Rozhodnutí Rady
ze dne 26. května 1997
o výměně informací týkajících se pomoci při dobrovolném návratu státních příslušníků třetích zemí
(97/340/JVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
vzhledem k tomu, že čl. K.1 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že členské státy považují přistěhovaleckou politiku a politiku vůči státním příslušníkům třetích zemí za věci společného zájmu;
vzhledem k tomu, že bod 111 sdělení Komise ze dne 23. února 1994 o přistěhovalecké a azylové politice navrhuje, aby se politiky členských států týkající se dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí vzájemně sblížily;
vzhledem k tomu, že některé členské státy zavedly programy na podporu dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí, kteří pobývají na jejich území oprávněně i neoprávněně;
vzhledem k tomu, že v případě státních příslušníků třetích zemí pobývajících oprávněně na území členských států by se měly politiky členských států zaměřit na jejich integraci do společnosti a že pomoc při dobrovolném návratu by neměla být vykládána jako odraz politiky aktivní podpory takovéhoto návratu, ale je určena výhradně na usnadnění návratu těch osob, které se k tomu rozhodly z vlastní svobodné vůle;
vzhledem k tomu, že pomoc při dobrovolném návratu státních příslušníků třetích zemí protiprávně pobývajících na území členských států je v souladu s evropskou humanitární tradicí a může přispívat k nalezení důstojného řešení snižování počtu státních příslušníků třetích zemí protiprávně pobývajících v členských státech; že je třeba zabránit, aby tato pomoc vedla k nežádoucím stimulačním účinkům;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí se nedotýká ustanovení Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950 a Ženevské úmluvy ze dne 28. července 1951 týkající se postavení uprchlíků, ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výměna informací
1. Členské státy, které přijaly opatření k rozvíjení programů na podporu dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí do jejich země původu, o nich jednou ročně podají zprávu generálnímu sekretariátu Rady. Generální sekretariát sdělí tyto informace všem členským státům a Komisi.
2. Informace o těchto vnitrostátních programech pomoci k návratu musí zejména obsahovat tyto údaje:
- orgány příslušné pro provádění programu, t.j. nevládní nebo mezinárodní organizace,
- osobní působnost programu,
- veškeré další požadavky, kterým musí jednotlivé osoby, které se mají vrátit, vyhovět, aby u nich mohlo být uvažováno o pomoci podle programu,
- veškeré požadavky, kterým musí podle programu vyhovět země původu,
- druh a výše poskytované pomoci (např. cestovní náklady pro osoby, které se mají vrátit, a jejich rodiny, náklady na stěhování, příspěvek na navrácení),
- odhad účinnosti programu, včetně počtu příjemců a případného výskytu stimulačních účinků.
Článek 2
Analýza
1. Generální sekretariát Rady sdělí každý rok členským státům a Komisi návrh zprávy o informacích, které obdržel na základě článku 1. Zpráva musí mít vyčerpávající povahu a musí obsahovat konkrétní informace o každém z bodů uvedených v čl. 1 odst. 2.
2. Návrh zprávy podle odstavce 1 prozkoumají dotyčné členské státy a Komise a v případě potřeby jej upraví.
Článek 3
Koordinace
1. Na základě návrhu zprávy podle čl. 2 odst. 1 si dotyčné členské státy a Komise vymění v rámci Rady své názory na programy uvedené v článku 1. Přitom porovnají zejména rozsah, podmínky a účinnost těchto programů se zřetelem na jejich možné sblížení.
2. Dotyčné členské státy, které tyto programy nezavedly, prozkoumají jejich výsledky a jejich užitečnost.
Článek 4
1. Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku.
2. Dotyčné členské státy vypracují zprávu uvedenou v článku 1 poprvé do šesti měsíců po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku.
V Bruselu dne 26. května 1997.
DECISIONE DEL CONSIGLIO del 26 maggio 1997 concernente lo scambio di informazioni riguardanti gli aiuti per il ritorno volontario nel paese di origine di cittadini di paesi terzi (97/340/GAI)
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sull'Unione europea, in particolare l'articolo K.3, paragrafo 2, lettera a),
considerando che, ai sensi dell'articolo K.1, paragrafo 3 del trattato sull'Unione europea, gli Stati membri considerano questioni di interesse comune la politica in materia di immigrazione nonché la politica nei confronti dei cittadini di paesi terzi;
considerando che il punto 111 della comunicazione della Commissione del 23 febbraio 1994 sulle politiche di immigrazione e di asilo contiene il suggerimento di armonizzare la politica degli Stati membri in materia di ritorno volontario di cittadini di paesi terzi;
considerando che taluni Stati membri hanno adottato programmi volti a sostenere il ritorno volontario di cittadini di paesi terzi che soggiornano legalmente o illegalmente nel loro territorio;
considerando che, nel caso di cittadini di paesi terzi che soggiornano legalmente, la politica degli Stati membri dovrebbe mirare alla loro integrazione nella società e che gli aiuti per il ritorno volontario non dovrebbero essere interpretati quali riflesso di una politica intesa ad incoraggiare attivamente tale ritorno, bensì come semplice proposito di facilitare il ritorno di coloro che hanno preso volontariamente una decisione in tale senso;
considerando che l'aiuto al ritorno volontario di cittadini di paesi terzi che soggiornano illegalmente si inserisce nella tradizione umanitaria europea e può contribuire all'adozione di una soluzione più umana per ridurre il loro numero negli Stati membri; che occorre evitare che tale aiuto provochi un «effetto calamita» indesiderato;
considerando che la presente decisione del Consiglio lascia impregiudicate le disposizioni della convenzione europea per la salvaguardia dei diritti dell'uomo e delle libertà fondamentali, del 4 novembre 1950, nonché della convenzione di Ginevra del 28 luglio 1951 relativa allo status dei rifugiati, modificata dal protocollo di New York del 31 gennaio 1967,
DECIDE:
Articolo 1 Scambio di informazioni
1. Gli Stati membri che hanno adottato normative per l'elaborazione di programmi volti al sostegno del ritorno volontario di cittadini di paesi terzi nel loro paese di origine ne riferiscono una volta all'anno al segretariato generale del Consiglio. Il segretariato generale trasmette tali informazioni a tutti gli Stati membri e alla Commissione.
2. Le informazioni in merito a tali programmi nazionali di ritorno devono in particolare includere i seguenti elementi:
- autorità incaricate dell'attuazione del programma, cioè organizzazioni non governative o/e internazionali;
- gruppi bersaglio del programma;
- eventuali condizioni aggiuntive che le persone che intendono rientrare nel loro paese devono soddisfare per poter beneficiare di aiuto in base al programma;
- eventuali condizioni poste al paese d'origine nel quadro del programma;
- tipo ed entità dell'aiuto (per es. spese di viaggio per la persona che intende rientrare e per la sua famiglia, spese di trasloco, indennità di rimpatrio);
- valutazione degli effetti del programma, compreso il numero dei beneficiari e l'insorgere di un eventuale «effetto calamita».
Articolo 2 Analisi
1. Il segretariato generale del Consiglio presenta annualmente agli Stati membri e alla Commissione un progetto di relazione sulla base delle informazioni ricevute ai sensi dell'articolo 1. Tale relazione ha carattere esaustivo e contiene informazioni specifiche su ciascuno degli elementi enumerati nell'articolo 1, paragrafo 2.
2. Gli Stati membri interessati e la Commissione esaminano il progetto di relazione di cui al paragrafo 1 e, se necessario, lo rettificano.
Articolo 3 Coordinamento
1. Sulla scorta del progetto di relazione di cui all'articolo 2, paragrafo 1, gli Stati membri interessati e la Commissione si scambiano, in sede di Consiglio, i loro punti di vista sui programmi di cui all'articolo 1. In tale occasione essi effettuano in particolare un raffronto del campo di applicazione, delle condizioni e degli effetti di detti programmi, in vista di una possibile armonizzazione degli stessi.
2. Gli Stati membri interessati che non hanno introdotto tali programmi ne esaminano i risultati e la loro utilità.
Articolo 4
1. La presente decisione è pubblicata nella Gazzetta ufficiale.
2. Gli Stati membri interessati elaborano la relazione di cui all'articolo 1 per la prima volta entro sei mesi a decorrere dalla pubblicazione della presente decisione nella Gazzetta ufficiale.
Fatto a Bruxelles, addì 26 maggio 1997.