NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 144/2011
ze dne 17. února 2011,
kterým se mění nařízení (EU) č. 206/2010, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (1), a zejména na úvodní větu článku 8, čl. 8 odst. 1 první pododstavec a čl. 9 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 první pododstavec a čl. 7 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství (3) se týká obchodu se skotem uvnitř Unie. Stanoví, že skot určený k chovu a produkci musí pocházet ze stáda úředně prostého enzootické leukózy skotu a, jedná-li se o zvířata starší 12 měsíců, reagovat negativně na individuální vyšetření provedené nejvýše 30 dnů před opuštěním stáda původu, v souladu s přílohou D uvedené směrnice.
(2)
Směrnice 64/432/EHS také stanoví diagnostické testy, které se mají pro brucelózu používat, a požadavky na veterinární osvědčení pro obchod se skotem určeným k chovu a produkci uvnitř Unie. Kromě toho uvedená směrnice ve znění nařízení Komise 2008/984/ES (4) nyní zahrnuje fluorescenční polarizační test jako standardní diagnostický test.
(3)
Směrnice 2004/68/ES stanoví veterinární požadavky pro dovoz některých živých kopytníků do Unie a pro jejich tranzit. Uvedené požadavky zahrnují zvláštní veterinární požadavky na živé kopytníky, jež mají vycházet z pravidel stanovených v právních předpisech Unie týkajících se nákaz, ke kterým jsou uvedená zvířata vnímavá.
(4)
Směrnice 2004/68/ES dále stanoví, že pro třetí země mohou být stanoveny zvláštní podmínky, jež byly Unií na základě úředních veterinárních záruk poskytnutých dotčenou třetí zemí úředně uznány za rovnocenné.
(5)
Nařízení Komise (EU) č. 206/2010 ze dne 12. března 2010, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení (5), stanoví požadavky na veterinární osvědčení pro vstup některých zásilek obsahujících živá zvířata nebo čerstvé maso na území Unie. Přílohy I a II uvedeného nařízení stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povoleno propustit zásilky uvedených zvířat a jejich masa do Unie.
(6)
Příloha I nařízení (EU) č. 206/2010 rovněž stanoví zvláštní podmínky pro vstup domácího skotu určeného k chovu a produkci na území Unie a vzor veterinárního osvědčení pro uvedená zvířata, včetně druhů Bubalus a Bison a jejich kříženců (BOV-X).
(7)
Zvláštní podmínka „IVb“ přílohy I nařízení (EU) č. 206/2010 se týká území se schválenými hospodářstvími, kterým je přiznán status hospodářství úředně prostých enzootické leukózy skotu (EBL) pro účely vývozu zvířat vybavených osvědčením podle vzoru BOV-X do Unie. Uvedená zvláštní podmínka by měla být změněna, aby se zohlednila ustanovení směrnice 64/432/EHS týkající se stád úředně prostých enzootické leukózy skotu.
(8)
Zvláštní podmínka IVb stanovená v části 1 přílohy I nařízení (EU) č. 206/2010 a vzor veterinárního osvědčení (BOV-X) stanovený v části 2 uvedené přílohy by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(9)
Kromě toho by měla být změněna část 6 přílohy I nařízení (EU) č. 206/2010, aby se zohlednil diagnostický fluorescenční polarizační test stanovený ve směrnici 64/432/EHS.
(10)
Nařízení (EU) č. 206/2010 rovněž stanoví, že čerstvé maso vpuštěné na území Unie musí splňovat požadavky stanovené v příslušném veterinárním osvědčení pro uvedené maso v souladu se vzory stanovenými v části 2 přílohy II a s ohledem na jakékoli zvláštní podmínky nebo doplňkové záruky požadované pro takové maso.
(11)
Botswana požádala o povolení vývozu do Unie vykostěného a vyzrálého hovězího masa zvířat z veterinární oblasti tlumení nákaz 4a uvnitř území označeného jako BW-4 ve sloupci 2 tabulky v části 1 přílohy II nařízení (EU) č. 206/2010.
(12)
Požadavky na dovoz masa ze třetích zemí do Unie záleží na nákazovém statusu vyvážející třetí země, území nebo jejich části. Světová organizace pro zdraví zvířat určuje status ohledně slintavky a kulhavky svých členských zemí a v květnu 2010 uznala dotčenou oblast za pásmo prosté slintavky a kulhavky, kde není očkování prováděno. Botswana zavedla oblast přísného dozoru o šíři 10 km, aby se pásmo prosté slintavky a kulhavky oddělilo od jiných částí uvedené země.
(13)
Botswaně by tudíž mělo být povolen vstup na území Unie vykostěného a vyzrálého hovězího masa zvířat z pásma prostého slintavky a kulhavky. Sloupec 4 tabulky části 1 přílohy II nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měl odkazovat na vzor veterinárního osvědčení BOV. Část 1 přílohy II uvedeného nařízení by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(14)
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měly odpovídajícím způsobem změněny.
(15)
Je nezbytné stanovit přechodné období, aby měly členské státy a odvětví dostatek času přijmout nezbytná opatření pro splnění požadavků stanovených v nařízení (EU) č. 206/2010 ve znění tohoto nařízení a aby nedošlo k žádnému narušení obchodu.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Během přechodného období do 31. května 2011 mohou být zásilky domácího skotu určeného k chovu a/nebo produkci po dovozu, ke kterým bylo před změnami zavedenými článkem 1 tohoto nařízení přiloženo veterinární osvědčení v souladu se vzorem BOV-X stanoveným v části 2 přílohy I nařízení (EU) č. 206/2010, nadále propouštěny do Unie.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2011.
REGOLAMENTO (UE) N. 144/2011 DELLA COMMISSIONE
del 17 febbraio 2011
recante modifica del regolamento (UE) n. 206/2010 che istituisce elenchi di paesi terzi, territori o loro parti autorizzati a introdurre nell’Unione europea determinati animali e carni fresche e che definisce le condizioni di certificazione veterinaria
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 2002/99/CE del Consiglio, del 16 dicembre 2002, che stabilisce norme di polizia sanitaria per la produzione, la trasformazione, la distribuzione e l’introduzione di prodotti di origine animale destinati al consumo umano (1), in particolare l’articolo 8, frase introduttiva e paragrafo 1, primo comma, e l’articolo 9, paragrafo 2, lettera b),
vista la direttiva 2004/68/CE del Consiglio, del 26 aprile 2004, che stabilisce norme di polizia sanitaria per le importazioni e il transito nella Comunità di determinati ungulati vivi, che modifica le direttive 90/426/CEE e 92/65/CEE e che abroga la direttiva 72/462/CEE (2), in particolare l’articolo 6, paragrafo 1, primo comma e l’articolo 7, lettera e),
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 64/432/CEE del Consiglio, del 26 giugno 1964, relativa a problemi di polizia sanitaria in materia di scambi intracomunitari di animali delle specie bovina e suina (3), si applica agli scambi intra-UE di animali della specie bovina. Essa stabilisce che i bovini da allevamento e da produzione devono provenire da un allevamento ufficialmente indenne da leucosi bovina enzootica e, se sono di età superiore a 12 mesi, aver reagito negativamente ad una prova individuale eseguita nei 30 giorni precedenti l’uscita dall’allevamento d’origine, conformemente alle disposizioni dell’allegato D.
(2)
La direttiva 64/432/CEE stabilisce inoltre i test diagnostici da utilizzare per la brucellosi e i requisiti di certificazione per gli scambi intra-UE di animali della specie bovina da allevamento e da produzione. Inoltre tale direttiva, modificata dalla decisione 2008/984/CE (4) della Commissione, prevede attualmente la polarizzazione di fluorescenza come test diagnostico standard.
(3)
La direttiva 2004/68/CE stabilisce norme di polizia sanitaria per le importazioni e il transito nell’Unione di ungulati vivi. Tali norme comprendono condizioni specifiche di polizia sanitaria per gli ungulati vivi che si basano sulle norme definite dalla legislazione dell’Unione per quanto riguarda le malattie alle quali tali animali sono sensibili.
(4)
La direttiva 2004/68/CE stabilisce inoltre che, qualora l’Unione sia in grado di riconoscere ufficialmente l’equivalenza delle garanzie sanitarie ufficiali fornite dal paese terzo interessato, è possibile stabilire condizioni particolari di polizia sanitaria per tale paese terzo.
(5)
Il regolamento (UE) n. 206/2010 della Commissione, del 12 marzo 2010, che istituisce elenchi di paesi terzi, territori o loro parti autorizzati a introdurre nell’Unione europea determinati animali e carni fresche e che definisce le condizioni di certificazione veterinaria (5), contiene prescrizioni in materia di certificazione veterinaria per l’introduzione nell’Unione di determinate partite contenenti animali vivi o carni fresche. Gli allegati I e II di detto regolamento definiscono gli elenchi dei paesi terzi, territori o loro parti dai quali possono essere introdotte nell’Unione le partite di tali animali e carni.
(6)
L’allegato I del regolamento (UE) n. 206/2010 stabilisce inoltre condizioni specifiche per l’introduzione nell’Unione di animali domestici della specie bovina destinati all’allevamento o alla produzione, insieme a un modello di certificato veterinario per tali animali, incluse le specie Bison e Bubalus e loro incroci (BOV-X).
(7)
Le condizioni specifiche di cui all’allegato I, punto IVb, del regolamento (UE) n. 206/2010 fanno riferimento a un territorio con aziende autorizzate, riconosciute ufficialmente indenni da leucosi bovina enzootica ai fini dell’esportazione nell’Unione di animali vivi certificati secondo il modello di certificato BOV-X. Tali condizioni specifiche devono essere modificate per tenere conto delle disposizioni concernenti gli allevamenti ufficialmente indenni da leucosi bovina enzootica di cui alla direttiva 64/432/CEE.
(8)
Occorre perciò modificare di conseguenza le condizioni specifiche di cui all’allegato I, parte 1, punto IVb, del regolamento (UE) n. 206/2010 e stabilite nel modello di certificato veterinario (BOV-X) di cui alla parte 2 di detto allegato.
(9)
Occorre inoltre modificare l’allegato I, parte 6, del regolamento (UE) n. 206/2010 per tenere conto della polarizzazione di fluorescenza come test diagnostico di cui alla direttiva 64/432/CEE.
(10)
Il regolamento (UE) n. 206/2010 stabilisce inoltre che le carni fresche introdotte nell’Unione devono soddisfare i requisiti stabiliti nell’idoneo certificato veterinario per tali carni redatto secondo il pertinente modello di cui all’allegato II, parte 2, tenendo conto delle condizioni specifiche o delle garanzie supplementari richieste per tali carni.
(11)
Il Botswana ha richiesto l’autorizzazione ad esportare nell’Unione carni bovine disossate e frollate di animali provenienti dalla zona veterinaria di sorveglianza 4a all’interno del territorio identificato come BW-4 nella colonna 2 della tabella di cui all’allegato II, parte 1, del regolamento (UE) n. 206/2010.
(12)
Le prescrizioni per le importazioni nell’Unione di carni provenienti da paesi terzi dipendono dalla situazione zoosanitaria del paese terzo, del territorio o della loro parte che esporta le carni. L’Organizzazione mondiale per la salute animale (OIE) determina lo stato sanitario relativo all’afta epizootica (FMD) dei suoi paesi membri e nel maggio 2010 ha riconosciuto indenne dall’afta epizootica l’area in questione, nella quale non si effettua la vaccinazione. Il Botswana ha stabilito una zona di sorveglianza intensiva di 10 km per isolare dalle altri parti del paese la zona indenne dalla malattia.
(13)
È quindi opportuno concedere al Botswana l’autorizzazione ad introdurre nell’Unione carni bovine disossate e frollate di animali provenienti dalla zona indenne dalla malattia. Nella colonna 4 della tabella di cui all’allegato II, parte 1, del regolamento (UE) n. 206/2010 è opportuno indicare il riferimento al modello di certificato veterinario BOV. Di conseguenza occorre modificare l’allegato II, parte 1, del suddetto regolamento.
(14)
Gli allegati I e II del regolamento (UE) n. 206/2010 devono essere modificati di conseguenza.
(15)
È necessario stabilire un periodo transitorio per dare agli Stati membri e agli operatori tempo sufficiente per adottare le misure necessarie a conformarsi alle condizioni stabilite dal regolamento (UE) n. 206/2010, come modificato dal presente regolamento, senza perturbare gli scambi commerciali.
(16)
Le misure di cui al presente regolamento risultano conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Gli allegati I e II del regolamento (UE) n. 206/2010 sono modificati conformemente all’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Per un periodo transitorio che termina il 31 maggio 2011 possono continuare a essere introdotte nell’Unione le partite di animali domestici della specie bovina destinati all’allevamento e/o alla produzione per le quali siano stati rilasciati i certificati veterinari conformemente al modello BOV-X, come disposto dall’allegato I, parte 2, del regolamento (UE) n. 206/2010 prima delle modifiche introdotte dall’articolo 1 del presente regolamento.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 17 febbraio 2011.