PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. května 2011,
kterým se stanoví, že čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb není použitelný na těžbu černého uhlí v České republice
(oznámeno pod číslem K(2011) 3406)
(Pouze české znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/306/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), a zejména na čl. 30 odst. 4 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
(1)
Dne 22. listopadu 2010 obdržela Komise elektronickou poštou žádost České republiky podle čl. 30 odst. 4 směrnice 2004/17/ES o vynětí dobývání černého uhlí v České republice z použitelnosti ustanovení směrnice 2004/17/ES. Komise si dne 21. ledna 2011 vyžádala elektronickou poštou doplňující informace. Odpověď na žádost o informace byla českými orgány zaslána elektronickou poštou dne 9. února 2011.
(2)
Žádost byla doplněna dopisem nezávislého vnitrostátního orgánu (Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže) v podobě předběžného stanoviska ze dne 7. listopadu 2008. Český Úřad pro ochranu hospodářské soutěže analyzoval podmínky přístupu na relevantní trh a shledal, že přístup je neomezený. Ve stanovisku se však neuvádí, že byly splněny ostatní podmínky týkající se přímého vystavení hospodářské soutěži, pokud jde o dobývání černého uhlí v České republice.
(3)
Jediným subjektem, který v České republice těží černé uhlí, je společnost OKD a.s., což je soukromá společnost, již 100 % vlastní nizozemská soukromá holdingová společností New World Resources (NWR).
II. PRÁVNÍ RÁMEC
(4)
Článek 30 směrnice 2004/17/ES stanoví, že zakázky určené pro umožnění výkonu jedné z činností, na které se směrnice vztahuje, se touto směrnicí neřídí, pokud je daná činnost v členském státě, ve kterém je vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup. Přímé vystavení hospodářské soutěži se posuzuje na základě objektivních kritérií s přihlédnutím ke zvláštnostem dotyčného odvětví. Přístup na trh se považuje za neomezený, pokud členský stát provedl a uplatňuje příslušné právní předpisy EU k otevření daného odvětví nebo jeho části. Tyto právní předpisy jsou uvedeny v příloze XI směrnice 2004/17/ES. Pro průzkum ložisek uhlí a jiných pevných paliv a jejich těžbu však příloha XI neuvádí žádné příslušné právní předpisy, které by tento sektor liberalizovaly. Z toho vyplývá, že volný přístup na dotyčný trh nelze předpokládat, a je tedy nutno jej prokázat fakticky i právně.
(5)
Přezkum právních ustanovení upravujících vydávání povolení k těžbě v České republice ukazuje, že tato povolení jsou v současné době vydávána bez diskriminace, na základě posouzení odborné kvalifikace žadatele a technické a finanční způsobilosti k provádění těžebních prací. Pro účely tohoto rozhodnutí lze možnost získat povolení k těžbě považovat právně za neomezenou.
(6)
Přímé vystavení hospodářské soutěži by se mělo posoudit na základě různých ukazatelů, z nichž žádný není nutně sám o sobě rozhodující. Pokud jde o trhy dotčené tímto rozhodnutím, jedním kritériem, které by se mělo vzít v úvahu, je úhrnný podíl tří hlavních účastníků na daném trhu (2). Dalším kritériem je stupeň koncentrace na těchto trzích. Vzhledem k charakteristice daných trhů by měla být vzata v úvahu i další kritéria, jako je míra, v jaké zákazníci mění dodavatele.
(7)
Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel hospodářské soutěže.
III. POSOUZENÍ
(8)
Žádost předložená Českou republikou se týká dobývání černého uhlí v České republice.
(9)
Česká žádost se týká tzv. „primárního trhu černého uhlí“, který zahrnuje produkci černého uhlí a velkoobchodní prodej uhlí (3). Při posuzování hospodářské soutěže na trhu v oblasti produkce černého uhlí je nutno zohlednit vazby mezi produkcí a prvním prodejem nebo velkoobchodním prodejem vytěženého černého uhlí. Tato definice je rovněž v souladu s předchozími rozhodnutími Komise (4) ohledně využívání jiných druhů paliv.
(10)
Vytěžené černé uhlí má různé chemické složení a jakost v závislosti na geologických podmínkách jednotlivých těžených slojí. Černé uhlí lze dělit na uhlí vhodné pro koksování (koksovatelné uhlí) a energetické uhlí. Ačkoli se tyto dva druhy černého uhlí těží stejným způsobem a za použití stejných technologií, mají zcela odlišné konečné užití a rozdílnou zákaznickou základnu. Jejich ceny se liší a tyto výrobky nejsou navzájem zaměnitelné.
(11)
Koksovatelné uhlí je definováno jako černé uhlí s kvalitou, která umožňuje výrobu koksu vhodného pro použití do vysokých pecí, a nepoužívá se k přímému vytápění nebo výrobě energie. Koksovatelné uhlí nakupují výhradně společnosti, které vyrábějí koks. Koksovatelné uhlí je jedinou surovinou pro výrobu koksu a nemá v podstatě žádné jiné využití. Koksovatelné uhlí nelze nahradit energetickým uhlím.
(12)
Energetické uhlí je uhlí, které nelze označit za koksovatelné uhlí. Energetické uhlí se používá v elektrárnách jako palivo pro výrobu elektřiny, tepla a technologické páry a rovněž při výrobním procesu v takových průmyslových závodech, jako jsou cukrovary, cihelny, cementárny a vápenky, papírny apod. Energetické uhlí lze nahradit koksovatelným uhlím, ale takové nahrazování by nebylo hospodářsky únosné.
(13)
Koksovatelné uhlí lze dále rozdělit do několika kategorií podle jeho jakosti. Nejkvalitnějším koksovatelným uhlím je tvrdé koksovatelné uhlí, po němž z hlediska jakosti následuje polotvrdé koksovatelné uhlí a dále poloměkké koksovatelné uhlí. Trh s jednotlivými druhy koksovatelného uhlí však není oddělený a pro účely posouzení v rámci tohoto rozhodnutí se mezi nimi nebude takto rozlišovat.
(14)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti a v souladu s žádostí se pro účely posouzení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES považují trh s koksovatelným uhlím a trh s energetickým uhlím za oddělené výrobkové trhy, a proto by se měly zkoumat odděleně.
(15)
Česká žádost vychází z toho, že relevantní zeměpisný trh by přesahoval české území a v případě koksovatelného uhlí by zahrnoval území České republiky, Slovenska, Rakouska, Polska a Maďarska. V případě energetického uhlí se žadatel domnívá, že zeměpisný trh by měl být vymezen jako trh, který zahrnuje území České republiky, Slovenska, Rakouska, Polska, Maďarska a Německa. Žadatel tvrdí, že hlavním důvodem pro toto vymezení trhu je významný objem vzájemných přeshraničních dodávek, dále skutečnost, že zákazníci mění dodavatele, a také neexistence správních překážek (celních překážek, kvót apod.).
(16)
Podle žádosti (5) je Česká republika čistým vývozcem koksovatelného i energetického uhlí. V roce 2009 vyvezla Česká republika 3 581 tisíc tun koksovatelného uhlí a 2 389 tisíc tun energetického uhlí (6), což činí přibližně 61 % a 47 % příslušných objemů domácí produkce. V tomtéž roce činil dovoz do České republiky 771 tisíc tun koksovatelného uhlí a 954 tisíc tun energetického uhlí, což představuje 13 % a 19 % příslušných objemů domácí produkce (7), přičemž tento dovoz pocházel hlavně z Polska. Dovoz z Polska ve skutečnosti činil přibližně 90 % celkového dovozu koksovatelného uhlí a 80 % celkového dovozu energetického uhlí.
(17)
Ačkoliv žadatel uvádí, že uhlí z produkce OKD v České republice - ať už koksovatelné nebo energetické - je konkurenceschopné do vzdálenosti 500 km, je třeba poznamenat, že zákazníci společnosti OKD se nacházejí v okruhu přibližně 350 km od místa produkce uhlí, kterým je Ostrava.
(18)
Pokud jde o prodej koksovatelného uhlí, OKD má jednoho významného zákazníka ve Slovenské republice, který koupil v roce 2007 asi 26 % a v roce 2009 30 % produkce OKD, a dalšího významného zákazníka v Rakousku, který koupil v roce 2007 13 % a v roce 2009 19 % produkce OKD. Žadatel mezi svými hlavními zákazníky mimo území České republiky rovněž uvádí jednu společnost v Polsku, ale její nákupy představují pouze asi 8 % produkce OKD.
(19)
Pokud jde o prodej energetického uhlí, kromě českých zákazníků uvádí OKD jednoho významného zákazníka v Rakousku, na kterého připadlo v roce 2007 asi 12 % a v roce 2009 21% odbytu společností OKD, a jednoho zákazníka v Německu, na kterého připadlo v roce 2007 5 % a v roce 2009 3 % odbytu energetického uhlí.
(20)
Podle žádosti existuje „vysoká koncentrace tří největších soutěžitelů“ (8), což lze skutečně pozorovat na všech vnitrostátních trzích posuzovaných odděleně, a to jak pokud jde o energetické uhlí, tak i pokud jde o koksovatelné uhlí. Žadatel rovněž připouští, že „naprostá většina vytěženého uhlí je spotřebována na domácím trhu“ (9), což se potvrzuje ve všech zemích produkujících černé uhlí, jež tvoří zeměpisnou oblast, která je v žádosti brána v úvahu (v České republice, Polsku, Německu).
(21)
Podle sdělení Komise o definici relevantního trhu (10) je relevantní zeměpisný trh tvořen oblastí, ve které jsou podmínky hospodářské soutěže dostatečně stejnorodé a kterou lze odlišit od sousedních zeměpisných oblastí, protože podmínky hospodářské soutěže jsou v těchto oblastech zjevně odlišné. V této souvislosti je možné poznamenat, že pobřežní oblasti střední Evropy (zejména severní Německo a severní Polsko) jsou vystaveny dovozu uhlí přepravovaného po moři a vzhledem k tomu, že mimo jiné například sazby za námořní přepravu jsou podstatně nižší než náklady na pozemní přepravu, mohou být podmínky hospodářské soutěže v těchto oblastech odlišné (11).
(22)
V žádosti se uvádí, že důležitým faktorem při určování ceny uhlí je stabilita a zabezpečení dodávek a doba, na kterou se smlouva uzavírá (12), a že smlouvy o dodávkách uhlí, ať už energetického nebo koksovatelného, jsou zpravidla dlouhodobé.
(23)
Odběratelé černého uhlí v České republice kupují uhlí od OKD nebo v omezeném množství od polských společností. Přestože dovoz z jiných zemí roste, není dosud významný (13).
(24)
S ohledem na výše uvedené faktory se pro účely hodnocení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES považuje zeměpisný trh za omezený na území České republiky a Polska, a to jak pokud jde o energetické uhlí, tak i pokud jde o koksovatelné uhlí. V důsledku výše uvedených rozdílů mezi oblastmi, které lze snadno zásobovat uhlím přepravovaným po moři, a oblastmi, které jsou nejspíše příliš daleko od jakéhokoli pobřeží, by mohl být tento zeměpisný trh ještě menší, tvořený pouze Českou republikou a jihem Polska. Tato otázka však může zůstat nezodpovězena, jelikož větší vymezení trhu je pro žadatele příznivější. Podle obou definic trhu vede rozbor ke stejnému výsledku.
(25)
Vychází se z úvahy, že pokud jde o těžbu černého uhlí, jedním z ukazatelů míry hospodářské soutěže na vnitrostátních trzích je celkový podíl tří největších producentů na trhu.
(26)
OKD a dva polští dodavatelé koksovatelného uhlí jsou zdaleka nejvýznamnějšími dodavateli v rámci relevantního zeměpisného trhu. Společnost OKD je největším dodavatelem koksovatelného uhlí v České republice (její podíl na trhu v České republice v roce 2008 činil 75,5 %). Dva polští dodavatelé koksovatelného uhlí jsou největšími dodavateli v Polsku (jejich podíl na trhu v Polsku v roce 2008 činil 60,2 % a 19,3 %). Na zeměpisném trhu zahrnujícím Českou republiku a Polsko činil úhrnný tržní podíl tří největších producentů v roce 2008 přibližně 93 %. Stojí rovněž za zmínku, že největší konkurent společnosti OKD má sám o sobě podíl na trhu přibližně 49 %.
(27)
I v případě, že vezmeme v úvahu větší trh zahrnující Českou republiku, Slovensko, Rakousko, Polsko a Maďarsko, jak požaduje žadatel, by úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů byly stále velmi vysoké (91,3 % v roce 2005, 87,7 % v roce 2006, 85 % v roce 2007 a 86,6 % v roce 2008 (14)), takže na jejich základě nelze vyvozovat, že je trh s koksovatelným uhlím dostatečně vystaven hospodářské soutěži.
(28)
Jak připomíná 22. bod odůvodnění, zabezpečení a stabilita dodávek hrají důležitou úlohu ve smluvních vztazích. Informace poskytnuté žadatelem o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele koksovatelného uhlí, ukazují, že u tohoto produktu prakticky nedochází k žádnému přecházení zákazníků mezi dodavateli. Smlouvy na dodávky koksovatelného uhlí jsou dlouhodobé a nebyly předloženy žádné důkazy, že by některý ze zákazníků přešel od OKD k jinému dodavateli. Nelze tedy předpokládat, že by některý odběratel koksovatelného uhlí byl ochoten nebo dokonce schopen snadno přejít k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny společností OKD.
(29)
OKD a dva polští dodavatelé energetického uhlí jsou zdaleka nejvýznamnějšími producenty energetického uhlí v rámci relevantního zeměpisného trhu. Společnost OKD je největším dodavatelem energetického uhlí v České republice (její podíl na trhu v České republice v roce 2008 činil 61,6 %). Dva polští dodavatelé energetického uhlí jsou největšími dodavateli v Polsku (jejich podíl na trhu v Polsku v roce 2008 činil 52,5 % a 17,7 %). V rámci zeměpisného trhu zahrnujícího Českou republiku a Polsko činil úhrnný tržní podíl tří největších producentů v roce 2008 přibližně 72 %. Stojí rovněž za zmínku, že největší konkurent společnosti OKD měl sám o sobě na zeměpisném trhu zahrnujícím Českou republiku a Polsko podíl přibližně 50 %.
(30)
Kromě toho, v rámci všech tří zeměpisných trhů s energetickým uhlím, které jsou uvedeny v 29. bodě odůvodnění (v samotné České republice, v samotném Polsku a v rámci zeměpisného trhu zahrnujícího obě tyto země), existuje hospodářský subjekt, který má sám o sobě podíl na trhu přibližně 50 % nebo více. V této souvislosti je tudíž nutno připomenout ustálenou judikaturu (15), podle které „jsou až na výjimečné případy značně velké podíly na trhu samy o sobě důkazem existence dominantního postavení. To je situace, kdy podíl na trhu činí 50 %“.
(31)
I v případě, že vezmeme v úvahu větší trh zahrnující Českou republiku, Slovensko, Rakousko, Polsko, Maďarsko a Německo, jak požaduje žadatel, by úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů byly stále dosti vysoké (62,7 % v roce 2005, 60,2 % v roce 2006, 56,9 % v roce 2007 a 57,3 % v roce 2008 (16)).
(32)
Podobně jako v případě koksovatelného uhlí hrají zabezpečení a stabilita dodávek energetického uhlí důležitou úlohu ve smluvních vztazích. Informace poskytnuté žadatelem o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele, ukazují, že řada odběratelů energetického uhlí v určitých letech přerušuje své dodávky od OKD nebo že některé roční či okamžité smlouvy nebyly nikdy obnoveny. Jelikož však žadatel neposkytl informace o objemech dotyčných dodávek ani o jejich poměru k produkci OKD, jak bylo požadováno, bylo by obtížné dospět k závěru, že by některý zákazník OKD snadno přešel k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny společností OKD.
IV. ZÁVĚRY
(33)
Pokud jde o dobývání černého uhlí v České republice, lze tudíž situaci shrnout takto: v případě energetického i koksovatelného uhlí jsou úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů v rámci zeměpisného trhu vymezeného pro účely tohoto rozhodnutí vysoké a ještě důležitější je, že největší producent má sám o sobě podíl na trhu téměř 50 %, a proto by dotyčné trhy měly být považovány za trhy s vysokou koncentrací, přičemž - jak bylo připomenuto ve 20. bodě odůvodnění - převážná většina vytěženého uhlí se spotřebovává na místním trhu. Informace o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele, nevedou k závěru, že by některý odběratel černého uhlí hodlal nebo mohl snadno přejít k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny.
(34)
Žadatel rovněž připustil, že jelikož těžba černého uhlí není rentabilní na jiných místech než těch, která se již využívají (a zejména těch, jež využívá OKD), „není vstup dalšího subjektu na český trh reálný a v posledních pěti letech se ani neuskutečnil“ (17). Totéž platí, pokud jde o dodávky uhlí, přičemž žadatel uvádí, že mu není znám žádný významný vstup na český trh a že většina významných velkoodběratelů má uzavřeny dlouhodobé smlouvy (18).
(35)
Na základě faktorů posouzených v 8. až 34. bodě odůvodnění je třeba vyvodit závěr, že trh v oblasti dobývání černého uhlí, a to jak koksovatelného, tak energetického, není v České republice v současné době přímo vystaven hospodářské soutěži. Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES se proto nepoužije na smlouvy, které mají umožnit vykonávání uvedených činností v České republice. Směrnice 2004/17/ES se tedy nadále použije v případě, kdy zadavatelé zadávají zakázky, které mají umožnit dobývání černého uhlí v České republice, nebo když pořádají veřejné soutěže na vykonávání takových činností v České republice.
(36)
Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci v období od listopadu 2010 do března 2011, jak se jeví z informací předložených Českou republikou. Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by byly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES.
(37)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro veřejné zakázky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES není použitelné na dobývání černého uhlí v České republice. Směrnice 2004/17/ES se nadále použije na zakázky zadávané zadavateli, které jim mají umožnit vykonávat tyto činnosti v České republice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice.
V Bruselu dne 20. května 2011.
DECISIONE DI ESECUZIONE DELLA COMMISSIONE
del 20 maggio 2011
in base alla quale l'articolo 30, paragrafo 1, della direttiva 2004/17/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, che coordina le procedure di appalto degli enti erogatori di acqua e di energia, degli enti che forniscono servizi di trasporto e servizi postali non è applicabile all'estrazione di carbone bituminoso nella Repubblica ceca
[notificata con il numero C(2011) 3406]
(Il testo in lingua ceca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2011/306/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
vista la direttiva 2004/17/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 31 marzo 2004, che coordina le procedure di appalto degli enti erogatori di acqua e di energia, degli enti che forniscono servizi di trasporto e servizi postali (1), in particolare l'articolo 30, paragrafi 4 e 6,
considerando quanto segue:
I. FATTI
(1)
Il 22 novembre 2010 la Commissione ha ricevuto, tramite posta elettronica, una richiesta a norma dell'articolo 30, paragrafo 4, della direttiva 2004/17/CE, con la quale la Repubblica ceca chiedeva l'esenzione dell'estrazione di carbone bituminoso dall'applicazione delle disposizioni della direttiva 2004/17/CE. Il 21 gennaio 2011 la Commissione ha chiesto, per posta elettronica, ulteriori informazioni. Il 9 febbraio 2011 le autorità ceche hanno risposto alla richiesta di informazioni, sempre per posta elettronica.
(2)
La richiesta era accompagnata da una lettera di un'autorità nazionale indipendente (Úřad pro ochranu hospodářské soutěže, ufficio ceco per la tutela della concorrenza) sotto forma di parere preliminare, datata 7 novembre 2008. L'ufficio ceco per la tutela della concorrenza ha analizzato le condizioni di accesso al mercato in questione, giungendo alla conclusione che non è soggetto a restrizioni. Il parere tuttavia non afferma che le altre condizioni relative all'esposizione diretta alla concorrenza sono state rispettate nel caso dell'estrazione di carbone bituminoso nella Repubblica ceca.
(3)
L'unico soggetto che svolge attività di estrazione di carbone bituminoso nella Repubblica ceca è la OKD a.s., una società privata che appartiene al 100 % a una holding olandese privata, la NWR (New World Resources).
II. QUADRO GIURIDICO
(4)
L'articolo 30 della direttiva 2004/17/CE prevede che gli appalti destinati a permettere la prestazione di un'attività alla quale la direttiva si applica non sono soggetti alla direttiva se, nello Stato membro in cui è esercitata l'attività, questa è direttamente esposta alla concorrenza su mercati liberamente accessibili. L'esposizione diretta alla concorrenza si valuta sulla base di criteri oggettivi, tenendo conto delle caratteristiche specifiche del settore interessato. Un mercato è considerato liberamente accessibile se lo Stato membro ha attuato e applicato le norme della legislazione UE che aprono un determinato settore o parte di esso. Tali norme figurano nell'allegato XI della direttiva 2004/17/CE. Per la prospezione e l'estrazione del carbone e di altri combustibili solidi, tuttavia, l'allegato XI non menziona alcuna norma che liberalizzi il settore. Non si può pertanto presumere il libero accesso al mercato, che deve essere dimostrato de facto e de jure.
(5)
Un esame delle disposizioni di legge applicabili al rilascio di licenze minerarie nella Repubblica ceca mostra che tali licenze sono attualmente concesse in maniera non discriminatoria, sulla base della valutazione delle qualifiche professionali del richiedente, nonché della sua capacità tecnica e finanziaria di realizzare i lavori. Ai fini della presente decisione, l'ottenimento di una licenza mineraria ha potuto, de jure, essere ritenuto libero.
(6)
L'esposizione diretta alla concorrenza dovrebbe essere valutata sulla base di vari indicatori, nessuno dei quali, di per sé, è necessariamente decisivo. Per i mercati interessati da questa decisione, uno dei criteri di cui si dovrebbe tenere conto è rappresentato dalle quote di mercato aggregate dei tre principali operatori su un determinato mercato (2). Un altro criterio è il grado di concentrazione dei mercati interessati. Date le caratteristiche dei mercati interessati, si dovrebbe tener conto anche di altri criteri, quale il grado di cambiamento di fornitore da parte dei clienti.
(7)
La presente decisione non pregiudica l'applicazione delle regole di concorrenza.
III. VALUTAZIONE
(8)
La richiesta della Repubblica ceca riguarda l'estrazione di carbone bituminoso nella Repubblica ceca.
(9)
La richiesta della Repubblica ceca riguarda il cosiddetto «mercato primario del carbone bituminoso», che include la produzione di carbone bituminoso e la distribuzione all'ingrosso di carbone (3). Quando si analizza la concorrenza sul mercato della produzione di carbone bituminoso, si deve tenere conto dei legami tra la produzione e la prima vendita/distribuzione all'ingrosso del carbone bituminoso estratto. Questa definizione è in linea anche con le precedenti decisioni della Commissione (4) relative alla produzione di altri tipi di combustibili.
(10)
Il carbone bituminoso estratto presenta una composizione chimica e una qualità che variano in funzione delle condizioni geologiche dei singoli filoni. Il carbone bituminoso si distingue in carbone da coke e carbone per caldaie. Benché i due tipi di carbone bituminoso vengano estratti nello stesso modo e usando le stesse tecnologie, i loro usi finali e i loro bacini di utenza sono completamente diversi. I prezzi sono diversi e i prodotti non sono intercambiabili.
(11)
Il carbone da coke è un carbone bituminoso la cui qualità consente la produzione di coke in altiforni e che non viene usato per il riscaldamento diretto né per la produzione di energia. Il carbone da coke viene acquistato esclusivamente da società che producono coke. È l'unica materia prima per la produzione di coke e al momento non ne vengono fatti altri usi. Il carbone da coke non può essere sostituito dal carbone per caldaie.
(12)
Il carbone per caldaie è il carbone che non serve per la produzione di coke. Il carbone per caldaie è usato nelle centrali elettriche come combustibile per la produzione di elettricità, calore e vapore nell'ambito del processo di produzione di zucchero raffinato, mattoni, cemento, calce, carta, ecc. Può essere sostituito dal carbone da coke, ma tale opzione non è economicamente conveniente.
(13)
Il carbone da coke si distingue in diverse categorie di qualità: quello di qualità migliore è detto duro, seguito dal semi duro e dal semi morbido. Tuttavia, dato che non esiste un mercato per ciascun tipo di carbone da coke, non sarà fatta alcuna distinzione ai fini della valutazione da effettuare nel quadro della presente decisione.
(14)
Alla luce di quanto sopra e in linea con la richiesta, ai fini della valutazione delle condizioni di cui all'articolo 30, paragrafo 1, della direttiva 2004/17/CE, il carbone da coke e il carbone per caldaie sono considerati come prodotti destinati a mercati separati e dovrebbero quindi essere esaminati separatamente.
(15)
Nella sua richiesta, la Repubblica ceca afferma che per il carbone da coke il mercato geografico pertinente sarebbe un mercato che va al di là del territorio nazionale, comprendente i territori della Repubblica ceca, della Slovacchia, dell'Austria, della Polonia e dell'Ungheria. Per il carbone per caldaie, la Repubblica ceca afferma che il mercato geografico dovrebbe comprendere il proprio territorio e quello della Slovacchia, dell'Austria, della Polonia, dell'Ungheria e della Germania. La ragione principale addotta a sostegno di questa definizione del mercato risiede nella forte offerta reciproca transfrontaliera, nel cambiamento di fornitore da parte dei clienti e nell'assenza di ostacoli amministrativi (barriere doganali, quote, ecc.).
(16)
Secondo la richiesta (5), la Repubblica ceca è un esportatore netto sia di carbone da coke che di carbone per caldaie. Nel 2009 la Repubblica ceca ha esportato 3 581 000 tonnellate di carbone da coke e 2 389 000 tonnellate di carbone per caldaie (6), ossia rispettivamente il 61 % e il 47 % della produzione interna. Nello stesso anno, le importazioni verso la Repubblica ceca sono state pari a 771 000 tonnellate di carbone da coke e 954 000 tonnellate di carbone per caldaie, ossia rispettivamente il 13 % e il 19 % della produzione interna (7). Le importazioni provenivano in massima parte dalla Polonia. Rispetto al totale, le importazioni dalla Polonia erano pari a circa il 90 % per il carbone da coke e a circa l'80 % per il carbone per caldaie.
(17)
Benché la richiesta affermi che il carbone prodotto dalla OKD nella Repubblica ceca (indipendentemente dal fatto che si tratti di carbone da coke o di carbone per caldaie) è competitivo in un raggio di 500 km, si osserva che i clienti della OKD sono ubicati in un raggio di circa 350 km dal luogo di produzione del carbone (Ostrava).
(18)
Per le vendite di carbone da coke, la OKD ha un cliente importante nella Repubblica slovacca, che nel 2007 ha acquistato circa il 26 % e nel 2009 circa il 30 % della produzione della OKD, e un altro cliente importante in Austria, che nel 2007 ha acquistato il 13 % e nel 2009 il 19 % della produzione della OKD. Nella richiesta la Repubblica ceca menziona tra i suoi principali clienti esteri una società in Polonia, che però acquista soltanto l'8 % circa della produzione della OKD.
(19)
Per quanto riguarda le vendite di carbone per caldaie, al di là dei clienti cechi la OKD menziona un cliente importante in Austria (che ha acquistato nel 2007 il 12 % circa e nel 2009 il 21 % circa delle vendite) e un cliente in Germania (che ha acquistato nel 2007 il 5 % circa e nel 2009 il 3 % circa delle vendite).
(20)
Secondo la richiesta, «i tre principali concorrenti sono fortemente concentrati» (8), cosa che in effetti si osserva in tutti i singoli mercati nazionali, sia per il carbone per caldaie che per il carbone da coke. Il richiedente riconosce inoltre che «la grande maggioranza del carbone estratto viene consumato sul mercato locale» (9), dato confermato in tutti i paesi dell'area geografica interessata dalla richiesta che producono carbone bituminoso (Repubblica ceca, Polonia, Germania).
(21)
Secondo la comunicazione della Commissione sulla definizione del mercato rilevante (10), il mercato geografico rilevante comprende l'area nella quale le condizioni di concorrenza sono sufficientemente omogenee e che può essere tenuta distinta dalle zone geografiche contigue perché in queste ultime le condizioni di concorrenza sono sensibilmente diverse. È pertanto opportuno ricordare che le regioni costiere dell'Europa centrale (in particolare la Germania e la Polonia settentrionali) sono esposte alle importazioni di carbone via mare. Dato - tra l'altro - che i prezzi del trasporto via mare sono nettamente inferiori rispetto a quelli del trasporto terrestre, in queste zone le condizioni di concorrenza possono essere diverse (11).
(22)
La richiesta menziona che un fattore importante per determinare il prezzo del carbone è rappresentato dalla stabilità e dalla sicurezza dell'approvvigionamento nonché dalla durata del contratto (12), e che generalmente i contratti per la fornitura di carbone, a prescindere dal fatto che si tratti di carbone per caldaie o di carbone da coke, sono contratti di lungo periodo.
(23)
I clienti che acquistano carbone bituminoso nella Repubblica ceca lo fanno dalla OKD o, in quantità limitate, da società polacche. Le importazioni da altri paesi, benché in crescita, sono al momento scarsamente significative (13).
(24)
Alla luce di quanto sopra, ai fini della valutazione delle condizioni di cui all'articolo 30, paragrafo 1, della direttiva 2004/17/CE, il mercato geografico viene ritenuto limitato alla Repubblica ceca e alla Polonia, sia per il carbone per caldaie che per il carbone da coke. Date le differenze di cui sopra tra le regioni che possono facilmente approvvigionarsi di carbone via mare e quelle che sono troppo lontane da qualsiasi costa, il mercato potrebbe addirittura essere più ristretto, ossia limitato alla Repubblica ceca e alla Polonia meridionale. La questione, tuttavia, può rimanere aperta, dato che la definizione più ampia del mercato è quella più favorevole al richiedente. Il risultato dell'analisi resta invariato con l'una o l'altra definizione del mercato.
(25)
Per quanto riguarda l'estrazione di carbone bituminoso, si ritiene che un indicatore del grado di concorrenza sui mercati nazionali sia rappresentato dalla quota totale di mercato dei tre produttori principali.
(26)
La OKD e due fornitori polacchi di carbone da coke sono di gran lunga i fornitori più importanti nel mercato geografico in questione. La OKD è il principale fornitore di carbone da coke nella Repubblica ceca (75,5 % del mercato ceco nel 2008). I due fornitori di carbone da coke polacchi sono i principali fornitori in Polonia (60,2 % e 19,3 % del mercato polacco nel 2008). Sul mercato geografico che comprende la Repubblica ceca e la Polonia, la quota di mercato aggregata dei tre principali produttori nel 2008 era di circa il 93 %. Si deve inoltre osservare che il principale concorrente della OKD detiene, da solo, una quota di mercato pari a circa il 49 %.
(27)
Anche considerando un mercato più ampio, comprendente la Repubblica ceca, la Slovacchia, l'Austria, la Polonia e l'Ungheria, come ritenuto appropriato dal richiedente, le quote di mercato aggregate dei tre concorrenti principali resterebbero molto elevate (91,3 % nel 2005, 87,7 % nel 2006, 85 % nel 2007 e 86,6 % nel 2008 (14)) e non possono costituire un'indicazione di una sufficiente esposizione alla concorrenza del mercato del carbone da coke.
(28)
Come ricordato nel considerando 22, la sicurezza e la stabilità degli approvvigionamenti svolgono un ruolo importante nelle relazioni contrattuali. Le informazioni fornite dal richiedente circa il cambiamento di fornitore da parte dei clienti per il carbone da coke indicano che per questo prodotto non c'è praticamente nessun cambiamento. I contratti di fornitura di carbone da coke sono contratti a lungo termine, e non sono state fornite prove che dimostrino che clienti della OKD siano passati ad altri fornitori. Non si può pertanto supporre che un cliente per il carbone da coke avrebbe la volontà o la possibilità di cambiare facilmente fornitore in caso di modesto ma significativo aumento del prezzo da parte della OKD.
(29)
La OKD e due fornitori polacchi di carbone per caldaie sono di gran lunga i produttori più importanti nel mercato geografico in questione. La OKD è il principale fornitore di carbone per caldaie nella Repubblica ceca (61,6 % del mercato ceco nel 2008). Due fornitori di carbone per caldaie polacchi sono i principali fornitori in Polonia (52,5 % e 17,7 % del mercato polacco nel 2008). Sul mercato geografico che comprende la Repubblica ceca e la Polonia, la quota di mercato aggregata dei tre principali produttori nel 2008 era pari a circa il 72 %. Si deve inoltre osservare che il principale concorrente della OKD detiene, da solo, una quota di mercato pari a circa il 50 % del mercato geografico, che comprende la Repubblica ceca e la Polonia.
(30)
Inoltre, in tutti e tre i mercati geografici per il carbone per caldaie di cui al considerando 29 (la Repubblica ceca da sola, la Polonia da sola e un mercato geografico che comprende entrambe) è presente un operatore economico che, da solo, detiene una quota di mercato di circa il 50 % o superiore. Occorre pertanto ricordare in questo contesto una giurisprudenza costante (15), secondo la quale «quote di mercato molto alte costituiscono di per sé, e salvo circostanze eccezionali, la prova dell'esistenza di una posizione dominante. Tale è il caso di una quota di mercato del 50 %».
(31)
Anche considerando un mercato più ampio di quello nazionale, comprendente la Repubblica ceca, la Slovacchia, l'Austria, la Polonia, l'Ungheria e la Germania, come ritenuto appropriato dal richiedente, le quote di mercato aggregate dei tre concorrenti principali resterebbero molto elevate [62,7 % nel 2005, 60,2 % nel 2006, 56,9 % nel 2007 e 57,3 % nel 2008 (16)].
(32)
Come per il carbone da coke, la sicurezza e la stabilità degli approvvigionamenti di carbone per caldaie svolgono un ruolo importante nelle relazioni contrattuali. Le informazioni fornite dal richiedente circa il cambiamento di fornitore da parte dei clienti indicano che, per il carbone per caldaie, diversi clienti della OKD interrompono, in alcuni anni, l'approvvigionamento presso la OKD, o che alcuni contratti da un anno o «spot» non sono mai stati rinnovati. Tuttavia, dato che il richiedente, contrariamente a quanto richiesto, non ha fornito informazioni sul volume degli approvvigionamenti interessati né sulla loro proporzione rispetto alla produzione della OKD, sarebbe difficile concludere che un cliente della OKD cambierebbe facilmente fornitore in caso di modesto ma significativo aumento del prezzo da parte della OKD.
IV. CONCLUSIONI
(33)
Per quanto riguarda l'estrazione di carbone bituminoso nella Repubblica ceca, la situazione può quindi essere riassunta come segue: sia per il carbone per caldaie che per il carbone da coke, le quote di mercato aggregate dei tre concorrenti principali sul mercato geografico, così come definito ai fini della presente decisione, sono elevate, e, soprattutto, il principale produttore rappresenta, da solo, una quota di mercato pari a circa il 50 %. I mercati dovrebbero quindi essere considerati come fortemente concentrati e, come ricordato al considerando 20, la grande maggioranza di carbone estratto viene consumato sul mercato locale. Le informazioni sul grado di cambiamento di fornitore da parte dei clienti non portano a concludere che un cliente di carbone bituminoso avrebbe la volontà o la possibilità di cambiare facilmente fornitore in caso di modesto ma significativo aumento del prezzo.
(34)
Il richiedente ha inoltre riconosciuto che, essendo l'estrazione di carbone bituminoso redditizia soltanto in luoghi già attivi (in particolare quelli sfruttati dalla OKD), «l'accesso di un'altra entità sul mercato ceco non è una possibilità realistica e non si è verificata negli ultimi cinque anni» (17). Lo stesso vale per l'approvvigionamento di carbone, dove il richiedente indica di non essere a conoscenza di accessi significativi al mercato ceco, e dove la maggior parte dei clienti all'ingrosso ha concluso contratti a lungo termine (18).
(35)
Alla luce dei fattori esaminati nei considerandi da 8 a 34, si dovrebbe concludere che il mercato dell'estrazione del carbone bituminoso (carbone da coke e carbone per caldaie) non è al momento direttamente esposto alla concorrenza nella Repubblica ceca. Pertanto, l'articolo 30, paragrafo 1, della direttiva 2004/17/CE non è applicabile agli appalti destinati a permettere la prestazione di tali attività nella Repubblica ceca. Di conseguenza, la direttiva 2004/17/CE continua ad applicarsi quando gli enti aggiudicatori attribuiscono appalti destinati a consentire l'estrazione di carbone bituminoso nella Repubblica ceca o quando organizzano gare per lo svolgimento di tali attività nella Repubblica ceca.
(36)
La presente decisione si basa sulla situazione di diritto e di fatto nel periodo tra novembre 2010 e marzo 2011, quale risulta dalle informazioni presentate dalla Repubblica ceca. Essa può essere riesaminata qualora, in seguito a significativi cambiamenti della situazione di diritto o di fatto, le condizioni di applicabilità dell'articolo 30, paragrafo 1, della direttiva 2004/17/CE siano rispettate.
(37)
Le misure di cui alla presente decisione sono conformi al parere del comitato consultivo per gli appalti pubblici,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L'articolo 30, paragrafo 1, della direttiva 2004/17/CE non è applicabile all'estrazione di carbone bituminoso nella Repubblica ceca. La direttiva 2004/17/CE continua pertanto ad applicarsi agli appalti attribuiti da enti aggiudicatori e destinati a consentire lo svolgimento di tali attività nella Repubblica ceca.
Articolo 2
La Repubblica ceca è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 20 maggio 2011.