ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o parafiskálním poplatku na podporu vína C 43/04 (ex NN 38/03), který uplatňuje Portugalsko
(oznámeno pod číslem K(2010) 4891)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2011/6/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) (1), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedeného ustanovení předložily své připomínky (2),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě stížnosti zaslala Evropská komise portugalským orgánům dne 20. ledna 2003 žádost o informace týkající se parafiskálního poplatku nazývaného „na podporu vína“, který vybírá Institut révy a vína, a týkající se opatření financovaných takto vybraným poplatkem.
(2)
Stálé zastoupení Portugalska při Evropské unii odpovědělo Komisi dopisem ze dne 14. března 2003. Jako odpověď na dotazy útvarů Komise zaslané faxem dne 14. května a 22. prosince 2003 byly v dopisech ze dne 4. srpna 2003, 2. září 2003, 24. února 2004 a 15. července 2004 zaslány doplňující informace.
(3)
Vzhledem k tomu, že se dotčený mechanismus uplatňuje bez předchozího povolení Komise od roku 1995, byl zapsán do registru neoznámené podpory. Opatření prováděná Portugalskem ve skutečnosti představují novou podporu neoznámenou Komisi, a tudíž protiprávní ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 (nyní článek 108) SFEU (3).
(4)
Dopisem ze dne 6. prosince 2004 (K(2004)4522) oznámila Komise Portugalsku své rozhodnutí zahájit ve věci této podpory formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(5)
Portugalské orgány předložily své připomínky dopisy ze dne 11. a 13. ledna 2005. Svoji odpověď doplnily dopisem ze dne 24. května 2006. Komise neobdržela připomínky od třetích zúčastněných stran.
II. POPIS PODPORY
(6)
Tato kapitola stručně rekapituluje souvislosti a hlavní skutečnosti týkající se opatření zkoumaných v tomto rozhodnutí. Podrobnosti o těchto skutečnostech jsou uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení uvedeném ve 4. bodě odůvodnění výše.
1. Institut révy a vína
(7)
Institut révy a vína (dále jen „IRV“) je veřejný orgán založený v roce 1986 s cílem zajistit kontrolu a obecnou koordinaci odvětví vína v Portugalsku. V souladu s ustanoveními legislativního nařízení č. 99/97 ze dne 26. dubna 1997 (základní zákon o Institutu révy a vína) (5) byly IRV uděleny obecné pravomoci v oblasti podpory, studia, kontroly, dohledu a propagace výroby a prodeje vína a vinařských produktů a za těmito účely byl vybaven administrativní a finanční autonomií.
(8)
Tento orgán vykonává činnost, která mu byla přidělena vnitrostátními právními předpisy a právními předpisy Společenství týkajícími se odvětví vína, a zejména funguje jako vnitrostátní instituce, kterou portugalský stát (6) pověřil dohledem nad dodržováním předpisů Společenství v odvětví vína podle čl. 72 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (7).
(9)
V rámci svých úkolů obecné koordinace v odvětví vína IRV vyvíjí dva typy činností:
-
činnosti, které se týkají hlavně vín a vinařských produktů, jež jsou vyprodukovány v Portugalsku, a to pravomoci týkající se vinařského registru a dědictví i auditu kontrolního a certifikačního systému jakostních vín s. o. a regionálních vín (v průměru 2,8 % rozpočtu IRV ), a
-
činnosti týkající se bez rozdílu vín a vinařských produktů pocházejících z Portugalska a vín a vinařských produktů pocházejících z jiných členských států nebo ze třetích států a uváděných na trh v Portugalsku, a to řídící a koordinační činnosti vinařského trhu a kontrolu a dohled nad odvětvím vinařství v souladu s vnitrostátními předpisy a s předpisy Společenství (činnosti, které zahrnují téměř celý rozpočet IRV).
(10)
IRV také poskytuje určité služby třetím stranám, a to: (i) organizování a podporu vzdělávacích činností pro hospodářské subjekty, profesní a mezioborová sdružení v odvětví vína a zaměstnance IRV; (ii) poskytování skladovacích kapacit infrastruktury IRV hospodářským subjektům působícím v dotčeném odvětví a (iii) poskytování laboratorních služeb IRV a vzdělávání vlastních pracovníků a jiných pracovníků odvětví vína (z velké části financované podpůrnými programy Společenství a vnitrostátními podpůrnými programy).
2. Opatření k propagaci vína
(11)
IRV také zajišťuje propagaci vína. To se projevuje poskytnutím podpory reprezentativním mezioborovým sdružením odvětví vína, která plánují rozvoj aktivit na propagaci a reklamu vína a vinařských produktů. Tato podpora je financována částečně z příjmů z poplatku na podporu vína, který se vybírá z domácích a dovezených produktů, kdy dané procento stanoví každoročně portugalské orgány, které současně určují kritéria výběru příjemců podpory (8).
(12)
Od roku 1997 byla podpora obecné propagace vína a vinařských produktů přidělena na základě otevřeného a konkurenčního postupu portugalskému mezioborovému sdružení, které zastupuje portugalské odvětví vína, s názvem „Viniportugal“. Viniportugal se jako jediný kandidát od roku 1997 stal příjemcem celého parafiskálního poplatku určeného k těmto účelům.
(13)
Toto procento z uvedeného poplatku bylo určeno k financování dvou různých typů propagačních kampaní:
-
v první řadě kampaní na obecnou propagaci vína a vinařských produktů v Portugalsku bez odkazu na jejich původ;
-
za druhé kampaní na propagaci portugalského vína a vinařských produktů na území jiných členských států a třetích zemí.
2.1. Obecná propagace vína v Portugalsku
(14)
Co se týče kampaní na obecnou propagaci vína v Portugalsku, potvrzují portugalské orgány, že Viniportugal plní podpůrnou funkci a provádí propagační činnosti v oblasti vína a vinařských produktů, jako je podpora kulturních a vědeckých činností spojených s odvětvím vína. V této souvislosti Viniportugal podporuje kulturu vína pořádáním veletrhů a výstav v této oblasti, vydáváním publikací na toto téma a pomocí prezentací, informačních akcí a reklamních kampaní vzhledem k tomu, že obecná propagace vína má přímý vliv na spotřebu vína v Portugalsku.
(15)
Portugalské orgány uvádějí, že cílem propagačních a reklamních činností, které vyvíjí Viniportugal, není v žádném případě odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů z jiných členských států nebo poškodit jejich pověst. Rovněž nemají přinést prospěch určité výrobní značce nebo jednotlivým producentům.
(16)
Hlavním cílem reklamních kampaní na vnitrostátní úrovni je získat mladé zletilé spotřebitele obou pohlaví pro zdravou konzumaci vína jako alternativy k pivu nebo jiným alkoholickým nápojům.
(17)
Sdružení Viniportugal rovněž podporuje vydávání knih, prospektů a praktických příruček o víně s cílem popularizovat kulturu vína; uzavírá smlouvy s institucemi vyššího vzdělávání na podporu vzdělávání odborníků v odvětví vína a restauratérství; podporuje portugalský svaz someliérů, aby zvýšilo kvalitu vín podávaných ve veřejných prostorách a zajistilo všeobecnou znalost vlastností vína; a konečně Viniportugal podporuje umírněnou a odpovědnou konzumaci vína ve spolupráci se zdravotnickými institucemi tím, že pořádá semináře o boji proti alkoholu v krvi a bezpečnosti silničního provozu a navrhuje kodex správné praxe v oblasti reklamy na víno s cílem propagovat víno důstojným způsobem a vyhnout se podpoře konzumace alkoholu u nezletilých. Portugalské orgány předložily vzorky propagačních materiálů, které prokazují dodržování výše uvedených zásad.
2.2. Podpora portugalského vína na trzích jiných členských států a třetích zemí
(18)
Na druhé straně, co se týče kampaní k propagaci portugalského vína a vinařských produktů na území jiných členských států a třetích zemí, uvedly portugalské orgány, že činnosti vyvíjené na trzích jiných členských států a třetích zemí jsou zacíleny na propagaci portugalských vín a realizují se prostřednictvím zveřejňování reklam v odborných časopisech, rozšiřování informačních bulletinů, účasti na odborných výstavách a podpory návštěv novinářů odborných periodik v Portugalsku. Portugalské orgány tvrdí, že cílem těchto kampaní není odradit spotřebitele od nákupu produktů z jiných členských států nebo poškodit pověst těchto produktů ani přinést prospěch určité výrobní značce nebo jednotlivým producentům. V této souvislosti předložily portugalské orgány příklady a vzorky reklamních kampaní v zahraničním odborném tisku.
3. Opatření v oblasti vzdělávání
(19)
Institut IRV je odpovědný za podporu a zajišťování technického vzdělávání a informačních činností pro hospodářské subjekty v odvětví vína, aby se tak zaručila kvalita vín a vinařských produktů. V letech 1997 až 2002 pořádal tento institut různé vzdělávací akce pro své úředníky (1 449 úředníků), další úředníky státní správy a v menší míře i pro subjekty v daném odvětví (135 zaměstnanců).
(20)
Portugalské orgány zdůrazňují, že náklady na vzdělávací činnost pořádanou IRV v tomto období byly rovněž podpořeny z programů podpory modernizace zemědělství a lesnictví (PAMAF) 6 a z programu Agro - opatření 7, které jsou spolufinancovány Evropským sociálním fondem, kromě obecného školení „Sistema de Informaçao e Gestão Vitivinícola - 2000“, jehož náklady byly 367,12 EUR. Portugalské orgány doplňují, že díky tomu nemusel institut IRV ani hospodářské subjekty přispívat na financování tohoto vzdělávání.
4. Poplatek na podporu vína
(21)
Zkoumané opatření se týká používání výnosů parafiskálního poplatku, který Institut révy a vína (dále jen „IRV “) vybírá od hospodářských subjektů působících v odvětví vína od roku 1995 (9). Cílem tohoto poplatku je zajistit tomuto veřejnému orgánu dostatečné prostředky na provádění úkolů spojených s koordinací odvětví vína v Portugalsku, což představuje více než 62 % rozpočtu na provoz IRV.
(22)
Podle čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení 119/97 podléhají vína a vinařské produkty pocházející z ú zemí Portugalska stejně jako vnější produkty prodávané v Portugalsku poplatku na podporu vína, který je náhradou za služby poskytované IRV v souvislosti se všeobecnou podporou a koordinací odvětví vína nebo, v případě autonomních oblastí Azorských ostrovů a Madeiry, za služby poskytované příslušnými regionálními orgány.
(23)
Poplatek na podporu vína se vybírá nejen z vinařských produktů vyráběných a prodávaných v Portugalsku, ale i z produktů vyráběných v Portugalsku a prodávaných v jiných členských státech nebo ve třetích zemích (vývoz) a z vinařských produktů pocházejících z jiných členských států nebo ze třetích zemí a prodávaných v Portugalsku (dovoz).
(24)
Sazbu poplatku každoročně stanoví příslušné orgány ministerstva zemědělství. Sazba se liší podle obalové úpravy produktu a objemu obalu (10).
(25)
Výnosy z poplatku na podporu vína jsou i přes název poplatku určeny především na financování služeb všeobecné koordinace odvětví vína, které poskytuje IRV, a ve druhé řadě na propagaci vína a vinařských produktů.
(26)
Při zahájení řízení se Komise domnívala, že při obecné koordinaci odvětví vína svěřené právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy i při organizování poskytování podpory na propagaci vína institut IRV nevystupuje jako soukromý subjekt, ale jako veřejný orgán, a že se tedy u něj nejedná o státní podporu (viz bod 66 rozhodnutí o zahájení řízení).
(27)
Co se týče činnosti IRV jakožto poskytovatele některých služeb třetím stranám podle podmínek trhu (viz 15. bod odůvodnění výše), institut IRV neměl na základě svého postavení na trhu žádnou hospodářskou výhodu, a tudíž se u něj nejedná o státní podporu (viz bod 70 rozhodnutí o zahájení řízení).
(28)
Na základě informací, které měla Komise k dispozici, se rovněž domnívala, že sdružení Viniportugal nezískalo ekonomickou výhodu, a tudíž se nejednalo o státní podporu ve prospěch tohoto sdružení. Toto mezioborové sdružení je pouze poskytovatelem služeb, který byl vybrán podle objektivních kritérií otevřeným, transparentním a nediskriminujícím postupem, aby poskytoval takové služby (viz bod 87 rozhodnutí o zahájení řízení).
(29)
Ve chvíli zahájení vyšetřovacího řízení se tedy Komise domnívala, že došlo ke státní podpoře ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína z hlediska financování kampaní k propagaci a reklamě v oblasti vína a vinařských produktů (viz bod 80 rozhodnutí o zahájení řízení).
(30)
Co se týče vzdělávání, měla Komise rovněž za to, že se jednalo o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (viz body 79 a 80 rozhodnutí o zahájení řízení).
(31)
Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, jelikož měla pochybnosti o slučitelnosti těchto dvou druhů podpory s vnitřním trhem.
(32)
Pokud tedy jde o podporu reklamy portugalského vína na trhu jiných členských států a třetích zemí, Komise neměla v době zahájení řízení dostatečné informace, aby uzavřela, zda tyto akce přes uvádění původu vína nesdělují pouze informace o objektivních vlastnostech dotčených produktů a zda neobsahují subjektivní tvrzení o kvalitě produktů pouze z důvodu jejich původu (viz bod 119 rozhodnutí o zahájení řízení).
(33)
Co se týče financování podpor na propagaci a na vzdělávání, Komise měla v souladu s judikaturou Soudního dvora za to, že podpora vnitrostátních producentů může být financována parafiskálními poplatky uloženými i na dovoz od producentů stejného produktu jiných členských států pouze v tom případě, že budou existovat pojistky, že tito producenti mohou využívat všech těchto podpor stejným způsobem jako vnitrostátní producenti. Komise tedy ve stádiu zahájení řízení neměla dostatečné informace k tomu, aby uzavřela, zda v této věci nedochází k diskriminaci mezi vnitrostátními a dovezenými produkty. Nemohla tedy dojít k závěru, zda produkty pocházející z jiných členských států, ze kterých také musel být zaplacen poplatek, mohly stejným způsobem a stejnou měrou využívat všech výhod vyplývajících z uvedeného poplatku jako vnitrostátní produkty (viz bod 135 rozhodnutí o zahájení řízení).
(34)
Komise rovněž požadovala po portugalských orgánech, aby poskytly veškeré informace potřebné k vyhodnocení dotčených opatření, zejména v souvislosti s nediskriminačním charakterem metody financování uvedených podpor (tj. podpor na propagaci a reklamu vína a vinařských produktů v Portugalsku i na území jiných členských států a třetích zemí a podpor na vzdělávání) a v souvislosti s objektivní povahou reklamních kampaní pořádaných na trzích členských států a třetích zemí.
(35)
Toto rozhodnutí zkoumá uplatňování parafiskálního poplatku od jeho vstupu v platnost až do 31. prosince 2006, kdy vstoupily v platnost nové pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013, aniž by to mělo vliv na postoj, který Komise zaujme k uplatňování tohoto poplatku na podporu vína po tomto datu.
III. PŘIPOMÍNKY, KTERÉ PŘEDLOŽILO PORTUGALSKO
(36)
V reakci na rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU zaslaly portugalské orgány své připomínky v dopisech ze dne 11. a 13. ledna 2005. Svoji odpověď doplnily dopisem ze dne 24. května 2006.
1. Podpory na vzdělávání
(37)
Co se týče podpor na vzdělávání, portugalské orgány upřesnily následující skutečnosti.
(38)
V letech 1997 až 2000 institut IRV pořádal vzdělávací činnosti v souvislosti se základními otázkami odvětví vína v Portugalsku, které byly určeny zejména zaměstnancům IRV a dalších veřejných orgánů a v menší míře subjektům v odvětví vína.
(39)
Náklady na všechny činnosti podporované a prováděné IRV v uvedeném období byly zcela hrazeny z programů podpory modernizace zemědělství a lesnictví (PAMAF) 6 a z programu Agro - opatření 7, které jsou částečně financovány Společenstvím - Evropským sociálním fondem (ESF) - a částečně z vnitrostátních prostředků - z plánu investic a výdajů na rozvoj ústřední správy.
(40)
Jedinou činností za uvedené období, jejíž náklady byly skutečně hrazeny z rozpočtu IRV, bylo obecné školení „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000“, které proběhlo v roce 2000, s celkovými náklady ve výši 367,12 EUR, a které bylo určeno zaměstnancům regionálních zemědělských odborů (regionálních útvarů ministerstva zemědělství) a zaměstnancům regionálních vinařských výborů, což jsou odpovědné orgány zaručující pravost a kvalitu vín z určitých regionů.
(41)
A konečně, portugalské orgány považovaly za nezbytné zdůraznit, že zanedbatelné náklady na tuto činnost - pouze 367,12 EUR - znamenají, že dopad na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu je nulový nebo přinejmenším minimální.
2. Podpory na propagaci a reklamu portugalského vína na trzích jiných členských států a třetích zemí
(42)
Pokud jde o pochybnosti Komise ohledně podpory reklamy portugalského vína na trhu jiných členských států a třetích zemí, poskytly portugalské orgány tyto informace:
(43)
Propagační a reklamní činnosti sdružení Viniportugal v Portugalsku a na území jiných členských států a třetích zemí jsou obecné povahy, netýkají se konkrétních odvětví a nejsou zacílena na propagaci určitých podniků nebo jednotlivých producentů.
(44)
Cílem těchto kampaní není poškodit pověst vinařských produktů z jiných členských států ani odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů z jiných členských států a tyto kampaně se řídí platnými právními předpisy Společenství (tj. předpisy týkajícími se označování a obchodní úpravy potravin a reklam na potraviny). Reklamní činnosti sdružení Viniportugal v jiných členských státech Evropské unie a ve třetích zemích tedy dodržují negativní kritéria uvedená v odstavcích 18 až 30 pokynů Společenství ke státním podporám na reklamu výrobků uvedených v příloze I Smlouvy o ES a určitých výrobků, které v této příloze uvedeny nejsou (11) (dále jen „pokyny ke státním podporám na reklamu“), jež platilo v době provádění dotčené podpory.
(45)
Tyto činnosti rovněž splňuji pozitivní kritéria stanovená v odstavci 31 a násl. pokynů ke státním podporám na reklamu. Cílem těchto činností je skutečně seznámit spotřebitele v jiných členských státech s portugalskými víny, a napomoci tak rozvoji činností portugalského odvětví vína ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(46)
Cílem kampaní sdružení Viniportugal mimo Portugalsko je představit základní vlastnosti portugalského vína a pozvat spotřebitele z jiných členských států a třetích zemí, aby ochutnali produkty, které neznají. Kampaně neobsahují žádné subjektivní prohlášení o kvalitě produktů pouze na základě jejich původu, což je v souladu s pokyny ke státním podporám na reklamu.
(47)
Portugalské orgány tedy prohlašují, že reklamní činnosti sdružení Viniportugal v jiných členských státech Evropské unie a ve třetích zemích je třeba považovat za slučitelné s vnitřním trhem ve světle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a pokynů ke státním podporám na reklamu.
(48)
Na podporu svého tvrzení předložily portugalské orgány příklady a vzorky reklamních kampaní v zahraničním odborném tisku.
3. Financování propagačních a reklamních kampaní portugalského vína v jiných členských státech a třetích zemích
(49)
Co se týče pochybností Komise ohledně financování kampaní určených na propagaci a reklamu vína v jiných členských státech a třetích zemích, portugalské orgány zdůrazňují, že v období 1997-2005 představovaly příjmy z poplatku uvaleného na produkty pocházející z jiných členských států pouze 15 % celkových příjmů z tohoto poplatku.
Roční příjmy z poplatku na podporu vína (roční průměr za období 1998-2005 (12))
Původ
Částka
(EUR)
%
Vína a vinařské produkty portugalského původu
7 327 957
85 %
Vína a vinařské produkty pocházející z jiných členských států a ze třetích zemí
1 293 169
15 %
Průměrné roční příjmy celkem (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
V této souvislosti mají portugalské orgány za to, že dovážené produkty se podílejí na úhradě pouze části obecné propagace vína a vinařských produktů prováděné v Portugalsku, která je přínosem jak pro portugalské produkty, tak pro produkty pocházející z jiných členských států. Podle portugalských orgánů je ostatní financování obecné propagace zajištěno částí dávky uvalené na vnitrostátní produkty, které mají do stejné míry prospěch z výhod, jež z nich plynou. Portugalské orgány na druhé straně uvedly, že průměrné náklady na obecnou propagaci vína a vinařských produktů jsou mnohem vyšší, než je částka přidělovaná sdružení Viniportugal pocházející z poplatku na podporu uvaleného na produkty jiných členských států. Podle portugalských orgánů představuje podpora udělovaná každoročně sdružení Viniportugal v dotčeném období 25 až 45 % příjmu z poplatku na podporu vína (viz 15. bod odůvodnění výše). Z této částky pouze 15 % pochází z poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států. Zbylých 85 % pochází z příjmů z daně uvalené na portugalské produkty (13). Činnost sdružení Viniportugal je tedy zejména financována z příjmů z poplatku uvaleného na portugalské produkty.
(51)
Portugalské orgány dodávají, že během tohoto období představovaly výdaje sdružení Viniportugal na akce spojené s obecnou podporou vína v Portugalsku průměrně 32 % celkových výdajů tohoto sdružení.
Výdaje sdružení Viniportugal (roční průměr za období 1998-2005 (14))
Činnosti
Částka
(EUR)
%
Propagační a reklamní akce v jiných členských státech a třetích zemích
1 119 293
68 %
Akce na obecnou propagaci vína v Portugalsku
525 698
32 %
Průměrné roční výdaje celkem (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Vzhledem k tomu, že příspěvek produktů z jiných členských států k činnosti sdružení Viniportugal představuje maximálně 15 % celkových příjmů tohoto sdružení plynoucích z poplatku na podporu vína, dospěly portugalské orgány k závěru, že příspěvek těchto produktů je tedy omezen na financování stěží jedné části výdajů na akce obecné propagace, které sdružení Viniportugal v Portugalsku pořádá.
(53)
Tyto akce, z nichž mohou podle portugalských orgánů mít užitek portugalské produkty i produkty dovážené z jiných členských států, byly na jedné straně financovány z příspěvku produktů z jiných členských států a na straně druhé z příspěvku portugalských produktů.
(54)
Zbývající část příspěvku získaného z portugalských produktů - na činnost sdružení Viniportugal - byla určena na financování všech akcí na propagaci a reklamu portugalských vín v jiných členských státech a třetích zemích, kdy se tedy jednalo o jediný zdroj financování těchto činností.
(55)
Portugalské orgány závěrem prohlašují, že neexistuje diskriminační zacházení mezi vnitrostátními víny a vinařskými produkty a těmi, které pocházejí z jiných členských zemí, z toho důvodu, že (i) obě kategorie přispívají k financování činností obecné propagace vína a vinařských produktů v Portugalsku, jež jsou přínosem jak pro vnitrostátní produkty, tak pro produkty dovážené z jiných členských států; (ii) kampaně na propagaci a reklamu pořádané sdružením Viniportugal v jiných členských státech a třetích zemích, které jsou přínosem pouze pro portugalské víno, jsou financovány výhradně z příjmů z poplatku, který se vybírá z vnitrostátních vín a vinařských produktů.
(56)
Podle portugalských orgánů je tedy třeba finanční mechanismus dotčené podpory považovat za slučitelný s články 107 a 110 SFEU.
IV. POSOUZENÍ
1. Existence podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU
(57)
Na výrobu a obchod týkající se výrobků odvětví vína se v souladu s článkem 71 nařízení (ES) č. 1493/99 (15) o společné organizaci trhů s těmito produkty použijí články 107 až 109 SFEU.
(58)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(59)
Aby se na určité opatření vztahovalo ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU, musí současně splňovat čtyři specifické podmínky: 1 opatření musí být financováno státem nebo ze státních prostředků, 2 musí se selektivně vztahovat pouze na určité podniky nebo určitá odvětví výroby, 3 pro podniky, kterým se podpora poskytuje, musí zahrnovat hospodářskou výhodu, 4 musí ovlivňovat obchod uvnitř Společenství a musí narušovat nebo může narušit hospodářskou soutěž.
(60)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyslovila Komise své pochybnosti ohledně následujících otázek: za prvé ohledně slučitelnosti propagačních opatření na trzích ostatních členských států a třetích zemí s článkem 107 SFEU, za druhé ohledně slučitelnosti vzdělávání organizovaného IRV s článkem 107 SFEU a za třetí ohledně slučitelnosti s článkem 110 SFEU, pokud jde o financování propagačních opatření financovaných pomocí parafiskálního poplatku na trzích jiných členských států a třetích zemí. Komise proto své vyšetřovací řízení omezí na tyto otázky.
1.1. Státní prostředky
(61)
Podpory, které jsou předmětem tohoto vyšetřovacího řízení, byly financovány prostřednictvím parafiskálního poplatku nazývaného „na podporu vína“.
(62)
Pokud jde o otázku, zda je možné výnosy z parafiskálních poplatků považovat za státní prostředky, je nutné připomenout, že u státních zdrojů nelze rozlišovat mezi případy, kdy je podpora přímo poskytnuta státem, a těmi, kdy je poskytnuta veřejnými nebo soukromými orgány, které jsou určené nebo zřízené státem (16).
(63)
Dne 15. července 2004 Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku vyneseném ve věci Pearle (17) (věc C-345/02) uvedl, že povinné příspěvky všech podniků v odvětví shromažďované prostřednictvím jedné organizace nemohou být považovány za státní prostředky, pokud jsou současně splněny čtyři následující podmínky:
a)
Dotčené opatření je určeno profesní organizací, která zastupuje podniky a zaměstnance daného odvětví, a neslouží jako nástroj výkonu politiky vymezené státem;
b)
takto stanovené cíle jsou financovány zcela z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
způsob financování a procentuální podíl/výši příspěvků stanoví v profesní organizaci daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zásahu státu;
d)
příspěvky se povinně použijí na financování opatření bez možného zásahu státu.
(64)
Zdá se, že oznámené opatření všechny tyto podmínky nesplňuje. Poplatek nazvaný „na podporu vína“ je stanoven portugalským orgánem na základě legislativního nařízení (viz 11. bod odůvodnění) jako nástroj pro výkon politiky přijaté portugalskou vládou, a to podpory vína. Portugalský orgán má navíc jako zákonodárce možnost zasahovat do stanovení způsobů financování opatření a použití příspěvků. V tomto případě vyplývá zásah portugalského státu jasně z ustanovení legislativních nařízení č. 137/95 ze dne 14. června a č. 119/97 ze dne 15. května.
(65)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny podmínky a), c) a d) rozsudku ve věci Pearle, výnosy z poplatku nazvaného „na podporu vina“ se tudíž považují za „státní zdroje“.
1.2. Existence selektivní výhody
(66)
Rovněž je nutné ověřit, zda analyzovaný mechanismus „narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby“. Existenci podpory je nutno stanovit na úrovni možných příjemců podpory vína a příslušného financování.
(67)
Aby vyrovnání poskytnuté ze státních zdrojů představovalo státní podporu ve smyslu článku 107, musí poskytovat ekonomické zvýhodnění, které by nebylo možné získat za normálních tržních podmínek, a tato výhoda musí být selektivní. Kritérium selektivity je splněno, pokud je uvedené zvýhodnění vyhrazeno několika podnikům nebo jednomu odvětví hospodářské činnosti. Tato podmínka je tudíž v tomto případě splněna, neboť odvětví vína a vinařské produkty jsou jasně vymezeny.
(68)
Při zahájení vyšetřovacího řízení určila Komise za příjemce hospodářské subjekty, které jsou příjemci služeb poskytovaných IRV a sdružením Viniportugal. Bez ohledu na to, zda financování činností IRV představuje státní podporu ve prospěch této organizace, vyvstává rovněž otázka, zda je možné kvalifikovat podle čl. 107 odst. 1 SFEU jako státní podporu služby poskytované touto organizací ve prospěch odvětví vína. Není pochyb o tom, že subjekty dotčeného odvětví (výrobci, zpracovatelé, velkoobchodníci, maloobchodníci atd.) jsou podniky vykonávajícími hospodářskou činnost.
(69)
Podle judikatury Soudního dvora se za podpory považují zejména zásahy, které různou formou zmírňují náklady, jež běžně zatěžují rozpočet podniku, a které, aniž by byly dotacemi v přísném slova smyslu, jsou proto stejné povahy a mají stejné účiny (18).
(70)
Proto je na druhém místě důležité odpovědět na otázku, zda a případně v jaké míře činnosti financované těmito „státními zdroji“, tj. služby nabízené příslušnému odvětví IRV a propagační akce organizované sdružením Viniportugal, představují pro hospodářské subjekty daného odvětví ekonomické zvýhodnění.
(71)
Pokud jde o služby IRV, je nutné na jedné straně vědět, zda a případně v jaké míře by bez služeb zajišťovaných IRV musely nést hospodářské subjekty odvětví vína v Portugalsku náklady za dané služby a zda tyto služby představují náklady, jež běžně zatěžují rozpočet podniku. Za tímto účelem je nutno rozlišit tři různé skupiny služeb:
1.2.1. Služby IRV jako generálního koordinátora daného odvětví
(72)
Komise je toho názoru, že služby a činnosti IRV jako generálního koordinátora odvětví vína a zejména služby týkající se dozorování, kontroly, certifikace, auditu a řízení tržních mechanismů představují důsledek dodržování požadavků stanovených právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy a jako takové nepředstavují činnosti, jež běžně zatěžují rozpočet podniku, nýbrž činnosti, které vyplývají ze základních funkcí státu.
1.2.2. Služby spojené se vzděláváním
(73)
Nicméně pokud jde o financování školení určených hospodářským subjektům daného odvětví, zdá se jasné, že se jedná o výhodu ve prospěch těchto subjektů, neboť vzdělávání představuje činnost, jež běžně zatěžuje rozpočet podniků.
(74)
Podle informací poskytnutých portugalskými orgány při zahájení řízení byla všechna školení s výjimkou školení obecného zájmu „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, jehož náklady činily 367,12 EUR, spolufinancována Evropským sociálním fondem, a nebyla tudíž financována z výnosů parafiskálního poplatku. Z tohoto důvodu nejsou dotčená školení předmětem tohoto vyšetřovacího řízení.
(75)
Pokud jde o jediné školení financované z výnosů z poplatku na podporu vína, tj. školení obecného zájmu „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, Komise uvedla, že na základě nové informace došlo ke změně jeho kvalifikace jako státní podpory. Podle nově poskytnutých informací bylo toto školení určeno výlučně zaměstnancům regionálních odborů ministerstva zemědělství a zaměstnancům regionálních vinařských výborů, které jsou příslušnými státními úřady v oblasti kontroly a ověřování pravosti a jakosti vín v dotčených regionech. Z těchto informací vyplývá, že se nejedná o opatření podpory určené příjemcům služeb poskytovaných IRV, ale o opatření spojené se vzděláváním uvnitř státní správy.
(76)
Na základě výše uvedeného nepředstavuje toto vzdělávání státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU.
1.2.3. Služby v oblasti realizace propagačních akcí
(77)
Pokud jde o realizaci akcí na propagaci vína a vinařských produktů prostřednictvím sdružení Viniportugal, jedná se skutečně o ekonomické zvýhodnění hospodářských subjektů daného odvětví a zejména odvětví vína v Portugalsku. Organizování propagace těchto produktů je nákladem, jenž běžně zatěžuje rozpočet podniku.
(78)
Proto Komise dospěla k závěru, že poskytování služeb spočívající v realizaci propagačních akcí představuje selektivní výhodu ze státních prostředků ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína v Portugalsku.
1.3. Ovlivnění obchodu a narušení hospodářské soutěže
(79)
Za účelem stanovení, zda předmětné podpory spadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nakonec nutné stanovit, zda mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy a zda narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby.
(80)
Soudní dvůr dospěl k závěru, že pokud zvýhodnění poskytnuté členským státem posílí postavení určité kategorie podniků vůči jiným konkurenčním podnikům v rámci obchodu uvnitř Společenství, je nutné považovat tento obchod za ovlivněný dotčeným zvýhodněním (19).
(81)
Jeví se, že opatření, která jsou předmětem šetření, obchod mezi členskými státy ovlivnit mohou, neboť domácí výrobu zvýhodňují na úkor výroby ostatních členských států. Odvětví vína je na úrovni Společenství široce otevřeno hospodářské soutěži, a je tudíž velmi citlivé na jakákoliv opatření ve prospěch toho či onoho členského státu.
(82)
Skutečnost, že mezi členskými státy existují obchodní výměny v odvětví vína a vinařských produktů, dokazuje existence společné organizace trhů v tomto odvětví.
(83)
Níže uvedená tabulka uvádí příklad úrovně obchodních výměn těchto produktů ve Společenství v rozmezí let 1999 až 2004 (20).
1 000 hl
Rok
Dovoz EU
Vývoz EU
1999 (EU-15)
35 595
40 921
2000 (EU-15)
-
-
2001 (EU-15)
32 699
35 558,4
2002 (EU-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (EU-15)
33 024,7
35 343
2004 (EU-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Proto pokud jde o financování propagačních akcí a reklamy na víno a vinařské produkty z části výnosů z poplatku nazývaného „na podporu vína“, potvrzuje Komise v souladu s čl. 107 odst. 1 SFEU svoje stanovisko týkající se existence státní podpory ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína a vinařských produktů.
1.4. Závěry o povaze „podpory“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(85)
Komise se ve světle výše uvedeného domnívá, že opatření ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína a vinařských produktů poskytují ze státních zdrojů financované zvýhodnění, na které ostatní subjekty nemají nárok. Toto zvýhodnění narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby, a proto může ovlivnit obchod mezi členskými státy. V důsledku toho Komise dospěla k závěru, že tato opatření spadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
2. Legitimita podpor propagace a reklamy
(86)
Portugalské orgány Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU neoznámily ustanovení, kterými se zavádí jmenovaný parafiskální poplatek, ani ji neinformovaly o financování činností ve prospěch odvětví vína.
3. Posouzení slučitelnosti podpor propagace a reklamy
(87)
Zásada neslučitelnosti zakotvená v čl. 107 odst. 1 SFEU nicméně zná výjimky.
(88)
Zejména čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(89)
Podle sdělení Komise o stanovení použitelných pravidel pro posuzování protiprávní státní podpory musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 posouzena v souladu s pravidly a pokyny platnými v okamžiku, kdy je podpora poskytnuta.
(90)
Proto je slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 nutno ověřit ve světle právního rámce platného pro státní podpory určené na reklamu zemědělských produktů a některých produktů nespadajících do přílohy II Smlouvy o EHS (21) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto datu ve světle již zmíněných pokynů ke státní podpoře na reklamu, aniž jsou dotčena zvláštní prováděcí pravidla stanovená ve výše uvedených pokynech.
(91)
Právní rámec z roku 1987 a uvedené pokyny nicméně v podstatě sdílejí stejné zásady. Stanoví záporná a kladná kritéria, která musí všechny režimy vnitrostátních podpor dodržovat. Nesmí se tedy jednat o reklamní opatření, která jsou v rozporu s článkem 28 Smlouvy (nyní článek 34 SFEU ) nebo s odvozeným právem Společenství, a tato opatření nesmějí být zaměřena na podporu určitých podniků.
3.1. Obecné propagační akce v Portugalsku
(92)
Podle informací zaslaných portugalskými orgány je možné dojít k závěru, že tato opatření mají cíle, které jsou v souladu s mnohými z kladných kritérií obsažených ve výše uvedených ustanoveních, neboť spadají buď pod cíl rozvoje malých a středních podniků či některých oblastí nebo pod cíl zlepšení produktů vysoké jakosti nebo zdravé výživy.
(93)
Portugalské orgány mimo jiné vysvětlily, že sdělení předávaná prostřednictvím propagačních akcí a reklamy jsou obecného charakteru, spočívají především v realizaci výstav, účasti na veletrzích a vydávání katalogů a jiných nosičů, nemají za cíl odradit spotřebitele od nákupu výrobků jiných členských států nebo uvedené produkty očerňovat a nejsou ve prospěch konkrétního podniku či jednotlivého výrobce.
(94)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 108) Komise uvedla, že veřejné podpory poskytnuté na financování propagačních akcí do 1. ledna 2002 jsou v tomto případě v souladu s kritérii stanovenými v příslušných ustanoveních Společenství.
(95)
Od 1. ledna 2002 bod 8 pokynů Společenství ke státní podpoře na reklamu produktů spadajících do přílohy I Smlouvy o ES a některých produktů nespadajících do přílohy I stanoví, že propagační akce, jako šíření vědeckých poznatků, organizace veletrhů a výstav nebo účast na podobných akcích či analogických iniciativách v odvětví veřejných vztahů včetně průzkumu veřejného mínění a průzkumu trhu, nejsou považovány za reklamu. Státní podpory týkající se takové propagace v širším slova smyslu jsou předmětem bodů 13 a 14 pokynů Společenství pro státní podpory v zemědělství.
(96)
Bod 13.2 zemědělských pokynů týkající se státních podpor v zemědělství stanoví, že podpory lze poskytnout na využití znalců nebo služeb tohoto druhu včetně technických studií, studií proveditelnosti a koncepčních studií, jakož i průzkumů trhu, pokud dotčené činnosti mají za cíl zlepšení jakosti zemědělských produktů. Bod 14 dále umožňuje poskytnutí podpor v oblasti technické pomoci v zemědělství. Zejména jsou povoleny podpory týkající se šíření nových technologií.
(97)
Výše popsané podpory mohou spadat do první či do druhé z těchto kategorií, neboť jejich konečným cílem je poskytnout dotčené produkci technickou pomoc v podobě podpory uvádění na trh jakostních zemědělských produktů a obecného seznamování s vlastnostmi těchto produktů.
(98)
Povoleny jsou v tomto případě podpory pokrývající 100 % nákladů. Aby se však zamezilo poskytování vysokých částek velkým společnostem, celková výše podpory, kterou je možno v souladu s těmito dvěma body poskytnout, nesmí překročit 100 000 EUR na příjemce a na tříleté období, nebo jedná-li se o podpory poskytované podnikům spadajícím do kategorie malé a střední podniky tak, jak je vymezila Komise, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka. Za účelem výpočtu výše podpory je za příjemce považován ten, komu jsou služby určeny.
(99)
Portugalské orgány vysvětlily, že v případě všeobecných akcí obecně platného dosahu, jejichž skutečný příjemce je zcela rozmělněný mezi všemi subjekty vinařského oboru, zůstane tudíž úroveň podpory na příjemce a období tří let pod prahem 100 000 EUR.
(100)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 114) Komise uvedla, že veřejné podpory poskytnuté na financování propagačních akcí po 1. lednu 2002 se v tomto případě zdají v souladu s kritérii stanovenými v příslušných ustanoveních Společenství.
(101)
S ohledem na informace poskytované portugalskými orgány v průběhu šetření tohoto spisu a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení potvrzuje Komise své stanovisko ke slučitelnosti s ustanoveními Společenství v oblasti akcí na všeobecnou propagaci vína zajišťovaných sdružením Viniportugal v Portugalsku tak, jak jej vyjádřila při zahájení řízení (22).
-
v tomto názoru bere Komise na vědomí zejména záruky poskytnuté portugalskými orgány, které se týkají: cílů daného opatření: rozvoje malých a středních podniků či některých oblastí nebo zlepšení vysoce jakostních produktů a produktů zdravé výživy (bod 32 pokynů ke státní podpoře na reklamu);
-
povahy propagací: sdělení předávaná prostřednictvím propagačních akcí a reklamy jsou obecného charakteru, spočívají především v realizaci výstav, účasti na veletrzích a vydávání katalogů a jiných nosičů, nemají za cíl odradit spotřebitele od nákupu výrobků jiných členských států nebo uvedené produkty očerňovat a nejsou ve prospěch konkrétního podniku či jednotlivého výrobce (bod 20 pokynů ke státní podpoře na reklamu);
-
stanovení horního limitu podpory: opatření jsou zcela financována z parafiskálních poplatků a finanční úsilí odborníků dosahuje při těchto propagacích z definice 50 % jejich nákladů. Navíc v případě všeobecných akcí obecně platného dosahu, jejichž skutečný příjemce je zcela rozmělněný mezi všemi subjekty vinařského oboru, zůstává úroveň podpory na příjemce a období tří let pod prahem 100 000 EUR.
3.2. Propagační akce a reklama týkající se portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí
(102)
Pokud jde o propagační akce a reklamu portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí zajišťovaných sdružením Viniportugal, zejména po 1. lednu 2002, uvedla Komise pochybnosti o slučitelnosti těchto akcí s ustanoveními pokynů ke státní podpoře na reklamu.
(103)
V souladu s bodem 4.1 těchto pokynů je přípustné, aby členský stát přímo či nepřímo podnikal propagační akce na trhu ostatních členských států s cílem seznámit spotřebitele ostatních členských států či oblastí se zemědělskými produkty, nebo dokonce s celou kategorií produktů jiného členského státu. Nicméně je nutné, aby tyto propagační akce předávaly objektivní informace o vlastnostech dotčených produktů a neobsahovaly subjektivní tvrzení o jakosti produktů pouze na základě jejich původu.
(104)
Při zahájení řízení však neměla Komise dostatečné informace k tomu, aby mohla dojít k závěru, že i přesto, že tyto propagační akce zmiňují původ vín, předávají pouze informace o objektivních vlastnostech dotčených produktů a neobsahují subjektivní tvrzení o jakosti produktů pouze na základě jejich původu. Portugalské orgány byly tudíž vyzvány, aby prokázaly, že případný odkaz na původ produktů je v souladu s těmito podmínkami.
(105)
Komise vzala v úvahu ujištění poskytnutá portugalskými orgány ohledně (i) obecné povahy propagačních akcí sdružení Viniportugal (viz výše uvedený 37. bod odůvodnění); (ii) skutečnosti, že se propagační akce a reklama sdružení Viniportugal v Portugalsku a na území ostatních členských států a třetích zemí netýkají konkrétních značek ani nemají za cíl propagovat určité podniky či jednotlivé výrobce (viz výše uvedený 37. bod odůvodnění); (iii) že propagační akce nemají za cíl očernit vinařské produkty jiných členských států, nesnaží se odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů v jiných členských státech a jsou v souladu s platnými právními předpisy Společenství (a to právními předpisy týkajícími se označování a obchodní úpravy potravin a související reklamy) (viz výše uvedený 38. bod odůvodnění); (iv) skutečnosti, že cílem těchto akcí je seznámit spotřebitele jiných členských států s portugalskými víny a podpořit tak rozvoj činností portugalského odvětví vína ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU (viz výše uvedený 39. bod odůvodnění); a konečně, (v) skutečnosti, že účelem propagačních akcí sdružení Viniportugal mimo Portugalsko je informovat o základních vlastnostech portugalského vína a vyzvat tak spotřebitele jiných členských států a třetích zemí k degustaci těchto pro ně zatím neznámých produktů a že propagační akce neobsahují žádná subjektivní prohlášení o jakosti produktů založená pouze na jejich původu (viz výše uvedený 40. bod odůvodnění).
(106)
Na základě doplňujících informací poskytnutých portugalskými orgány a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení byla Komise s to uzavřít, že pochybnosti vyjádřené při zahájení řízení týkající se objektivní povahy propagačních a reklamních akcí podniknutých na trzích členských států a třetích zemí byly rozptýleny.
(107)
Ve světle výše uvedeného považuje Komise podporu obecné propagace vína v Portugalsku, jakož i podporu propagace a reklamy portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí za slučitelnou s kladnými a zápornými kritérii stanovenými v pokynech ke státní podpoře na reklamu.
4. Financování podpor
(108)
Pokud se jedná o státní podporu financovanou pomocí parafiskálního poplatku, předmětem vyšetřovacího řízení ze strany Komise musí být jak činnosti financované podporou, tak i financování samotných podpor. Případná neslučitelnost financování státní podpory se společným trhem by totiž způsobila následnou neslučitelnost samotných podpor, a to i v případě, že by bylo poskytnutí podpory v souladu s platnými pravidly hospodářské soutěže.
(109)
Podle ustálené judikatury nespadají poplatky do působnosti ustanovení SFEU týkajících se státních podpor, ledaže představují způsob financování podpory, takže jsou její nedílnou součástí (23). Aby mohl být poplatek nebo část poplatku považován za nedílnou součást opatření podpory, musí nutně existovat vztah omezující závislosti mezi poplatkem a podporou podle příslušných vnitrostátních předpisů (24) v tom smyslu, že výtěžek z poplatku je nezbytně určen na financování podpory. Při existenci takové vazby výtěžek z poplatku přímo ovlivňuje výši podpory (25) a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory s vnitřním trhem (26).
(110)
Dále je tedy nutné zkoumat, zda poplatek na podporu vína splňuje výše uvedené podmínky.
4.1. Poplatek na podporu vína jako nedílná součást podpor propagace
(111)
Na prvním místě je nutné posoudit, zda je výtěžek z poplatku nezbytně určen k financování podpory. V této souvislosti je nutno upozornit na skutečnost, že jak v legislativním nařízení č. 137/95, tak i v legislativním nařízení č. 119/97, kterým se stanoví výjimky, je stanoveno, že „příslušný procentuální podíl z výtěžku z poplatku na podporu, který má každoročně povinnost stanovit ministr zemědělství a který nicméně nepředstavuje nikdy méně než 25 %, je určen na obecné propagační akce v oblasti vína a vinařských produktů“ (čl. 11 odst. 2 legislativního nařízení č. 119/97). V tomto smyslu je část výtěžku z poplatku povinně - v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy - určena na financování propagačních opatření, která jsou předmětem podpory.
(112)
Dále čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení č. 119/97, kterým je vymezen rámec uplatnění poplatku, stanoví, že „na vína a vinařské produkty […] se vztahuje poplatek na podporu jako protihodnota vůči službám poskytovaným IRV v oblasti obecné podpory a celkové koordinace daného odvětví“. Na druhém místě je nutné posoudit, zda výtěžek z poplatku přímo ovlivňuje výši podpory. V této souvislosti je nutno zdůraznit, že poplatek na podporu představuje jediný zdroj financování podpor propagace a reklamy, které jsou předmětem tohoto posuzování, a snížení výtěžku z poplatku by tedy následně předpokládalo snížení zdrojů financování propagačních opatření.
(113)
Proto se Komise domnívá, že v tomto případě je výtěžek z poplatku nezbytně určen na financování podpory a přímo ovlivňuje její výši. Na závěr je nutno shrnout, že v souladu s judikaturou Soudního dvora existuje podle vnitrostátních právních předpisů mezi poplatkem a podporou vztah omezující závislosti a poplatek na podporu vína je nedílnou součástí opatření podpory, jež je předmětem posuzování. V důsledku toho musí být financování akcí z poplatku rovněž posouzeno Komisí.
4.2. Uvalení poplatku na vyvážené produkty
(114)
Jak je zmíněno ve výše uvedeném 9. bodě odůvodnění, poplatek se vztahuje jak na portugalské produkty určené ke spotřebě v Portugalsku, tak i na produkty určené k vývozu.
(115)
V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 143) Komise uvádí, že se nezdá, že by při propagačních či reklamních akcích docházelo k diskriminaci mezi domácími výrobky určenými pro domácí trh a výrobky určenými k vývozu.
(116)
Pokud jde o otázku, do jaké míry produkty určené k vývozu těží z obecných propagačních opatření v Portugalsku, dospěla Komise s ohledem na informace poskytované portugalskými orgány během šetření tohoto spisu a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení k závěru, že tato kategorie produktů v široké míře těží ze všech zvýhodnění vyplývajících z dotčeného poplatku a dále má značný prospěch z propagačních akcí na území jiných členských států a třetích zemí.
4.3. Uvalení poplatku na dovážené produkty
(117)
V souladu s judikaturou Soudního dvora (27) je Komise obvykle toho názoru, že financování státní podpory prostřednictvím povinných odvodů může mít dopad na podporu, jelikož má ochranný účinek přesahující podporu ve vlastním slova smyslu. Dotčený poplatek ve skutečnosti představuje povinný odvod. Podle stejné judikatury je Komise toho názoru, že podpora domácím výrobcům nemůže být financována z parafiskálních poplatků, jimiž je zatížen rovněž dovoz výrobců stejného produktu z jiných členských států, ledaže by existovaly záruky, že i ti mohou stejným způsobem jako domácí výrobci využívat všech těchto zvýhodnění.
(118)
Při zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise tedy uvedla, že pokud musel být za výrobky pocházející z ostatních členských států rovněž zaplacen poplatek, musely portugalské orgány ještě prokázat, že mezi domácími a dovezenými výrobky neexistuje žádná diskriminace a že dovezené výrobky, za které byl zaplacen poplatek, budou stejným způsobem a stejnou měrou jako domácí výrobky využívat všech z toho vyplývajících výhod (28).
(119)
Již bylo shledáno, že propagační a reklamní akce týkající se vína a vinařských produktů a zajišťované sdružením Viniportugal jsou financovány z části výnosů z poplatku na podporu vína.
(120)
Ve svých dalších připomínkách a informacích portugalské orgány přinesly ujištění, že příspěvek z výnosů z poplatku vybraného za dovezené produkty byl stěží použit na financování části nákladů na obecné propagační akce, které sdružení Viniportugal realizovalo v Portugalsku. Portugalské orgány potvrdily, že propagační a reklamní akce organizované na trzích ostatních členských států a třetích zemí ve prospěch portugalského vína a vinařských produktů jsou výlučně financovány z výnosů z poplatku vybraného za domácí výrobky.
(121)
Informace poskytnuté portugalskými orgány dokazují, že dovezené výrobky těží z obecných propagačních akcí v Portugalsku poměrným způsobem. Jak je již popsáno výše v 16. a 17. bodě odůvodnění, je hlavním cílem reklamních akcí organizovaných na vnitrostátní úrovni získat mladé dospělé spotřebitele obou pohlaví pro zdravou spotřebu vína jako alternativy k pivu nebo jiným alkoholickým nápojům. Portugalské orgány poskytly z propagačních akcí a osvětových projektů financovaných z dotčeného poplatku také reklamní vzorky. Jelikož mají propagační akce za cíl obecně podporovat spotřebu vína, dovážené produkty těží z uvedených opatření stejnou měrou.
(122)
Poskytnuté informace nicméně nestačí k prokázání skutečnosti, že výnosy z poplatku vybraného za dovezené produkty nepřispěly k financování propagačních a reklamních akcí realizovaných na trzích ostatních členských států a třetích zemí, z kterých naopak výlučně těží portugalské víno. Zejména podle číselných údajů poskytnutých portugalskými orgány dosahovaly průměrné výnosy z poplatku vybraného za dovezené produkty v období od roku 1998 do roku 2005 výše 1 293 169 EUR, zatímco ve stejném období věnovalo sdružení Viniportugal na obecné propagační akce v Portugalsku ročně průměrně 525 698 EUR (viz výše uvedený 36. a 38. bod odůvodnění).
(123)
I když vnitrostátní právní předpisy stanoví povinnost přidělit na obecnou propagaci vína a vinařských produktů určitý procentuální podíl z výtěžku z poplatku, který není nikdy nižší než 25 %, mezi těmito dvěma částmi výtěžku z poplatku neexistuje oddělené účetnictví. Portugalské orgány mohly předložit pouze odhady části výtěžku z poplatku vybraného za dovezené produkty a určeného na obecnou propagaci.
(124)
Vzhledem k judikatuře citované ve výše uvedeném 116. bodě odůvodnění a ke skutečnosti, že opatření financovaná z poplatku představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, jakož i ke skutečnosti, že poplatek má diskriminační charakter, což je v rozporu s článkem 110 SFEU, neboť poplatek se rovněž vztahuje na výrobky pocházející z ostatních členských států, aniž by tyto výrobky těžily ze všech výhod z dotčeného poplatku vyplývajících, se tedy Komise domnívá, že výnos z poplatku získaný zatížením výrobků dovážených z jiných členských států za účelem financování propagačních akcí uskutečňovaných sdružením Viniportugal na trzích ostatních členských států a třetích zemí představuje financování podpory, které je neslučitelné s pravidly volného pohybu zboží, a v důsledku toho jsou takto financované státní podpory ve stejné míře neslučitelné se Smlouvou.
(125)
Na základě informací a záruk poskytnutých portugalskými orgány (viz 104. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) může Komise právoplatně dospět k závěru, že výrobci a obchodníci z ostatních členských států těžili stejnou měrou jako portugalští výrobci z opatření podpory obecné propagace organizované v Portugalsku.
(126)
Portugalské orgány však nepopřely, že výrobci a obchodníci z ostatních členských států nemohou těžit z opatření podpory propagace a reklamy mimo území Portugalska organizovaných výlučně ve prospěch portugalských vín.
(127)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora, pokud je výnos odvodů, které postihují domácí a dovážené výrobky na základě shodných kritérií, určen k financování činností, z nichž zvláště těží domácí výrobky podléhající odvodům, může z toho vyplývat, že příspěvek vybíraný podle týchž kritérií je nicméně diskriminačním odvodem v rozsahu, v jakém je odvod uvalený na domácí výrobky neutralizován výhodami, k jejichž financování slouží, zatímco odvod zatěžující dovezené výrobky představuje čistou zátěž (29).
(128)
V tomto případě nemůže být tudíž vyloučeno, že nedošlo k diskriminaci dovezených výrobků. Z informací poskytnutých portugalskými orgány naopak vyplývá, že dovezené výrobky byly zatíženy poplatkem stejnou měrou jako domácí výrobky, ale netěžily z výhod financovaných z tohoto poplatku stejnou měrou jako domácí výrobky. Jak bylo uvedeno výše ve 122. bodě odůvodnění, dosahovaly podle číselných údajů poskytnutých portugalskými orgány průměrné výnosy z poplatku vybraného za dovezené výrobky v období od roku 1998 do roku 2005 výše 1 293 169 EUR, zatímco ve stejném období věnovalo sdružení Viniportugal na obecné propagační akce v Portugalsku ročně průměrně 525 698 EUR. Neexistuje oddělené účetnictví umožňující se ujistit, že výnos z poplatku pocházející z dovezených produktů je výlučně určen na obecnou propagaci v Portugalsku. Parafiskální poplatky a výnos z nich tudíž porušují článek 110 SFEU.
(129)
Na základě informací, které jí byly poskytnuty v souvislosti se zahájením formálního vyšetřovacího řízení, Komise není s to dospět k závěru, že podpory propagace portugalského vína a portugalských vinařských produktů na trzích ostatních členských států a třetích zemí nebyly byť jen zčásti financovány z výnosů poplatku na podporu vína pocházejících z dovezených výrobků. Komisi totiž nepřísluší zkoumat, jaké jsou skutečnosti, které jí mohly být předloženy, ale Komise musí jednak prozkoumat všechna nezbytná stanoviska a jednak vycházet z informací, jež má k dispozici v době přijetí rozhodnutí (30). Komise se domnívá a následně uzavírá, že financování těchto opatření podpory je nutno považovat za neslučitelné s vnitřním trhem.
(130)
Pokud je tedy financování státní podpory považováno za neslučitelné s použitými pravidly Smlouvy, musí být takto financovaná podpora považována Komisí rovněž za neslučitelnou tak dlouho, jak dlouho trvalo nesprávné financování, neboť regulérnost financování státní podpory je skutečně nezbytnou podmínkou k prohlášení její slučitelnosti (31).
V. ZÁVĚRY
(131)
Komise lituje, že Portugalsko poskytlo dotčené podpory a porušilo tak čl. 108 odst. 3 SFEU.
(132)
Komise dospěla k následujícím závěrům:
-
Portugalsko v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU protiprávně financovalo obecné propagační akce v oblasti vína financované pomocí poplatku z domácích výrobků a výrobků dovezených z ostatních členských států.
-
Podporu nepředstavuje pouze vzdělávání financované z výnosů z parafiskálního poplatku.
-
Podpory ve prospěch propagace a obecné reklamy v oblasti vína a vinařských výrobků zajišťovaných sdružením Viniportugal na území Portugalska lze prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem.
-
Podpory propagace a reklamy vína a vinařských výrobků portugalského původu na území ostatních členských států a třetích zemí financované pomocí poplatku z výroby vína a vinařských produktů uvalené rovněž na výrobky pocházející z ostatních členských států byly na úrovni uvedených příjemců v souladu s použitými ustanoveními Společenství. Komise však rovněž musela konstatovat existenci porušení článku 110 SFEU na úrovni financování těchto podpor. Z tohoto důvodu nemůže Komise dotčený režim prohlásit za slučitelný, neboť způsobil diskriminaci mezi dovezenými a domácími výrobky.
(133)
Toto rozhodnutí se omezuje pouze na posouzení uplatnění parafiskálního poplatku počínaje jehom vstupem v platnost a konče dnem 31. prosince 2006, kdy vstoupily v platnost nové pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013, aniž by bylo dotčeno stanovisko, které Komise zaujme vzhledem k uplatnění poplatku na podporu po tomto datu.
(134)
Komise považuje za vhodné přijmout v tomto případě podmíněné rozhodnutí s použitím možnosti nabídnuté čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle něhož může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(135)
K nápravě porušení článku 110, a tedy k odstranění diskriminace se zpětnou působností musí Portugalsko ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části poplatku, kterou byly zatíženy výrobky pocházející z jiných členských států. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 107 SFEU.
(136)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Portugalsko musí za naprostého dodržení následujících podmínek navrátit poplatníkům část poplatku, která byla v období mezi datem účinnosti daně a 31. prosincem 2006 uvalena na výrobky pocházející z jiných členských států:
-
Pokud budou moci dokázat, že poplatek na podporu byla uvalen na dovezené výrobky, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování propagačních služeb, z kterých těžily výlučně domácí výrobky, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí;
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené výrobky. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí výrobky a výhodami, které se na tyto výrobky výlučně vztahují;
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (32);
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy výrobky pocházející z jiných členských států;
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na její zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení;
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány Komisi komplexní zprávu, kterou prokážou řádné provedení opatření k refundaci;
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek na stejné produkty, které jsou zatíženy poplatkem na podporu vína v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podporu nepředstavuje pouze vzdělávání financované z výnosů z parafiskálního poplatku ve výši 367,12 EUR.
Článek 2
Státní podpory na obecnou propagaci vína a vinařských výrobků na portugalském území protiprávně zavedené Portugalskem v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU prostřednictvím parafiskálního poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 137/95 ze dne 14. června 1995 jsou státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období od vstupu tohoto poplatku v platnost až do 31. prosince 2006.
Článek 3
1. Státní podpory na obecnou propagaci vína a vinařských výrobků portugalského původu na území ostatních členských států a třetích zemí protiprávně zavedené Portugalskem v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU prostřednictvím parafiskálního poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 137/95 ze dne 14. června 1995 jsou, aniž je dotčeno uplatňování článku 2, státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období od vstupu tohoto poplatku v platnost až do 31. prosince 2006 a pokud Portugalsko dodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Portugalsko musí za naprostého dodržení následujících podmínek navrátit poplatníkům část poplatku, která byla v období mezi datem účinnosti poplatku a 31. prosincem 2006 uvalena na výrobky pocházející z jiných členských států:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek na podporu byl uvalen na dovážené produkty, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování propagačních služeb, z kterých těžily výlučně domácí výrobky, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí;
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, která zatěžuje dovážené výrobky. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí výrobky a výhodami, které se na tyto výrobky výlučně vztahují;
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky se vypočítají na základě referenční sazby Komise stanovenou metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (33);
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na jeho zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení;
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány Komisi komplexní zprávu, kterou prokážou řádné provedení opatření k refundaci;
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek na stejné produkty, které jsou zatíženy poplatkem na podporu vína v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, jež zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 4
Portugalsko informuje Komisi do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která přijalo za účelem dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Portugalsku.
V Bruselu dne 20. července 2010.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 20 luglio 2010
relativa al prelievo parafiscale destinato alla promozione del vino applicato dal Portogallo C 43/04 (ex NN 38/03)
[notificata con il numero C(2010) 4891]
(Il testo in lingua portoghese è il solo facente fede)
(2011/6/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea (TFUE) (1), e in particolare l’articolo 108, paragrafo 2, primo comma,
dopo aver invitato gli interessati a presentare le loro osservazioni conformemente a detto articolo (2),
considerando quanto segue:
I. PROCEDURA
(1)
In seguito a una denuncia, il 20 gennaio 2003 la Commissione europea ha inviato alle autorità portoghesi una richiesta di informazioni circa un prelievo parafiscale destinato alla promozione del vino, riscosso dall’Instituto da Vinha e do Vinho, e le misure finanziate con il gettito di tale prelievo.
(2)
La rappresentanza permanente del Portogallo presso l’Unione europea ha risposto alla Commissione con lettera del 14 marzo 2003. In risposta alle domande formulate dai servizi della Commissione con fax del 14 maggio e del 22 dicembre 2003, sono state inviate informazioni complementari con lettere del 4 agosto e del 2 settembre 2003 nonché del 24 febbraio e del 15 luglio 2004.
(3)
Poiché è stato attuato fin dal 1995 senza la previa autorizzazione della Commissione, il regime in questione è stato iscritto nel registro degli aiuti non notificati. Le misure applicate dal Portogallo sono in effetti nuovi aiuti, non notificati alla Commissione, e pertanto illegali ai sensi dell’articolo 1, lettera f), del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (3) (ora articolo 108 del TFUE).
(4)
Con lettera del 6 dicembre 2004 [C(2004) 4522], la Commissione ha notificato al Portogallo la sua decisione di avviare la procedura formale di esame prevista dall’articolo 108, paragrafo 2, del TFUE in relazione all’aiuto in questione. La decisione della Commissione di avviare la procedura è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee (4). La Commissione ha invitato gli interessati a presentare osservazioni sulla misura menzionata.
(5)
Le autorità portoghesi hanno presentato le loro osservazioni con lettere dell’ 11 e del 13 gennaio 2005, completando la loro risposta con lettera del 24 maggio 2006. La Commissione non ha ricevuto osservazioni da terzi interessati.
II. DESCRIZIONE DELL’AIUTO
(6)
Questo capitolo include in forma sintetica il contesto e i principali fatti salienti delle misure esaminate nella presente decisione. I fatti sono riportati in dettaglio nella decisione di avvio della procedura di cui al precedente considerando 4.
1. Instituto da Vinha e do Vinho (IVV)
(7)
L’IVV è un organismo pubblico fondato nel 1986 per garantire il controllo e il coordinamento generale del settore vitivinicolo in Portogallo. Conformemente alle disposizioni del decreto legge n. 99/97 del 26 aprile, che istituisce la legge organica dell’IVV (5), l’istituto viene dotato di attribuzioni generali di accompagnamento, di studio, di controllo, di vigilanza e di promozione della produzione e della commercializzazione dei vini e dei prodotti derivati dal vino e, a tale scopo, è dotato di autonomia amministrativa e finanziaria.
(8)
L’IVV svolge le attività attribuite dalla legislazione nazionale e dell’UE relativa al settore vitivinicolo e, in particolare, è l’organismo nazionale responsabile del controllo del rispetto delle disposizioni dell’UE relative al settore vitivinicolo designato dallo Stato portoghese (6), ai sensi dell’articolo 72, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1493/1999 del Consiglio del 17 maggio 1999 relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo (7).
(9)
Tra i suoi compiti di coordinamento generale del settore vitivinicolo, l’IVV svolge due tipi di attività:
-
quelle principalmente riguardanti i vini e i prodotti vitivinicoli prodotti in Portogallo, vale a dire le attribuzioni relative al catasto e al patrimonio vitivinicolo, nonché alla verifica dei sistemi di controllo e di certificazione dei vini di qualità prodotti in regioni determinate (VQPRD) e dei vini regionali (in media il 2,8 % del bilancio dell’IVV), e
-
quelle destinate indistintamente ai vini e ai prodotti vitivinicoli originari del Portogallo e a quelli originari di altri Stati membri e/o di paesi terzi e commercializzati in Portogallo, vale a dire le attività di gestione e di coordinamento del mercato vitivinicolo e quelle di controllo e sorveglianza del settore vitivinicolo conformemente alla legislazione nazionale e dell’UE (attività che assorbono la quasi totalità del bilancio dell’IVV).
(10)
L’IVV agisce anche come prestatore di determinati servizi a terzi, in particolare: i) organizzazione e promozione di attività di formazione per operatori economici, organizzazioni professionali e interprofessionali del settore vitivinicolo e per i funzionari dell’I VV; ii) messa a disposizione degli operatori economici del settore della capacità di magazzinaggio delle infrastrutture dell’I VV; iii) prestazione di servizi del laboratorio dell’IVV e formazione del proprio personale e di altri operatori del settore vitivinicolo (finanziata in gran parte dai programmi di sostegno europei e nazionali).
2. Misure di promozione del vino
(11)
L’IVV assicura inoltre l’organizzazione della promozione del vino mediante la concessione di aiuti alle associazioni di natura interprofessionale rappresentative del settore vitivinicolo che mirano a realizzare attività di promozione e di pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli. Tale aiuto è finanziato con una parte delle entrate derivanti dal prelievo per la promozione riscosso sui prodotti nazionali e importati, la cui percentuale viene fissata annualmente dalle autorità portoghesi, che stabiliscono anche i criteri di selezione dei soggetti beneficiari dell’aiuto (8).
(12)
Dal 1997 l’aiuto alla promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli è stato attribuito con procedura di appalto pubblico a un’associazione portoghese di natura interprofessionale rappresentativa del settore vitivinicolo portoghese, la Viniportugal. Questa (unico candidato dal 1997) ha beneficiato integralmente del gettito del prelievo parafiscale destinato a tali fini.
(13)
Questa percentuale del prelievo è stata destinata al finanziamento di due tipi diversi di campagne di promozione:
-
in primo luogo, campagne di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli, senza riferimento all’origine, in Portogallo,
-
in secondo luogo, campagne di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli portoghesi nel territorio di altri Stati membri e di paesi terzi.
2.1. Promozione generica del vino in Portogallo
(14)
Per quanto riguarda le campagne di promozione generica del vino in Portogallo, le autorità portoghesi affermano che la Viniportugal svolge funzioni di sostegno e di esecuzione di attività di promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli, come la promozione di attività culturali e scientifiche legate al settore del vino. In questo contesto, la Viniportugal promuove la cultura del vino mediante l’organizzazione di fiere e esposizioni di settore, pubblicazioni sull’argomento, azioni di presentazione e divulgazione e campagne pubblicitarie, tenuto conto che la promozione del vino in generale ha un’influenza diretta sul consumo di vino in Portogallo.
(15)
Le autorità portoghesi segnalano che in ogni caso le attività promozionali e pubblicitarie svolte dalla Viniportugal non hanno lo scopo di dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti vitivinicoli di altri Stati membri o di denigrare detti prodotti, né di avvantaggiare il marchio di un’impresa particolare o di un singolo produttore.
(16)
Il principale obiettivo delle campagne pubblicitarie a livello nazionale è indurre i consumatori adulti giovani di entrambi i sessi a un consumo consapevole del vino come alternativa alla birra o ad altre bevande alcoliche.
(17)
La Viniportugal promuove inoltre la pubblicazione di libri, prospetti e guide pratiche sul vino, allo scopo di divulgare la cultura del vino; stipula accordi con gli istituti di istruzione superiore per promuovere la formazione di professionisti nel settore del vino e della ristorazione; sostiene l’associazione portoghese dei sommelier, allo scopo di migliorare la qualità dei vini serviti nei locali pubblici e di garantire la conoscenza delle proprietà del vino in generale; infine, la Viniportugal promuove il consumo moderato e responsabile del vino, in collaborazione con le istituzioni sanitarie organizzando seminari sulla sicurezza stradale e sulla lotta contro l’alcolemia e proponendo un codice di buone pratiche di pubblicità del vino, per promuovere il vino con serietà ed evitare la promozione del consumo di alcol prima dell’adolescenza. Le autorità portoghesi hanno anche fornito campioni pubblicitari da cui risulta il rispetto dei principi menzionati.
2.2. Promozione del vino portoghese nei mercati di altri Stati membri e di paesi terzi
(18)
D’altro canto, per quanto riguarda le campagne di promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli portoghesi nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi, le autorità portoghesi hanno indicato che le attività svolte nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi hanno lo scopo di promuovere i vini portoghesi e consistono nella pubblicazione di annunci pubblicitari in riviste specializzate, nella divulgazione di bollettini d’informazione (newsletter), nella partecipazione alle esposizioni specializzate e nella promozione di visite di giornalisti specializzati in Portogallo. Le stesse autorità assicurano che tali campagne non hanno lo scopo di dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti di altri Stati membri o di denigrare i prodotti in questione, né favoriscono il marchio di un’impresa particolare o di un singolo produttore. In questo contesto, le autorità portoghesi hanno fornito esempi e campioni delle campagne pubblicitarie nella stampa specializzata straniera.
3. Misure di formazione
(19)
L’IVV è responsabile della promozione e della realizzazione delle attività di formazione tecnica e di sensibilizzazione degli agenti economici del settore vitivinicolo, allo scopo di garantire la qualità dei vini e dei prodotti vitivinicoli. Nel periodo dal 1997 al 2002 questo servizio ha organizzato varie azioni di formazione per i funzionari dell’IVV (1 449funzionari), altri funzionari pubblici e, in minor misura (135 agenti), gli operatori del settore.
(20)
Le autorità portoghesi sottolineano che i costi delle azioni di formazione organizzate dall’IVV nel periodo menzionato, ad eccezione di una formazione di interesse generale (Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000), il cui costo totale è stato pari a 367,12 EUR, sono stati interamente finanziati dai programmi di sostegno alla modernizzazione agricola e forestale (PAMAF) 6 e dal programma Agro/Medida 7, entrambi cofinanziati a titolo del Fondo sociale europeo. Le autorità portoghesi precisano che, per questo motivo, né l’IVV né gli operatori economici hanno dovuto contribuire al finanziamento di queste azioni di formazione.
4. Prelievo destinato alla promozione del vino
(21)
La misura in esame riguarda l’utilizzo delle entrate derivanti dal prelievo parafiscale riscosso dall’Instituto da Vinha e do Vinho (in prosieguo «l’IVV») tra gli operatori del settore dal 1995 (9). Il prelievo ha lo scopo di dotare questo organismo pubblico di risorse sufficienti per lo svolgimento dei compiti di coordinamento del settore vitivinicolo in Portogallo e rappresenta oltre il 62 % del bilancio assegnato al funzionamento dell’IVV.
(22)
In base all’articolo 1, paragrafo 1, del decreto legge n. 119/97, i vini e i prodotti vitivinicoli prodotti nel territorio nazionale, nonché quelli prodotti in altri paesi e commercializzati in Portogallo, sono soggetti all’applicazione di un prelievo, destinato alla promozione, che costituisce la contropartita dei servizi prestati dall’IVV in relazione alla promozione generica e al coordinamento generale del settore oppure, nelle regioni autonome delle Azzorre e di Madera, dai rispettivi servizi regionali.
(23)
Il prelievo destinato alla promozione è imposto non soltanto sui prodotti vitivinicoli prodotti e commercializzati in Portogallo, ma anche su quelli portoghesi commercializzati negli altri Stati membri o in paesi terzi (esportazione), e sui prodotti vitivinicoli originari di altri Stati membri o di paesi terzi commercializzati in Portogallo (importazione).
(24)
L’importo da pagare è stabilito annualmente dalle autorità competenti del ministero dell’Agricoltura. L’importo varia a seconda del confezionamento o meno di un prodotto e della capacità del recipiente (10).
(25)
Il gettito del prelievo a fini di promozione è destinato in primo luogo, nonostante il suo nome, al finanziamento di servizi di coordinamento generale del settore del vino prestati dall’IVV e, in secondo luogo, alle attività di promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli.
(26)
All’avvio della procedura, la Commissione ha ritenuto che nell’esercizio delle attività di coordinamento generale del settore vitivinicolo previste dalla legislazione europea e nazionale, e nell’organizzazione dell’attribuzione dell’aiuto alla promozione del vino, l’IVV non agisce come operatore privato, ma come autorità pubblica e che pertanto non si configurano aiuti di Stato nei suoi confronti (cfr. considerando 66 della decisione di avvio della procedura).
(27)
Per quanto riguarda le attività dell’IVV come prestatore di determinati servizi a terzi alle condizioni di mercato (cfr. precedente considerando 15), non esisteva un vantaggio economico per l’IVV derivante dalla sua posizione sul mercato e pertanto non si configurava un aiuto di Stato nei suoi confronti (cfr. considerando 70 della decisione di avvio della procedura).
(28)
Sulla base delle informazioni a sua disposizione, la Commissione ha anche ritenuto che non vi sia stato un vantaggio economico né, quindi, un aiuto a favore della Viniportugal. Questa associazione interprofessionale è soltanto un prestatore di servizi selezionato secondo criteri oggettivi e mediante una procedura aperta, trasparente e non discriminatoria per fornire tali servizi (cfr. considerando 87 della decisione di avvio della procedura).
(29)
Orbene, nella fase di avvio della procedura di esame, la Commissione ha ritenuto che esistesse un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE a favore degli operatori economici del settore del vino relativamente al finanziamento delle campagne di promozione e di pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli (cfr. considerando 80 della decisione di avvio della procedura).
(30)
Per quanto riguarda le attività di formazione, la Commissione ha anche ritenuto che si configurasse un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE (cfr. considerando 79 e 80 della decisione di avvio della procedura).
(31)
La Commissione ha avviato la procedura di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del TFUE, in quanto nutriva dubbi riguardo alla compatibilità di questi due tipi di aiuti con il mercato interno.
(32)
In merito all’aiuto a favore della pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi, nella fase di avvio della procedura la Commissione non disponeva di informazioni sufficienti per concludere che tali campagne, pur facendo riferimento all’origine dei vini, trasmettessero soltanto informazioni sulle caratteristiche oggettive dei prodotti di cui trattasi e non contenessero apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, di cui veniva citata unicamente l’origine (cfr. considerando 119 della decisione di avvio della procedura).
(33)
Quanto al finanziamento degli aiuti a favore della promozione e della formazione, la Commissione ha ritenuto, conformemente alla giurisprudenza della Corte di giustizia, che gli aiuti ai produttori nazionali non possano essere finanziati con prelievi parafiscali applicabili anche alle importazioni dei produttori dello stesso prodotto di altri Stati membri, a meno che non si garantisca che questi ultimi possano beneficiare di tali vantaggi nella stessa misura dei produttori nazionali. Orbene, nella fase di avvio della procedura la Commissione non disponeva di informazioni sufficienti per concludere che nella fattispecie non vi fosse alcuna discriminazione tra i prodotti nazionali e quelli importati e che quindi i prodotti provenienti dagli altri Stati membri, ugualmente assoggettati al suddetto prelievo, beneficiassero allo stesso modo e nella stessa misura dei prodotti nazionali di tutti i vantaggi che derivavano dal prelievo in questione (cfr. considerando 135 della decisione di avvio della procedura).
(34)
La Commissione ha chiesto pertanto alle autorità portoghesi di fornire tutte le informazioni utili per la valutazione delle misure in questione, in particolare a proposito della natura non discriminatoria del metodo di finanziamento degli aiuti di cui trattasi (vale a dire, degli aiuti a favore della promozione e della pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli, sia in Portogallo che nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi, e degli aiuti a favore della formazione) e a proposito del carattere obiettivo delle campagne pubblicitarie svolte nei mercati degli Stati membri e di paesi terzi.
(35)
La presente decisione si limita all’esame dell’applicazione del prelievo parafiscale dalla sua entrata in vigore fino al 31 dicembre 2006, data in cui sono entrati in vigore i nuovi orientamenti comunitari in materia di aiuti di Stato nel settore agricolo e forestale per il periodo 2007-2013, lasciando impregiudicata la posizione che la Commissione adotterà riguardo all’applicazione del prelievo per la promozione dopo tale data.
III. OSSERVAZIONI PRESENTATE DAL PORTOGALLO
(36)
A seguito della decisione di avviare la procedura ai sensi dell’articolo 108, paragrafo 2, del TFUE, le autorità portoghesi hanno trasmesso le loro osservazioni con lettere dell’ 11 e 13 gennaio 2005. Hanno completato la loro risposta con lettera del 24 maggio 2006.
1. Aiuti alla formazione
(37)
Per quanto riguarda gli aiuti alla formazione, le autorità portoghesi hanno precisato i fatti di seguito riportati.
(38)
Tra il 1997 e il 2000 l’IVV ha svolto attività di formazione relative alle questioni fondamentali del settore vitivinicolo in Portogallo, i cui principali destinatari sono stati i funzionari dell’IVV e di altri organismi pubblici e, in minor misura, gli operatori del settore vitivinicolo.
(39)
I costi di tutte le attività promosse e organizzate dall’IVV nel periodo in questione sono stati interamente coperti dai «programmi di sostegno alla modernizzazione agricola e forestale» (PAMAF) 6, dal programma «Agro/Medida 7», cofinanziato dalla Comunità, attraverso il Fondo sociale europeo (FSE), e dal «piano di investimento e di spese per lo sviluppo dell’amministrazione centrale» (PIDDAC).
(40)
L’unica azione nel periodo in questione il cui costo è stato effettivamente sostenuto a titolo del bilancio dell’IVV è stata la formazione di interesse generale «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000», realizzata nel 2000, per un costo totale di 367,12 EUR, i cui destinatari sono stati i funzionari delle direzioni regionali dell’agricoltura (ossia i servizi regionali del ministero dell’Agricoltura) e i funzionari delle commissioni vitivinicole regionali, che sono gli organismi competenti per garantire la genuinità e la qualità dei vini delle diverse regioni.
(41)
Infine, le autorità portoghesi ritengono necessario sottolineare che il costo irrisorio di tale azione - solo 367,12 EUR - rende i suoi effetti sulla concorrenza nel mercato interno inesistenti o ridotti al minimo.
2. Aiuti a favore della promozione e della pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi
(42)
Per quanto riguarda i dubbi espressi dalla Commissione a proposito del sostegno accordato alla pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi, le autorità portoghesi hanno fornito le informazioni di seguito riportate.
(43)
Le attività di promozione e pubblicità della Viniportugal in Portogallo e nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi avrebbero carattere generico, non riguarderebbero marchi specifici né avrebbero lo scopo di promuovere un’impresa particolare o un singolo produttore.
(44)
Le campagne non sarebbero intese a denigrare prodotti vitivinicoli di altri Stati membri né a dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti vitivinicoli provenienti da altri Stati membri, e sarebbero conformi alla legislazione dell’UE applicabile (vale a dire la legislazione relativa all’etichettatura, alla presentazione e alla pubblicità dei prodotti alimentari). Le attività pubblicitarie della Viniportugal in altri Stati membri dell’Unione europea e in paesi terzi rispetterebbero pertanto i criteri negativi di cui ai punti 18-30 degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità dei prodotti di cui all’allegato I del trattato, nonché di determinati prodotti non compresi in detto allegato (11) (in prosieguo: «gli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità») che erano in vigore nel periodo di attuazione dell’aiuto in questione.
(45)
Allo stesso modo, tali attività soddisferebbero i criteri positivi di cui ai punti 31 e seguenti degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità, in quanto il loro scopo sarebbe far conoscere ai consumatori di altri Stati membri i vini portoghesi, agevolando lo sviluppo delle attività del settore portoghese della viticoltura ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE.
(46)
Le campagne della Viniportugal al di fuori del Portogallo sarebbero intese a divulgare le caratteristiche generiche del vino portoghese, invitando i consumatori di altri Stati membri e di paesi terzi a provare tali prodotti di cui non hanno conoscenza. Le campagne non conterrebbero apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, di cui viene citata unicamente l’origine, conformemente agli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità.
(47)
Ne consegue che le autorità portoghesi dichiarano che le attività pubblicitarie della Viniportugal in altri Stati membri dell’Unione europea, e quelle svolte in paesi terzi, devono essere considerate compatibili con il mercato interno, a norma dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE e degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità.
(48)
A sostegno delle proprie osservazioni, le autorità portoghesi hanno fornito esempi e campioni delle campagne pubblicitarie nella stampa estera specializzata.
3. Finanziamento delle campagne di promozione e pubblicità del vino portoghese negli altri Stati membri e in paesi terzi
(49)
In relazione ai dubbi espressi dalla Commissione riguardo al finanziamento delle campagne di promozione e di pubblicità del vino negli altri Stati membri e in paesi terzi, le autorità portoghesi sottolineano che, nel periodo compreso tra il 1997 e il 2005, le entrate derivanti dal prelievo riscosso sui prodotti originari di altri Stati membri rappresentavano soltanto il 15 % delle entrate totali derivanti da tale prelievo.
Entrate annue provenienti dalla riscossione del prelievo destinato alla promozione del vino [media annua del periodo 1998-2005] (12)
Origine
Importo
(EUR)
%
Vini e prodotti vitivinicoli nazionali
7 327 957
85 %
Vini e prodotti vitivinicoli originari di altri Stati membri e di paesi terzi
1 293 169
15 %
Totale delle entrate medie annue (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
In questo contesto, le autorità portoghesi affermano che i prodotti importati contribuiscono soltanto al pagamento di una parte della promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli realizzata in Portogallo, di cui beneficiano allo stesso modo i prodotti nazionali e quelli provenienti da altri Stati membri. Sempre secondo le autorità portoghesi, il restante finanziamento delle promozioni generiche è assicurato dalla parte del prelievo riscosso sui prodotti nazionali, che beneficiano nella stessa misura dei vantaggi che ne derivano. D’altro canto, le autorità portoghesi hanno precisato che i costi medi della promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli sono molto più elevati della parte dell’importo assegnato alla Viniportugal e proveniente dal prelievo destinato alla promozione riscosso sui prodotti degli altri Stati membri. Secondo le autorità portoghesi, il sostegno accordato annualmente alla Viniportugal nel periodo in questione rappresentava tra il 25 % e il 45 % del gettito del prelievo destinato alla promozione del vino (cfr. precedente considerando 15). Di tali importi, soltanto il 15 % risulta derivante dal prelievo riscosso sui prodotti importati dagli altri Stati membri. Il restante 85 % proveniva dalle entrate derivanti dal prelievo riscosso sui prodotti nazionali (13). L’attività della Viniportugal viene pertanto finanziata soprattutto dalle entrate del prelievo riscosso sui prodotti nazionali.
(51)
Le autorità portoghesi aggiungono che, nello stesso periodo, le spese della Viniportugal per azioni di promozione generica del vino in Portogallo rappresentavano in media il 32 % del totale delle spese di tale associazione.
Spese della Viniportugal [media annua del periodo 1998-2005] (14)
Azioni
Importo
(EUR)
%
Azioni promozionali e pubblicitarie in altri Stati membri e in paesi terzi
1 119 293
68 %
Azioni di promozione generica in Portogallo
525 698
32 %
Totale delle spese medie annue (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Tenuto conto che il contributo dei prodotti di altri Stati membri per le attività della Viniportugal rappresentava soltanto il 15 % delle entrate totali dell’associazione provenienti dal prelievo per la promozione, le autorità portoghesi concludono che il contributo di tali prodotti si è limitato a finanziare solo una parte dei costi delle azioni di promozione generica attuate dalla Viniportugal in Portogallo.
(53)
Le azioni, di cui, secondo le autorità portoghesi, possono beneficiare allo stesso modo i prodotti nazionali e quelli importati da altri Stati membri, sono pertanto state finanziate, da un lato, dal contributo dei prodotti di altri Stati membri e, dall’altro lato, dal contributo dei prodotti nazionali.
(54)
La parte rimanente del contributo riscosso sui prodotti nazionali per l’attività della Viniportugal è stata destinata al finanziamento di tutte le azioni di promozione e pubblicità dei vini portoghesi in altri Stati membri e in paesi terzi, costituendo quindi l’unica fonte di finanziamento di tali azioni.
(55)
In conclusione, le autorità portoghesi dichiarano che non esiste alcun trattamento discriminatorio tra il vino e i prodotti vitivinicoli nazionali e quelli originari di altri Stati membri, tenuto conto che: i) entrambi contribuiscono al finanziamento delle azioni di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli e che di tali azioni beneficiano allo stesso modo i prodotti nazionali e quelli importati da altri Stati membri; ii) le azioni promozionali e pubblicitarie attuate dalla Viniportugal in altri Stati membri e in paesi terzi, di cui beneficia soltanto il vino portoghese, sono finanziate esclusivamente con la parte delle entrate del prelievo riscosso sul vino e i prodotti vitivinicoli nazionali.
(56)
Secondo le autorità portoghesi, il meccanismo di finanziamento degli aiuti in questione deve quindi essere considerato compatibile con gli articoli 107 e 110 del TFUE.
IV. VALUTAZIONE
1. Esistenza di aiuti ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE
(57)
Gli articoli 107-109 del TFUE sono applicabili alla produzione e al commercio dei prodotti del settore vitivinicolo in forza dell’articolo 71 del regolamento (CE) n. 1493/99 (15) relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo.
(58)
In base all’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, salvo deroghe contemplate dai trattati, sono incompatibili con il mercato interno, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza.
(59)
Affinché una misura rientri nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, devono essere soddisfatte le quattro condizioni seguenti: 1) la misura deve essere finanziata dallo Stato o mediante risorse statali; 2) deve riguardare in maniera selettiva determinate imprese o settori di produzione; 3) deve comportare un vantaggio economico per le imprese beneficiarie; 4) deve incidere sugli scambi intracomunitari e falsare o minacciare di falsare la concorrenza.
(60)
Nella decisione di avvio della procedura formale di esame, la Commissione aveva espresso dubbi riguardo alle seguenti questioni: in primo luogo, la compatibilità delle misure di promozione nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi con l’articolo 107 del TFUE; in secondo luogo, la compatibilità delle misure di formazione organizzate dall’IVV con l’articolo 107 del TFUE; in terzo luogo, la compatibilità del finanziamento mediante il prelievo parafiscale delle misure di promozione nei mercati degli altri Stati membri con l’articolo 110 del TFUE. La Commissione limita pertanto il proprio esame a tali questioni.
1.1. Risorse statali
(61)
Gli aiuti oggetto della presente procedura di esame sono stati finanziati mediante il prelievo parafiscale destinato alla promozione del vino.
(62)
Per quanto riguarda il fatto di sapere se il gettito dei prelievi parafiscali può essere considerato una risorsa statale, è opportuno sottolineare che per le risorse statali non deve essere fatta alcuna distinzione tra i casi in cui l’aiuto è concesso direttamente dallo Stato e quelli in cui l’aiuto è concesso da enti pubblici o privati designati o istituiti dagli Stati (16).
(63)
Il 15 luglio 2004 la Corte di giustizia delle Comunità europee, nella sentenza pronunciata nella causa Pearle (17), ha dichiarato che i contributi obbligatori riscossi da un ente intermediario per tutte le imprese di un settore economico non devono essere considerati risorse statali se sono soddisfatte le quattro condizioni di seguito specificate:
a)
la misura in questione è determinata dall’organizzazione di categoria che rappresenta le imprese e i lavoratori di un settore economico e non serve come strumento per l’attuazione di una politica definita dallo Stato;
b)
gli obiettivi determinati sono finanziati interamente con contributi delle imprese del settore;
c)
le modalità di finanziamento e la percentuale/l’importo dei contributi sono determinati in seno all’organizzazione di categoria dai rappresentanti dei datori di lavoro e dei lavoratori, senza alcun intervento dello Stato;
d)
i contributi sono obbligatoriamente utilizzati per il finanziamento della misura, senza possibilità di un intervento dello Stato.
(64)
La misura notificata non sembra soddisfare tutte queste condizioni. Il prelievo per la promozione del vino è stabilita dall’autorità portoghese mediante un decreto legge (cfr. considerando 11) come strumento per l’attuazione di una politica definita dal governo portoghese, segnatamente la promozione del vino. Nella sua funzione legislativa, l’autorità portoghese ha inoltre la possibilità di intervenire nella determinazione delle modalità di finanziamento della misura e dell’utilizzo dei contributi. Nel caso in esame, l’intervento dello Stato portoghese in questo senso risulta chiaramente dalle disposizioni dei decreti legge n. 137/95 del 14 giugno e n. 119/97 del 15 maggio.
(65)
Tenuto conto che non sono soddisfatte le condizioni a), c) e d) della sentenza Pearle, le entrate del prelievo per la promozione sono quindi considerate «risorse statali».
1.2. Esistenza di un vantaggio selettivo
(66)
È importante quindi verificare se il meccanismo in esame «favorendo talune imprese o talune produzioni, falsi o minacci di falsare la concorrenza». L’esistenza dell’aiuto deve essere stabilita a livello dei beneficiari potenziali della promozione del vino e del suo finanziamento.
(67)
Per costituire un aiuto ai sensi dell’articolo 107, la compensazione concessa con l’utilizzo di risorse statali deve procurare un vantaggio economico che non si sarebbe potuto ottenere nelle normali condizioni di mercato, e il vantaggio deve essere selettivo. Il criterio della selettività è soddisfatto quando detto vantaggio è riservato a talune imprese o a un settore di attività. Tale condizione è quindi soddisfatta nel caso in esame, in cui il settore del vino e dei prodotti vitivinicoli è chiaramente identificato.
(68)
All’avvio della procedura formale di esame, la Commissione ha identificato come beneficiari gli operatori economici destinatari dei servizi prestati dall’IVV e dalla Viniportugal. A prescindere dal fatto che il finanziamento delle attività dell’IVV rappresenti un aiuto di Stato a favore di tale organismo, si pone anche la questione della possibile qualificazione come «aiuti di Stato», ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, delle prestazioni o dei servizi forniti da tale organismo al settore vitivinicolo. Non esiste alcun dubbio che gli operatori del settore in questione (produttori, trasformatori, grossisti, dettaglianti e così via) siano imprese che esercitano un’attività economica.
(69)
Secondo la giurisprudenza della Corte di giustizia, sono considerati aiuti gli interventi i quali, in varie forme, alleviano gli oneri che normalmente gravano sul bilancio di un’impresa e che di conseguenza, senza essere sovvenzioni in senso stretto, ne hanno la stessa natura e producono identici effetti (18).
(70)
È importante quindi, in secondo luogo, sapere se e, in tal caso, in quale misura le attività finanziate da queste «risorse statali», ossia i servizi offerti al settore dall’IVV e le campagne promozionali organizzate dalla Viniportugal, costituiscono un vantaggio economico per gli operatori del settore.
(71)
Per quanto riguarda le prestazioni dell’I VV, è opportuno appurare, da un lato, se e, in tal caso, in quale misura, in mancanza delle prestazioni assicurate dall’I VV, gli operatori del settore vitivinicolo in Portogallo avrebbero dovuto sostenere i costi di tali prestazioni e se queste ultime costituiscono oneri che normalmente gravano sul bilancio di un’impresa. A tale scopo, occorre distinguere tra tre gruppi diversi di prestazioni.
1.2.1. Servizi dell’IVV come coordinatore generale del settore
(72)
La Commissione ritiene che i servizi e le attività dell’I VV, nella sua qualità di coordinatore del settore vitivinicolo, e in particolare le funzioni di sorveglianza, controllo, certificazione, audit e gestione dei meccanismi del mercato, siano una conseguenza dell’applicazione dei requisiti stabiliti dalla legislazione europea e nazionale e, in quanto tali, non costituiscono attività che normalmente gravano sul bilancio di un’impresa, ma attività rientranti nell’ambito delle funzioni essenziali dello Stato.
1.2.2. Servizi di formazione
(73)
Tuttavia, per quanto riguarda il finanziamento dell’organizzazione delle azioni di formazione di cui hanno potuto beneficiare operatori economici del settore, sembra chiaro che si tratta di un vantaggio a favore di questi ultimi in quanto la formazione è un’attività che normalmente grava sul bilancio delle imprese.
(74)
Secondo le informazioni fornite dalle autorità portoghesi al momento dell’avvio della procedura, fatta eccezione per un’azione di formazione di interesse generale denominata «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000», il cui costo è stato pari a 367,12 EUR, tutte le azioni di formazione organizzate dall’IVV sarebbero state cofinanziate a titolo del Fondo sociale europeo e pertanto non sarebbero state finanziate dalle entrate del prelievo parafiscale. Per questo motivo, tali azioni di formazione non sono oggetto della presente procedura di esame.
(75)
Per quanto riguarda l’unica azione di formazione finanziata dalle entrate del prelievo per la promozione del vino, ossia la formazione di interesse generale «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000», la Commissione constata che una nuova informazione ne modificherebbe la qualifica di aiuto di Stato. Conformemente alle nuove informazioni fornite, i destinatari della formazione sarebbero stati esclusivamente i funzionari delle direzioni regionali dell’agricoltura e quelli delle commissioni vitivinicole regionali, che sarebbero gli enti competenti per il controllo e la verifica della genuinità e della qualità dei vini delle regioni interessate. Da tali informazioni si desume che non si tratta di una misura di aiuto destinata ai beneficiari dei servizi prestati dall’I VV, ma di una misura di formazione interna dell’amministrazione pubblica.
(76)
Ne consegue che tale misura di formazione non costituisce un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
1.2.3. Servizi di realizzazione di campagne di promozione
(77)
Per quanto riguarda la realizzazione delle campagne di promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli da parte della Viniportugal, esiste effettivamente un vantaggio economico per gli operatori economici del settore, e nello specifico del settore vitivinicolo in Portogallo. L’organizzazione della promozione di tali prodotti costituisce un onere che normalmente grava sul bilancio di un’impresa.
(78)
La Commissione conclude pertanto che la prestazione di servizi consistenti nella realizzazione di campagne promozionali costituisce un vantaggio selettivo mediante risorse statali per gli operatori economici del settore vitivinicolo in Portogallo.
1.3. Incidenza sugli scambi e distorsione della concorrenza
(79)
Per stabilire se gli aiuti in esame rientrano nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, è necessario in definitiva determinare se possono incidere sugli scambi commerciali tra Stati membri e se, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsano o minacciano di falsare la concorrenza.
(80)
La Corte di giustizia ha dichiarato che, se un vantaggio concesso da uno Stato membro rafforza la posizione di una categoria di imprese rispetto ad altre imprese concorrenti nell’ambito degli scambi intracomunitari, questi ultimi devono ritenersi influenzati da tale vantaggio (19).
(81)
Gli aiuti in esame possono incidere sugli scambi commerciali tra Stati membri in quanto favoriscono la produzione nazionale a scapito di quella degli altri Stati membri. In effetti, il settore vitivinicolo è estremamente aperto alla concorrenza a livello di Unione europea e, pertanto, molto sensibile a qualsiasi misura a favore della produzione in qualsivoglia Stato membro.
(82)
Il fatto che esistano scambi commerciali tra gli Stati membri nel settore del vino e dei prodotti vitivinicoli sembra essere dimostrato dall’esistenza di un’organizzazione comune del mercato nel settore.
(83)
La tabella di seguito riportata indica, a titolo di esempio, il livello degli scambi commerciali intracomunitari di tali prodotti tra il 1999 e il 2004 (20).
1 000 hl
Anno
Importazioni UE
Esportazioni UE
1999 (UE-15)
35 595
40 921
2000 (UE-15)
-
-
2001 (UE-15)
32 699
35 558,4
2002 (UE-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (UE-15)
33 024,7
35 343
2004 (UE-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Ne consegue che, per quanto riguarda il finanziamento delle campagne di promozione e pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli con una parte delle entrate del prelievo per la promozione del vino, la Commissione conferma la sua posizione in merito all’esistenza di un aiuto di Stato a favore degli operatori economici del settore del vino e dei prodotti vitivinicoli ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
1.4. Conclusioni sul carattere di «aiuto» ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE
(85)
Tenuto conto di quanto precede, la Commissione ritiene che le misure a favore degli operatori economici del settore del vino e dei prodotti vitivinicoli conferiscano loro un vantaggio, finanziato con risorse statali, di cui altri operatori non possono beneficiare. Tale vantaggio, favorendo talune imprese e talune produzioni, falsa o minaccia di falsare la concorrenza, in quanto può incidere sugli scambi commerciali tra Stati membri. La Commissione conclude pertanto che le misure in questione rientrano nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
2. Legalità degli aiuti per la promozione e la pubblicità
(86)
Le autorità portoghesi non hanno notificato alla Commissione, ai sensi dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE, le disposizioni che istituiscono il prelievo parafiscale di cui trattasi né il finanziamento delle azioni a favore del settore del vino.
3. Valutazione della compatibilità degli aiuti per la promozione e la pubblicità
(87)
Il principio di incompatibilità di cui all’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE comporta tuttavia alcune eccezioni.
(88)
In particolare, l’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE dispone che possono essere considerati compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati ad agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni economiche, sempre che non alterino le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse.
(89)
In base alla comunicazione della Commissione relativa alla determinazione delle norme applicabili alla valutazione degli aiuti di Stato illegalmente concessi, gli aiuti illegali ai sensi dell’articolo 1, lettera f), del regolamento (CE) n. 659/1999 devono essere valutati conformemente alle norme in vigore all’epoca in cui è stato concesso l’aiuto.
(90)
La compatibilità degli aiuti concessi prima del 1o gennaio 2002 deve quindi essere verificata alla luce della regolamentazione degli aiuti nazionali a favore della pubblicità dei prodotti agricoli e di taluni prodotti non compresi nell’allegato II del trattato CEE (21) e, per gli aiuti concessi dopo tale data, alla luce degli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità, già menzionati, fatte salve le norme particolari di applicazione temporanea stabilite negli orientamenti cui si è fatto riferimento in precedenza.
(91)
Tuttavia la regolamentazione del 1987 e gli orientamenti menzionati condividono sostanzialmente gli stessi principi. Tali strumenti prevedono criteri negativi e positivi che devono essere rispettati da tutti i regimi di aiuti nazionali. Non deve pertanto trattarsi di azioni pubblicitarie in contrasto con l’articolo 28 del trattato (l’attuale articolo 34 del TFUE) o con il diritto comunitario derivato, né di azioni orientate in funzione di imprese particolari.
3.1. Campagne di promozione generica in Portogallo
(92)
Secondo le informazioni trasmesse dalle autorità portoghesi, è possibile concludere che le misure in questione hanno obiettivi che corrispondono a vari criteri positivi stabiliti dalle disposizioni menzionate, in quanto si inseriscono vuoi nell’obiettivo di sviluppo delle piccole e medie imprese e di talune regioni, vuoi nell’obiettivo di sviluppo di prodotti di alta qualità e per una sana alimentazione.
(93)
Le autorità portoghesi hanno inoltre spiegato che i messaggi trasmessi dalle azioni di promozione e pubblicità hanno carattere generale, consistono principalmente nella realizzazione di esposizioni, partecipazioni a fiere, pubblicazione di cataloghi e altri supporti, non hanno lo scopo di dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti di altri Stati membri né di denigrare tali prodotti, e non favoriscono il marchio di un’impresa particolare né un singolo produttore.
(94)
Nella decisione di avvio della procedura formale di esame (considerando 108), la Commissione ha ritenuto che gli aiuti pubblici erogati per finanziare le azioni di promozione della fattispecie fino al 1o gennaio 2002 rispettavano i criteri stabiliti dalle disposizioni dell’UE applicabili in materia.
(95)
A partire dal 1o gennaio 2002, il punto 8 degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità dei prodotti compresi nell’allegato I del trattato CE e di taluni prodotti non compresi nell’allegato I stabilisce che le azioni promozionali, quali la diffusione di conoscenze scientifiche, l’organizzazione di fiere ed esposizioni, la partecipazione a queste ultime o ad analoghe iniziative nel settore delle relazioni pubbliche, compresi i sondaggi di opinione e le ricerche di mercato, non sono considerate pubblicità. Gli aiuti di Stato relativi a tale promozione, nel senso ampio del termine, sono oggetto dei punti 13 e 14 degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato nel settore agricolo.
(96)
Il punto 13.2 degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato nel settore agricolo prevede la possibilità di concedere aiuti per consulenze e servizi analoghi, compresi studi tecnici, di fattibilità e di progettazione e ricerche di mercato, a sostegno di attività connesse allo sviluppo della qualità dei prodotti agricoli. Inoltre, il punto 14 consente la concessione di aiuti il cui scopo è fornire assistenza tecnica nel settore agricolo. In particolare, sono autorizzati aiuti finalizzati alla diffusione di nuove tecniche.
(97)
Gli aiuti descritti in precedenza possono rientrare in una di queste categorie, tenuto conto che sono intese in definitiva a fornire un sostegno tecnico alla produzione in esame tramite un sostegno alla commercializzazione di prodotti agricoli di qualità e la divulgazione generica delle loro caratteristiche.
(98)
Sono pertanto consentiti aiuti a copertura del 100 % dei costi. Per evitare che siano concessi importi rilevanti a grandi imprese, l’importo dell’aiuto totale che può essere accordato in base a questi due punti non può superare i 100 000 EUR per beneficiario per un periodo di tre anni, oppure, se si tratta di aiuti concessi a imprese rientranti nella categoria delle PMI secondo la definizione della Commissione, il 50 % delle spese ammissibili, con applicazione dell’importo più elevato. Ai fini del calcolo dell’importo dell’aiuto, è considerato beneficiario il destinatario dei servizi.
(99)
Le autorità portoghesi hanno spiegato che, trattandosi di azioni generiche di portata generale il cui beneficio effettivo viene completamente disperso tra tutti gli operatori del settore vitivinicolo, il livello dell’aiuto per beneficiario resta al di sotto della soglia di 100 000 EUR in tre anni.
(100)
Nella decisione di avvio della procedura formale di esame (considerando 114), la Commissione ha ritenuto che gli aiuti pubblici erogati per finanziare le azioni di promozione in questione dopo il 1o gennaio 2002 parrebbero aver rispettato i criteri fissati dalle disposizioni dell’UE applicabili in materia.
(101)
Tenendo conto delle informazioni fornite dalle autorità portoghesi nel corso dell’istruzione del presente caso, e in mancanza di osservazioni in senso contrario da parte di terzi a seguito dell’avvio della procedura formale di esame, la Commissione ribadisce la posizione espressa all’avvio della procedura (22) riguardo alla compatibilità delle campagne di promozione generica del vino realizzate dalla Viniportugal in Portogallo con le disposizioni comunitarie applicabili.
-
Nella sua posizione, la Commissione prende atto in modo particolare delle garanzie fornite dalle autorità portoghesi riguardo agli obiettivi della misura, vale a dire: sviluppo delle piccole e medie imprese, sviluppo di determinate regioni, sviluppo di prodotti di alta qualità e per un’alimentazione sana (punto 32 degli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità),
-
riguardo alle caratteristiche delle campagne: i messaggi trasmessi dalle azioni di promozione e pubblicità hanno carattere generale, consistono principalmente nella realizzazione di esposizioni, partecipazione a fiere, pubblicazione di cataloghi e altri supporti, non hanno lo scopo di dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti di altri Stati membri né di screditare tali prodotti e non favoriscono il marchio di un’impresa particolare o di un singolo produttore (punto 20 degli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità),
-
riguardo alla limitazione del sostegno: le misure sono interamente finanziate tramite prelievi parafiscali e i contributi finanziari degli operatori del settore nelle campagne raggiungono, per definizione, il livello del 50 % dei relativi costi. Inoltre, per quanto riguarda le azioni generiche di portata generale il cui beneficio effettivo viene completamente disperso tra tutti gli operatori del settore vitivinicolo, il livello dell’aiuto per beneficiario resterà al di sotto della soglia di 100 000 EUR in tre anni.
3.2. Campagne di promozione e pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi
(102)
Per quanto riguarda le campagne di promozione e pubblicità del vino portoghese nei mercati di altri Stati membri e di paesi terzi realizzate dalla Viniportugal, in particolare dopo il 1o gennaio 2002, la Commissione aveva espresso dubbi sulla compatibilità delle stesse con le disposizioni degli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità.
(103)
Conformemente al punto 4.1 degli orientamenti, sono ammissibili le campagne pubblicitarie organizzate direttamente o indirettamente da uno Stato membro nel mercato di un altro Stato membri allo scopo di far conoscere ai consumatori i prodotti agricoli di uno Stato membro o di una regione particolari, o tutta una categoria di prodotti di uno Stato membro. Le campagne devono tuttavia trasmettere informazioni sulle caratteristiche oggettive dei prodotti in questione e non devono recare apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, incentrandosi unicamente sulla loro origine.
(104)
Orbene, al momento dell’avvio della procedura la Commissione non disponeva di informazioni sufficienti per concludere che tali campagne, pur facendo riferimento all’origine dei vini, trasmettessero soltanto informazioni sulle caratteristiche oggettive dei prodotti in questione e non recassero apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, incentrandosi unicamente sulla loro origine. Aveva pertanto invitato le autorità portoghesi a dimostrare che l’eventuale riferimento all’origine dei prodotti rispettava effettivamente queste condizioni.
(105)
La Commissione prende atto delle garanzie fornite dalle autorità portoghesi in relazione i) al carattere generico delle campagne promozionali della Viniportugal (cfr. considerando 37); ii) al fatto che le attività di promozione e pubblicità della Viniportugal in Portogallo e nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi non riguardavano marchi specifici né avevano lo scopo di promuovere imprese particolari o singoli produttori (cfr. considerando 37); iii) al fatto che le campagne in questione non avevano l’obiettivo di denigrare i prodotti vitivinicoli di altri Stati membri né di dissuadere i consumatori dall’acquistare tali prodotti, e che erano conformi alla normativa dell’UE applicabile (in particolare alla normativa in materia di etichettatura, presentazione e pubblicità dei prodotti alimentari) (cfr. considerando 38); iv) al fatto che le attività in questione avevano l’obiettivo di far conoscere i vini portoghesi ai consumatori di altri Stati membri, facilitando così la realizzazione delle attività del settore portoghese della viticoltura ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE (cfr. considerando 39); e, infine, v) al fatto che le campagne della Viniportugal al di fuori del Portogallo avevano lo scopo di divulgare le caratteristiche di base del vino portoghese, invitando i consumatori di altri Stati membri e di paesi terzi a provare tali prodotti a loro poco noti, e al fatto che non recavano apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, incentrandosi unicamente sulla loro origine (cfr. considerando 40).
(106)
Sulla base delle informazioni supplementari fornite dalle autorità portoghesi, e in assenza di osservazioni in senso contrario di terzi a seguito dell’avvio della procedura formale di esame, la Commissione è ora in grado di concludere che i dubbi espressi all’avvio della procedura sul carattere oggettivo delle campagne di promozione e pubblicità realizzate nei mercati degli Stati membri e di paesi terzi sono stati chiariti.
(107)
Tenuto conto di quanto precede, la Commissione ritiene che l’aiuto a favore della promozione generica del vino in Portogallo e l’aiuto a favore della promozione e della pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi sono compatibili con i criteri positivi e negativi stabiliti dagli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità.
4. Finanziamento degli aiuti
(108)
Per quanto riguarda gli aiuti di Stato finanziati mediante un prelievo parafiscale, le azioni finanziate con gli aiuti nonché il finanziamento degli stessi devono essere esaminati dalla Commissione. In effetti, l’eventuale incompatibilità del finanziamento di un aiuto di Stato con il mercato comune renderebbe gli aiuti incompatibili, anche qualora la concessione dell’aiuto avesse rispettato le regole di concorrenza applicabili.
(109)
Secondo una giurisprudenza costante, i tributi non rientrano nell’ambito di applicazione delle disposizioni del trattato concernenti gli aiuti di Stato, salvo che costituiscano la modalità di finanziamento di un aiuto, formandone così parte integrante (23). Affinché possa ritenersi che un tributo, o parte di un tributo, costituisca parte integrante di una misura di aiuto, deve necessariamente sussistere un vincolo di destinazione fra detto tributo e l’aiuto in forza della normativa nazionale pertinente (24), nel senso che il gettito del tributo viene necessariamente destinato al finanziamento dell’aiuto medesimo. Se tale vincolo sussiste, il gettito del tributo incide direttamente sull’entità dell’aiuto (25) e, conseguentemente, sulla valutazione della compatibilità dell’aiuto medesimo con il mercato comune (26).
(110)
Occorre pertanto esaminare se il prelievo destinato alla promozione del vino soddisfa le condizioni menzionate in precedenza.
4.1. Il prelievo destinato alla promozione del vino come parte integrante degli aiuti per la promozione
(111)
In primo luogo, occorre valutare se il gettito del prelievo viene necessariamente destinato al finanziamento dell’aiuto. In questo contesto, è opportuno segnalare che sia il decreto legge n. 137/95 sia il decreto legge n. 119/97, che vi deroga, stabiliscono che «una percentuale del gettito del prelievo destinato alla promozione, che deve essere fissata annualmente dal ministro dell’Agricoltura, dello sviluppo rurale e della pesca, in misura mai inferiore al 25 %, è destinata alle azioni di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli »(articolo 11, paragrafo 2, del decreto legge n. 119/97). In questo senso, in base alla normativa nazionale pertinente, una parte del gettito del prelievo è obbligatoriamente destinata al finanziamento delle misure promozionali che costituiscono l’oggetto dell’aiuto.
(112)
Inoltre, l’articolo 1, paragrafo 1, del decreto legge n. 119/97, che definisce l’ambito di applicazione del tributo, stabilisce che «i vini e i prodotti vitivinicoli […] sono soggetti all’applicazione di un tributo, destinato alla promozione, che costituisce la contropartita dei servizi prestati dall’Instituto da Vinha e do Vinho (IVV) in relazione alla promozione generica e al coordinamento generale del settore». In secondo luogo, occorre esaminare se il gettito del prelievo incide direttamente sull’entità dell’aiuto. In tale contesto, è opportuno segnalare che il prelievo per la promozione costituisce l’unica fonte di finanziamento degli aiuti destinati alla promozione e alla pubblicità oggetto del presente esame e pertanto una diminuzione del gettito del prelievo implicherebbe una riduzione delle risorse di finanziamento delle misure di promozione.
(113)
La Commissione ritiene pertanto che, nel caso in esame, il gettito della tassa sia necessariamente destinato al finanziamento dell’aiuto e il gettito della tassa incida direttamente sull’entità dell’aiuto. Occorre infine concludere che, conformemente alla giurisprudenza della Corte di giustizia, sussiste necessariamente un vincolo di destinazione fra il tributo e l’aiuto in forza della normativa nazionale pertinente e che il prelievo destinato alla promozione del vino costituisce parte integrante della misura di aiuto in esame. Ne consegue che deve essere sottoposto all’esame della Commissione anche il finanziamento delle azioni mediante il prelievo.
4.2. Imposizione del prelievo sui prodotti esportati
(114)
Come menzionato al precedente considerando 9, viene imposto un prelievo sui prodotti portoghesi destinati al consumo in Portogallo e sui prodotti destinati all’esportazione.
(115)
Nella decisione di avvio della procedura formale di esame (considerando 143), la Commissione afferma tuttavia che non parrebbe esistere alcuna discriminazione tra i prodotti nazionali destinati al mercato nazionale e quelli destinati all’esportazione nell’ambito delle campagne di promozione e di pubblicità svolte al di fuori del territorio portoghese.
(116)
Per quanto riguarda la questione di sapere in che misura i prodotti destinati all’esportazione traggano analogamente beneficio dalle misure di promozione generica in Portogallo, tenendo conto delle informazioni fornite dalle autorità portoghesi nel corso dell’istruzione del presente caso, e in mancanza di osservazioni in senso contrario di terzi a seguito dell’avvio della procedura formale di esame, la Commissione conclude che i prodotti di quest’ultima categoria beneficiano in larga misura di tutti i vantaggi derivanti dal prelievo e traggono ampio beneficio dalle attività promozionali nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi.
4.3. Imposizione del prelievo sui prodotti importati
(117)
Conformemente alla giurisprudenza della Corte di giustizia (27), la Commissione ritiene di norma che il finanziamento di un aiuto tramite oneri obbligatori può avere un’incidenza sull’aiuto, in quanto avrebbe un effetto protettivo che va al di là dell’aiuto propriamente detto. Il prelievo in questione costituisce in effetti un onere obbligatorio. Secondo questa stessa giurisprudenza, la Commissione ritiene che un aiuto ai produttori nazionali possa essere finanziato tramite prelievi parafiscali che gravano anche sui prodotti importati da altri Stati membri soltanto se esistono garanzie che questi ultimi possono beneficiare come i prodotti nazionali di tutti i vantaggi menzionati.
(118)
All’avvio della procedura formale di esame, la Commissione ha pertanto sottolineato che, tenuto conto che i prodotti provenienti dagli altri Stati membri venivano ugualmente assoggettati al tributo, le autorità portoghesi dovevano ancora dimostrare che non esisteva alcuna discriminazione tra i prodotti nazionali e quelli importati e che pertanto i prodotti provenienti dagli altri Stati membri, ugualmente assoggettati al tributo, beneficiavano allo stesso modo e nella stessa misura dei prodotti nazionali di tutti i vantaggi derivanti (28).
(119)
È già stato stabilito che le campagne di promozione e pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli realizzate dalla Viniportugal sono finanziate con una parte delle entrate del prelievo per la promozione del vino.
(120)
Nelle loro osservazioni e informazioni supplementari, le autorità portoghesi assicurano che il contributo delle entrate derivanti dal prelievo riscosso sui prodotti importati si limitava esclusivamente a finanziare una parte dei costi delle azioni di promozione generica realizzate dalla Viniportugal in Portogallo. Affermano altresì che le campagne di promozione e pubblicità effettuate nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi a favore del vino e dei prodotti vitivinicoli portoghesi sono finanziate esclusivamente con le entrate del prelievo riscosso sui prodotti nazionali.
(121)
Le informazioni fornite dalle autorità portoghesi dimostrano che delle campagne di promozione generica in Portogallo beneficiano in misura proporzionale i prodotti importati. In effetti, come descritto ai considerando 16 e 17, il principale obiettivo delle campagne pubblicitarie a livello nazionale è indurre i consumatori adulti giovani di entrambi i sessi a un consumo sano del vino come alternativa alla birra o ad altre bevande alcoliche. Le autorità portoghesi hanno fornito campioni delle campagne pubblicitarie e dei progetti di divulgazione finanziati con il tributo. Tenuto conto che le campagne promozionali sono intese a promuovere il consumo di vino, in generale, i prodotti importati usufruiscono allo stesso modo delle misure menzionate.
(122)
Tuttavia, le informazioni fornite non sono sufficienti per dimostrare che le entrate provenienti dal prelievo riscosso sui prodotti importati non hanno contribuito al finanziamento delle campagne di promozione e pubblicità realizzate nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi, di cui beneficia invece esclusivamente il vino portoghese. In particolare, secondo i dati forniti dalle autorità portoghesi, nel periodo compreso tra il 1998 e il 2005 le entrate medie provenienti dal prelievo riscosso sui prodotti importati sono state pari a 1 293 169 EUR, mentre nello stesso periodo la Viniportugal ha destinato annualmente in media 525 698 EUR ad azioni di promozione generica in Portogallo (cfr. considerando 36 e 38).
(123)
Inoltre, sebbene la normativa nazionale stabilisca l’obbligo di destinare una percentuale, mai inferiore al 25 %, del gettito del prelievo alle azioni di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli, non esiste una contabilità separata di queste due parti del gettito del prelievo. Le autorità portoghesi hanno potuto presentare soltanto stime sulla parte del gettito del prelievo riscosso sui prodotti importati e destinata alla promozione generica.
(124)
Orbene, tenendo conto della giurisprudenza menzionata al considerando 116, poiché le misure finanziate con il prelievo costituiscono un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107 del TFUE e il prelievo ha carattere discriminatorio in violazione dell’articolo 110 del TFUE in quanto i prodotti provenienti dagli altri Stati membri sono stati ugualmente assoggettati al tributo, senza tuttavia beneficiare di tutti i vantaggi da esso derivanti, la Commissione ritiene che il gettito del prelievo ottenuto gravando i prodotti importati di altri Stati membri, allo scopo di finanziare le azioni di promozione attuate dalla Viniportugal nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi, costituisce un finanziamento dell’aiuto incompatibile dal punto di vista delle norme sulla libera circolazione delle merci e, pertanto, che gli aiuti di Stato così finanziati sono allo stesso modo incompatibili con il trattato.
(125)
La Commissione può validamente concludere, sulla base delle informazioni e delle garanzie fornite dalle autorità portoghesi (cfr. considerando 104 della presente decisione), che i produttori e i commercianti degli altri Stati membri hanno beneficiato nella stessa misura dei produttori portoghesi delle misure di aiuto a favore della promozione generica applicate in Portogallo.
(126)
Per contro, le autorità portoghesi non contestano che i produttori e i commercianti degli altri Stati membri non possono beneficiare delle misure di aiuto per la promozione e la pubblicità all’estero svolte esclusivamente a favore dei vini portoghesi.
(127)
In effetti, secondo una giurisprudenza costante della Corte di giustizia, quando il gettito di un’imposizione riguardante i prodotti nazionali e importati sulla base di criteri identici è diretto a finanziare attività che giovino in modo specifico ai prodotti nazionali tassati, può derivarne che il tributo riscosso secondo gli stessi criteri costituisca nondimeno una tassazione discriminatoria, nella misura in cui l’onere fiscale gravante sui prodotti nazionali sia neutralizzato da vantaggi finanziati per mezzo di esso, mentre quello gravante sui prodotti importati rappresenta un onere netto (29).
(128)
Nel caso in esame, non si può escludere che vi sia stata discriminazione in relazione ai prodotti importati. Per contro, dalle informazioni fornite dalle autorità portoghesi risulta che i prodotti importati erano assoggettati al prelievo nella stessa misura dei prodotti nazionali, senza tuttavia beneficiare dei vantaggi finanziati per mezzo di esso nella stessa misura dei prodotti nazionali. Come indicato al precedente considerando 122, secondo i dati forniti dalle autorità portoghesi, nel periodo compreso tra il 1998 e il 2005 le entrate medie provenienti dal prelievo riscosso sui prodotti importati sono state pari a 1 293 169 EUR, mentre nello stesso periodo la Viniportugal ha destinato annualmente in media 525 698 EUR ad azioni di promozione generica in Portogallo. Non esiste una contabilità separata che consenta di garantire che il gettito del tributo proveniente dai prodotti importati sia destinato esclusivamente alla promozione generica in Portogallo. Ne consegue che i prelievi parafiscali e il relativo gettito violano l’articolo 110 del TFUE.
(129)
Sulla base delle informazioni che le sono state fornite a seguito dell’avvio della procedura formale di esame, la Commissione non può concludere che gli aiuti a favore della promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli portoghesi nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi non siano stati finanziati, anche solo in parte, dalle entrate del prelievo destinato alla promozione del vino provenienti dai prodotti importati. Non spetta infatti alla Commissione esaminare sistematicamente quali sono gli elementi che avrebbero potuto esserle trasmessi, ma essa deve, da una parte, raccogliere tutte le indicazioni necessarie e, dall’altra, basarsi sulle informazioni di cui dispone al momento dell’adozione della decisione (30). La Commissione ritiene e conclude pertanto che il finanziamento delle misure di aiuto deve essere considerato incompatibile con il mercato interno.
(130)
In conclusione, tenuto conto che se il finanziamento di un aiuto di Stato è considerato incompatibile con le disposizioni del trattato applicabili, l’aiuto così finanziato deve ugualmente essere considerato incompatibile dalla Commissione per tutto il tempo in cui il finanziamento irregolare si è protratto. Infatti, la regolarità del finanziamento di un aiuto di Stato è condizione indispensabile per la dichiarazione di compatibilità di quest’ultimo (31).
V. CONCLUSIONI
(131)
La Commissione deplora il fatto che il Portogallo abbia attuato gli aiuti menzionati in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE.
(132)
La Commissione conclude che:
-
il Portogallo ha illegalmente effettuato il finanziamento di campagne di promozione generica del vino mediante un prelievo riscosso sui prodotti nazionali e su quelli importati degli altri Stati membri, in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE,
-
l’unica azione di formazione finanziata con le entrate del prelievo parafiscale non costituisce un aiuto,
-
gli aiuti a favore della promozione e della pubblicità generica del vino e dei prodotti vitivinicoli realizzate dalla Viniportugal nel territorio del Portogallo possono essere dichiarati compatibili con il mercato interno,
-
gli aiuti a favore della promozione e della pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli di origine portoghese nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi finanziati mediante un prelievo riscosso sul vino e i prodotti vitivinicoli che grava anche sui prodotti provenienti dagli altri Stati membri rispettavano le disposizioni dell’UE applicabili a livello dei beneficiari menzionati. La Commissione ha tuttavia anche constatato l’esistenza di una violazione dell’articolo 110, del TFUE a livello del finanziamento degli aiuti. Per tale motivo, la Commissione non può dichiarare compatibile il regime in questione poiché lo stesso ha creato una discriminazione tra prodotti importati e prodotti nazionali.
(133)
La presente decisione si limita all’esame dell’applicazione del prelievo parafiscale dalla sua entrata in vigore fino al 31 dicembre 2006, data in cui sono entrati in vigore i nuovi orientamenti comunitari in materia di aiuti di Stato nel settore agricolo e forestale per il periodo 2007-2013, lasciando impregiudicata la posizione che la Commissione adotterà riguardo all’applicazione del prelievo per la promozione dopo tale data.
(134)
La Commissione ritiene adeguato, nel caso in esame, adottare una decisione condizionale, avvalendosi della possibilità prevista dall’articolo 7, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 659/1999, in base al quale la Commissione può subordinare una decisione positiva a condizioni che consentano di considerare l’aiuto compatibile con il mercato comune e ad obblighi che consentano di controllare il rispetto della decisione stessa.
(135)
Per porre rimedio alla violazione dell’articolo 110 ed eliminare così retroattivamente la discriminazione, il Portogallo deve procedere al rimborso della parte del tributo che è stata applicata sui prodotti provenienti dagli altri Stati membri entro un termine e alle condizioni stabiliti dalla Commissione. La riparazione di tale violazione renderà gli aiuti in questione compatibili con l’articolo 107 del TFUE.
(136)
La Commissione stabilisce le condizioni che vanno osservate per il suddetto rimborso. Pertanto, il Portogallo deve rimborsare ai contribuenti del tributo la parte che è stata applicata sui prodotti provenienti dagli altri Stati membri tra la data di inizio dell’applicazione del tributo e il 31 dicembre 2006 nel pieno rispetto delle seguenti condizioni:
-
se possono fornire la prova che il prelievo per la promozione è stato riscosso su prodotti importati, i contribuenti del tributo possono richiedere il rimborso di una parte proporzionale del gettito del prelievo destinato a finanziare i servizi di promozione di cui beneficiano esclusivamente i prodotti nazionali entro un termine stabilito in conformità del diritto nazionale e in nessun caso inferiore a sei mesi dalla data di notifica della presente decisione,
-
il Portogallo stabilirà la misura dell’eventuale discriminazione gravante sui prodotti importati. A tale scopo, il Portogallo deve verificare, con riferimento a un determinato periodo di tempo, l’equivalenza pecuniaria tra gli importi del prelievo globalmente riscossi sui prodotti nazionali e i vantaggi di cui tali prodotti fruiscono in via esclusiva,
-
il rimborso deve aver luogo al massimo entro sei mesi dalla presentazione della domanda,
-
le somme rimborsate devono essere attualizzate tenendo conto degli interessi a partire dalla data in cui sono state riscosse fino al momento del rimborso effettivo. Tali interessi saranno calcolati in base al tasso di riferimento della Commissione previsto con il metodo di fissazione dei tassi di riferimento e di attualizzazione (32),
-
le autorità portoghesi ammetteranno qualsiasi prova ragionevole presentata dai contribuenti a dimostrazione della parte di tributo pagata su prodotti provenienti da altri Stati membri,
-
il diritto al rimborso non può essere subordinato ad altre condizioni, in particolare alla mancata ripercussione della tassa,
-
nel caso in cui un contribuente non abbia ancora pagato il tributo, le autorità portoghesi rinunciano formalmente alla relativa riscossione, compresi gli eventuali interessi di mora,
-
qualora la Commissione lo richieda, il Portogallo si impegna a presentare una relazione completa che dimostri la corretta esecuzione della misura di rimborso,
-
se in un altro Stato membro è stato imposto un tributo sugli stessi prodotti assoggettati al prelievo per la promozione del vino in Portogallo, le autorità portoghesi si impegnano a rimborsare ai contribuenti la parte del tributo riscosso sui prodotti provenienti dallo Stato membro in questione,
-
il Portogallo si impegna a far conoscere la presente decisione a tutti i potenziali contribuenti del tributo,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’unica azione di formazione finanziata con le entrate del prelievo parafiscale, per un importo pari a 367,12 EUR, non costituisce un aiuto.
Articolo 2
Gli aiuti di Stato a favore della promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli nel territorio portoghese attuati illegalmente dal Portogallo in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE mediante un prelievo parafiscale stabilito con decreto legge n. 137/95, del 14 giugno, sono aiuti di Stato compatibili con il mercato interno in forza dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE per quanto riguarda il periodo compreso tra l’entrata in vigore del prelievo e il 31 dicembre 2006.
Articolo 3
1. Gli aiuti di Stato a favore della promozione e della pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli di origine portoghese nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi attuati illegalmente dal Portogallo in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE mediante un prelievo parafiscale stabilito con decreto legge n. 137/95 del 14 giugno, sono, ferma restando l’applicazione dell’articolo 2, aiuti di Stato compatibili con il mercato interno in forza dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE per quanto riguarda il periodo compreso tra l’entrata in vigore del prelievo e il 31 dicembre 2006, a condizione che il Portogallo rispetti le condizioni di cui al paragrafo 2 del presente articolo.
2. Il Portogallo deve rimborsare ai contribuenti del tributo la parte che è stata applicata sui prodotti provenienti dagli altri Stati membri tra la data di inizio dell’applicazione del tributo e il 31 dicembre 2006 nel pieno rispetto delle seguenti condizioni:
-
se possono fornire la prova che il prelievo per la promozione è stato riscosso su prodotti importati, i contribuenti del tributo possono richiedere il rimborso di una parte proporzionale del gettito del prelievo destinato a finanziare i servizi di promozione di cui beneficiano esclusivamente i prodotti nazionali entro un termine stabilito in conformità del diritto nazionale e in nessun caso inferiore a sei mesi dalla data di notifica della presente decisione,
-
il Portogallo stabilirà la misura dell’eventuale discriminazione gravante sui prodotti importati. A tale scopo, il Portogallo deve verificare, con riferimento a un determinato periodo di tempo, l’equivalenza pecuniaria tra gli importi del prelievo globalmente riscossi sui prodotti nazionali e i vantaggi di cui tali prodotti fruiscono in via esclusiva,
-
il rimborso deve aver luogo al massimo entro sei mesi dalla presentazione della domanda,
-
le somme rimborsate devono essere attualizzate tenendo conto degli interessi a partire dalla data in cui sono state riscosse fino al momento del rimborso effettivo. Tali interessi saranno calcolati in base al tasso di riferimento della Commissione previsto con il metodo di fissazione dei tassi di riferimento e di attualizzazione (33),
-
le autorità portoghesi ammetteranno qualsiasi prova ragionevole presentata dai contribuenti a dimostrazione della parte di tributo pagato su prodotti provenienti da altri Stati membri,
-
il diritto al rimborso non può essere subordinato ad altre condizioni, in particolare alla mancata ripercussione della tassa,
-
nel caso in cui un contribuente non abbia ancora pagato il tributo, le autorità portoghesi rinunciano formalmente alla relativa riscossione, compresi gli eventuali interessi di mora,
-
qualora la Commissione lo richieda, il Portogallo si impegna a presentare una relazione completa che dimostri la corretta esecuzione della misura di rimborso,
-
se in un altro Stato membro è stato imposto un tributo sugli stessi prodotti assoggettati al prelievo per la promozione del vino in Portogallo, le autorità portoghesi si impegnano a rimborsare ai contribuenti la parte del tributo riscosso sui prodotti provenienti dallo Stato membro in questione,
-
il Portogallo si impegna a far conoscere la presente decisione a tutti i potenziali contribuenti del tributo.
Articolo 4
Entro due mesi dalla data di notifica della presente decisione, il Portogallo informerà la Commissione in merito alle misure adottate per adeguarvisi.
Articolo 5
La Repubblica portoghese è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 20 luglio 2010.