NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 578/2010
ze dne 29. června 2010,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritérií pro stanovení výše těchto náhrad (2), bylo několikrát podstatně změněno. Vzhledem k tomu, že jsou nezbytné další změny, mělo by být uvedené nařízení nahrazeno.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (3) stanoví, že v míře nezbytné pro umožnění vývozu některých zemědělských produktů ve formě určitého zpracovaného zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, na základě kurzů nebo cen za tyto produkty na světovém trhu, může být rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami v Unii pokryt vývozní náhradou. Poskytování náhrad pro všechny tyto zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by proto mělo podléhat společným pravidlům.
(3)
Za účelem zajištění jednotného používání nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o poskytování vývozních náhrad, by se tyto náhrady neměly poskytovat na zboží ze třetích zemí používané při výrobě zboží, které se vyváží poté, co bylo ve volném oběhu v Unii.
(4)
Vývozní náhrady by se měly vyplácet na zboží, které se získává přímo ze základních produktů, z produktů získaných zpracováním základních produktů a z produktů obdobných kterékoliv z těchto kategorií. V každém z těchto případů by se měl určit způsob stanovení výše vývozní náhrady.
(5)
Nařízení Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (4), a nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (5), se obecně používají u zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Je proto nezbytné vymezit, jak se určitá ustanovení uvedených nařízení mají používat.
(6)
V souladu s nařízením Komise (ES) č. 1670/2006 ze dne 10. listopadu 2006, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, pokud jde o stanovení a poskytování náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin (6), je sazba vývozní náhrady sazba, která je použitelná v den, kdy jsou obiloviny určené k výrobě lihovin podrobeny celní kontrole. Umístění obilovin určených k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1670/2006 pod celní dohled by proto mělo být pro účel poskytnutí vývozní náhrady považováno za rovnocenné vývozu.
(7)
Lihoviny jsou ve srovnání s jiným zbožím považovány za méně citlivé na cenu zemědělských produktů používaných při jejich výrobě. Protokol 19 k Aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že se musí rozhodnout o nezbytných opatřeních, aby se usnadnilo používání obilovin Unie při výrobě lihovin získávaných z obilovin.
(8)
Mnohé zboží, které vyrábí podnik za jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, se řídí obvyklým schématem vývozu. K usnadnění vývozních formalit by se pro takové zboží měl přijmout zjednodušený postup, pomocí něhož by výrobce příslušným orgánům sděloval informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o podmínky výroby zboží. Pro případy, kdy se množství zemědělských produktů skutečně použitá při výrobě vyváženého zboží evidují u příslušných orgánů, by se mělo začlenit ustanovení týkající se každoročního potvrzování tohoto zaevidování, aby se snížilo riziko spojené s případným nesdělením změn těchto množství.
(9)
Celá řada zemědělských produktů podléhá přírodním a sezónním výkyvům. V důsledku toho se může obsah zemědělských produktů ve vyváženém zboží lišit. Výše náhrady by se proto měla stanovit na základě množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity při výrobě vyváženého zboží. U některého zboží jednoduchého a poměrně stálého složení by se však výše náhrady kvůli správnímu zjednodušení měla určovat na základě pevně stanovených množství zemědělských produktů.
(10)
K získání nároku na náhradu je nutné, aby se použité zemědělské produkty, a zejména zboží vyrobené z těchto produktů, vyvezly. Jakákoli výjimka z tohoto pravidla by měla být vykládána restriktivně. Během procesu výroby zboží však výrobcům mohou vzniknout ztráty u surovin, za které přesto byly zaplaceny ceny Unie, zatímco ztráty vzniklé výrobcům, kteří jsou usazeni mimo Unii, se omezují na ceny na světovém trhu. Kromě toho během procesu výroby vznikají určité vedlejší produkty, které se z hlediska hodnoty výrazně liší od hlavních produktů. V některých případech lze tyto vedlejší produkty používat pouze jako krmivo. Je tudíž nezbytné stanovit společná pravidla pro vymezení pojetí množství produktů skutečně použitých při procesu výroby vyváženého zboží.
(11)
Pro účely čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1216/2009 je nezbytné stanovit, že náhrady pro základní produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I, by měly být určeny pro totéž období, jaké je stanoveno pro náhrady pro zemědělské produkty vyvážené nezpracované. Je však rovněž třeba stanovit možnost odchýlit se od uvedeného pravidla za okolností narušení trhu, které se určí v souladu s postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009.
(12)
Při stanovování sazby náhrady pro základní produkty nebo obdobné produkty by se měly brát v úvahu podpory nebo jiná opatření s podobným účinkem, použitelná v souladu s nařízením (ES) č. 1234/2007.
(13)
Bramborový škrob by měl být pro účely stanovení vývozní náhrady považován za obdobný kukuřičnému škrobu. Mělo by však být možné stanovit zvláštní sazbu náhrady pro bramborový škrob v situacích na trhu, kdy je jeho cena podstatně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(14)
V souladu s čl. 162 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 nesmí být náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů použitých ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, vyšší než náhrady, které by byly vyplatitelné na tyto produkty v případě, že by se vyvážely nezpracované. Na tuto okolnost by měl být brán ohled při stanovení sazeb náhrad a při vytváření pravidel pro to, aby produkt mohl být považován za obdobný jinému produktu.
(15)
Některé zboží, které má podobné vlastnosti, mohlo být získáno pomocí různých technologií z různých základních materiálů. Od vývozců by se mělo požadovat, aby uvedli povahu základních materiálů a poskytli určité údaje týkající se výrobního procesu, pokud jsou takové informace nezbytné pro stanovení nároku na náhradu či příslušné sazby náhrady, která se má použít.
(16)
Při výpočtu množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity, je vhodné brát ohled na obsah sušiny v případě škrobů a některých glukózových a maltodextrinových sirupů.
(17)
Pokud tak vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů nebo dohody o mezinárodním obchodu, mělo by být možné rozlišovat náhradu pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, podle místa určení.
(18)
S ohledem na řízení výše náhrad, které mohou být poskytovány během rozpočtového roku pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mělo být umožněno stanovit různé sazby pro vývoz se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem, a to na základě vývoje na trhu Unie nebo na světových trzích.
(19)
Výše náhrad, kterou lze poskytovat v kterémkoli rozpočtovém roce, je omezena v souladu s mezinárodními závazky Unie. Vývoz zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by se měl umožnit za podmínek, které jsou známy předem. Zejména by mělo být možné, aby hospodářské subjekty získaly ujištění o tom, že tento vývoz je způsobilý pro náhradu slučitelnou se závazky Unie. V případech, kdy takové ujištění již nemůže být poskytnuto, by měli být vývozci informováni s dostatečným předstihem. Vydávání osvědčení o náhradě umožňuje sledovat žádosti o náhradu a zaručit jejich držitelům, že jim bude poskytnuta náhrada až do výše, na kterou je osvědčení vydáno, pokud splní všechny ostatní podmínky pro náhradu stanovené v právních předpisech Unie.
(20)
Měla by být stanovena řídicí opatření pro systém osvědčení o náhradě. Mělo by se zejména vytvořit ustanovení týkající se koeficientu snížení, který se použije, pokud žádosti o osvědčení o náhradě překročí dostupné částky. Pro některé případy by se mělo vytvořit ustanovení týkající se pozastavení vydávání osvědčení o náhradě.
(21)
Osvědčení o náhradě slouží k zajištění shody s mezinárodními závazky Unie. Rovněž umožňují stanovení náhrady předem, kterou lze poskytovat pro zemědělské produkty použité při výrobě zboží vyváženého do třetích zemí. Tento účel se v některých ohledech liší od záměrů vývozních licencí vydávaných pro základní produkty vyvážené nezpracované, které podléhají mezinárodním závazkům týkajícím se množstevních omezení. Je proto nezbytné přesně stanovit, která obecná ustanovení použitelná u zemědělských licencí a osvědčení, v současné době stanovená v nařízení Komise (ES) č. 376/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (7), by se neměla vztahovat na osvědčení o náhradě.
(22)
Sazby náhrad se většinou stanovují nebo upravují vždy ve čtvrtek. Je nezbytné snížit nebezpečí, že budou žádosti o stanovení náhrady předem pro produkty předkládány ze spekulativních důvodů. Proto v případě, že je žádost o stanovení náhrady předem předložena ve čtvrtek, měla by být žádost považována za předloženou následující pracovní den.
(23)
Aby se členským státům usnadnil provoz režimu vývozních náhrad, měly by být sazby náhrad pro různé základní produkty použité ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I, simultánně stanoveny předem.
(24)
Žádosti o osvědčení mohou být předkládány pro částky vyšší než částky, které mohou být poskytnuty. Rozpočtový rok by se proto měl rozdělit na období tak, aby se osvědčení mohla dát k dispozici jak hospodářským subjektům, které vyvážejí na konci rozpočtového roku, tak i těm, které vyvážejí na začátku rozpočtového roku. Je-li to vhodné, měl by se u všech částek požadovaných během určitého období uplatňovat koeficient snížení.
(25)
V případech, kdy je celková částka náhrad, o niž se žádá ohledně konkrétní tranše, nižší než částka, která je pro uvedenou tranši k dispozici, mělo by být hospodářským subjektům umožněno předložit každý týden žádosti o osvědčení o náhradě ohledně jakékoliv zbývající částky v rámci dané tranše.
(26)
Je nezbytné stanovit způsob, jakým by se měla některá ustanovení nařízení (ES) č. 376/2008 vztahující se k osvědčením stanovícím vývozní náhradu předem, o které se žádá v souvislosti s nabídkovým řízením vypsaným v dovážející třetí zemi, vztahovat na osvědčení o náhradě.
(27)
Měly by být stanoveny podmínky pro uvolnění jistoty, která je složena v souvislosti s osvědčeními o náhradě. Uvedené podmínky by měly zahrnovat povinnosti považované za základní požadavky, na jejichž základě se jistota skládá, a důkazy, které je třeba předložit, aby se prokázalo splnění uvedených povinností.
(28)
Většině vývozců je v náhradách poskytováno méně než 100 000 EUR ročně. Dohromady má tento vývoz malý hospodářský význam a tvoří jen malou část celkové výše náhrad poskytovaných pro zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. V takových případech by proto mělo být možné osvobodit malé vývozce od požadavku předkládat osvědčení. V zájmu zjednodušení by v určitých případech měli být oprávněni využívat osvědčení o náhradě, aniž by pozbyli statusu malého vývozce. V zájmu zamezení zneužívání je však nezbytné používání tohoto osvobození omezit na členský stát, v němž je malý vývozce usazen.
(29)
Měl by se vytvořit režim monitorování, založený na zásadě, že by vývozce při každém vývozu zboží měl učinit prohlášení příslušným orgánům ohledně množství produktů použitých při výrobě vyváženého zboží. Příslušné orgány by měly učinit veškerá opatření, která považují za nezbytná, k ověření správnosti těchto prohlášení.
(30)
Orgány odpovědné za kontrolu prohlášení vývozce nemusí mít k dispozici dostatečné důkazy, které by jim umožňovaly přijmout prohlášení o použitých množstvích, i kdyby se zakládalo na chemické analýze. Tyto situace velmi pravděpodobně vyvstanou v případech, kdy zboží k vývozu bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je vyvážející členský stát. Příslušné orgány vyvážejícího členského státu by proto měly být schopny získat v případě potřeby přímo od příslušných orgánů druhého členského státu všechny informace, které jsou příslušné orgány druhého členského státu schopny získat a které se týkají podmínek výroby zboží.
(31)
Po konzultaci s příslušnými orgány členského státu, v němž je zboží vyrobeno, by se hospodářským subjektům mělo povolit podání zjednodušeného prohlášení o použitých produktech, a to ve formě souhrnných množství těchto produktů, pokud povedou podrobné záznamy o použitých produktech a dají je k dispozici uvedeným orgánům.
(32)
Není vždy možné, aby vývozce znal přesná množství použitých zemědělských produktů, ohledně kterých může žádat o náhradu, a to zejména pokud sám není výrobce. Vývozce tudíž není vždy schopen podat prohlášení o těchto množstvích. Je proto nezbytné, aby se stanovila náhradní metoda výpočtu náhrady, o jejíž použití může dotyčná osoba požádat. Tato metoda by se omezovala na některé zboží, a to na základě chemické analýzy tohoto zboží a za použití tabulky za tímto účelem vytvořené.
(33)
V souladu s článkem 28 nařízení (ES) č. 612/2009 nemá být poskytnuta žádná náhrada pro produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení. Za účelem zajištění jednotného používání tohoto pravidla by se mělo jasně stanovit, že pro poskytnutí náhrady pro některé produkty živočišného původu, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin (8) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (9), a které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení, by měly být dotčené produkty živočišného původu připravené v souladu s požadavky uvedených nařízení a nést požadované označení zdravotní nezávadnosti.
(34)
Je nutné, aby Komise byla schopna monitorovat veškerá přijatá opatření, která se týkají poskytnutých vývozních náhrad. Příslušné orgány členských států by proto měly Komisi předávat určité statistické informace. Měl by být přesně stanoven formát a rozsah těchto informací.
(35)
V souladu s čl. 12 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 612/2009 složky jiné než produkty v odvětví cukru uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodě iii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, pro které je poskytnuta vývozní náhrada, musí pocházet z Unie. Měla by být proto stanovena opatření, kterými se zajistí splnění uvedeného požadavku.
(36)
Existuje velké množství žádostí, na jejichž základě se poskytují náhrady v souladu s tímto nařízením. Většina zboží, ohledně kterého se tyto žádosti předkládají, se vyrábí za jasně stanovených technických podmínek, má stálé vlastnosti a jakost, řídí se obvyklým schématem vývozu a jeho výrobní plány zaevidovaly a potvrdily příslušné orgány. Za těchto specifických okolností a s cílem zjednodušit administrativní práci spojenou s poskytováním vývozních náhrad podle tohoto nařízení je vhodné poskytnout členským státům větší flexibilitu používáním článku 24 nařízení (ES) č. 612/2009, pokud jde o maximální hodnoty, pod jejichž úrovní mohou členské státy osvobodit hospodářké subjekty od povinnosti předložit požadovaný doklad, jiný než přepravní doklad.
(37)
Je vhodné, aby se na celém území Unie zajistilo jednotné používání ustanovení o poskytování náhrad pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Každý členský stát by za tímto účelem měl informovat Komisi o režimu monitorování, který uplatňuje na svém území u různých druhů vyváženého zboží.
(38)
Na přechod od administrativních opatření týkajících se osvědčení o náhradě podle nařízení (ES) č. 1043/2005 k administrativním opatřením stanoveným v tomto nařízení by měla být poskytnuta dostatečná doba. Toto nařízení by se proto mělo použít na žádosti o osvědčení předložené od prvního dne prvního období pro předkládání v rozpočtovém roce 2011 a uvedeného dne vstoupit v platnost.
(39)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
1. Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad vytvořený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Použije se na vývoz základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3 tohoto nařízení, pokud jsou tyto produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jsou však uvedeny v částech I až V přílohy XX nařízení (ES) č. 1234/2007 a v příloze II tohoto nařízení.
2. Vývozní náhrada uvedená v odstavci 1 se neposkytuje na zboží propuštěné do volného oběhu v souladu s článkem 29 Smlouvy, které je znovu vyvezeno.
Na toto zboží se neposkytuje žádná náhrada v případě, že se vyváží po zpracování nebo po zapracování do jiného zboží.
3. Kromě případu obilovin se na produkty používané při výrobě alkoholu, který je obsažen v lihovinách uvedených v příloze II a spadajících do kódu KN 2208, neposkytuje žádná náhrada.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„rozpočtovým obdobím“ období od 1. října jednoho roku do 30. září roku následujícího;
b)
„rozpočtovým rokem“ období od 16. října jednoho roku do 15. října roku následujícího;
c)
„základními produkty“ produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení;
d)
„složkami“ základní produkty, produkty získané jejich zpracováním nebo produkty obdobné těmto dvěma kategoriím, které se používají při výrobě zboží a jsou uvedeny v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007;
e)
„zbožím“ produkty, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jsou však uvedeny v částech I až V přílohy XX nařízení (ES) č. 1234/2007 a v příloze II tohoto nařízení;
f)
„dohodou“ Dohoda o zemědělství uzavřená během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
g)
„potravinovou pomocí“ projekty potravinové pomoci, které splňují podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 dohody;
h)
„rezidui“ produkty výrobního procesu, jejichž složení se jasně odlišuje od skutečně vyváženého zboží a které nelze uvádět na trh;
i)
„vedlejšími produkty“ produkty nebo zboží získané v průběhu výrobního procesu, jejichž složení nebo vlastnosti se odlišují od skutečně vyváženého zboží a které jsou způsobilé pro uvádění na trh;
j)
„ztrátami“ množství produktů nebo zboží vzniklých z výrobního procesu od fáze, při které se zemědělské produkty používají nezpracované při výrobě, kromě množství skutečně vyváženého zboží a kromě reziduí a vedlejších produktů, a které nelze uvádět na trh.
2. Pro účely odst. 1 písm. h), i) a j) se za uváděné na trh nepovažují produkty získané v průběhu výrobního procesu, jejichž složení je odlišné od zboží skutečně vyváženého a které jsou prodány proti platbě představující výhradně náklady vzniklé v souvislosti s jejich likvidací.
Pro účely odst. 1 písm. j) jsou produkty nebo zboží vzniklé z výrobního procesu, které lze použít pouze jako krmivo, ať už proti platbě nebo nikoli, považovány za obdobné ztrátám.
Článek 3
1. Bramborový škrob kódu KN 1108 13 00 přímo vyráběný z brambor, kromě vedlejších produktů, se považuje za obdobný produktu získanému zpracováním kukuřice.
2. Syrovátka kódů KN 0404 10 48 až 0404 10 62, nezahuštěná, též zmrazená, se považuje za obdobnou syrovátce v prášku uvedené v příloze I (dále jen „skupina produktů 1“).
3. Následující produkty se považují za obdobné mléku v prášku o obsahu tuku nepřesahujícím 1,5 % uvedenému v příloze I (dále jen „skupina produktů 2“):
a)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 51 a 0404 90 21, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nepřesahujícím 0,1 % hmotnostních;
b)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 11 a 0404 90 21, v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nepřesahujícím 1,5 % hmotnostních.
4. Následující produkty se považují za obdobné mléku v prášku o obsahu tuku 26 % uvedenému v příloze I (dále jen „skupina produktů 3“):
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 a 0404 90 23, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku převyšujícím 0,1 %, avšak nepřesahujícím 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 a 0404 90 29 v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 %, avšak nižším než 45 % hmotnostních.
5. Následující produkty se považují za obdobné skupině produktů 6:
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 a 0404 90 29, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku převyšujícím 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 19 a 0404 90 29, v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních;
c)
máslo a ostatní mléčné tuky kódů KN 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 a 0405 90 90 o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak nejméně 62 % hmotnostních.
6. Mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11 až 0403 10 19, 0403 90 51 až 0403 90 59 a 0404 90 21 až 0404 90 29, zahuštěné, jiné než v prášku, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, se považují za obdobné skupině produktů 2, pokud jde o obsah beztučné sušiny v daném produktu. Pokud jde o složku mléčného tuku v takovém produktu, považuje se za obdobnou skupině produktů 6.
První pododstavec se vztahuje také na sýry a tvaroh.
7. Loupaná rýže kódu KN 1006 20 a poloomletá rýže kódů KN 1006 30 21 až 1006 30 48 se považuje za obdobnou celoomleté rýži kódů KN 1006 30 61 až 1006 30 98.
8. Pokud následující produkty splňují při vývozu v nezpracovaném stavu podmínky způsobilosti pro náhradu stanovené v nařízení (ES) č. 1234/2007 a v nařízení Komise (ES) č. 951/2006 (10), považují se za obdobné bílému cukru kódu KN 1701 99 10:
a)
surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 1701 11 90 nebo kódu KN 1701 12 90 a o obsahu sacharózy v sušině nejméně 92 % hmotnostních podle polarimetrické metody;
b)
cukr kódu KN 1701 91 00 nebo kódu KN 1701 99 90;
c)
produkty uvedené v písm. c) části III přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v části I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007;
d)
produkty uvedené v písm. d) a g) části III přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 4
Kromě ustanovení tohoto nařízení se použije také nařízení (ES) č. 612/2009 a nařízení EHS) č. 2220/85, pokud čl. 39 odst. 4 a článek 50 tohoto nařízení nestanoví jinak.
KAPITOLA II
VÝVOZNÍ NÁHRADY
ODDÍL 1
Metoda výpočtu
Článek 5
1. Výše náhrady poskytované pro množství každého základního produktu vyváženého ve formě stejného druhu zboží, určené v souladu s oddílem 2, se získá vynásobením uvedeného množství sazbou náhrady pro základní produkt vypočítanou na jednotku hmotnosti v souladu s oddílem 3.
2. Pokud jsou podle čl. 15 odst. 2 stanoveny různé sazby náhrady pro určitý základní produkt, pro každé z množství základního produktu, pro něž existuje odlišná sazba náhrady, se vypočítá samostatná výše.
3. Pokud se při výrobě vyváženého zboží používá zboží, sazba náhrady, která se má použít při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, k produktům získaným jejich zpracováním nebo produktům obdobným jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, je sazba použitelná v případě, že se zboží použité při výrobě vyváží nezpracované.
ODDÍL 2
Referenční množství
Článek 6
Co se týče zboží, množství každého ze základních produktů, které má sloužit jako základ pro výpočet výše náhrady (dále jen „referenční množství“), se určí v souladu s články 7, 8 a 9 s výjimkou případů, kdy je učiněn odkaz na přílohu III, nebo případů, kdy se použije čl. 47 odst. 2.
Článek 7
V případě použití základního nezpracovaného produktu nebo obdobného produktu je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, přičemž se zohlední přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII.
Článek 8
1. V případě použití produktu, jehož se týká čl. 1 odst. 1 písm. a) a část I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo čl. 1 odst. 1 písm. b) a část II přílohy I nařízení (ES).1234/2007, je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, upraveným tak, aby odpovídalo množství základního produktu, pomocí použití koeficientů uvedených v příloze V tohoto nařízení, pokud se na dotyčný produkt vztahuje jedno z těchto písmen:
a)
produkt vzniká zpracováním základního produktu nebo produktu obdobného uvedenému základnímu produktu;
b)
produkt je obdobný produktu vzniklému zpracováním základního produktu;
c)
produkt vzniká zpracováním produktu, který je obdobný produktu vzniklému zpracováním základního produktu.
2. Odchylně od odstavce 1 odpovídá referenční množství u obilných destilátů obsažených v lihovinách kódu KN 2208 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 9
1. S výhradou článku 11 se v případě použití kteréhokoli z následujících produktů referenční množství pro každý ze základních produktů rovná množství, které stanoví příslušné orgány v souladu s článkem 45:
a)
produkt, na nějž se nevztahuje příloha I Smlouvy, získaný zpracováním produktu uvedeného v článku 7 nebo 8 tohoto nařízení;
b)
produkt získaný ze směsi nebo zpracováním několika produktů uvedených v článku 7 nebo 8 nebo produktů uvedených v písmeni a) tohoto pododstavce.
Referenční množství se určí na základě množství produktu, které bylo skutečně použito při výrobě vyváženého zboží.
Za účelem výpočtu uvedeného množství se použijí přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII, případně zvláštní pravidla pro výpočet, poměry rovnocennosti a koeficienty uvedené v článku 8.
2. Odchylně od odstavce 1 u lihovin na bázi obilovin obsažených v lihovinách kódu KN 2208 referenční množství odpovídá 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 10
1. Pro účely článků 6 až 9 se produkty, které se používají nezpracované při výrobě vyváženého zboží, považují za skutečně použité.
2. Pokud je během jedné z fází výroby tohoto zboží samotný základní produkt zpracován na jiný důkladněji zpracovaný základní produkt a použit v pozdější fázi, potom se za skutečně použitý považuje pouze tento důkladněji zpracovaný základní produkt.
3. Množství skutečně použitých produktů ve smyslu odstavce 1 se určují pro každé vyvážené zboží.
4. Odchylně od odstavců 1, 2 a 3 v případě pravidelného vývozu zboží, které vyrábí určitý podnik podle jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, lze daná množství na základě dohody s příslušnými orgány určovat buď z výrobního plánu pro zboží, nebo z průměrných množství produktu použitých během stanovené doby při výrobě daného množství tohoto zboží. Množství produktů takto určená zůstávají základem pro výpočet, pokud nedojde k žádné změně podmínek, za kterých se zboží vyrábí.
S výjimkou případu, kdy daná množství úředně schválí příslušný orgán, se množství produktů takto stanovená potvrzují alespoň jednou za rok.
Článek 11
1. Pokud jde o zboží uvedené v příloze III, referenční množství v kilogramech základního produktu na 100 kg zboží je množství v uvedené příloze u každého druhu tohoto zboží.
V případě čerstvých těstovin se však množství základních produktů stanovená v příloze III sníží na rovnocenné množství sušených těstovin vynásobením těchto množství procentním podílem sušiny z těstovin a jejich vydělením číslem 88.
2. Pokud bylo zboží uvedené v příloze III vyrobeno částečně z produktů, u kterých se vyplácení vývozní náhrady řídí nařízením (ES) č. 1234/2007, a částečně z jiných produktů, referenční množství týkající se těchto prvně jmenovaných produktů se určí v souladu s články 6 až 10.
Článek 12
1. Pro účely stanovení skutečně použitých množství zemědělských produktů se použijí odstavce 2 a 3.
2. Všechny zemědělské produkty použité ve smyslu článku 10, u kterých vzniká nárok na náhradu a které se v obvyklém průběhu výrobního procesu ztrácejí v takových formách, jako je pára nebo kouř, nebo přeměnou na neobnovitelný prach nebo popel, jsou způsobilé pro náhradu ohledně všech použitých množství.
3. Každé množství zboží, které není skutečně vyvezeno, není způsobilé pro náhrady ohledně skutečně použitých množství zemědělských produktů.
Pokud má toto zboží stejné složení jako zboží skutečně vyvezené, může se použít poměrné snížení množství zemědělských produktů skutečně použitých při výrobě druhého jmenovaného zboží.
Článek 13
1. Odchylně od čl. 12 odst. 3 jsou ztráty v hodnotě nejvýše 2 % hmotnostních, které jsou nedílnou součástí výroby tohoto zboží, způsobilé pro náhrady.
Prahová hodnota 2 % se vypočítá jako poměr hmotnosti sušiny všech použitých surovin, po odečtení množství uvedených v čl. 12 odst. 2, k hmotnosti sušiny skutečně vyvezeného zboží nebo pomocí použití jakékoli jiné metody výpočtu vhodné s ohledem na podmínky výroby zboží.
2. Pokud jsou ztráty, které jsou nedílnou součástí výroby zboží, vyšší než 2 %, není nadměrná ztráta způsobilá pro náhrady, pokud jde o množství skutečně použitých zemědělských produktů. Příslušné orgány členských států však mohou přijmout řádně odůvodněné vyšší ztráty. Členské státy oznámí Komisi případy, ve kterých příslušné orgány přijaly vyšší ztráty, jakož i důvody, proč tak učinily.
3. Pro náhrady jsou způsobilá skutečně použitá množství zemědělských produktů obsažená v reziduích.
4. V případech, kdy vznikají vedlejší produkty, se množství skutečně použitých zemědělských produktů připisují k vyvezenému zboží a k vedlejším produktům, a to v uvedeném pořadí.
ODDÍL 3
Sazby náhrady
Článek 14
1. Sazbu náhrady pro základní produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jak je stanoveno v článku 164 nařízení (ES) č. 1234/2007, stanoví Komise na 100 kg základního produktu na stejnou dobu jako v případě náhrad pro takové produkty vyvážené nezpracované.
2. Odchylně od odstavce 1 může být náhrada stanovena podle jiného časového rozvrhu určeného v souladu s postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009.
Článek 15
1. Sazbu náhrady stanoví Komise se zvláštním ohledem na následující skutečnosti:
a)
průměrné náklady vzniklé zpracovatelským odvětvím v souvislosti se získáváním dodávek základních produktů na trhu Unie a ceny existující na světovém trhu;
b)
úroveň náhrady pro vývoz zpracovaných zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, které jsou vyráběny za podobných podmínek;
c)
potřeba zajištění rovných podmínek hospodářské soutěže mezi odvětvími, která používají produkty Unie, a těmi, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d)
na jedné straně vývoj rozpočtových výdajů a na straně druhé vývoj cen základních produktů na trhu v Unii a na světovém trhu;
e)
shoda s omezeními plynoucími z dohod uzavřených v souladu s článkem 218 Smlouvy.
2. Při stanovování sazeb náhrady se, je-li to vhodné, u základních produktů nebo u obdobných produktů berou v úvahu podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením (ES) č. 1234/2007.
3. Náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů obsažených ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nesmí být vyšší než náhrady, které jsou vyplatitelné na tyto produkty v případě, že se vyvážejí nezpracované.
Článek 16
1. V případě bramborového škrobu kódu KN 1108 13 00 se sazba náhrady stanoví odděleně, v ekvivalentu kukuřice, a to postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 tak, že se použijí kritéria stanovená v čl. 15 odst. 1 tohoto nařízení. Použitá množství bramborového škrobu se převádějí na ekvivalentní množství kukuřice v souladu s článkem 8 tohoto nařízení.
2. V případě směsí D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) kódů KN 2905 44 a 3824 60, pokud dotyčná strana nevypracuje prohlášení uvedené v článku 45, v němž uvede informace požadované podle čl. 48 odst. 1 písm. d), nebo pokud dotyčná strana své prohlášení uspokojivě nedoloží, sazba náhrady pro tyto směsi je sazbou pro základní produkt, u něhož se uplatňuje nejnižší sazba náhrady.
Článek 17
1. Náhrada pro škroby kódů KN 1108 11 00 až 1108 19 90 nebo produkty uvedené v písm. d) části I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 vzniklé zpracováním těchto škrobů se poskytne pouze na základě předložení prohlášení dodavatele těchto produktů, v němž se potvrzuje, že tyto produkty byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže, kromě veškerého použití vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
2. Prohlášení uvedené v odstavci 1 se až do odvolání vztahuje ke všem dodávkám téhož výrobce. Ověřuje se v souladu s článkem 45.
Článek 18
1. Pokud obsah sušiny bramborového škrobu obdobného kukuřičnému škrobu podle čl. 3 odst. 1 činí nejméně 80 %, je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 80 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/80 procenta skutečné sušiny.
U všech ostatních škrobů o obsahu sušiny nejméně 87 % je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 87 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/87 procenta skutečné sušiny.
2. Pokud obsah sušiny v glukózových nebo maltodextrinových sirupech kódů KN 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 nebo 2106 90 55 činí nejméně 78 %, je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny těchto sirupů nižší než 78 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/78 procenta sušiny.
3. Pro účely odstavce 1 se obsah sušiny u škrobů určí pomocí metody uvedené v příloze IV nařízení Komise (ES) č. 687/2008 (11) a obsah sušiny glukózových nebo maltodextrinových sirupů se určí pomocí metody 2 uvedené v příloze II směrnice Komise 79/796/EHS (12) nebo kterékoli jiné vhodné metody analýzy, která poskytuje přinejmenším stejné záruky.
4. Je-li předloženo prohlášení uvedené v článku 45, nahlásí žadatel obsah sušiny u použitých škrobů nebo glukózových nebo maltodextrinových sirupů.
Článek 19
1. Náhrady pro kasein kódu KN 3501 10, kaseináty kódu KN 3501 90 90 nebo pro vaječný albumin kódu KN 3502 11 90 a 3502 19 90 vyvážené v nezměněném stavu se mohou lišit podle místa určení, pokud si to vyžaduje některá z těchto skutečností:
a)
situace ve světovém obchodě ohledně těchto druhů zboží;
b)
specifické požadavky určitých trhů;
c)
dohody o mezinárodním obchodu.
2. Sazba náhrad pro zboží kódů KN 1902 11 00, 1902 19 a 1902 40 10 se může lišit podle místa určení.
3. Náhrada se může lišit podle toho, zda je či není stanovena předem v souladu s článkem 26.
Článek 20
1. Sazba náhrady je sazbou platnou v den, kdy se zboží vyváží, s výjimkou následujících případů:
a)
v souladu s článkem 26 byla podána žádost o to, aby sazba náhrady byla stanovena předem;
b)
v souladu s čl. 37 odst. 2 byla podána žádost a sazba náhrady byla stanovena předem v den, kdy byla žádost o osvědčení o náhradě předložena.
2. Pokud se uplatňuje systém stanovení sazby náhrady předem, sazba platná v den, kdy byla předložena žádost o stanovení náhrady předem, se použije u zboží vyváženého později během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s čl. 35 odst. 2.
V případě zpracovaných výrobků z obilovin a rýže se sazba náhrady upraví za použití stejných pravidel, která se použijí při stanovení náhrad předem pro základní produkty vyvážené nezpracované, avšak za použití přepočítacích koeficientů stanovených v příloze V.
3. Na výpisy z osvědčení o náhradě ve smyslu nařízení (ES) č. 376/2008 se nevztahuje stanovení náhrady předem bez ohledu na osvědčení, z nichž pocházejí.
KAPITOLA III
OSVĚDČENÍ O NÁHRADĚ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 21
1. Členské státy vydávají žadateli bez ohledu na jeho místo usazení v Unii osvědčení o náhradě, která jsou platná na celém území Unie.
Osvědčení o náhradě zaručují vyplacení náhrady za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v kapitole V. Podmínky mohou obsahovat i stanovení sazeb náhrad předem. Osvědčení jsou platná pouze na jedno rozpočtové období.
2. Poskytování náhrad pro vývoz základních produktů ve formě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení nebo pro obiloviny umístěné pod celní dohled určené k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1670/2006 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaným v souladu s článkem 24 tohoto nařízení.
Obiloviny uvedené v prvním pododstavci se považují za vyvezené.
První pododstavec se nepoužije na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo na vývoz uvedený v kapitole IV tohoto nařízení.
3. Poskytování náhrady v rámci systému stanovení náhrad předem podle čl. 20 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě, ve kterém se uvádí stanovení sazeb náhrad předem.
Článek 22
1. Nařízení (ES) č. 376/2008 se vztahuje na osvědčení o náhradě uvedená v tomto nařízení.
2. Ustanovení nařízení (ES) č. 376/2008 o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení o náhradě vyjádřených v množstvích se použijí obdobně na práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě uvedených v tomto nařízení pro částky vyjádřené v eurech, přičemž se zohlední příloha VI tohoto nařízení.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 tohoto článku se čl. 7 odst. 2 a 4, články 8, 11 a 13, čl. 17 odst. 1, články 20, 23, 31, 32 a 34, čl. 35 odst. 6 a články 41, 45, 46 a 48 nařízení (ES) č. 376/2008 nepoužijí na osvědčení o náhradě uvedená v tomto nařízení.
4. Pro účely článků 39 a 40 nařízení (ES) č. 376/2008 nelze prodloužit platnost osvědčení, která vyprší 30. září.
V těchto případech se osvědčení na všechny částky, o které nebylo požádáno z důvodu vyšší moci, zruší a příslušná jistota se uvolní.
Článek 23
1. Žádosti o osvědčení o náhradě, kromě žádostí týkajících se projektů potravinové pomoci uvedených v článku 36, jsou platné pouze tehdy, pokud byla složena jistota rovnající se 10 % částky, o kterou se žádá, v souladu s podmínkami stanovenými v článku 14 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. Jistota se uvolňuje v souladu s podmínkami stanovenými v článku 40 tohoto nařízení.
Článek 24
1. Žádost o osvědčení o náhradě a samotné osvědčení o náhradě vychází z tiskopisu „Vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem“ uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008 a udává částku v eurech.
Uvedené dokumenty se vyplňují v souladu s pokyny uvedenými v příloze VI tohoto nařízení.
2. Pokud žadatel nemá v úmyslu vyvážet zboží z jiného členského státu, než je stát, v němž žádá o osvědčení o náhradě, může příslušný orgán vzniklé osvědčení o náhradě uchovávat, zejména v elektronické podobě. V takovém případě informuje příslušný orgán žadatele o tom, že jeho osvědčení o náhradě bylo zaevidováno, a poskytne mu informace uvedené ve vyhotovení osvědčení o náhradě určeném pro držitele (dále jen „vyhotovení č. 1“). Vyhotovení osvědčení o náhradě určené pro vydávající orgány (dále jen „vyhotovení č. 2“) se nevydává.
Příslušný orgán zaznamená všechny informace z osvědčení o náhradě uvedených v oddílech III a IV přílohy VI a částky požadované na základě osvědčení.
Článek 25
1. Závazky vyplývající z osvědčení nejsou převoditelné. Práva vyplývající z osvědčení může převádět jejich držitel během doby jejich platnosti za předpokladu, že práva vyplývající z každého osvědčení či výpisu z osvědčení jsou převedena pouze na jediného nabyvatele. Tento převod se týká pouze částek, které ještě nejsou zapsány do osvědčení nebo výpisu.
2. Nabyvatelé nesmí svá práva dále převádět, mohou je ale převádět zpět na držitele. Zpětný převod na držitele se týká pouze částek, které ještě nejsou zapsány do osvědčení nebo výpisu. V těchto případech zapíše vydávající orgán v kolonce 6 osvědčení jeden z údajů stanovených v příloze VIII.
3. V případě žádosti držitele o převod práv nebo v případě zpětného převodu práv nabyvatelem na držitele uvede vydávající orgán nebo subjekt či subjekty jmenované každým členským státem na osvědčení nebo případně na výpisu z osvědčení toto:
a)
jméno a adresu nabyvatele podle odstavce 1 nebo údaj uvedený v odstavci 2;
b)
datum převodu nebo zpětného převodu na držitele potvrzené razítkem orgánu nebo subjektu.
4. Převod nebo zpětný převod na držitele nabývá platnosti dnem uvedení daného údaje podle odst. 3 písm. b).
Článek 26
1. Žádosti o stanovení sazeb náhrady předem se dotýkají všech platných sazeb náhrady.
2. Žádost o stanovení náhrady předem se může předkládat buď v době žádosti o osvědčení o náhradě, nebo kdykoli po dni, kdy bylo osvědčení o náhradě poskytnuto.
3. Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s oddílem II přílohy VI za použití tiskopisu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008. Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývoz, který se uskutečnil přede dnem, kdy byla žádost předložena.
4. Žádosti o stanovení náhrady předem předložené ve čtvrtek se považují za předložené následující pracovní den.
Článek 27
1. Držitel osvědčení o náhradě může žádat o výpis z osvědčení v podobě uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008. Žádost musí obsahovat informace uvedené v bodě 3 oddíle II přílohy VI tohoto nařízení.
Částka, na kterou se o výpis žádá, se zaznamená na původním osvědčení.
2. Aniž je dotčen článek 9 nařízení (ES) č. 376/2008, výpisy platné v celé Unii se mohou vyhotovovat z osvědčení, která se evidují jako platná osvědčení v jednom členském státě.
Článek 28
1. Každý vývozce vyplňuje zvláštní žádost o platbu ve smyslu článku 46 nařízení (ES) č. 612/2009. Předkládá se orgánu, který je odpovědný za platbu, společně s odpovídajícími osvědčeními, s výjimkou případu zaevidování osvědčení podle čl. 24 odst. 2 tohoto nařízení nebo v případě vývozu, který není pokryt osvědčeními o náhradě.
Příslušný orgán nemusí zvláštní žádost považovat za podklady pro výplatu uvedené v čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Příslušný orgán může považovat zvláštní žádost za vývozní prohlášení ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009. V takovém případě je den, kdy orgán odpovědný za platbu podle odstavce 2 tohoto článku obdrží zvláštní žádost, dnem, kdy uvedený orgán obdrží vývozní prohlášení. Ve všech ostatních případech musí zvláštní žádost obsahovat podrobné údaje z vývozního prohlášení, včetně referenčního čísla vývozního prohlášení.
2. Orgán odpovědný za platbu určuje částku požadovanou na základě informací obsažených ve zvláštní žádosti, přičemž se za základ považuje výhradně množství a povaha vyváženého(vyvážených) základního(základních) produktu(ů) a platná(é) sazba(y) náhrady(náhrad). Zmíněné údaje se ve vývozním prohlášení uvedou jasně nebo se v něm na ně jasně odkáže.
Orgán odpovědný za platbu zaznamená uvedenou částku na osvědčení o náhradě do šesti měsíců ode dne obdržení zvláštní žádosti.
Osvědčení se zapisuje na zadní straně vyhotovení č. 1. Kolonky 28, 29 a 30 musí obsahovat částku v eurech místo množství.
Třetí pododstavec se použije obdobně na osvědčení vedená v elektronické podobě.
3. Není-li osvědčení o náhradě po zapsání zaevidováno podle čl. 24 odst. 2, vyhotovení č. 1 osvědčení se vrací držiteli nebo je na žádost vývozce uchovává platební orgán.
4. Jistota zadržená ohledně částky, která byla zapsána do osvědčení o náhradě vzhledem k vyvezenému zboží, se může uvolnit nebo může být převedena tak, aby zaručovala vyplacení náhrady předem v souladu s hlavou II kapitolou 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 29
1. O osvědčení o náhradě vydaná pro jediné rozpočtové období se může žádat odděleně v šesti tranších. Žádosti o osvědčení se mohou předkládat nejpozději dne:
a)
7. září, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. října;
b)
7. listopadu, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. prosince;
c)
7. ledna, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. února;
d)
7. března, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. dubna;
e)
7. května, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. června;
f)
7. července, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. srpna.
2. O osvědčení o náhradě mohou hospodářské subjekty žádat pouze v souvislosti s tranší, která odpovídá prvnímu termínu po dni podání žádosti uvedenému v odst. 1.
Článek 30
Termín pro oznámení žádostí o osvědčení členskými státy Komisi je tento:
a)
14. září, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. a);
b)
14. listopadu, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. b);
c)
14. ledna, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. c);
d)
14. března, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. d);
e)
14. května, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. e);
f)
14. července, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. f).
Článek 31
1. Celková částka, ohledně které lze osvědčení o náhradě vydat pro každé rozpočtové období, se určí v souladu s odstavcem 2.
2. Od částky, která představuje maximální výši náhrad, stanovenou v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody, se odečítají tyto složky:
a)
částka převyšující maximální částku a neoprávněně poskytnutá během předchozího rozpočtového roku;
b)
částka vyhrazená k pokrytí vývozu podle kapitoly IV tohoto nařízení;
c)
částky, ohledně kterých byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotčeného rozpočtového období.
3. Částka, ohledně které byla vydaná osvědčení podle článku 41 vrácena, se připočte k číselnému údaji získanému v souladu s odstavcem 2.
4. Jakákoliv částka vyhrazená k pokrytí vývozu uvedeného v kapitole IV, která zůstává nevyužita, se připočte k číselnému údaji získanému v souladu s odstavcem 2.
5. Pokud ohledně částek uvedených v odst. 2 písm. a), b) a c) panuje nejistota, zohlední se tato skutečnost při určování konečné částky.
Článek 32
Celková částka, ohledně které lze osvědčení vydat pro každou z tranší uvedených v článku 29, je:
a)
30 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. září, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. a);
b)
27 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. listopadu, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. b);
c)
32 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. ledna, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. c);
d)
44 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. března, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. d);
e)
67 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. května, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. e);
f)
100 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. července, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. f).
ODDÍL 2
Žádost o vydání osvědčení o náhradě
Článek 33
1. Pokud celková částka požadovaná v žádostech obdržených pro jedno z dotčených období převyšuje maximální částku uvedenou v čl. 31 odst. 2, stanoví Komise koeficient snížení použitelný u všech žádostí předložených před odpovídajícím datem uvedeným v článku 29 tak, aby byla dodržena maximální částka uvedená v článku 31.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropské unie do pěti pracovních dnů ode dnů uvedených v článku 30.
2. Pokud Komise stanoví koeficient snížení, osvědčení se vydávají na požadovanou částku vynásobenou 1 mínus koeficient snížení stanovený podle odstavce 1 tohoto článku nebo čl. 34 odst. 3 písm. a).
Pokud však jde o tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. f), mohou žadatelé stahovat své žádosti do pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Členské státy oznámí Komisi do 1. srpna částky uvedené v žádostech o osvědčení o náhradě, stažených podle odst. 2 druhého pododstavce.
Článek 34
1. Pokud po termínu pro předložení žádostí o osvědčení o náhradě vzhledem ke konkrétní tranši uvedené v čl. 29 odst. 1 nebyl zveřejněn koeficient snížení podle čl. 33 odst. 1, hospodářské subjekty mohou předložit žádost o vydání osvědčení o náhradě na jakoukoli zbývající částku, která je k dispozici v rámci uvedené tranše a o niž ještě nebylo žádáno.
Žádost se předloží během období do dalšího termínu uvedeného v čl. 29 odst. 1.
2. Členské státy oznámí Komisi žádosti předložené v průběhu každého týdne vždy následující pondělí. Odpovídající osvědčení se mohou vydávat počínaje středou následující po oznámení, nevydá-li Komise jiné pokyny.
3. Pokud celková částka, ohledně které jsou obdrženy žádosti v konkrétním týdnu podávání žádostí, překročí zbývající částku, která je k dispozici, uvedenou v odstavci 1, Komise přijme jedno z následujících opatření:
a)
stanoví koeficient snížení použitelný u žádostí o osvědčení o náhradě, předložených v konkrétním týdnu předkládání žádostí, které byly oznámeny Komisi a pro které dosud nebyla vydána osvědčení o náhradě;
b)
nařídí členským státům, aby zamítly žádosti předložené v konkrétním týdnu předkládání žádostí, které se teprve musí oznámit Komisi;
c)
pozastaví předkládání žádostí o osvědčení o náhradě.
4. Každé nařízení přijaté podle odstavce 3 se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie do tří dnů po oznámení žádostí uvedených v odstavci 2.
Článek 35
1. Osvědčení o náhradě jsou platná ode dne vydání, jak je stanoveno v čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. S výhradou druhého pododstavce jsou osvědčení o náhradě platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, v němž byla podána žádost o osvědčení, nebo do posledního dne rozpočtového období podle toho, který den nastane dříve.
Osvědčení o náhradě uvedená v článku 36 jsou platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, v němž byla žádost o osvědčení podána.
3. Jsou-li sazby náhrady stanoveny předem v souladu s článkem 26, zůstávají v platnosti do posledního dne platnosti osvědčení.
Článek 36
Nařízení Komise (ES) č. 2298/2001 (13) se použije na žádosti o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě vydaná na vývoz zboží, které je součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody.
Článek 37
1. Pro účely článku 47 nařízení (ES) č. 376/2008 se použijí odstavce 2 až 11 tohoto článku.
2. Od 1. října každého rozpočtového období se podle tohoto článku mohou mimo období stanovená v článcích 29 a 34 podávat žádosti o osvědčení v souvislosti s nabídkovým řízením vyhlášeným v dovážející třetí zemi, obsahující stanovení vývozní náhrady předem v den předložení žádosti, pokud souhrn částek odpovídající jednomu nabídkovému řízení, ohledně něhož jeden nebo více vývozců podalo jednu nebo více žádostí o osvědčení o náhradě a ohledně něhož dosud nebylo vydáno žádné osvědčení, nepřevyšuje částku 2 milionů EUR.
Uvedené omezení se však může zvýšit na 4 miliony EUR, pokud žádný z koeficientů snížení zveřejněných od začátku rozpočtového období a uvedených v čl. 33 odst. 1 nebo v čl. 34 odst. 3 nepřesahuje 50 %.
3. Částka, ohledně které se osvědčení žádá nebo žádají, nesmí přesahovat množství uvedené v nabídkovém řízení, vynásobené odpovídající(mi) sazbou(sazbami) náhrady, stanovenou(stanovenými) předem v den předložení žádosti. Nepřihlíží se k přípustným odchylkám nebo k opcím stanoveným v oznámení o nabídkovém řízení.
4. Kromě údajů uvedených v čl. 47 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 376/2008 členské státy sdělí neprodleně Komisi částky, ohledně kterých byly podány žádosti o každé osvědčení, a den a dobu předložení každé žádosti.
5. Pokud částky oznámené podle odstavce 4 po připočtení k částkám, ohledně kterých již byly v rámci téhož nabídkového řízení podány žádosti o jedno či více osvědčení, překročí příslušné omezení podle odstavce 2, informuje Komise členské státy do dvou pracovních dnů ode dne obdržení dodatečné informace podle odstavce 4 o tom, že osvědčení o náhradě nebude hospodářskému subjektu vydáno.
6. Komise může pozastavit používání odstavce 2, pokud kumulovaný součet částek v osvědčeních o náhradě, která mohou být vydána v souladu s článkem 47 nařízení (ES) č. 376/2008, převyšuje 4 miliony EUR v jednom rozpočtovém období. Rozhodnutí o pozastavení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie.
7. Odchylně od čl. 35 odst. 1 a 2 tohoto nařízení jsou osvědčení o náhradě vydaná podle článku 47 nařízení (ES) č. 376/2008 platná ode dne, kdy jsou vydána ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008. Osvědčení o náhradě jsou platná do konce osmého měsíce po měsíci vydání nebo do 30. září podle toho, který den nastane dříve. Sazby stanovené předem jsou platné do posledního dne platnosti osvědčení.
8. Pokud bylo ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. a) nařízení (ES) č. 376/2008 prokázáno, že, z důvodů vybraným účastníkem nabídkového řízení nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, zrušil smlouvu, uvolní příslušný orgán jistotu v případech, kdy je sazba náhrady na základní produkt, která je stanovena předem a odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení.
9. Pokud bylo ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. b) nařízení (ES) č. 376/2008 prokázáno, že, z důvodů vybraným účastníkem nabídkového řízení nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, mu uložil změny ve smlouvě, příslušný orgán může prodloužit dobu platnosti osvědčení a období, během něhož se má použít sazba náhrady stanovené předem, až do 30. září.
10. Pokud vybraný účastník nabídkového řízení předloží důkaz v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. c) nařízení (ES) č. 376/2008, že v oznámení o nabídkovém řízení nebo ve smlouvě uzavřené po výběru nabídky je stanovena přípustná odchylka nebo opce vyšší než 5 % a že subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, využil této doložky, je závazek vyvézt považován za splněný, pokud je vyvezené množství nejvíce o 10 % menší než množství odpovídající částce, na kterou bylo osvědčení vydáno.
První pododstavec se použije za podmínky, že sazba náhrady stanovená předem ohledně základního produktu, která odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, je vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení. V těchto případech se sazba ve výši 95 % uvedená v čl. 40 odst. 3 a 5 tohoto nařízení nahrazuje sazbou ve výši 90 %.
11. Pro účely odstavců 1 až 10 tohoto článku činí lhůta 21 dnů uvedená v čl. 47 odst. 5 nařízení (ES) č. 376/2008 44 dnů.
ODDÍL 3
Jistoty
Článek 38
1. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje držitele k tomu, aby žádal o náhrady na zboží vyvážené během doby platnosti osvědčení o náhradě rovnající se částce, na kterou bylo osvědčení vydáno.
Složí se jistota uvedená v článku 23, aby se zaručilo dodržení závazku uvedeného v prvním pododstavci.
2. Závazek uvedený v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku se považuje za zásadní požadavek ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 39
1. Zásadní požadavek se považuje za splněný, pokud vývozce odeslal zvláštní žádost vztahující se na zboží vyvezené během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s podmínkami stanovenými v článku 28 a v oddílu V přílohy VI.
2. Pokud zvláštní žádost není vývozním prohlášením, musí být předložena do tří měsíců ode dne uplynutí doby platnosti osvědčení o náhradě, jehož číslo je vyplněné na zvláštní žádosti, s výjimkou případů vyšší moci.
Není-li dodržena lhůta tří měsíců stanovená v prvním pododstavci, zásadní požadavek nelze považovat za splněný.
3. Doklad o splnění zásadního požadavku se poskytuje tak, že se příslušnému orgánu předloží vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě řádně zaevidovaného v souladu s čl. 28 odst. 2. Uvedený doklad se předloží do konce dvanáctého měsíce po skončení období platnosti osvědčení o náhradě.
První pododstavec se obdobně použije na osvědčení zaevidovaná podle čl. 24 odst. 2.
4. Odchylně od čl. 22 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2220/85 jistota stanovená v článku 23 tohoto nařízení propadá v poměru k částce, ohledně níž nebyl předložen požadovaný doklad ve lhůtě stanovené v odstavcích 2 a 3 tohoto článku.
Článek 40
1. Pokud se používá koeficient snížení podle čl. 33 odst. 2 nebo čl. 34 odst. 3 písm. a), část jistoty rovnající se složené částce vynásobené koeficientem snížení se uvolní okamžitě.
2. Stáhne-li žadatel svou žádost o osvědčení v souladu s čl. 33 odst. 2 druhým pododstavcem, uvolní se 80 % původní jistoty.
3. Jistota se uvolní v plné výši, jakmile držitel osvědčení požádá o náhrady, které celkem činí 95 % částky, ohledně níž bylo osvědčení vydáno.
4. Členské státy mohou na žádost držitele uvolnit jistotu ve splátkách v poměru k částkám, ohledně kterých byly splněny podmínky uvedené v čl. 39 odst. 1 a 3 za předpokladu, že byl předložen doklad o tom, že bylo požádáno o částku rovnající se nejméně 5 % částky uvedené v osvědčení.
5. Pokud byly podány žádosti o náhrady na méně než 95 % částky, ohledně níž bylo osvědčení vydáno, část jistoty, která se rovná 10 % rozdílu mezi 95 % částky, na niž bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou náhrad, propadá.
6. Je-li částka, ohledně níž byly splněny podmínky uvedené v čl. 39 odst. 1 a 3, nižší než 5 % částky uvedené v osvědčení, celá jistota propadá.
7. Pokud celková částka jistoty, která má propadnout, dosahuje 100 EUR nebo méně na dané osvědčení, dotyčný členský stát uvolní celou jistotu.
Článek 41
1. Pokud se osvědčení nebo výpis z osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající počátečním dvěma třetinám jeho doby platnosti, odpovídající částka jistoty, která má propadnout, se sníží o 40 %, přičemž se pro tyto účely započítává jakákoli část dne jako celý den.
2. Pokud se osvědčení nebo výpis z osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající poslední třetině jeho doby platnosti nebo během měsíce po datu skončení platnosti, odpovídající částka jistoty, která má propadnout, se sníží o 25 %.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí pouze na osvědčení a výpisy z osvědčení vrácené vydávajícímu orgánu během rozpočtového období, na které byla tato osvědčení vydána, za předpokladu, že se vrátí nejpozději do 31. srpna uvedeného období.
KAPITOLA IV
VÝVOZ NEKRYTÝ OSVĚDČENÍM
Článek 42
1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u kterého žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 100 000 EUR.
2. Osvědčení se nevyžadují pro dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009.
3. Odstavce 1 a 2 se rovněž použijí na vývoz uskutečňovaný hospodářskými subjekty, které získaly osvědčení o náhradě během dotyčného rozpočtového období nebo které byly držiteli takového osvědčení v den vývozu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí pouze v členském státě, ve kterém je hospodářský subjekt usazen.
Článek 43
1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 40 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.
2. Náhrady pro vývoz, který je součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, a náhrady pro dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009 se nezohlední při stanovení výše výdajů v rámci rezervy uvedené v odstavci 1.
Článek 44
1. Pokud součet částek, které členské státy oznámí v souladu s článkem 53, dosahuje 30 milionů EUR, může Komise při zohlednění mezinárodních závazků Unie pozastavit používání čl. 43 odst. 1 u vývozu nekrytého osvědčením o náhradě nejvýše na 20 pracovních dnů.
2. Za podmínek stanovených v odstavci 1 může Komise v souladu s čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009 pozastavit používání čl. 43 odst. 1 tohoto nařízení u vývozu nekrytého osvědčením o náhradě na období delší než 20 pracovních dnů.
KAPITOLA V
ZÁVAZKY VÝVOZCE
Článek 45
1. Před vývozem zboží podává dotyčná strana prohlášení o množstvích základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, které byly skutečně použity, ve smyslu článku 10, při výrobě tohoto zboží, na které bude žádat o náhradu, nebo odkáže na uvedené složení, bylo-li určeno v souladu s čl. 10 odst. 4.
2. Pokud bylo při výrobě zboží k vývozu použito zboží, v prohlášení dotyčné strany se uvede skutečně použité množství zboží a povaha a množství každého ze základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním a/nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, z níž bylo zboží získáno.
Dotyčná strana poskytne příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny dokumenty a informace, které tyto orgány považují za důležité. Dotčené dokumenty a informace mohou být uchovávány a předkládány v elektronické podobě.
Příslušné orgány ověří správnost prohlášení jakýmikoli vhodným způsobem.
3. Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí celní formality při vývozu, jim příslušné orgány jiného členského státu přímo sdělí všechny informace, které jsou schopny získat, aby bylo možné ověřit prohlášení předložené dotyčnou stranou.
Článek 46
Odchylně od článku 45 a po poradě s příslušnými orgány lze prohlášení o použitých produktech nebo zboží nahradit souhrnným prohlášením o množstvích použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již byla určena podle čl. 10 odst. 4 a pod podmínkou, že výrobce dá orgánům k dispozici všechny informace nezbytné k ověření prohlášení.
Článek 47
1. Pokud vývozce nevypracuje prohlášení uvedené v článku 46 nebo neposkytne uspokojivé informace na podporu svého prohlášení, nemá nárok na náhradu.
2. Odchylně od odstavce 1 může dotyčná strana na svou výslovnou žádost obdržet náhradu, je-li dotyčné zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy IV. Povaha a množství základních produktů vzatých v úvahu pro výpočet této náhrady se určuje z analýzy zboží k vývozu a v souladu s tabulkou v příloze IV. Příslušný orgán rozhodne o podmínkách, za kterých se provede analýza, a o informacích, které se mají poskytnout na podporu žádosti.
3. Náklady na tuto analýzu hradí vývozce.
Článek 48
1. Článek 45 se nepoužije na množství zemědělských produktů určená v souladu s přílohou III, s výjimkou následujícího:
a)
množství produktů uvedených v čl. 45 odst. 1 vyvážených ve formě zboží získaného částečně z produktů, u kterých je platba vývozní náhrady upravena v nařízení (ES) č. 1234/2007, a částečně z jiných produktů v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 odst. 2;
b)
množství vajec nebo vaječných výrobků vyvážených ve formě těstovin kódu KN 1902 11 00;
c)
množství sušiny v čerstvých těstovinách, jak je uvedeno v čl. 11 odst. 1;
d)
povaha základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) kódů KN 2905 44 a 3824 60 a, v případě potřeby, podíl D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) získaného ze škrobových produktů a sacharózy;
e)
množství kaseinu vyváženého ve formě zboží kódu KN 3501 90 90;
f)
stupeň Bg piva ze sladu kódu KN 2202 90 10;
g)
množství nesladového ječmene přijatá příslušnými orgány.
Při popisu zboží uvedeného na vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu na zboží uvedené v příloze III se zohlední nomenklatura v uvedené příloze.
2. Při analýze zboží pro účely článků 45, 46, 47 nebo odstavců 1 nebo 3 tohoto článku se použijí metody analýzy uvedené v nařízení Komise (ES) č. 904/2008 (14) nebo, v případě jejich neexistence, metody uvedené v nařízení Komise (ES) č. 900/2008 (15) nebo, v případě jejich neexistence, metody použitelné u klasifikace podobného zboží dováženého do Unie podle společného celního sazebníku.
3. Na dokumentu potvrzujícím vývoz se uvedou množství vyvezeného zboží a množství produktů uvedených v čl. 45 odst. 1 nebo odkaz na složení určené v souladu s čl. 10 odst. 4. Pokud se však používá čl. 47 odst. 2, druhá jmenovaná množství se nahradí množstvími základních produktů uvedených ve sloupci 4 přílohy IV, která odpovídají výsledkům analýzy vyvezeného zboží.
4. Aby mohla být poskytnuta náhrada na zboží kódů KN 0403 10 51 až 0403 10 99, 0403 90 71 až 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 a 3502 19 90, musí toto zboží splňovat požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a nařízení (ES) č. 853/2004, včetně požadavku, aby bylo připraveno ve schváleném zařízení a vyhovovalo požadavkům označení zdravotní nezávadnosti uvedeným v oddílu I přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004.
5. Pro účely článků 45 a 46 každý členský stát informuje Komisi o kontrolách různých druhů vyváženého zboží provedených na svém území. Komise podle toho informuje ostatní členské státy.
Článek 49
1. Podle článků 45 a 46 tohoto nařízení a za použití článku 12 nařízení (ES) č. 612/2009, pokud jde o zboží, které obsahuje obiloviny, rýži, mléko a mléčné výrobky nebo vejce uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodě i), ii), v) a vii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, předloží dotyčná strana prohlášení o tom, že žádná z těchto složek nebyla dovezena ze třetích zemí, nebo přesně stanoví množství těchto produktů dovezených ze třetích zemí.
2. Pokud se žádá o to, aby byla daná množství určena v souladu s čl. 10 odst. 4, příslušný orgán může přijmout prohlášení dotyčné strany o tom, že obiloviny, rýže a mléčné a vaječné výrobky uvedené v odstavci 1, které byly dovezeny ze třetích zemí, se nepoužijí.
3. Pokud se žádá o to, aby byla daná množství určena v souladu s čl. 11 odst. 1 nebo v souladu s čl. 47 odst. 2, příslušný orgán může přijmout prohlášení dotyčné strany o tom, že obiloviny, rýže a mléčné a vaječné výrobky uvedené v odstavci 1, které byly dovezeny ze třetích zemí, se nepoužijí.
4. Prohlášení podle odstavců 1 až 3 musí být ověřena příslušnými orgány jakýmkoli vhodným způsobem.
KAPITOLA VI
PLATBA NÁHRADY
Článek 50
1. V případě zboží vyvezeného mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku se náhrady nevyplatí před 16. říjnem.
Pokud se jedná o zboží vyvezené na základě předložení osvědčení o náhradě vydaného na rozpočtové období a pokud se Komise domnívá, že existuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, platby náhrady naplánované po skončení uvedeného období se neprovedou před 16. říjnem. V tom případě se lhůty uvedené v čl. 46 odst. 8 nařízení (ES) č. 612/2009 mohou dočasně prodloužit na tři měsíce a 15 dní prostřednictvím nařízení, které se vyhlásí přede dnem 20. září v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Pro zboží uvedené v příloze II tohoto nařízení a odchylně od článku 24 nařízení (ES) č. 612/2009 platí částka stanovená v čl. 24 odst. 1 písm. a) bodě ii) nařízení (ES) č. 612/2009 bez ohledu na zemi nebo území určení vývozu zboží:
a)
v případě zboží baleného pro maloobchodní prodej spotřebiteli v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nepřevyšující 2,5 kg nebo v nádobách o obsahu nejvýše 2 litry s označením ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (16), jež buď uvádí dovozce do země určení, nebo jehož text je v úředním jazyce země určení nebo v jazyce srozumitelném v této zemi;
b)
v případech, kdy určitý vývozce nejméně dvanáctkrát v průběhu dvou let předcházejících datu žádosti o povolení, jak je uvedena v odstavci 3, vyváží zboží, které neobsahuje více než 90 % hmotnostních jakéhokoli jediného základního produktu, na nějž se vyplácí náhrada, které má stejný osmimístný kód KN a směřuje ke stejnému příjemci či stejným příjemcům.
3. V případech uvedených v odstavci 2 mohou členské státy na základě žádosti udělit úřední povolení osvobozující daného vývozce od povinnosti předložit doklady vyžadované podle článku 17 nařízení (ES) č. 612/2009 jiné, než je přepravní doklad.
Povolení uvedené v prvním pododstavci platí, není-li zrušeno, nejdéle po dobu dvou let a je obnovitelné. Členské státy mohou povolení podle vlastního uvážení zrušit a musí je okamžitě odebrat, zejména pokud mají důvodné podezření, že vývozce nedodržel podmínky v něm uvedené.
Osvobození udělená v souladu s prvním pododstavcem se pokládají za rizikové faktory, k nimž je třeba přihlédnout pro účely čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 485/2008 (17).
Vývozci, kteří využívají osvobození, uvedou číslo povolení na jednotný správní doklad a na zvláštní žádost o platbu, jak je uvedena v článku 28 tohoto nařízení.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou členské státy v případech uvedených v odst. 2 písm. b) osvobodit daného vývozce od povinnosti předložit přepravní doklady na veškerý vývoz, na nějž se vztahuje povolení, pokud se po daném vývozci žádá, aby předložil přepravní doklady k přinejmenším 10 % takových vývozních prohlášení nebo jeden ročně, podle toho, která z hodnot je větší, o čemž rozhodne členský stát podle kritérií stanovených v nařízení Komise (ES) č. 1276/2008 (18).
5. V případě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení, jehož vývozní prohlášení bylo přijato nejpozději dne 30. září 2007 a k němuž vývozce nemůže předložit průkazní doklad uvedený v čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009, se zboží považuje za dovezené do třetí země po předložení kopie přepravního dokladu a buď jednoho z dokladů uvedených v čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009, nebo bankovního dokladu vydaného schválenými zprostředkovateli usazenými v Unii, který potvrzuje, že platba odpovídající vývozu je připsána na účet vývozce vedený u zprostředkovatelů, nebo dokladu o zaplacení.
6. Pro účely použití článku 27 nařízení (ES) č. 612/2009 členské státy přihlédnou k odstavci 5.
KAPITOLA VII
OZNAMOVACÍ POVINNOST
Článek 51
1. Členské státy oznámí Komisi před desátým dnem každého měsíce toto:
a)
částky, vyjádřené v eurech, ohledně kterých byla vrácena osvědčení o náhradě během předchozího měsíce v souladu s čl. 41 odst. 1;
b)
částky, vyjádřené v eurech, ohledně kterých bylo během předchozího měsíce stanoveno, že zásadní požadavek uvedený v článku 38 nebyl splněn;
c)
osvědčení o náhradě, vyjádřená v eurech, vydaná během předchozího měsíce, jak je uvedeno v článku 35;
d)
osvědčení o náhradě, vyjádřená v eurech, vydaná během předchozího měsíce v souladu s článkem 47 nařízení (ES) č. 376/2008.
Částky uvedené v prvním pododstavci písm. b) se rozlišují podle odkazu na rozpočtové období osvědčení o náhradě, k němuž se vztahují.
2. Před 1. listopadem každého roku oznámí členské státy Komisi celkové částky, vyjádřené v eurech, zapsané před 1. říjnem téhož roku do osvědčení o náhradě vydaných v rozpočtovém období, jež skončilo 30. září předchozího kalendářního roku.
Článek 52
1. Členské státy nejpozději do konce měsíce po každém měsíci kalendářního roku sdělí Komisi prostřednictvím Systému výměny údajů, známého jako DEX (Data Exchange System), statistické údaje o zboží, na které se vztahuje toto nařízení a na něž byly v předchozím měsíci poskytnuty vývozní náhrady, přičemž údaje se rozepisují podle osmimístných kódů KN a zahrnují:
a)
množství tohoto zboží, vyjádřená v tunách nebo jiné stanovené měrné jednotce;
b)
výši vývozních náhrad, vyjádřenou v eurech, poskytnutých v předchozím měsíci na každý z dotyčných základních zemědělských produktů;
c)
množství každého ze základních zemědělských produktů, vyjádřená v tunách, pro která byly poskytnuty náhrady.
2. Členské státy oznámí Komisi před 31. prosincem každého roku celkové částky náhrad, vyjádřené v eurech, které skutečně poskytly během rozpočtového období, jež skončilo 30. září téhož roku, ve vztahu ke zboží vyvezenému v rozpočtovém období, jež skončilo 30. září předchozího roku, a během jakýchkoli předchozích rozpočtových období, která nebyla dosud oznámena, přičemž dotyčná období uvedou.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 poskytnuté náhrady zahrnují platby předem.
4. Členské státy oznámí Komisi před 31. prosincem každého roku celkové částky, vyjádřené v eurech, zpětných uhrazení náhrad vyplacených neoprávněně, jež byly získány během rozpočtového období, jež skončilo 30. září téhož roku, přičemž uvedou dotyčné období (dotyčná období).
Článek 53
Členské státy oznámí Komisi nejpozději do pátého dne každého měsíce částky náhrad poskytnutých podle čl. 43 odst. 1 od šestnáctého dne do konce předchozího měsíce a nejpozději do dvacátého dne každého měsíce částky náhrad poskytnutých podle čl. 43 odst. 1 od prvního do patnáctého dne daného měsíce. Je-li to vhodné, členské státy informují Komisi o tom, že mezi příslušnými dny nebyly poskytnuty žádné částky.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
Nařízení (ES) č. 1043/2005 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 55
Toto nařízení vstupuje v platnost druhým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti předkládané od 8. července 2010 o osvědčení k použití od 1. října 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. června 2010.
REGOLAMENTO (UE) N. 578/2010 DELLA COMMISSIONE
del 29 giugno 2010
recante attuazione del regolamento (CE) n. 1216/2009 del Consiglio per quanto riguarda il versamento di restituzioni all'esportazione per taluni prodotti agricoli esportati sotto forma di merci non comprese nell'allegato I del trattato e i criteri per stabilirne gli importi
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1216/2009 del Consiglio, del 30 novembre 2009, sul regime di scambi per talune merci ottenute dalla trasformazione di prodotti agricoli (1), in particolare l'articolo 8, paragrafo 3, primo comma,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1043/2005 della Commissione, del 30 giugno 2005, recante attuazione del regolamento (CE) n. 3448/93 del Consiglio per quanto riguarda il versamento di restituzioni all'esportazione per taluni prodotti agricoli esportati sotto forma di merci non comprese nell'allegato I del trattato e i criteri per stabilirne gli importi (2) è stato modificato in modo sostanziale e a più riprese. Poiché sono necessarie ulteriori modifiche, occorre che esso sia sostituito.
(2)
Il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (3), stabilisce che, in quanto necessario a consentire l'esportazione di taluni prodotti agricoli sotto forma di determinate merci trasformate non comprese nell'allegato I del trattato in base ai corsi o ai prezzi praticati sul mercato mondiale per tali prodotti, la differenza tra questi corsi o prezzi e quelli praticati all'interno dell'Unione può essere colmata mediante restituzioni all'esportazione. La concessione di restituzioni per tutti questi prodotti agricoli esportati sotto forma di merci non comprese nell'allegato I del trattato deve quindi essere oggetto di regole comuni.
(3)
Per garantire un'applicazione uniforme del regolamento (CE) n. 1234/2007 relativo alla concessione di restituzioni all'esportazione, tali restituzioni non devono essere versate per prodotti provenienti da paesi terzi ed impiegati nella fabbricazione di merci che vengono esportate dopo aver circolato liberamente nell'Unione.
(4)
Le restituzioni all'esportazione devono essere versate per le merci ottenute direttamente da prodotti di base, da prodotti derivati dalla trasformazione di prodotti di base e da prodotti equiparati ad una di queste due categorie. È opportuno stabilire le modalità di fissazione dell'importo della restituzione all'esportazione in ciascuno dei casi suddetti.
(5)
Il regolamento (CE) n. 612/2009 della Commissione, del 7 luglio 2009, recante modalità comuni di applicazione del regime delle restituzioni all'esportazione per i prodotti agricoli (4) e il regolamento (CEE) n. 2220/85 della Commissione, del 22 luglio 1985, recante fissazione delle modalità comuni di applicazione del regime delle cauzioni per i prodotti agricoli (5) si applicano in generale ai prodotti non compresi nell'allegato I del trattato. Occorre quindi chiarire in quale modo si applichino determinate disposizioni di detti regolamenti.
(6)
Conformemente al regolamento (CE) n. 1670/2006 della Commissione, del 10 novembre 2006, recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1784/2003 del Consiglio, riguardo alla determinazione e alla concessione di restituzioni adattate per i cereali esportati sotto forma di talune bevande alcoliche (6), il tasso della restituzione all'esportazione deve essere quello vigente il giorno in cui i cereali destinati alla fabbricazione di bevande alcoliche vengono assoggettati a controllo doganale. L'assoggettamento a controllo doganale di cereali destinati alla fabbricazione delle bevande alcoliche di cui all'articolo 2 del regolamento (CE) n. 1670/2006 deve essere pertanto considerato equivalente all'esportazione ai fini della concessione di restituzioni all'esportazione.
(7)
Le bevande alcoliche sono considerate, rispetto ad altre merci, meno sensibili al prezzo dei prodotti agricoli impiegati per la fabbricazione. Tuttavia, il protocollo 19 dell'Atto di adesione del Regno Unito, dell'Irlanda e della Danimarca prevede che debbano essere adottate le misure necessarie per agevolare l'utilizzo dei cereali dell'Unione nella fabbricazione di bevande alcoliche derivate da cereali.
(8)
Numerose merci, fabbricate da una determinata impresa in condizioni tecniche ben definite e dotate di caratteristiche e qualità costanti, sono oggetto di correnti regolari di esportazione. Al fine di snellire le formalità di esportazione, è opportuno adottare per tali merci una procedura semplificata che consenta al fabbricante di comunicare alle autorità competenti le informazioni che tali autorità ritengono necessarie circa le condizioni di fabbricazione delle merci. Se le quantità di prodotti agricoli effettivamente impiegati per fabbricare le merci esportate sono registrate presso le autorità competenti, è opportuno che tale registrazione sia confermata annualmente al fine di ridurre i rischi relativi alla mancata comunicazione della modifica di tali quantità.
(9)
Poiché molti prodotti agricoli sono soggetti a variazioni naturali e stagionali, la percentuale di prodotti agricoli contenuta nelle merci esportate può variare. Per tale motivo l'importo della restituzione deve essere stabilito sulla base delle quantità di prodotti agricoli effettivamente impiegati nella produzione delle merci esportate. Tuttavia, per alcune merci dalla composizione semplice e relativamente costante è opportuno, a fini di semplificazione amministrativa, che l'importo della restituzione venga determinato in base a quantità fisse di prodotti agricoli.
(10)
Per essere ammessi alle restituzioni, i prodotti agricoli impiegati, e in particolare le merci ottenute da tali prodotti, devono essere esportati; qualsiasi deroga a tale norma deve essere interpretata restrittivamente. Tuttavia, è possibile che durante la fabbricazione delle merci i produttori subiscano perdite di materie prime per le quali sono stati pagati prezzi dell'Unione, mentre le perdite subite dai produttori stabiliti fuori della Comunità sono limitate ai prezzi del mercato mondiale. Inoltre, durante la fabbricazione di alcune merci si ottengono sottoprodotti di valore nettamente diverso da quello del prodotto principale. In taluni casi questi sottoprodotti possono essere utilizzati solo come alimenti per animali. Pertanto, occorre stabilire regole comuni per la definizione delle quantità di prodotti effettivamente impiegati nel processo di fabbricazione della merce esportata.
(11)
Ai fini dell'articolo 8, paragrafo 3, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1216/2009, è necessario che per le restituzioni relative ai prodotti di base esportati sotto forma di merci non comprese nell'allegato I sia fissato un periodo equivalente a quello previsto per i prodotti agricoli esportati allo stato naturale. In certi casi di perturbazione del mercato è necessario tuttavia prevedere una possibilità di deroga a tale provvedimento da determinarsi secondo la procedura di cui all'articolo 16, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1216/2009.
(12)
Nel fissare il tasso di restituzione per i prodotti di base o per i prodotti equiparati, è opportuno tenere conto degli aiuti o di altre misure applicabili aventi effetti analoghi, in conformità del regolamento (CE) n. 1234/2007.
(13)
La fecola di patate deve essere equiparata all'amido di granturco ai fini della determinazione delle restituzioni all'esportazione. Tuttavia, ove il prezzo della fecola di patate sia notevolmente inferiore a quello dell'amido di granturco, deve sussistere la possibilità di fissare per essa un tasso di restituzione specifico.
(14)
Conformemente all'articolo 162, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007 le restituzioni concesse per le esportazioni di prodotti agricoli incorporati in merci non comprese nell'allegato I del trattato non possono superare le restituzioni che potrebbero essere versate ove tali prodotti fossero esportati allo stato naturale. È opportuno tener conto di tale principio quando si stabiliscono i tassi delle restituzioni e le regole di assimilazione.
(15)
Merci con caratteristiche simili potrebbero essere state ricavate da materie di base diverse grazie all'impiego di varie tecniche. È opportuno che gli esportatori indichino la natura delle materie di base e facciano determinate dichiarazioni in merito al procedimento di fabbricazione, ove ciò sia necessario per stabilire se esista un diritto alla restituzione o quale tasso di restituzione vada applicato.
(16)
Nel calcolare le quantità di prodotti agricoli effettivamente impiegati, occorre prendere in considerazione il tenore di materia secca nel caso degli amidi e di certi sciroppi di glucosio o di maltodestrina.
(17)
Ove ciò sia reso necessario dalla situazione del commercio mondiale, dalle specifiche esigenze di alcuni mercati o da accordi commerciali internazionali, deve essere possibile differenziare la restituzione per determinati prodotti agricoli esportati sotto forma di merci non comprese nell'allegato I del trattato a seconda della destinazione.
(18)
In considerazione della gestione degli importi delle restituzioni che possono essere concesse, nel corso di un anno finanziario, per taluni prodotti agricoli esportati sotto forma di merci non comprese nell'allegato I del trattato è opportuno consentire di stabilire tassi diversi per le esportazioni, con o senza fissazione anticipata del tasso di restituzione, in base all'evoluzione dei mercati dell'Unione e di quelli mondiali.
(19)
L'importo delle restituzioni che possono essere concesse nel corso di un anno finanziario è limitato in base agli impegni internazionali assunti dall'Unione. È necessario dare agli operatori la possibilità di esportare a condizioni note in anticipo le merci non incluse nell'allegato I del trattato. In particolare, essi devono poter essere certi che tali esportazioni possono beneficiare di una restituzione nel rispetto degli impegni assunti dall'Unione. Qualora ciò non sia più possibile, gli esportatori devono essere informati con sufficiente anticipo. Il rilascio di titoli di restituzione consente di seguire le domande di restituzione e di garantire ai titolari un rimborso pari all'importo per il quale il titolo è stato rilasciato, purché siano soddisfatte le altre condizioni in materia di restituzione previste dalle norme dell'Unione.
(20)
Devono essere adottate misure gestionali per il sistema dei titoli di restituzione. In particolare, occorre prevedere un coefficiente di riduzione da applicare nelle ipotesi in cui le domande di titoli di restituzione superino gli importi disponibili. Per certi casi è opportuno prevedere la sospensione del rilascio di titoli di restituzione.
(21)
I titoli di restituzione servono a garantire il rispetto degli impegni internazionali assunti dall'Unione. Consentono inoltre di stabilire in anticipo quale restituzione possa essere versata per i prodotti agricoli impiegati nella fabbricazione di merci esportate verso paesi terzi. Il fine di tali titoli è parzialmente diverso da quello dei titoli rilasciati per l'esportazione di prodotti di base allo stato naturale oggetto di impegni internazionali che implicano restrizioni quantitative. Occorre pertanto precisare quali disposizioni generali applicabili ai titoli nel settore agricolo - attualmente contenute nel regolamento (CE) n. 376/2008 della Commissione, del 23 aprile 2008, che stabilisce le modalità comuni d'applicazione del regime dei titoli d'importazione, di esportazione e di fissazione anticipata relativi ai prodotti agricoli (7) - non debbano essere applicate ai titoli di restituzione.
(22)
Generalmente i tassi di restituzione sono fissati o modificati il giovedì. È necessario ridurre il rischio che vengano presentate domande di fissazione anticipata a scopo speculativo. Di conseguenza, le domande di fissazione anticipata presentate il giovedì sono considerate presentate il giorno lavorativo successivo.
(23)
Per agevolare le operazioni del sistema di restituzioni all'esportazione degli Stati membri, i tassi di restituzione per i diversi prodotti di base incorporati in merci non incluse nell'allegato I vanno allo stesso tempo fissati anticipatamente.
(24)
Le domande di titoli possono superare l'importo totale che può essere attribuito. L'anno finanziario deve quindi essere suddiviso in periodi, in modo da poter rilasciare titoli sia agli operatori che esportano alla fine dell'anno finanziario sia a quelli che esportano all'inizio dell'anno finanziario. Se del caso, occorre applicare un coefficiente di riduzione a tutti gli importi richiesti in un dato periodo.
(25)
Se l'importo totale delle domande di restituzione per un singolo lotto è inferiore all'importo disponibile per tale lotto, occorre consentire agli operatori di presentare, su base settimanale, domande di titoli di restituzione per eventuali importi ancora disponibili per il lotto per il quale non siano state ancora presentate domande di titoli di restituzione.
(26)
Occorre precisare in quale modo si applichino ai titoli di restituzione determinate disposizioni del regolamento (CE) n. 376/2008 riguardanti certi titoli che fissano in anticipo la restituzione all'esportazione e vengono chiesti con riferimento ad una gara d'appalto indetta in un paese terzo importatore.
(27)
È necessario stabilire le condizioni alle quali può essere svincolata la cauzione depositata relativamente ai titoli di restituzione. In tali condizioni va precisato quali siano gli obblighi che, costituendo esigenze principali, richiedono il deposito di una cauzione e va specificato quali prove debbano essere fornite a dimostrazione dell'adempimento di tali obblighi.
(28)
La maggior parte degli esportatori riceve restituzioni per un importo inferiore a 100 000 euro l'anno. Complessivamente, le esportazioni di cui trattasi sono di scarsa importanza economica e rappresentano solo una parte modesta dell'importo globale delle restituzioni versate per i prodotti agricoli esportati sotto forma di merci non comprese nell'allegato I del trattato. In tali casi è pertanto opportuno prevedere la possibilità di esonerare i piccoli esportatori dall'obbligo di presentare un titolo di restituzione. Per motivi di semplificazione, è opportuno che in alcune circostanze essi abbiano il diritto di utilizzare i titoli di restituzione senza perdere la qualifica di piccoli esportatori. Tuttavia, per impedire abusi è necessario limitare l'applicazione di tale esonero allo Stato membro nel quale è stabilito il piccolo esportatore.
(29)
Occorre istituire un sistema di controlli fondato sul principio secondo cui, in occasione di ogni esportazione, l'esportatore deve dichiarare alle autorità competenti le quantità di prodotti impiegati per fabbricare le merci esportate. Le autorità competenti devono adottare i provvedimenti che ritengono necessari per verificare l'esattezza di tali dichiarazioni.
(30)
Può accadere che le autorità incaricate di verificare la dichiarazione dell'esportatore non dispongano di prove sufficienti per accogliere la dichiarazione delle quantità impiegate, nonostante questa sia fondata su un'analisi chimica. Una situazione del genere rischia di presentarsi soprattutto quando le merci da esportare sono state fabbricate in uno Stato membro diverso da quello di esportazione. È pertanto necessario che le autorità competenti dello Stato membro di esportazione possano, se necessario, ottenere direttamente dalle autorità competenti degli altri Stati membri tutte le informazioni eventualmente in possesso di queste ultime circa le modalità di fabbricazione delle merci.
(31)
È opportuno consentire agli operatori, di concerto con le autorità competenti dello Stato membro in cui le merci sono fabbricate, di fare una dichiarazione semplificata indicando cumulativamente le quantità dei prodotti impiegati, purché gli operatori stessi tengano a disposizione di dette autorità informazioni particolareggiate sui prodotti.
(32)
Non sempre l'esportatore delle merci, specie quando non ne è il fabbricante, può conoscere con esattezza le quantità di prodotti agricoli impiegati per le quali può chiedere il versamento della restituzione. Pertanto l'esportatore non è sempre in grado di dichiarare tali quantità. È dunque necessario prevedere, a titolo sussidiario, un sistema di calcolo della restituzione di cui l'interessato possa chiedere l'applicazione limitatamente a determinate merci, basato sull'analisi chimica delle merci e su un'apposita tabella.
(33)
Conformemente all'articolo 28 del regolamento (CE) n. 612/2009, non va concessa alcuna restituzione ove i prodotti non siano di sana e leale qualità commerciale il giorno dell'accettazione della dichiarazione di esportazione. Per garantire che questa regola sia uniformemente applicata, deve essere precisato che per il versamento di una restituzione per taluni prodotti animali contemplati dal regolamento (CE) n. 852/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, sull'igiene dei prodotti alimentari (8) e dal regolamento (CE) n. 853/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, che stabilisce norme specifiche in materia di igiene per gli alimenti di origine animale (9) e figuranti nell'allegato II del presente regolamento, occorre che i prodotti animali in questione siano preparati conformemente a quanto disposto da detti regolamenti e rechino il richiesto bollo sanitario.
(34)
È necessario che la Commissione possa monitorare le misure adottate per quanto riguarda il versamento delle restituzioni all'esportazione. Pertanto le autorità competenti degli Stati membri devono trasmettere alla Commissione determinate informazioni statistiche. È opportuno specificare la forma e il contenuto di tali informazioni.
(35)
Conformemente all'articolo 12, paragrafi 1 e 4, del regolamento (CE) n. 612/2009, gli ingredienti diversi dai prodotti del settore dello zucchero di cui all'articolo 162, paragrafo 1, lettera a), punto iii), e all'articolo 162, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007 per i quali viene versata una restituzione all'esportazione devono essere originari dell'Unione. È dunque opportuno prevedere misure per garantire il rispetto di tale norma.
(36)
Il numero di domande per le quali sono versate restituzioni all'esportazione a norma di tale regolamento è elevato. La maggior parte delle merci oggetto delle domande è prodotta in condizioni tecniche chiaramente definite, ha caratteristiche e qualità costanti, segue flussi regolari di esportazione e ha formule di produzione che sono state registrate e confermate dalle autorità competenti. Alla luce di tali circostanze speciali e allo scopo di semplificare l'onere amministrativo relativo alla concessione delle restituzioni all'esportazione a norma del presente regolamento è opportuno consentire una maggiore flessibilità agli Stati membri nell'applicazione dell'articolo 24 del regolamento (CE) n. 612/2009 nella misura in cui rientrino nei limiti massimi entro i quali gli Stati membri possono dispensare gli operatori dalla presentazione delle prove, ad esclusione del documento di trasporto.
(37)
È opportuno garantire un'applicazione uniforme in tutta l'Unione delle disposizioni relative al versamento delle restituzioni per merci non incluse nell'allegato I del trattato. A tal fine è opportuno che ogni Stato membro informi la Commissione dei mezzi di controllo cui fa ricorso sul suo territorio per i vari tipi di merci esportate.
(38)
Occorre prevedere tempi sufficienti per consentire il passaggio dal regime amministrativo dei titoli di restituzione istituito dal regolamento (CE) n. 1043/2005 al regime istituito dal presente regolamento. Occorre pertanto che il presente regolamento si applichi alle domande di titoli presentate a partire dalla prima data del primo periodo di presentazione dell'esercizio finanziario 2011 e che entri in vigore in tale data.
(39)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione dei problemi orizzontali relativi agli scambi di prodotti agricoli trasformati non figuranti nell'allegato I del trattato,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPO I
OGGETTO E DEFINIZIONI
Articolo 1
1. Il presente regolamento stabilisce le modalità di attuazione del regolamento (CE) n. 1216/2009 per quanto riguarda il versamento di restituzioni all'esportazione a norma del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Esso si applica all'esportazione dei prodotti di base, dei prodotti derivati dalla trasformazione di tali prodotti di base, o dei prodotti equiparati ad una delle due categorie precedenti conformemente all'articolo 3 del presente regolamento, quando tali prodotti vengono esportati sotto forma di merci non incluse nell'allegato I del trattato ma elencate nell'allegato XX, parti da I a V, del regolamento (CE) n. 1234/2007 e nell'allegato II del presente regolamento.
2. La restituzione all'esportazione di cui al paragrafo 1 non viene concessa per le merci messe in libera pratica ai sensi dell'articolo 29 del trattato e poi riesportate.
Non si concedono restituzioni quando tali merci vengono esportate dopo essere state trasformate oppure quando vengono incorporate in altre merci.
3. Eccetto per i cereali, non vengono concesse restituzioni per i prodotti impiegati nella fabbricazione di alcol contenuto nelle bevande alcoliche di cui all'allegato II e rientranti nel codice NC 2208.
Articolo 2
1. Ai fini del presente regolamento, si intende per:
a)
«esercizio finanziario» il periodo che va dal 1o ottobre di un anno al 30 settembre di quello successivo;
b)
«anno finanziario» il periodo che va dal 16 ottobre di un anno al 15 ottobre di quello successivo;
c)
«prodotti di base» i prodotti di cui all'allegato I del presente regolamento;
d)
«ingredienti» i prodotti di base, i prodotti ottenuti dalla loro trasformazione o i prodotti equiparati a tali due categorie impiegati nella fabbricazione delle merci di cui all'articolo 162, paragrafo 1, lettera a), punti i), ii), iii), v), e vii) e all'articolo 162, paragrafo 1, lettera b) del regolamento (CE) n. 1234/2007;
e)
«merci» i prodotti non compresi nell'allegato I del trattato ma che compaiono nell'allegato XX, parti da I a V, del regolamento (CE) n. 1234/2007 e nell'allegato II del presente regolamento;
f)
«l'accordo» l'accordo sull'agricoltura concluso durante i negoziati commerciali multilaterali dell'Uruguay Round;
g)
«aiuto alimentare» le operazioni di aiuto alimentare che rispondono alle condizioni di cui all'articolo 10, paragrafo 4, dell'accordo;
h)
«residui» i prodotti del processo di fabbricazione che abbiano una composizione sensibilmente diversa da quella delle merci effettivamente esportate e che non possono essere commercializzati;
i)
«sottoprodotti» i prodotti o le merci ottenuti durante il processo di fabbricazione che hanno composizione o caratteristiche diverse da quelle delle merci effettivamente esportate e che possano essere commercializzati;
j)
«perdite» le quantità di prodotti o merci risultanti dalla fase del processo di fabbricazione nella quale i prodotti agricoli sono impiegati allo stato naturale, che siano diverse dalle quantità di merci effettivamente esportate, dai residui e dai sottoprodotti e che non possono essere commercializzate.
2. Ai fini dell'applicazione del paragrafo 1, lettere h), i) e j), non si considerano commercializzati i prodotti ottenuti durante il processo di fabbricazione che abbiano una composizione diversa da quella delle merci effettivamente esportate e che siano venduti a un prezzo che corrisponda esclusivamente alle spese sostenute per la loro eliminazione.
Ai fini dell'applicazione del paragrafo 1, lettera j), sono equiparati alle perdite i prodotti o le merci risultanti dal processo di fabbricazione che possano essere ceduti, a titolo oneroso o gratuito, solo come mangimi per animali.
Articolo 3
1. La fecola di patate, codice NC 1108 13 00, direttamente ottenuta dalle patate, ad esclusione dei sottoprodotti, è equiparata ad un prodotto ottenuto dalla trasformazione del granturco.
2. Il siero di latte, codici NC da 0404 10 48 a 0404 10 62, non concentrato è equiparato, anche qualora sia congelato, al siero di latte in polvere di cui all'allegato I; tale siero di latte in polvere è qui di seguito denominato «gruppo 1».
3. I prodotti seguenti sono equiparati al latte in polvere, di cui all'allegato I, avente tenore di materie grasse non superiore all'1,5 % e qui di seguito denominato «gruppo 2»:
a)
il latte e i prodotti lattiero- caseari, codici NC 0403 10 11, 0403 90 51 e 0404 90 21, non concentrati e senza aggiunta di zuccheri o di altri dolcificanti, anche congelati, aventi tenore in peso di materie grasse provenienti dal latte non superiore allo 0,1%;
b)
il latte e i prodotti lattiero- caseari, codici NC 0403 10 11, 0403 90 11 e 0404 90 21, in polvere, in granuli o in altre forme solide, senza aggiunta di zuccheri o di altri dolcificanti, aventi tenore in peso di materie grasse provenienti dal latte non superiore all'1,5 %.
4. I prodotti seguenti sono equiparati al latte in polvere, di cui all'allegato I, avente tenore di materie grasse del 26% e qui di seguito denominato «gruppo 3»:
a)
il latte, la crema di latte e i prodotti lattiero- caseari, codici NC 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 e 0404 90 23, non concentrati e senza aggiunta di zuccheri o di altri dolcificanti, anche congelati, aventi tenore in peso di materie grasse provenienti dal latte superiore allo 0,1 % e uguale o inferiore a 6 %;
b)
il latte, la crema di latte e i prodotti lattiero- caseari, codici NC 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 e 0404 90 29, in polvere, in granuli o in altre forme solide, senza aggiunta di zuccheri o di altri dolcificanti, aventi tenore in peso di materie grasse provenienti dal latte superiore all'1,5 % e inferiore a 45 %;
5. I prodotti seguenti sono equiparati al gruppo 6:
a)
il latte, la crema di latte e i prodotti lattiero- caseari, codici NC 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 e 0404 90 29, non concentrati e senza aggiunta di zuccheri o di altri dolcificanti aventi tenore in peso di materie grasse provenienti dal latte superiore al 6 %;
b)
il latte, la crema di latte e i prodotti lattiero- caseari, codici NC 0403 10 19, 0403 90 19 e 0404 90 29, in polvere, in granuli o in altre forme solide, senza aggiunta di zuccheri o di altri dolcificanti, aventi tenore in peso di materie grasse provenienti dal latte non inferiore a 45%;
c)
il burro e le altre materie grasse del latte aventi tenore in peso di materie grasse provenienti dal latte non inferiore al 62% ma diverso dall'82%, codici NC 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 e 0405 90 90.
6. Il latte, la crema di latte e i prodotti lattiero- caseari, codici NC da 0403 10 11 a 0403 10 19, da 0403 90 51 a 0403 90 59 e da 0404 90 21 a 0404 90 29, concentrati, che non siano né in polvere né in granuli né in altre forme solide, senza aggiunta di zuccheri o di altri dolcificanti, sono equiparati, per quanto riguarda la parte non grassa del tenore di sostanza secca del prodotto, al gruppo 2. La parte costituita da materia grassa butirrica in tali prodotti è equiparata al gruppo 6.
Il primo comma si applica anche ai formaggi e ai latticini.
7. Il riso semigreggio, codice NC 1006 20, e il riso semilavorato, dei codici NC da 1006 30 21 a 1006 30 48, sono equiparati al riso lavorato, codici NC da 1006 30 61 a 1006 30 98.
8. Se i prodotti seguenti soddisfano le condizioni poste dal regolamento (CE) n. 1234/2007 e dal regolamento (CE) n. 951/2006 (10) della Commissione per il versamento della restituzione nel caso in cui vengano esportati allo stato naturale, essi sono equiparati allo zucchero bianco del codice NC 1701 99 10:
a)
lo zucchero greggio di barbabietola o di canna, codice NC 1701 11 90 o 1701 12 90, contenente, allo stato secco, almeno il 92% in peso di saccarosio determinato secondo il metodo polarimetrico;
b)
lo zucchero, codice NC 1701 91 00 o 1701 99 90;
c)
i prodotti di cui all'allegato I, parte III, lettera c), del regolamento (CE) n. 1234/2007, escluse le miscele parzialmente ottenute da prodotti compresi nell'allegato I, parte I, del regolamento (CE) n. 1234/2007;
d)
i prodotti di cui all'allegato I, parte III, lettere d) e g), del regolamento (CE) n. 1234/2007, escluse le miscele parzialmente ottenute da prodotti compresi nell'allegato I del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 4
Il regolamento (CE) n. 612/2009 e il regolamento (CEE) n. 2220/85 si applicano in aggiunta alle disposizioni del presente regolamento, tranne nei casi in cui l'articolo 39, paragrafo 4 e l'articolo 50 del presente regolamento stabiliscano diversamente.
CAPO II
RESTITUZIONI ALL'ESPORTAZIONE
SEZIONE 1
Metodo di calcolo
Articolo 5
1. L'importo della restituzione versata per la quantità, determinata conformemente alla sezione 2, di ciascuno dei prodotti di base esportati sotto forma di una stessa merce si ottiene moltiplicando tale quantità per il tasso di restituzione relativo al prodotto di base, calcolato per unità di peso conformemente alla sezione 3.
2. Quando, a norma dell'articolo 15, paragrafo 2, vengono fissati tassi di restituzione diversi per un determinato prodotto di base, va calcolato un importo separato per ciascuna delle quantità del prodotto di base cui è applicabile un tasso di restituzione distinto.
3. Ove una merce sia stata usata per fabbricare la merce esportata, il tasso di restituzione da prendere in considerazione per calcolare l'importo relativo a ciascuno dei prodotti di base, ai prodotti ottenuti dalla trasformazione dei prodotti di base o ai prodotti equiparati, a norma dell'articolo 3, ad una delle due categorie precedenti, che siano stati usati per fabbricare la merce esportata, è quello applicabile in caso di esportazione della prima merce allo stato naturale.
SEZIONE 2
Quantità di riferimento
Articolo 6
Per quanto riguarda le merci, la quantità di ciascuno dei prodotti di base da prendere in considerazione per calcolare l'importo della restituzione, qui di seguito denominata «quantità di riferimento», è determinata in conformità degli articoli 7, 8 e 9, salvo che sia fatto riferimento all'allegato III o si applichi l'articolo 47, secondo paragrafo.
Articolo 7
Se viene impiegato un prodotto di base allo stato naturale o un prodotto equiparato, la quantità di riferimento è la quantità effettivamente impiegata per fabbricare la merce esportata, tenuto conto dei tassi di conversione di cui all'allegato VII.
Articolo 8
1. Se viene impiegato un prodotto al quale si applica l'articolo 1, paragrafo 1, lettera a) e l'allegato I, parte I, del regolamento (CE) n. 1234/2007 oppure l'articolo 1, paragrafo 1, lettera b) e l'allegato I, parte II, del regolamento (CE) n. 1234/2007, la quantità di riferimento è la quantità effettivamente impiegata per fabbricare le merci esportate, adeguata in modo che corrisponda ad una certa quantità del prodotto di base applicando i coefficienti di cui all'allegato V del presente regolamento, purché il prodotto rientri in una delle seguenti categorie:
a)
il prodotto deriva dalla trasformazione di un prodotto di base o di un prodotto equiparato a tale prodotto di base;
b)
il prodotto è equiparato ad un prodotto derivato dalla trasformazione di un prodotto di base;
c)
il prodotto deriva dalla trasformazione di un prodotto equiparato ad un prodotto derivante dalla trasformazione di un prodotto di base.
2. In deroga al paragrafo 1, la quantità di riferimento di alcol di cereali contenuto nelle bevande alcoliche del codice NC 2208 è pari a 3,4 kg di orzo per volume percentuale di alcol proveniente dai cereali, per ettolitro di bevanda alcolica esportata.
Articolo 9
1. Salva l'applicazione dell'articolo 11, se viene impiegato uno dei prodotti seguenti, la quantità di riferimento per ognuno dei prodotti di base è pari alla quantità stabilita dalle autorità competenti in conformità dell'articolo 45:
a)
un prodotto non compreso nell'allegato I del trattato e ottenuto dalla trasformazione di un prodotto di cui all'articolo 7 o all'articolo 8 del presente regolamento;
b)
un prodotto ottenuto dalla miscela o dalla trasformazione di vari prodotti di cui all'articolo 7 o all'articolo 8 oppure ottenuto dalla miscela o dalla trasformazione di prodotti di cui alla lettera a) del presente comma.
La quantità di riferimento viene determinata sulla base della quantità di prodotto effettivamente impiegata nella fabbricazione delle merci esportate.
Ai fini del calcolo di tale quantità, si applicano i tassi di conversione di cui all'allegato VII oppure, se del caso, le modalità particolari di calcolo, i rapporti di equivalenza e i coefficienti di cui all'articolo 8.
2. In deroga al paragrafo 1, per quanto riguarda le bevande alcoliche a base di cereali contenute nelle bevande alcoliche del codice NC 2208, la quantità di riferimento è 3,4 kg di orzo per volume percentuale di alcol proveniente dai cereali, per ettolitro di bevanda alcolica esportata.
Articolo 10
1. Ai fini dell'applicazione degli articoli da 6 a 9, sono considerati come effettivamente impiegati i prodotti utilizzati allo stato naturale nel processo di fabbricazione delle merci esportate.
2. Se tuttavia in una delle fasi del processo di fabbricazione di tali merci un prodotto di base è a sua volta trasformato in un altro prodotto di base più elaborato e impiegato in una fase successiva, solo quest'ultimo prodotto di base è considerato come effettivamente impiegato.
3. Le quantità di prodotti effettivamente impiegati, ai sensi del paragrafo 1, devono essere determinate per ciascuna merce esportata.
4. In deroga ai paragrafi 1, 2 e 3, nel caso di merci oggetto di correnti regolari di esportazione, fabbricate da una determinata impresa in condizioni tecniche ben definite e dotate di caratteristiche e qualità costanti, le quantità possono essere determinate, d'intesa con le autorità competenti, sulla base della formula di fabbricazione delle merci oppure sulla base delle quantità medie di prodotti impiegati, durante un periodo determinato, nella fabbricazione di una data quantità di tali merci. Le quantità di prodotti così determinate rimangono la base di calcolo finché non interviene una modifica nelle condizioni di fabbricazione delle merci.
Salvo in caso di autorizzazione formale da parte dell'autorità competente, le quantità di prodotti così determinate devono essere confermate almeno una volta l'anno.
Articolo 11
1. Per quanto riguarda le merci elencate nell'allegato III, la quantità di riferimento in chilogrammi di prodotto di base per 100 kg di merce è quella indicata in tale allegato in corrispondenza di ciascuna di tali merci.
Tuttavia, per le paste fresche i quantitativi di prodotti di base indicati nell'allegato III devono essere ridotti alla quantità equivalente di paste secche moltiplicando tali quantitativi per il tenore di estratto secco espresso in percentuale e dividendoli per 88.
2. Nel caso in cui le merci di cui all'allegato III siano state fabbricate in parte usando prodotti per i quali la restituzione all'esportazione è disciplinata dal regolamento (CE) n. 1234/2007 e in parte usando altri prodotti, la quantità di riferimento relativa al primo gruppo di prodotti è determinata conformemente agli articoli da 6 a 10.
Articolo 12
1. Ai fini della determinazione delle quantità di prodotti agricoli effettivamente impiegati si applicano i paragrafi 2 e 3.
2. Ogni prodotto agricolo, impiegato ai sensi dell'articolo 10, che dia diritto ad una restituzione e che scompaia durante il normale processo di fabbricazione, ad esempio trasformandosi in vapore, in fumo oppure in polveri o ceneri non recuperabili, dà diritto alla restituzione per l'intera quantità impiegata.
3. Le quantità di merci che non vengano effettivamente esportate non danno diritto a restituzioni per quanto riguarda le quantità di prodotti agricoli effettivamente impiegati.
Se tali merci hanno la stessa composizione di quelle effettivamente esportate, può essere applicata una riduzione proporzionale delle quantità di prodotti agricoli effettivamente impiegati per fabbricare le merci effettivamente esportate.
Articolo 13
1. In deroga all'articolo 12, paragrafo 3, possono beneficiare di restituzioni le perdite pari o inferiori al 2% in peso inerenti alla produzione della merce.
La soglia del 2% è calcolata come rapporto tra il peso della sostanza secca di tutte le materie prime impiegate, previa detrazione delle quantità di cui all'articolo 12, paragrafo 2, ed il peso della sostanza secca delle merci effettivamente esportate, oppure applicando un qualsiasi altro metodo di calcolo appropriato alle condizioni di produzione delle merci.
2. Ove la perdita inerente alla produzione delle merci superi il 2%, la perdita in eccesso non dà diritto a restituzione per le quantità di prodotti agricoli effettivamente impiegati. Tuttavia, le autorità competenti degli Stati membri possono riconoscere perdite maggiori che siano debitamente comprovate. Gli Stati membri comunicano alla Commissione in quali casi le autorità competenti hanno riconosciuto perdite maggiori e i motivi di tale riconoscimento.
3. Le quantità effettivamente impiegate di prodotti agricoli incorporati nei residui possono beneficiare di restituzioni.
4. Ove si ottengano sottoprodotti, devono essere determinate le quantità di prodotti agricoli effettivamente impiegati da attribuire rispettivamente alla merce esportata e ai sottoprodotti.
SEZIONE 3
Tassi di restituzione
Articolo 14
1. La fissazione dei tassi di restituzione sui prodotti di base di cui all'allegato I del presente regolamento esportati sotto forma di merci non comprese nell'allegato I del trattato, come stabilito dall'articolo 164 del regolamento (CE) n. 1234/2007, viene effettuata dalla Commissione per 100 kg di prodotti di base per lo stesso periodo fissato per le restituzioni per quegli stessi prodotti esportati allo stato naturale.
2. Tuttavia, in deroga al primo paragrafo si può stabilire un altro ritmo di fissazione secondo la procedura di cui all'articolo 16, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1216/2009.
Articolo 15
1. Il tasso della restituzione è determinato dalla Commissione tenendo conto, in particolare, degli elementi seguenti:
a)
i costi medi sostenuti dalle industrie di trasformazione per procurarsi i prodotti di base sul mercato dell'Unione e i prezzi praticati sul mercato mondiale;
b)
il livello della restituzione per l'esportazione dei prodotti agricoli trasformati compresi nell'allegato I del trattato e fabbricati in condizioni analoghe;
c)
la necessità di garantire condizioni eque di concorrenza tra le industrie che utilizzano prodotti dell'Unione e quelle che utilizzano prodotti di paesi terzi in regime di perfezionamento attivo;
d)
l'evoluzione tanto delle spese di bilancio quanto dei prezzi di mercato per i prodotti di base nell'Unione e sul mercato mondiale;
e)
il rispetto dei limiti risultanti dagli accordi conclusi a norma dell'articolo 218 del trattato.
2. Nel fissare i tassi di restituzione, si tiene eventualmente conto degli aiuti e delle altre misure di effetto equivalente applicabili in tutti gli Stati membri ai prodotti di base o ai prodotti equiparati, conformemente al regolamento (CE) n. 1234/2007.
3. Le restituzioni concesse per le esportazioni di prodotti agricoli incorporati in merci non comprese nell'allegato I del trattato non possono superare le restituzioni che possono essere versate ove tali prodotti siano esportati allo stato naturale.
Articolo 16
1. Per quanto riguarda la fecola di patate, del codice NC 1108 13 00, il tasso della restituzione è fissato separatamente, in equivalente granturco, con la procedura prevista dall'articolo 195, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007 e applicando i criteri di cui all'articolo 15, paragrafo 1, del presente regolamento. I quantitativi di fecola di patate impiegati sono convertiti in quantitativi equivalenti di granturco in conformità dell'articolo 8 del presente regolamento.
2. Per quanto riguarda le miscele di D- glucitolo (sorbitolo), dei codici NC 2905 44 e 3824 60, se l'interessato non indica, nella dichiarazione di cui all'articolo 45, le informazioni richieste dall'articolo 48, paragrafo 1, lettera d), o se l'interessato non comprova la dichiarazione con una documentazione soddisfacente, il tasso della restituzione è quello vigente per il prodotto di base cui si applica il tasso meno elevato.
Articolo 17
1. La restituzione per gli amidi, dei codici NC da 1108 11 00 a 1108 19 90, o per i prodotti elencati nell'allegato I, parte I, lettera d), del regolamento (CE) n. 1234/2007, derivanti dalla trasformazione di detti amidi, è versata soltanto su presentazione di una dichiarazione del fornitore di tali prodotti attestante che questi ultimi sono stati ottenuti direttamente da cereali, patate o riso, escludendo qualsiasi uso di sottoprodotti derivanti dalla fabbricazione di altri prodotti agricoli o merci.
2. La dichiarazione di cui al paragrafo 1 vale, fino a revoca, per tutte le forniture provenienti dallo stesso fabbricante. Essa è controllata conformemente all'articolo 45.
Articolo 18
1. Se il tenore di estratto secco della fecola di patate equiparata all'amido di granturco ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, è pari o superiore all'80%, il tasso della restituzione all'esportazione è quello fissato conformemente all'articolo 14. Se il tenore di estratto secco è inferiore all'80%, il tasso della restituzione è quello fissato conformemente all'articolo 14, moltiplicato per 1/80 del tenore effettivo di estratto secco espresso in percentuale.
Per tutti gli altri amidi, se il tenore di estratto secco è pari o superiore all'87%, il tasso della restituzione all'esportazione è quello fissato conformemente all'articolo 14. Se il tenore di estratto secco è inferiore all'87%, il tasso della restituzione è quello fissato conformemente all'articolo 14, moltiplicato per 1/87 del tenore effettivo di estratto secco espresso in percentuale.
2. Se il tenore di estratto secco degli sciroppi di glucosio o di maltodestrina, dei codici NC 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 o 2106 90 55 è pari o superiore al 78%, il tasso della restituzione all'esportazione è quello fissato conformemente all'articolo 14. Se il tenore di estratto secco di tali sciroppi è inferiore al 78%, il tasso della restituzione è quello fissato conformemente all'articolo 14, moltiplicato per 1/78 del tenore effettivo di estratto secco espresso in percentuale.
3. Ai fini dell'applicazione del paragrafo 1, il tenore di estratto secco degli amidi è determinato applicando il metodo di cui all'allegato IV del regolamento (CE) n. 687/2008 (11) della Commissione e il tenore di sostanza secca degli sciroppi di glucosio o di maltodestrina è determinato applicando il metodo 2 di cui all'allegato II della direttiva 79/796/CEE (12) della Commissione o qualsiasi altro metodo di analisi adeguato che offra almeno le stesse garanzie.
4. Nella dichiarazione di cui all'articolo 45 il richiedente deve indicare il tenore di estratto secco degli amidi o degli sciroppi di glucosio o di maltodestrina impiegati.
Articolo 19
1. Le restituzioni per le caseine del codice NC 3501 10, i caseinati del codice NC 3501 90 90 o l'ovoalbumina dei codici NC 3502 11 90 e 3502 19 90, esportata allo stato naturale, possono essere differenziate a seconda della loro destinazione se ciò è reso necessario da almeno una delle seguenti condizioni:
a)
dalla situazione del commercio internazionale di tali merci;
b)
dalla specifiche esigenze di alcuni mercati;
c)
da accordi commerciali internazionali.
2. Per le merci dei codici NC 1902 11 00, 1902 19 e 1902 40 10, il tasso di restituzione può essere differenziato a seconda della destinazione.
3. La restituzione può variare a seconda che il tasso sia o meno fissato in anticipo conformemente all'articolo 26.
Articolo 20
1. Il tasso di restituzione è quello in vigore il giorno in cui le merci vengono esportate, a meno che non ricorra una delle situazioni seguenti:
a)
è stata chiesta, conformemente all'articolo 26, la fissazione anticipata del tasso di restituzione;
b)
è stata fatta domanda conformemente all'articolo 37, paragrafo 2, e il tasso di restituzione è stato fissato in anticipo il giorno in cui è stata presentata la domanda di titolo di restituzione.
2. Qualora si applichi il sistema di fissazione anticipata del tasso di restituzione, il tasso in vigore il giorno della presentazione della domanda di fissazione anticipata è applicato all'esportazione effettuata successivamente a tale data durante il periodo di validità del titolo di restituzione, conformemente all'articolo 35, paragrafo 2.
Nel caso di prodotti trasformati a base di cereali e di riso il tasso di restituzione è adeguato con modalità identiche a quelle stabilite in materia di fissazione anticipata delle restituzioni per i prodotti di base esportati allo stato naturale, ma applicando i coefficienti di conversione fissati nell'allegato V.
3. Gli estratti di titoli di restituzione, a norma del regolamento (CE) n. 376/2008, non possono essere oggetto di fissazione anticipata indipendentemente dai titoli da cui sono ricavati.
CAPO III
TITOLI DI RESTITUZIONE
SEZIONE 1
Disposizioni generali
Articolo 21
1. Gli Stati membri rilasciano ai richiedenti, qualunque sia il loro luogo di stabilimento nell'Unione, titoli di restituzione validi in tutta l'Unione.
Il titolo di restituzione garantisce il pagamento della restituzione, purché siano rispettate le condizioni di cui al capo V. Esse possono includere la fissazione anticipata dei tassi di restituzione. I titoli sono validi per un solo esercizio finanziario.
2. Il versamento delle restituzioni per i prodotti di base esportati sotto forma di merci elencate nell'allegato II del presente regolamento o per i cereali sottoposti a controllo doganale per la produzione delle bevande alcoliche di cui all'articolo 2 del regolamento (CE) n. 1670/2006 è subordinato alla presentazione di un titolo di restituzione emesso in conformità dell'articolo 24 del presente regolamento.
I cereali di cui al primo comma sono considerati esportati.
Il primo comma non si applica né alle forniture di cui all'articolo 4, paragrafo 1, secondo comma, terzo trattino, all'articolo 33, paragrafo 1, all'articolo 37, paragrafo 1, all'articolo 41, paragrafo 1, e all'articolo 43, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 612/2009, né alle esportazioni di cui al capo IV del presente regolamento.
3. Il versamento della restituzione nell'ambito del sistema di fissazione anticipata di cui all'articolo 20, paragrafo 2, è subordinato alla presentazione di un titolo di restituzione contenente la fissazione anticipata dei tassi di restituzione.
Articolo 22
1. Il regolamento (CE) n. 376/2008 si applica ai titoli di restituzione di cui al presente regolamento.
2. Le disposizioni del regolamento (CE) n. 376/2008 relative ai diritti e agli obblighi derivanti dai titoli di restituzione espressi in quantità si applicano, mutatis mutandis, ai diritti e agli obblighi derivanti dai titoli di restituzione espressi in euro di cui al presente regolamento, tenendo presente il disposto dell'allegato VI del presente regolamento.
3. In deroga ai paragrafi 1 e 2 del presente articolo, l'articolo 7, paragrafi 2 e 4, gli articoli 8, 11 e 13, l'articolo 17, paragrafo 1, gli articoli 20, 23, 31, 32 e 34, l'articolo 35, paragrafo 6, e gli articoli 41, 45, 46 e 48 del regolamento (CE) n. 376/2008 non si applicano ai titoli di restituzione di cui al presente regolamento.
4. Ai fini dell'applicazione degli articoli 39 e 40 del regolamento (CE) n. 376/2008, la validità dei titoli che scadono il 30 settembre non può essere prorogata.
In tal caso il titolo deve essere annullato riguardo agli importi non chiesti per causa di forza maggiore e la relativa cauzione deve essere svincolata.
Articolo 23
1. Le domande di titoli di restituzione non riguardanti operazioni di aiuto alimentare di cui all'articolo 36 sono valide solo qualora una cauzione pari al 10% dell'importo richiesto sia stata costituita a norma dell'articolo 14 del regolamento (CE) n. 376/2008.
2. La cauzione è svincolata alle condizioni stabilite dall'articolo 40 del presente regolamento.
Articolo 24
1. La domanda di titolo di restituzione e il titolo stesso devono essere redatti conformemente al modulo «Titolo di esportazione o di fissazione anticipata» di cui all'allegato I del regolamento (CE) n. 376/2008 e devono indicare l'importo in euro.
Tali documenti devono essere compilati conformemente alle istruzioni contenute nell'allegato VI del presente regolamento.
2. Quando il richiedente non intende effettuare esportazioni da uno Stato membro diverso da quello in cui chiede il titolo di restituzione, l'autorità competente può conservare il titolo di restituzione, in particolare in formato elettronico. In tal caso l'autorità competente comunica al richiedente che il suo titolo di restituzione è stato registrato e gli fornisce le informazioni indicate sulla copia del titolo di restituzione rilasciata al titolare (qui di seguito denominata «esemplare n. 1»). La copia del titolo di restituzione in possesso dell'ente emittente, qui di seguito denominata «esemplare n. 2», non viene rilasciata.
L'autorità competente registra tutte le informazioni figuranti nei titoli di restituzione di cui alle sezioni III e IV dell'allegato VI nonché gli importi chiesti in forza del titolo.
Articolo 25
1. Gli obblighi derivanti dai titoli non sono trasferibili. I diritti derivanti dai titoli possono essere ceduti dal titolare durante il periodo di validità di questi ultimi, purché il trasferimento abbia luogo a favore di un solo cessionario per ciascun titolo o estratto. Il trasferimento riguarda gli importi non ancora imputabili al titolo o all'estratto.
2. Il cessionario non può trasferire a sua volta i diritti, ma può retrocederli al titolare. La retrocessione verte sugli importi non ancora imputati sul titolo o sull'estratto. In tal caso l'autorità emittente inserisce nella casella 6 del titolo una delle diciture di cui all'allegato VIII.
3. In caso di domanda di trasferimento da parte del titolare o in caso di retrocessione da parte del cessionario, l'autorità emittente o l'organismo designato da ciascuno Stato membro registra sul titolo o, se del caso, sull'estratto:
a)
il nome e l'indirizzo del cessionario indicato conformemente al paragrafo 1, o la dicitura di cui al paragrafo 2;
b)
la data del trasferimento o della retrocessione, certificata mediante apposizione del proprio timbro.
4. Gli effetti del trasferimento o della retrocessione decorrono dalla data della registrazione di cui al paragrafo 3, lettera b).
Articolo 26
1. Le domande di fissazione anticipata dei tassi di restituzione devono riguardare tutti i tassi di restituzione applicabili.
2. La domanda di fissazione anticipata può essere presentata contemporaneamente alla domanda del titolo di restituzione oppure dopo la concessione di quest'ultimo.
3. Le domande di fissazione anticipata sono presentate conformemente alla sezione II dell'allegato VI usando il modulo di cui all'allegato I del regolamento (CE) n. 376/2008. La fissazione anticipata non può riguardare le esportazioni effettuate prima del giorno di presentazione della domanda.
4. Le domande di fissazione anticipata presentate il giovedì sono considerate presentate il giorno lavorativo successivo.
Articolo 27
1. Il titolare del titolo di restituzione può chiedere un estratto del titolo rilasciato sul modulo di cui all'allegato I del regolamento (CE) n. 376/2008. Tale domanda deve contenere le informazioni di cui all'allegato VI, sezione II, punto 3, del presente regolamento.
L'importo per il quale viene chiesto l'estratto deve essere registrato sul titolo originale.
2. Fermo restando l'articolo 9 del regolamento (CE) n. 376/2008, dai titoli registrati come validi in un singolo Stato membro possono essere ricavati estratti validi in tutta l'Unione.
Articolo 28
1. Ciascun esportatore deve compilare una domanda specifica di pagamento ai sensi dell'articolo 46 del regolamento (CE) n. 612/2009. Tale domanda deve essere presentata all'autorità di pagamento insieme con i titoli corrispondenti, salvo che questi ultimi siano registrati conformemente all'articolo 24, paragrafo 2, del presente regolamento o che le esportazioni non siano accompagnate da titoli.
L'autorità competente può decidere di non considerare come domanda specifica la pratica relativa al versamento della restituzione di cui all'articolo 46, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 612/2009.
L'autorità competente può considerare come domanda specifica la dichiarazione di esportazione di cui all'articolo 5, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 612/2009. In tal caso la data di ricezione della domanda specifica da parte dell'autorità di pagamento, di cui al paragrafo 2 del presente articolo, è costituita dalla data in cui tale autorità ha ricevuto la dichiarazione di esportazione. Negli altri casi la domanda specifica deve contenere i dati della dichiarazione di esportazione tra cui il numero di riferimento della dichiarazione di esportazione.
2. L'autorità di pagamento determina l'importo richiesto sulla base delle informazioni contenute nella domanda specifica, fondandosi esclusivamente sulla quantità e sulla natura dei prodotti di base esportati e sui tassi di restituzione applicabili. Nella dichiarazione di esportazione questi dati devono essere indicati esplicitamente o con un riferimento inequivocabile.
L'autorità di pagamento annota tale importo sul titolo di restituzione entro sei mesi dal ricevimento della domanda specifica.
L'imputazione del titolo si effettua a tergo dell'esemplare n. 1. Nelle caselle 28, 29 e 30, è indicato l'importo in euro anziché la quantità.
Il terzo comma si applica, mutatis mutandis, ai titoli conservati in forma elettronica.
3. Dopo l'imputazione, se il titolo di restituzione non è registrato a norma dell'articolo 24, paragrafo 2, l'esemplare n. 1 viene restituito al titolare o conservato dall'autorità di pagamento su richiesta dell'esportatore.
4. La cauzione relativa all'importo per cui è stato attribuito il titolo di restituzione all'esportazione di merci può essere svincolata oppure può essere trasferita per garantire il versamento anticipato della restituzione conformemente al titolo II, capo 2, del regolamento (CE) n. 612/2009.
Articolo 29
1. I titoli di restituzione rilasciati per un esercizio finanziario possono essere chiesti in sei serie distinte. Le domande di titoli possono essere presentate non oltre le date seguenti:
a)
il 7 settembre, per i titoli utilizzabili a decorrere dal 1o ottobre;
b)
il 7 novembre, per i titoli utilizzabili a decorrere dal 1o dicembre;
c)
il 7 gennaio, per i titoli utilizzabili a decorrere dal 1o febbraio;
d)
il 7 marzo, per i titoli utilizzabili a decorrere dal 1o aprile;
e)
il 7 maggio, per i titoli utilizzabili a decorrere dal 1o giugno;
f)
il 7 luglio, per i titoli utilizzabili a decorrere dal 1o agosto.
2. Gli operatori possono fare domanda di titoli di restituzione soltanto per la serie corrispondente alla prima data limite, tra quelle indicate al primo paragrafo, successiva al giorno in cui viene presentata la domanda.
Articolo 30
Gli Stati membri sono tenuti a notificare alla Commissione le domande di titoli entro le date seguenti:
a)
il 14 settembre, per i titoli di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera a);
b)
il 14 novembre, per i titoli di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera b);
c)
il 14 gennaio, per i titoli di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera c);
d)
il 14 marzo, per i titoli di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera d);
e)
il 14 maggio, per i titoli di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera e);
f)
il 14 luglio, per i titoli di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera f).
Articolo 31
1. L'importo totale per il quale si possono rilasciare titoli di restituzione per ciascun esercizio finanziario viene determinato conformemente al paragrafo 2.
2. Dall'importo massimo di restituzioni, determinato conformemente all'articolo 9, paragrafo 2, dell'accordo, vanno detratti gli elementi seguenti:
a)
l'importo che supera l'importo massimo e che è stato indebitamente versato durante l'anno finanziario precedente;
b)
l'importo riservato per le esportazioni di cui al capo IV del presente regolamento;
c)
gli importi per i quali sono stati rilasciati titoli di restituzione validi per l'esercizio finanziario considerato.
3. All'ammontare ottenuto in base al paragrafo 2 va aggiunto l'importo corrispondente ai titoli rilasciati che siano stati restituiti conformemente all'articolo 41.
4. Ove l'importo riservato per le esportazioni di cui al capo IV sia stato sottoutilizzato, l'ammontare rimanente viene aggiunto all'importo ottenuto conformemente al paragrafo 2.
5. Nel determinare l'importo finale si tiene conto delle eventuali incertezze riguardo agli elementi di cui al paragrafo 2.
Articolo 32
L'importo totale con riferimento al quale possono essere rilasciati titoli per ciascuna delle serie di cui all'articolo 29 è pari al:
a)
30% dell'importo calcolato in conformità dell'articolo 31, alla data del 14 settembre, per la serie di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera a);
b)
27% dell'importo calcolato in conformità dell'articolo 31, alla data del 14 novembre, per la serie di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera b);
c)
32% dell'importo calcolato in conformità dell'articolo 31, alla data del 14 gennaio, per la serie di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera c);
d)
44% dell'importo calcolato in conformità dell'articolo 31, alla data del 14 marzo, per la serie di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera d);
e)
67% dell'importo calcolato in conformità dell'articolo 31, alla data del 14 maggio, per la serie di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera e);
f)
100% dell'importo calcolato in conformità dell'articolo 31, alla data del 14 luglio, per la serie di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera f).
SEZIONE 2
Domande e rilascio di titoli di restituzione
Articolo 33
1. Qualora l'importo totale delle domande ricevute relativamente a ciascuno dei periodi interessati superi il massimale di cui all'articolo 31, paragrafo 2, la Commissione stabilisce un coefficiente di riduzione applicabile a tutte le domande presentate entro la data pertinente di cui all'articolo 29, in modo che sia rispettato il massimale stesso.
La Commissione pubblica il coefficiente nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea entro i cinque giorni lavorativi successivi alla data di cui all'articolo 30.
2. Se la Commissione stabilisce un coefficiente di riduzione, i titoli sono rilasciati per l'importo chiesto, moltiplicato per 1 meno il coefficiente di riduzione stabilito conformemente al paragrafo 1 del presente articolo o all'articolo 34, paragrafo 3, lettera a).
Tuttavia, per quanto riguarda la serie di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettera f), i richiedenti possono ritirare le loro domande entro i cinque giorni lavorativi successivi alla pubblicazione del coefficiente nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
3. Entro il 1o agosto gli Stati membri comunicano alla Commissione gli importi relativi alle domande di titoli di restituzione ritirate a norma del secondo comma del paragrafo 2.
Articolo 34
1. Se, dopo la scadenza della data limite per la presentazione delle domande di titoli di restituzione relativa ad una serie di cui all'articolo 29, primo paragrafo, lettere da a) a f), non è stato pubblicato alcun coefficiente di riduzione ai sensi dell'articolo 33, paragrafo 1, gli operatori possono presentare domande di titoli di restituzione per qualsiasi importo rimanente nella serie stessa riguardo al quale non siano ancora state presentate domande di titoli.
La domanda deve essere presentata entro la data limite successiva, indicata nell'articolo 29, primo paragrafo, lettere da a) a f).
2. Le domande presentate nel corso di ciascuna settimana sono notificate dagli Stati membri alla Commissione il lunedì successivo. I titoli corrispondenti possono essere rilasciati dal mercoledì successivo alla notifica, a meno che la Commissione non disponga altrimenti.
3. Qualora l'importo totale delle domande pervenute in una determinata settimana superi il rimanente importo disponibile di cui al paragrafo 1, la Commissione può prendere uno o più dei seguenti provvedimenti:
a)
stabilire il coefficiente di riduzione applicabile alle domande di titoli di restituzione, presentate durante la settimana in questione e notificate alla Commissione, in riferimento alle quali non siano ancora stati rilasciati titoli;
b)
ordinare agli Stati membri di respingere le domande presentate durante la settimana in questione e non ancora notificate alla Commissione;
c)
sospendere la presentazione delle domande di titoli di restituzione.
4. I regolamenti adottati a norma del paragrafo 3 sono pubblicati nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea entro tre giorni dalla notifica delle domande di cui al paragrafo 2.
Articolo 35
1. I titoli di restituzione sono validi dalla data del rilascio ai sensi dell'articolo 22, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 376/2008.
2. Fatto salvo il secondo comma, i titoli di restituzione sono validi fino all'ultimo giorno del quinto mese successivo al mese in cui è stata fatta la relativa domanda oppure, se l'esercizio finanziario si conclude prima che siano trascorsi i cinque mesi suddetti, fino all'ultimo giorno dell'esercizio finanziario.
I titoli di restituzione di cui all'articolo 36 sono validi fino all'ultimo giorno del quinto mese successivo al mese in cui ne è stata fatta domanda.
3. I tassi di restituzione fissati anticipatamente in conformità dell'articolo 26 rimangono validi fino all'ultimo giorno del periodo di validità del titolo.
Articolo 36
Il regolamento (CE) n. 2298/2001 (13) della Commissione si applica alle domande di titoli di restituzione e ai titoli di restituzione rilasciati per l'esportazione di merci nell'ambito di operazioni internazionali di aiuto alimentare ai sensi dell'articolo 10, paragrafo 4, dell'accordo.
Articolo 37
1. Ai fini dell'applicazione dell'articolo 47 del regolamento (CE) n. 376/2008, si applicano i paragrafi da 2 a 11 del presente articolo.
2. A norma del presente articolo, al di fuori dei periodi di cui agli articoli 29 e 34, dal 1o ottobre di ciascun esercizio finanziario si possono presentare, con riferimento a gare d'appalto pubblicate in un paese terzo importatore, domande di titoli che fissano anticipatamente la restituzione all'esportazione alla data del giorno di presentazione della domanda se la somma degli importi relativi a una stessa gara d'appalto, per i quali uno o più esportatori abbiano presentato domande di titoli di restituzione e per i quali non sia ancora stato emesso alcun titolo, non supera 2 milioni di euro.
Tuttavia tale massimale può essere portato a 4 milioni di euro se nessuno dei coefficienti di riduzione, pubblicati dall'inizio dell'esercizio finanziario ai sensi dell'articolo 33, paragrafo 1, o dell'articolo 34, paragrafo 3, supera il 50%.
3. L'importo per il quale si presenta domanda di titoli non può superare la quantità indicata nel bando di gara moltiplicata per il corrispondente tasso di restituzione fissato anticipatamente il giorno in cui si presenta la domanda. Non si tiene conto delle tolleranze o delle opzioni previste nel bando di gara.
4. Oltre alle informazioni di cui all'articolo 47, paragrafo 3, primo comma, del regolamento (CE) n. 376/2008, gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commissione l'importo di ciascun titolo chiesto nonché la data e l'ora di presentazione della domanda.
5. Ove gli importi notificati a norma del paragrafo 4, sommati agli importi per i quali sono già stati domandati uno o più titoli nell'ambito della stessa gara d'appalto, superino il massimale di cui al paragrafo 2, la Commissione comunica agli Stati membri, entro i due giorni lavorativi successivi al ricevimento delle informazioni supplementari di cui al paragrafo 4, che il titolo di restituzione non verrà rilasciato all'operatore.
6. La Commissione può sospendere l'applicazione del paragrafo 2 qualora la somma degli importi dei titoli di restituzione emettibili conformemente all'articolo 47 del regolamento (CE) n. 376/2008 superi 4 milioni di euro in un singolo esercizio finanziario. Le decisioni di sospensione sono pubblicate nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
7. In deroga all'articolo 35, paragrafi 1 e 2, del presente regolamento, i titoli di restituzione rilasciati conformemente all'articolo 47 del regolamento (CE) n. 376/2008 sono validi dal giorno in cui sono emessi ai sensi dell'articolo 22, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 376/2008. I titoli di restituzione sono validi fino alla fine dell'ottavo mese successivo a quello del rilascio oppure, se detto periodo finisce dopo il 30 settembre, fino al 30 settembre. I tassi fissati in anticipo sono validi fino all'ultimo giorno di validità del titolo.
8. L'autorità competente, se ha ricevuto la prova, ai sensi dell'articolo 47, paragrafo 9, lettera a), del regolamento (CE) n. 376/2008, che l'organismo banditore ha risolto il contratto per motivi non imputabili all'aggiudicatario e non costituenti forza maggiore, svincola la cauzione qualora il tasso di restituzione prefissato relativo al prodotto di base cui, tra quelli impiegati, si applica la restituzione più elevata sia pari o superiore al tasso di restituzione vigente l'ultimo giorno di validità del titolo.
9. L'autorità competente, se ha ricevuto la prova, ai sensi dell'articolo 47, paragrafo 9, lettera b), del regolamento (CE) n. 376/2008, che l'organismo banditore ha imposto all'aggiudicatario modifiche del contratto per motivi a lui non imputabili e non costituenti forza maggiore, può prorogare la validità del titolo e la durata della fissazione anticipata fino al 30 settembre.
10. Se l'aggiudicatario dell'appalto fornisce la prova, ai sensi dell'articolo 47, paragrafo 9, lettera c), del regolamento (CE) n. 376/2008 che nel bando di gara o nel contratto concluso a seguito dell'aggiudicazione è prevista una tolleranza o un'opzione per difetto superiore al 5% e che l'organismo banditore ha fatto valere tale clausola, l'obbligo di esportare è considerato adempiuto se il quantitativo esportato è inferiore di non oltre il 10% al quantitativo per il quale è stato rilasciato il titolo.
Il primo comma si applica a condizione che il tasso di restituzione prefissato relativo al prodotto di base cui, tra quelli impiegati, si applica la restituzione più elevata sia pari o superiore al tasso di restituzione vigente l'ultimo giorno di validità del titolo. In tal caso il tasso del 95% di cui all'articolo 40, paragrafi 3 e 5, del presente regolamento è sostituito dal 90%.
11. Ai fini dell'applicazione dei paragrafi da 1 a 10 del presente articolo, il termine di 21 giorni di cui all'articolo 47, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 376/2008 è portato a 44 giorni.
SEZIONE 3
Cauzioni
Articolo 38
1. Il rilascio del titolo di restituzione obbliga il titolare a chiedere restituzioni pari all'importo per il quale il titolo è stato rilasciato per esportazioni effettuate durante il periodo di validità del titolo stesso.
Per garantire il rispetto dell'obbligo di cui al primo comma è costituita la cauzione di cui all'articolo 23.
2. Gli obblighi di cui al paragrafo 1, primo comma, del presente articolo sono considerati esigenze principali ai sensi dell'articolo 20, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2220/85.
Articolo 39
1. Le esigenze principali sono considerate soddisfatte se l'esportatore ha trasmesso la domanda specifica relativa a merci esportate durante il periodo di validità del titolo di restituzione conformemente all'articolo 28 e all'allegato VI, sezione V.
2. Salvo forza maggiore, la domanda specifica, ove non sia costituita dalla dichiarazione di esportazione, deve essere presentata entro tre mesi dalla scadenza del titolo di restituzione e deve recare il numero di quest'ultimo.
Se il termine di tre mesi di cui al primo comma non è rispettato, le esigenze principali non possono essere considerate adempiute.
3. La prova dell'adempimento dell'esigenza principale è fornita presentando all'autorità competente l'esemplare n. 1 del titolo di restituzione, debitamente annotato conformemente all'articolo 28, paragrafo 2. La prova va fornita entro la fine del dodicesimo mese successivo alla fine del periodo di validità del titolo di restituzione.
Nel caso di titoli registrati a norma dell'articolo 24, paragrafo 2 si applica, mutatis mutandis, il primo comma.
4. In deroga alle disposizioni dell'articolo 22, paragrafo 3, del regolamento (CEE) n. 2220/85, la cauzione di cui all'articolo 23 del presente regolamento è incamerata in proporzione all'importo per il quale la prova non è stata fornita entro i termini previsti ai paragrafi 2 e 3 del presente articolo.
Articolo 40
1. In caso di applicazione di un coefficiente di riduzione a norma dell'articolo 33, paragrafo 2, o dell'articolo 34, paragrafo 3, lettera a), è immediatamente svincolata una parte della cauzione pari al prodotto della cauzione stessa per il coefficiente di riduzione.
2. Se il richiedente ritira la domanda di titolo conformemente all'articolo 33, paragrafo 2, secondo comma, viene svincolato l'80% della cauzione originaria.
3. La cauzione è svincolata per intero dopo che il titolare del titolo abbia chiesto restituzioni pari al 95% dell'importo per il quale è stato rilasciato il titolo.
4. A richiesta del titolare, gli Stati membri possono svincolare la cauzione in lotti proporzionali agli importi per i quali sono adempiute le condizioni di cui all'articolo 39, paragrafi 1 e 3, purché sia stata fornita la prova che è stato chiesto un importo pari ad almeno il 5% di quello indicato sul titolo.
5. Se il titolo di restituzione è stato utilizzato per meno del 95% dell'importo relativamente al quale è stato rilasciato, viene incamerata una parte della cauzione pari al 10% della differenza tra il 95% dell'importo per il quale il titolo è stato rilasciato e l'importo effettivamente utilizzato.
6. Se l'importo per il quale sono state adempiute le condizioni di cui all'articolo 39, paragrafi 1 e 3, è inferiore al 5% dell'importo indicato sul titolo, viene incamerata tutta la cauzione.
7. Se l'importo totale della cauzione da incamerare per un determinato titolo è pari o inferiore a 100 euro, lo Stato membro interessato svincola l'intera cauzione.
Articolo 41
1. Se il titolo o un estratto del titolo è restituito all'autorità emittente entro un periodo corrispondente ai primi due terzi del termine di validità, la relativa cauzione da incamerare è ridotta del 40%; a tal fine un giorno iniziato conta come un giorno intero.
2. Se il titolo o un estratto del titolo è restituito all'autorità emittente entro un periodo corrispondente all'ultimo terzo del termine di validità o durante il mese successivo all'ultimo giorno di tale termine, la cauzione da incamerare è ridotta del 25%.
3. I paragrafi 1 e 2 si applicano soltanto ai titoli e agli estratti di titoli restituiti all'autorità emittente durante l'esercizio finanziario per il quale i titoli sono stati rilasciati, purché la restituzione abbia luogo non oltre il 31 agosto di tale esercizio finanziario.
CAPO IV
ESPORTAZIONI NON ACCOMPAGNATE DA TITOLI
Articolo 42
1. I titoli non sono richiesti per le esportazioni per cui è stata presentata domanda dall'operatore durante l'anno finanziario e che non possono dare origine a pagamenti superiori a 100 000 euro.
2. I titoli non sono richiesti per le forniture di cui all'articolo 4, paragrafo 1, secondo comma, terzo trattino, all'articolo 33, paragrafo 1, all'articolo 37, paragrafo 1, all'articolo 41, paragrafo 1, e all'articolo 43, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 612/2009.
3. I paragrafi 1 e 2 si applicano anche alle esportazioni effettuate dagli operatori che sono stati in possesso di titoli di restituzione durante l'esercizio finanziario considerato o ne sono in possesso il giorno dell'esportazione.
4. I paragrafi 1, 2 e 3 si applicano solo nello Stato membro in cui è stabilito l'operatore.
Articolo 43
1. Per ciascun esercizio finanziario, relativamente alle esportazioni di cui all'articolo 42, paragrafo 1, può essere versata una restituzione entro i limiti di una riserva complessiva di 40 milioni di euro per anno finanziario.
2. Le restituzioni alle esportazioni effettuate nel quadro di operazioni internazionali di aiuto alimentare ai sensi dell'articolo 10, paragrafo 4, dell'accordo, e le restituzioni alle forniture di cui all'articolo 4, paragrafo 1, secondo comma, terzo trattino, all'articolo 33, paragrafo 1, all'articolo 37, paragrafo 1, all'articolo 41, paragrafo 1, e all'articolo 43, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 612/2009 non sono prese in considerazione per la determinazione delle spese nell'ambito della riserva di cui al primo paragrafo.
Articolo 44
1. Se la somma degli importi notificati dagli Stati membri conformemente all'articolo 53 raggiunge la cifra di 30 milioni di euro, la Commissione, tenendo conto degli impegni internazionali dell'Unione, può sospendere, per un massimo di 20 giorni lavorativi, l'applicazione dell'articolo 43, paragrafo 1, alle esportazioni non accompagnate da un titolo di restituzione.
2. Nelle circostanze indicate nel primo paragrafo, la Commissione, conformemente all'articolo 16, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1216/2009, può sospendere per più di 20 giorni lavorativi l'applicazione dell'articolo 43, paragrafo 1, del presente regolamento alle esportazioni non accompagnate da un titolo di restituzione.
CAPO V
OBBLIGHI A CARICO DELL'ESPORTATORE
Articolo 45
1. All'atto dell'esportazione, l'interessato deve dichiarare le quantità dei prodotti di base, dei prodotti derivati dalla trasformazione dei prodotti di base e dei prodotti equiparati ad una delle due categorie precedenti conformemente all'articolo 3, che sono stati effettivamente impiegati ai sensi dell'articolo 10 nella fabbricazione delle merci da esportare e per i quali sarà chiesto il versamento di una restituzione; tuttavia, nel caso in cui la composizione delle merci sia stata determinata a norma dell'articolo 10, paragrafo 4, l'interessato deve far riferimento a tale composizione.
2. Quando per fabbricare una merce da esportare sono state usate altre merci, la dichiarazione dell'interessato deve indicare la quantità delle merci effettivamente impiegata nonché la natura e la quantità di ognuno dei prodotti di base, dei prodotti derivati dalla trasformazione dei prodotti di base e/o dei prodotti equiparati ad una delle due categorie precedenti conformemente all'articolo 3, da cui derivano le merci.
L'interessato corrobora la dichiarazione fornendo alle autorità competenti tutti i documenti e le informazioni che queste ritengano necessari. I documenti e le informazioni interessati possono essere conservati e presentati in forma elettronica.
Per verificare l'esattezza della dichiarazione, le autorità competenti utilizzano qualsiasi mezzo adeguato.
3. Su richiesta dell'autorità competente dello Stato membro nel cui territorio si espletano le formalità doganali di esportazione, le autorità competenti degli altri Stati membri comunicano direttamente alla suddetta autorità competente tutte le informazioni che siano in grado di ottenere al fine di agevolare il controllo della dichiarazione.
Articolo 46
In deroga all'articolo 45 e di concerto con le autorità competenti, la dichiarazione dei prodotti o delle merci impiegate può essere sostituita da una dichiarazione cumulativa delle quantità di prodotti impiegati o da un riferimento ad una dichiarazione di tali quantità, qualora le suddette quantità siano state determinate conformemente all'articolo 10, quarto comma, e purché il fabbricante metta a disposizione delle autorità tutte le informazioni necessarie per verificare la dichiarazione.
Articolo 47
1. L'esportatore che non presenti la dichiarazione di cui all'articolo 46 o che non fornisca informazioni sufficienti a sostegno della dichiarazione non può ottenere la restituzione.
2. In deroga al paragrafo 1, se le merci da esportare rientrano tra quelle elencate nelle colonne 1 e 2 dell'allegato IV, l'interessato può, chiedendolo esplicitamente, ottenere la restituzione. La natura e la quantità dei prodotti di base presi in considerazione per calcolare tale restituzione vengono determinate mediante un'analisi delle merci da esportare e conformemente alla tabella di cui all'allegato IV. L'autorità competente determina le modalità dell'analisi e le informazioni che devono essere fornite a sostegno della domanda.
3. Il costo di tale analisi è a carico dell'esportatore.
Articolo 48
1. L'articolo 45 non si applica alle quantità di prodotti agricoli determinate ai sensi dell'allegato III, con le seguenti eccezioni:
a)
le quantità di prodotti di cui all'articolo 45, paragrafo 1, esportati sotto forma di merci ottenute in parte da prodotti per i quali il versamento di una restituzione all'esportazione è prevista dal regolamento (CE) n. 1234/2007, e in parte da altri prodotti, alle condizioni stabilite dall'articolo 11, paragrafo 2;
b)
le quantità di uova o di prodotti a base di uova esportate sotto forma di paste alimentari del codice NC 1902 11 00;
c)
la quantità di sostanza secca delle paste fresche di cui all'articolo 11, primo paragrafo, secondo comma;
d)
la natura dei prodotti di base effettivamente impiegati nella fabbricazione di D-glucitolo (sorbitolo), codici NC 2905 44 e 3824 60, nonché, se del caso, le proporzioni di D-glucitolo (sorbitolo) ottenute da prodotti amilacei e da saccarosio;
e)
le quantità di caseine esportate sotto forma di merci del codice NC 3501 90 90;
f)
il grado Plato della birra di malto, del codice NC 2202 90 10;
g)
le quantità di orzo non trasformato in malto ammesse dalle autorità competenti.
La descrizione delle merci di cui all'allegato III, contenuta nella dichiarazione di esportazione e nella domanda di restituzione, deve essere conforme alla nomenclatura di tale allegato.
2. In sede di analisi di merci ai fini degli articoli 45, 46 e 47 o ai sensi dei paragrafi 1 o 3 del presente articolo, si applicano i metodi di analisi di cui al regolamento (CE) n. 904/2008 (14) della Commissione o, in mancanza, quelli di cui al regolamento (CE) n. 900/2008 (15) della Commissione o, in mancanza, quelli previsti per la classificazione nella tariffa doganale comune di merci simili importate nell'Unione.
3. Nel documento comprovante l'esportazione sono indicate, da un canto, le quantità di merci esportate e, dall'altro, i quantitativi dei prodotti di cui all'articolo 45, paragrafo 1, o un riferimento alla composizione determinata conformemente all'articolo 10, paragrafo 4. Tuttavia, ove si applichi l'articolo 47, paragrafo 2, nel documento sono indicate, al posto dei suddetti quantitativi, le quantità dei prodotti di base, figuranti nella colonna 4 dell'allegato IV, corrispondenti ai risultati dell'analisi della merce esportata.
4. Affinché sia concessa la restituzione, le merci dei codici NC da 0403 10 51 a 0403 10 99, da 0403 90 71 a 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 e 3502 19 90 devono essere conformi alle prescrizioni dei regolamenti (CE) n. 852/2004 e (CE) n. 853/2004, tra cui l'obbligo di essere state preparate in uno stabilimento riconosciuto ed essere conformi alle prescrizioni relative alla bollatura sanitaria di cui all'allegato II, sezione I, del regolamento (CE) n. 853/2004.
5. Ai fini dell'applicazione degli articoli 45 e 46, ciascuno Stato membro informa la Commissione dei controlli ai quali i vari tipi di merci esportate sono sottoposti nel suo territorio. La Commissione ne informa gli altri Stati membri.
Articolo 49
1. In conformità degli articoli 45 e 46 del presente regolamento e in applicazione dell'articolo 12 del regolamento (CE) n. 612/2009, per le merci contenenti cereali, riso, prodotti lattiero- caseari o a base di uova di cui all'articolo 162, paragrafo 1, lettera a), punti i), ii), v) e vii), e all'articolo 162, paragrafo 1, lettera b) del regolamento (CE) n. 1234/2007 l'interessato deve dichiarare per iscritto che nessuno degli ingredienti è stato importato da paesi terzi oppure indicare le quantità di detti prodotti importati da paesi terzi.
2. Qualora venga chiesta la determinazione delle quantità a norma dell'articolo 10, paragrafo 4, l'autorità competente può consentire all'interessato di attestare che non saranno impiegati cereali, riso, prodotti lattiero- caseari e a base di uova, di cui al paragrafo 1, importati da paesi terzi.
3. Qualora venga chiesta la determinazione delle quantità a norma dell'articolo 11, primo paragrafo, o a norma dell'articolo 47, paragrafo 2, l'autorità competente può consentire all'interessato di attestare che non saranno impiegati cereali, riso, prodotti lattiero- caseari e a base di uova, di cui al paragrafo 1, importati da paesi terzi.
4. Le dichiarazioni di cui ai paragrafi 1, 2 e 3 sono soggette a verifica da parte delle autorità competenti, utilizzando qualsiasi mezzo adeguato.
CAPO VI
PAGAMENTO DELLA RESTITUZIONE
Articolo 50
1. Per le merci esportate tra il 1o ottobre e il 15 ottobre di ogni anno, il versamento delle restituzioni non può aver luogo prima del 16 ottobre.
Per le merci esportate con la presentazione di un titolo di restituzione rilasciato relativamente a un determinato esercizio finanziario, se la Commissione ritiene che l'Unione rischi di violare i suoi impegni internazionali, i versamenti di restituzioni previsti dopo la fine di tale esercizio non possono aver luogo prima del 16 ottobre. In tal caso il termine di cui all'articolo 46, paragrafo 8, del regolamento (CE) n. 612/2009 può essere portato temporaneamente a tre mesi e quindici giorni con regolamento da pubblicarsi prima del 20 settembre nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
2. Per le merci di cui all'allegato II del presente regolamento e in deroga all'articolo 24 del regolamento (CE) n. 612/2009, l'importo di cui al paragrafo 1, lettera a), punto ii), di tale articolo è applicabile indipendentemente dal paese o dal territorio di destinazione delle merci esportate:
a)
nel caso di merci confezionate per la vendita al dettaglio in imballaggi immediati di contenuto non superiore a 2,5 kg o in contenitori con un contenuto non superiore a 2 litri, con un'etichettatura a norma dell'articolo 1, paragrafo 3, lettera a), della direttiva 2000/13/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (16) che indica l'importatore nel paese di destinazione o il cui testo sia nella lingua ufficiale del paese di destinazione o in una lingua facilmente comprensibile in tale paese;
b)
nei casi in cui un esportatore particolare, almeno 12 volte nei due anni precedenti la data di richiesta di autorizzazione a norma del paragrafo 3, esporti merci che hanno lo stesso codice NC di 8 cifre allo stesso destinatario o agli stessi destinatari, contenenti non oltre il 90% in peso di qualunque prodotto di base singolo per cui è ammissibile la restituzione.
3. Nei casi previsti dal paragrafo 2 gli Stati membri possono, su richiesta, concedere un'autorizzazione formale che dispensa l'esportatore dalla presentazione dei documenti di cui all'articolo 17 del regolamento (CE) n. 612/2009, ad eccezione del documento di trasporto.
L'autorizzazione di cui al primo comma è valida, se non revocata, per un periodo massimo di due anni ed è rinnovabile. Gli Stati membri possono revocare l'autorizzazione a propria discrezione e la ritirano immediatamente qualora abbiano motivi ragionevoli di sospettare che l'esportatore non abbia rispettato le condizioni dell'autorizzazione specifica.
Le esenzioni concesse a norma del primo comma sono considerate fattori di rischio che vanno presi in considerazione ai fini dell'articolo 2, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 485/2008 (17) del Consiglio.
Gli esportatori che usufruiscono dell'esenzione indicano il numero dell'autorizzazione sul documento amministrativo unico e sulla domanda specifica di restituzione di cui all'articolo 28 del presente regolamento.
4. In deroga al paragrafo 3, per i casi previsti dal paragrafo 2, lettera b), gli Stati membri possono dispensare l'esportatore dalla presentazione dei documenti di trasporto per tutte le esportazioni oggetto di un'autorizzazione, a condizione che l'esportatore interessato sia tenuto a presentare i documenti di trasporto per un minimo del 10% delle dichiarazioni di trasporto, oppure una all'anno a seconda di quale è l'opzione più frequente, selezionate dagli Stati membri che applicano i criteri di cui al regolamento (CE) n. 1276/2008 (18) della Commissione.
5. Nel caso delle merci di cui all'allegato II del presente regolamento, se la dichiarazione di esportazione è stata accettata entro il 30 settembre 2007 e l'esportatore non è in grado di presentare i documenti di cui all'articolo 17, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 612/2009, le merci sono considerate esportate in un paese terzo su presentazione di una copia del documento di trasporto e uno dei documenti di cui all'articolo 17, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 612/2009 oppure di un documento bancario rilasciato da intermediari autorizzati stabiliti nell'Unione che certifichi che il pagamento dell'esportazione sia stato accreditato al conto dell'esportatore, oppure della prova di pagamento.
6. Ai fini dell'applicazione dell'articolo 27 del regolamento (CE) n. 612/2009 gli Stati membri tengono conto delle disposizioni previste al paragrafo 5.
CAPO VII
OBBLIGO DI NOTIFICA
Articolo 51
1. Prima del 10 di ogni mese gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
gli importi, espressi in euro, per i quali sono stati restituiti titoli di restituzione durante il mese precedente, ai sensi dell'articolo 41, paragrafo 1;
b)
gli importi, espressi in euro, per i quali è stato stabilito durante il mese precedente che le esigenze principali di cui all'articolo 38 non sono state adempiute;
c)
i titoli di restituzione, espressi in euro, di cui all'articolo 35, rilasciati il mese precedente;
d)
i titoli di restituzione, espressi in euro, rilasciati il mese precedente conformemente all'articolo 47 del regolamento (CE) n. 376/2008.
Gli importi di cui alla lettera b) vanno suddivisi in base all'esercizio finanziario del titolo di restituzione cui si riferiscono.
2. Prima del 1o novembre di ogni anno gli Stati membri comunicano alla Commissione gli importi totali, espressi in euro, imputati prima del 1o ottobre del medesimo anno ai titoli di restituzione rilasciati durante l'esercizio finanziario che termina il 30 settembre dell'anno solare precedente.
Articolo 52
1. Gli Stati membri, entro la fine del mese seguente ciascun mese dell'anno solare, comunicano alla Commissione, attraverso il Data Exchange System (DEX), informazioni statistiche riguardanti le merci oggetto del presente regolamento con riferimento alle quali, durante il mese precedente, siano state concesse restituzioni all'esportazione. Tali informazioni comprendono, oltre al pertinente codice NC di otto cifre:
a)
le quantità di tali merci, in tonnellate o in un'altra unità di misura indicata;
b)
l'importo, espresso in euro, delle restituzioni all'esportazione concesse durante il mese precedente per ognuno dei prodotti agricoli di base interessati;
c)
le quantità, in tonnellate, di ognuno dei prodotti agricoli di base per i quali sono state concesse restituzioni.
2. Prima del 31 dicembre di ogni anno, gli Stati membri comunicano alla Commissione gli importi totali delle restituzioni, espresse in euro, effettivamente versate durante l'esercizio finanziario che termina il 30 settembre dello stesso anno, che si riferiscano ad esportazioni effettuate durante l'esercizio finanziario fino al 30 settembre dell'anno prima e in quelli precedenti e che non siano state precedentemente comunicate, precisando a quali esercizi si riferiscono.
3. Ai fini dell'applicazione dei paragrafi 1 e 2, le restituzioni versate comprendono gli anticipi.
4. Prima del 31 dicembre di ogni anno, gli Stati membri comunicano alla Commissione gli importi totali, espressi in euro, dei rimborsi delle restituzioni indebitamente versate fino al 30 settembre dello stesso anno, precisando a quali esercizi si riferiscono.
Articolo 53
Entro il 5 e il 20 di ogni mese gli Stati membri comunicano alla Commissione gli importi delle restituzioni versate a norma dell'articolo 43, paragrafo 1, rispettivamente dal 16 alla fine del mese precedente e dal 1o al 15 del mese in corso. Se in tali periodi non è stata versata nessuna restituzione, gli Stati membri ne informano la Commissione.
CAPO VIII
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 54
Il regolamento (CE) n. 1043/2005 è abrogato.
I riferimenti al regolamento abrogato si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza contenuta nell'allegato IX.
Articolo 55
Il presente regolamento entra in vigore il secondo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica alle domande presentate a decorrere dall'8 luglio 2010 per titoli utilizzabili a decorrere dal 1o ottobre 2010.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 29 giugno 2010.