
agli esaminatori dei macchinisti autorizzati a verificare le competenze dei macchinisti o degli aspiranti macchinisti che devono essere certificati in conformità all’articolo 25 della direttiva 2007/59/CE.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini della presente decisione si intende per:
a) «richiedente»: un organismo o una persona che abbia costituito una società che presenti domanda di riconoscimento al fine di offrire corsi di formazione relativi ai compiti formativi di cui all’articolo 23, paragrafi 5 e 6, della direttiva 2007/59/CE, ma anche una persona che faccia domanda di riconoscimento di esaminatore di cui all’articolo 25, paragrafi 1 e 2, della direttiva 2007/59/CE;
b) «istruttore»: una persona in possesso delle qualifiche e delle competenze necessarie a preparare, organizzare e impartire corsi di formazione;
c) «esaminatore»: una persona in possesso delle qualifiche e delle competenze richieste, certificata a effettuare esami e ad assegnarvi un punteggio ai fini della direttiva 2007/59/CE;
d) «esame»: una procedura volta a verificare con uno o più mezzi, quali prove scritte, orali e pratiche, le competenze di un macchinista o di un aspirante macchinista in conformità alla direttiva 2007/59/CE;
e) «centro di esame»: un organismo istituito per organizzare esami rivolti ai macchinisti, in conformità all’articolo 25 della direttiva 2007/59/CE;
f) «riconoscimento»: una dichiarazione formale circa le competenze di una persona o di un organismo a svolgere compiti formativi o a effettuare esami, rilasciata da un’autorità designata a tale scopo dallo Stato membro;
g) «autorità competente»: l’autorità competente di cui all’articolo 3 della direttiva 2007/59/CE o qualsiasi altro ente designato dallo Stato membro o a cui l’autorità competente abbia delegato il compito di riconoscere sia i centri di formazione che gli esaminatori.
CAPO 2
CENTRI DI FORMAZIONE
Articolo 3
Indipendenza e imparzialità
I centri di formazione impartiscono corsi di formazione in modo imparziale a tutti i partecipanti.
In particolare, qualora un centro di formazione offra formazione sia ai dipendenti della società proprietaria del centro di formazione che a terzi, la formazione è svolta indipendentemente dagli interessi della società proprietaria del centro di formazione e in maniera imparziale per tutti i partecipanti. I centri di formazione applicano le stesse regole sia ai dipendenti della società proprietaria del centro di formazione che a terzi. Gli Stati membri provvedono affinché siano prese misure atte a salvaguardare tale principio.
Articolo 4
Requisiti di competenze
1. Il richiedente dimostra di possedere le competenze tecniche e operative, nonché la capacità di organizzare corsi di formazione adatti ai compiti formativi. Il richiedente dispone di personale e di attrezzature adeguati e opera in un ambiente atto alla formazione volta a preparare i macchinisti addetti alla guida di locomotori e treni a sostenere gli esami per l’ottenimento o il mantenimento di licenze e certificati in conformità alla direttiva 2007/59/CE.
2. In particolare, il richiedente:
a)
dispone di una struttura di gestione efficiente atta a garantire che gli istruttori sono in possesso di qualifiche ed esperienza adeguate per fornire formazione in conformità ai requisiti stabiliti dalla direttiva 2007/59/CE;
b)
dispone del personale, delle installazioni, attrezzature e strutture d’accoglienza necessarie ed appropriate per il tipo di formazione offerta e per il numero stimato di tirocinanti;
c)
garantisce che l’addestramento pratico sia impartito da istruttori titolari sia di una licenza di macchinista che di un certificato valido per la materia oggetto di formazione o per un tipo simile di linea o di materiale rotabile e che abbiano almeno tre anni di esperienza professionale di guida. Qualora l’istruttore non sia in possesso di un certificato valido per l’infrastruttura o il materiale rotabile in questione, in conformità all’articolo 4, paragrafo 2, lettera e), della direttiva 2007/59/CE, è presente alla formazione un macchinista titolare del certificato valido per tale infrastruttura o materiale rotabile;
d)
rende nota la metodologia che intende utilizzare per garantire il contenuto, l’organizzazione e la durata dei corsi di formazione, i piani di formazione e i programmi di competenza;
e)
fornisce sistemi per registrare le attività di formazione, comprese le informazioni sui partecipanti, gli istruttori, il numero e la finalità dei corsi;
f)
ha messo in atto un sistema di gestione della qualità o procedure equivalenti per monitorare la conformità e l’adeguatezza dei sistemi e delle procedure volti a garantire che i servizi di formazione forniti soddisfano quanto disposto dalla direttiva 2007/59/CE;
g)
ha istituito un sistema di gestione delle competenze e offre formazione continua e misure per tenere aggiornate le competenze professionali degli istruttori;
h)
dimostra di aver messo in atto procedure intese a tenere aggiornati le metodologie, gli strumenti e le attrezzature di formazione, compresi la documentazione e i software utilizzati per la formazione e i documenti forniti dal gestore dell’infrastruttura, quali manuali di procedura riguardanti le norme operative, la segnaletica e i sistemi di sicurezza.
3. Gli Stati membri possono prevedere ulteriori requisiti di formazione applicabili alle infrastrutture presenti sul loro territorio.
4. I richiedenti che desiderino organizzare corsi di formazione sulle modalità di comunicazione e la terminologia specifiche per l’esercizio ferroviario e le procedure di sicurezza, presentano domanda all’autorità competente dello Stato membro che ospita l’infrastruttura a cui la modalità di comunicazione e la terminologia fanno riferimento.
Articolo 5
Centri di formazione appartenenti a un’impresa ferroviaria o un gestore d’infrastruttura
1. Uno Stato membro può consentire che un richiedente facente parte di un’impresa ferroviaria o di un gestore d’infrastruttura che offra formazione unicamente al personale della società a cui appartiene e che soddisfi tutti i requisiti di cui all’articolo 4 della presente decisione, ottenga il riconoscimento contestualmente alla procedura di rilascio del certificato o dell’autorizzazione di sicurezza, in conformità alla direttiva 2004/49/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (2).
2. In tal caso, la dichiarazione di riconoscimento può essere riportata sul certificato o sull’autorizzazione di sicurezza in questione.
3. L’organizzazione del lavoro e la gestione del richiedente di cui al paragrafo 1 sono strutturate in modo da evitare qualsiasi conflitto d’interessi.
Articolo 6
Linee nuove o recentemente attrezzate e materiale rotabile introdotto di recente
Con riferimento alle linee nuove o recentemente attrezzate o al materiale rotabile introdotto di recente, uno Stato membro può stabilire a quali condizioni un centro di formazione riconosciuto può organizzare una formazione pratica in deroga all’articolo 4, paragrafo 2, lettera c).
Il ricorso a tale deroga è strettamente limitato ai casi in cui non sia ancora disponibile un istruttore già in possesso di un certificato relativo alla linea nuova o recentemente attrezzata o al materiale rotabile introdotto di recente.
L’istruttore soddisfa tutti gli altri requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 2, lettera c), relativi alla licenza e al certificato di cui agli articoli 14 e 15 della direttiva 2007/59/CE e al periodo richiesto di esperienza professionale.
CAPO 3
ESAMINATORI
Articolo 7
Indipendenza e imparzialità
Il richiedente conferma di effettuare le prove d’esame in modo imparziale e non discriminatorio, esente da qualsiasi pressione e incentivo che possano influire sulla valutazione o sui risultati dell’esame e sul modo in cui è condotto.
A tal fine l’autorità competente elabora una dichiarazione che verrà inclusa nel modulo di domanda e dovrà essere firmata dal richiedente.
Articolo 8
Requisiti di competenza
1. Il richiedente è competente e possiede esperienza nella materia oggetto dell’esame che desidera condurre.
L’esperienza richiesta è maturata durante almeno quattro anni di pratica professionale svolta nel corso dei cinque anni precedenti alla data della domanda.
Il periodo di esperienza professionale richiesto può includere periodi di esperienza in qualità di responsabile dei macchinisti in possesso di una valida licenza di macchinista e di un certificato complementare, oppure come istruttore per i compiti formativi legati alla domanda presentata.
2. Relativamente alle prove pratiche d’esame a bordo dei treni, il richiedente è titolare sia di una licenza di macchinista che di un certificato valido per la materia oggetto di esame o per un tipo simile di linea o di materiale rotabile. Qualora l’esaminatore non sia in possesso di un certificato valido per l’infrastruttura o il materiale rotabile oggetto d’esame, è presente all’esame un macchinista titolare del certificato valido per tale infrastruttura o materiale rotabile, in conformità all’articolo 4, paragrafo 2, lettera e), della direttiva 2007/59/CE.
Il richiedente ha un’esperienza di guida di almeno quattro anni maturata nel corso dei cinque anni precedenti alla data della domanda. Al momento della presentazione della domanda, le conoscenze del richiedente devono essere aggiornate.
3. Il richiedente soddisfa inoltre i seguenti criteri minimi:
a)
le sue capacità di comprendere e di parlare nella lingua d’esame corrispondono ad almeno il livello B2 dello European Framework for Language Competence (EFLC, quadro europeo di competenza linguistica) fissato dal Consiglio d’Europa (3);
b)
possiede le competenze e le capacità pedagogiche necessarie a condurre le prove d’esame e ha una conoscenza approfondita dei metodi d’esame e della documentazione pertinente;
c)
rende noto il modo in cui terrà aggiornate le competenze professionali possedute nelle materie d’esame;
d)
ha dimestichezza con il regime di certificazione dei macchinisti.
4. Gli Stati membri possono prevedere ulteriori requisiti applicabili agli esaminatori che effettuano esami relativi alle infrastrutture presenti sul loro territorio.
CAPO 4
ORGANIZZAZIONE DEGLI ESAMI
Articolo 9
Criteri comuni per l’organizzazione degli esami
Gli esami organizzati per valutare le competenze dei macchinisti in conformità all’articolo 25 della direttiva 2007/59/CE rispettano i seguenti criteri:
a)
nel caso di esami effettuati da due o più persone, quantomeno chi dirige l’esame è un esaminatore riconosciuto conformemente alle disposizioni della presente decisione;
b)
qualora l’esame verta sulla parte pratica delle competenze che il macchinista deve possedere, l’esaminatore è titolare di una licenza di macchinista e di un certificato complementare che l’autorizza a usare le infrastrutture e a manovrare il materiale rotabile oggetto d’esame, oppure un tipo simile di linea o di materiale rotabile; qualora l’esaminatore non sia in possesso di un certificato valido per l’infrastruttura o il materiale rotabile oggetto d’esame, è presente all’esame un macchinista titolare del certificato valido per tale infrastruttura o materiale rotabile, in conformità all’articolo 4, paragrafo 2, lettera e), della direttiva 2007/59/CE;
c)
gli esami sono svolti in modo trasparente e durano il tempo necessario a dimostrare, con sufficienti prove documentali, che sono stati trattati tutti i punti pertinenti descritti negli allegati della direttiva 2007/59/CE;
d)
qualora all’esame partecipi un esaminatore che ha impartito al macchinista o all’aspirante macchinista la formazione sulla materia d’esame, a condurre l’esame è un esaminatore che non ha preso parte alla formazione preparatoria;
e)
nel preparare l’esame, si presterà particolare cura per garantire la riservatezza delle domande poste durante la prova.
Articolo 10
Linee nuove o recentemente attrezzate e materiale rotabile introdotto di recente
Con rispetto alle linee nuove o recentemente attrezzate o al materiale rotabile introdotto di recente, gli Stati membri possono stabilire a quali condizioni un esaminatore riconosciuto può organizzare esami in deroga all’articolo 9.
Il ricorso a tale deroga è strettamente limitato ai casi in cui non sia ancora disponibile un esaminatore già in possesso di un certificato relativo alla linea nuova o recentemente attrezzata o al materiale rotabile introdotto di recente.
L’esaminatore soddisfa tutti gli altri requisiti di cui all’articolo 4, paragrafo 2, lettera c), relativi alla licenza e al certificato di cui agli articoli 14 e 15 della direttiva 2007/59/CE e al periodo richiesto di esperienza professionale.
CAPO 5
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 11
Periodo transitorio
Qualora un’impresa ferroviaria o un gestore d’infrastruttura abbia già selezionato esaminatori affinché effettuino esami per il proprio personale, in conformità alle disposizioni e ai requisiti nazionali applicabili prima dell’entrata in vigore della presente decisione, gli Stati membri possono decidere che detti esaminatori sono autorizzati a continuare a condurre esami nel rispetto delle seguenti condizioni:
a)
l’impresa ferroviaria o il gestore d’infrastruttura ha selezionato l’esaminatore nel quadro di un certificato o di un’autorizzazione di sicurezza rilasciati ai sensi della direttiva 2004/49/CE, nei limiti del campo di applicazione definito dall’autorità competente e fino alla scadenza di detto certificato o autorizzazione di sicurezza;
b)
l’impresa ferroviaria o il gestore d’infrastruttura verifica che gli esaminatori da essi selezionati soddisfano i requisiti previsti dalla presente decisione; se un esaminatore non soddisfa un qualunque requisito, l’impresa ferroviaria o il gestore d’infrastruttura adotta le misure del caso per porvi rimedio.
Articolo 12
Applicazione
La presente decisione si applica a partire dal 15 maggio 2012.
Per i centri di formazione che forniscono già servizi di formazione alla data di applicazione della presente decisione, essa si applica a decorrere dal 1o luglio 2013.
Articolo 13
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 22 novembre 2011