Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES
ze dne 22. června 2000,
kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti vyňaté z oblasti působnosti uvedené směrnice
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 3. dubna 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 137 Smlouvy stanoví, že Společenství podporuje a doplňuje činnost členských států v oblasti zlepšování pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků. Směrnice přijaté na základě uvedeného článku by však neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.
(2) Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby [4] stanoví minimální požadavky na bezpečnost a zdraví v oblasti úpravy pracovní doby týkající se doby denního odpočinku, přestávek, odpočinku v týdnu, maximální délky týdenní pracovní doby, dovolené za kalendářní rok a aspektů noční práce, práce na směny a rozvržení práce. Uvedenou směrnici je třeba pozměnit z následujících důvodů.
(3) Silniční, letecká, železniční, námořní a vnitrozemská říční a jezerní doprava, mořský rybolov, ostatní práce na volném moři a činnosti lékařů při jejich vzdělávání jsou z oblasti působnosti směrnice Rady 93/104/ES vyňaty.
(4) Komise ve svém návrhu ze dne 20. září 1990 nevyňala žádné odvětví ani činnost z oblasti působnosti směrnice Rady 93/104/ES a Evropský parlament ve svém stanovisku ze dne 20. února 1991 nepřijal žádné výjimky tohoto druhu.
(5) Zdraví a bezpečnost pracovníků na pracovišti musí být chráněny ne proto, že pracují v určitém odvětví nebo vykonávají určitou činnost, ale že jsou pracovníky.
(6) S přihlédnutím k odvětvovým právním předpisům vztahujícím se na mobilní pracovníky je nutné současně probíhající a doplňkové přibližování pro předpisy o bezpečnosti dopravy a zdraví a bezpečnosti dotyčných pracovníků.
(7) Je třeba vzít v úvahu zvláštní povahu činností na moři a lékařů při vzdělávání.
(8) Musí být zejména zajištěna ochrana zdraví a bezpečnosti mobilních pracovníků ve vyňatých odvětvích a činnostech.
(9) Stávající ustanovení o dovolené za kalendářní rok a posuzování zdravotního stavu při noční práci a práci na směny by měla být rozšířena na mobilní pracovníky ve vyňatých odvětvích a činnostech.
(10) Stávající ustanovení o pracovní době a odpočinku musí být přizpůsobena mobilním pracovníkům ve vyňatých odvětvích a činnostech.
(11) Všichni pracovníci musí mít dostatečnou dobu odpočinku. Pojem "odpočinek" musí být vyjádřen v jednotkách času, tj. ve dnech, hodinách nebo jejich zlomcích.
(12) Evropská dohoda o pracovní době námořníků byla provedena směrnicí Rady [5] na návrh Komise v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy. Proto se ustanovení této směrnice nevztahují na námořníky.
(13) V případě "nájemných rybářů", kteří jsou zaměstnanci, je na členských státech, aby v souladu s článkem 7 směrnice Rady 93/104/ES stanovily podmínky pro získání nároku a poskytnutí dovolené za kalendářní rok včetně úpravy způsobů výplaty.
(14) Zvláštní předpisy stanovené v ostatních právních aktech Společenství, které se týkají například doby odpočinku, pracovní doby, dovolené za kalendářní rok a noční práce u některých kategorií pracovníků, musí mít přednost před ustanoveními směrnice Rady 93/104/ES ve znění této směrnice.
(15) S ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropských společenství musí být zrušeno ustanovení o nedělním odpočinku.
(16) V rozsudku ve věci C-84/94 Spojené království vs. Rada [6] Soudní dvůr rozhodl, že směrnice Rady 93/104/ES je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality uvedenými v článku 5 Smlouvy. Není důvodu předpokládat, že se tento rozsudek nevztahuje na srovnatelná pravidla týkající se některých aspektů úpravy pracovní doby ve vyňatých odvětvích a činnostech,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/104/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Tato směrnice se vztahuje na všechna odvětví činností, veřejná i soukromá, ve smyslu článku 2 směrnice 89/391/EHS, aniž jsou dotčeny články 14 a 17 této směrnice.
Aniž je dotčen čl. 2 bod 8, nevztahuje se tato směrnice na námořníky, jak jsou definováni ve směrnici Rady 1999/63/ES ze dne 21. června 1999 o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství [European Community Shipowners' Association (ECSA)] a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii [Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST)] [7].".
2. V článku 2 se doplňují nové body, které znějí:
"7. "mobilním pracovníkem" se rozumí každý pracovník zaměstnaný jako člen posádky v podniku, který poskytuje služby v osobní dopravě nebo přepravě zboží po silnici, letecky nebo vnitrozemskou plavbou;
8. "prací na moři" se rozumí práce vykonávaná hlavně na zařízení na moři nebo z něj (včetně vrtných zařízení), spojená přímo nebo nepřímo s průzkumem, těžbou nebo dobýváním nerostných zdrojů, včetně uhlovodíků, a potápěním v souvislosti s takovými činnostmi prováděném ze zařízení na moři nebo z plavidla;
9. "dostatečným odpočinkem" se rozumí, že pracovníci mají pravidelné doby odpočinku, jejichž trvání je vyjádřeno v jednotkách času a které jsou dostatečně dlouhé a souvislé, aby zajistily, že v důsledku únavy nebo jiného nepravidelného rozvržení práce nedojde k jejich zranění nebo zranění dalších pracovníků nebo ostatních osob ani ke krátkodobému nebo dlouhodobému poškození zdraví."
3. V článku 5 se zrušuje tento pododstavec:
"Minimální doba odpočinku uvedená v prvním pododstavci zpravidla zahrnuje neděli."
4. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Specifičtější ustanovení Společenství
Tato směrnice se nepoužije, pokud jiné nástroje Společenství obsahují specifičtější požadavky týkající se úpravy pracovní doby pro některá povolání nebo pracovní činnosti."
5. V článku 17 se bod 2.1 nahrazuje tímto:
"2.1 od článků 3, 4, 5, 8 a 16:
a) v případě činností, při nichž jsou pracoviště pracovníka a jeho bydliště od sebe vzdálená, včetně prací na moři, nebo při nichž jsou od sebe vzdálená různá pracoviště pracovníka;
b) v případě činností souvisejících se zajištěním ostrahy nebo dozoru vyžadujících neustálou přítomnost za účelem ochrany majetku nebo osob, zejména v případě hlídačů a správců nebo bezpečnostních firem;
c) v případě činností zahrnujících nutnost nepřetržité služby nebo výroby, jako jsou zejména
i) služby týkající se přijímání, léčby nebo péče poskytované v nemocnicích nebo podobných ústavech, včetně činností doktorů při vzdělávání, v ubytovacích zařízeních a ve věznicích;
ii) pracovníci v přístavech a na letištích;
iii) služby tisku, rozhlasu, televize, kinematografické produkce, poštovní a telekomunikační služby, ambulance, požární služby a služby civilní ochrany;
iv) výroba, rozvod a distribuce plynu, vody a elektřiny, svoz odpadků z domácností a zařízení k jejich spalování;
v) odvětví, kde práce nemůže být přerušena z technických důvodů;
vi) činnosti výzkumu a vývoje;
vii) zemědělství;
viii) pracovníci přepravy cestujících v pravidelné městské dopravě;
d) v případě předvídatelného nárůstu činnosti, zejména
i) v zemědělství;
ii) v cestovním ruchu;
iii) v poštovních službách;
e) pro osoby pracující v železniční dopravě,
i) jejichž činnosti jsou občasné;
ii) kteří tráví svou pracovní dobu ve vlaku, nebo
iii) jejichž činnosti jsou závislé na jízdních řádech a na zajištění nepřetržitosti a pravidelnosti dopravy."
6. V čl. 17 odst. 2 se vkládá nový bod, který zní:
"2.4 od článků 6 a čl. 16 odst. 2 v případě lékařů při jejich vzdělávání:
a) od článku 6 pro pětileté přechodné období od 1. srpna 2004:
i) je-li to nezbytné, mohou členské státy získat doplňkovou lhůtu nepřesahující dva roky s přihlédnutím k obtížím při dodržování ustanovení o pracovní době v souvislosti s jejich odpovědností v oblasti organizace a poskytování zdravotních služeb a lékařské péče. Nejméně šest měsíců před koncem přechodného období uvědomí dotyčný členský stát Komisi a předloží jí své odůvodnění takovým způsobem, aby mohla po náležitých konzultacích zaujmout stanovisko v tříměsíční lhůtě od přijetí těchto informací. Nesouhlasí-li členský stát se stanoviskem Komise, odůvodní své rozhodnutí. Sdělení a odůvodnění členského státu a stanovisko Komise se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství a předá Evropskému parlamentu;
ii) je-li to nezbytné, mohou členské státy získat jednoroční doplňkovou lhůtu s přihlédnutím ke zvláštním obtížím při dodržování výše uvedených povinností. Dodržují postup popsaný v bodě i).
V rámci přechodného období
iii) členské státy zajistí, aby v žádném případě počet týdenních pracovních hodin nepřesahoval průměr 58 hodin během prvních tří let přechodného období, průměr 56 hodin během následujících dvou let a průměr 52 hodin po zbývající období;
iv) zaměstnavatel včas konzultuje zástupce zaměstnanců za účelem, je-li to možné, dosažení dohody o opatřeních použitelných během přechodného období. V mezích stanovených v bodě iii) se tato dohoda může vztahovat na
- průměrný počet týdenních pracovních hodin během přechodného období a
- opatření, která mají být přijata ke snížení týdenní pracovní doby na průměr 48 hodin před koncem přechodného období;
b) od čl. 16 odst. 2, pokud referenční období nepřesahuje dvanáct měsíců během první části přechodného období uvedeného v písm. a) bodě iii) a následně šest měsíců."
7. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 17a
Mobilní pracovníci a práce na moři
1. Články 3, 4, 5 a 8 se nevztahují na mobilní pracovníky.
2. Členské státy však přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby mobilní pracovníci měli nárok na dostatečný odpočinek kromě případů uvedených v čl. 17 bodu 2.2.
3. S výhradou dodržování obecných zásad o ochraně bezpečnosti a zdraví pracovníků a s výhradou konzultací se zúčastněnými sociálními partnery a úsilí pro posílení všech důležitých forem sociálního dialogu včetně jednání, přejí-li si je strany, mohou členské státy z objektivních nebo technických důvodů nebo z důvodů souvisejících s organizací práce u pracovníků, kteří vykonávají hlavně práci na moři, prodloužit referenční období uvedené v čl. 16 bodu 2 na dvanáct měsíců.
4. Po konzultaci s členskými státy a zaměstnavateli a zaměstnanci na evropské úrovni Komise k 1. srpnu 2005 přezkoumá provádění ustanovení o zdraví a bezpečnosti pracovníků na moři, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.
Článek 17b
Pracovníci na palubě námořních rybářských plavidel
1. Články 3, 4, 5, 6 a 8 se nevztahují na pracovníky na palubě námořních rybářských plavidel plujících pod vlajkou členského státu.
2. Členské státy však přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby každý pracovník na palubě námořního rybářského plavidla plujícího pod vlajkou členského státu měl nárok na dostatečný odpočinek, a k omezení pracovní doby na týdenní průměr 48 hodin vypočítaný na základě referenčního období nepřesahujícího 12 měsíců.
3. V mezích stanovených v odstavcích 2, 4 a 5 přijmou členské státy, s ohledem na nutnost chránit bezpečnost a zdraví těchto pracovníků, nezbytná opatření k zajištění toho, aby
a) pracovní doba byla omezena na maximální počet hodin, který v daném období nelze překročit, nebo
b) aby v daném období byla zajištěna minimální doba odpočinku.
Maximální počet pracovních hodin nebo minimální počet hodin odpočinku upřesní právní a správní předpisy, kolektivní smlouvy nebo dohody mezi sociálními partnery.
4. Meze pracovní doby nebo doby odpočinku jsou tyto:
a) maximální pracovní doba nesmí překročit
i) 14 hodin v období 24 hodin a
ii) 72 hodin v období 7 dnů,
nebo
b) minimální doba odpočinku nesmí být kratší než
i) 10 hodin v období 24 hodin a
ii) 77 hodin v období 7 dnů.
5. Dobu odpočinku lze rozdělit nejvýše na dvě části, z nichž jedna je dlouhá nejméně šest hodin a interval mezi dvěma po sobě následujícími dobami odpočinku nesmí překročit čtrnáct hodin.
6. V souladu s obecnými zásadami ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků a z objektivních a technických důvodů souvisejících s organizací práce mohou členské státy povolit odchylky, včetně stanovení referenčních období, od omezení stanovených v odstavcích 2, 4 a 5. Tyto odchylky musí být pokud možno v souladu se stanovenými normami, ale mohou vzít v úvahu častější nebo delší dobu dovolené nebo poskytnutí náhradní dovolené pracovníkům. Tyto odchylky mohou být stanoveny prostřednictvím
i) právních a správních předpisů, a je-li to možné, prováděním konzultací se zástupci příslušných zaměstnavatelů a zaměstnanců za účelem posílení všech forem sociálního dialogu, nebo
ii) kolektivních smluv a dohod mezi sociálními partnery.
7. Kapitán rybářského plavidla na moři má právo požadovat od pracovníka na palubě pracovní dobu nezbytnou pro bezprostřední bezpečnost plavidla, osob na palubě nebo nákladu, nebo k poskytnutí pomoci ostatním plavidlům nebo osobám v tísni na moři.
8. Členské státy mohou stanovit, že pracovníci na palubě námořních rybářských plavidel, kteří na základě vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí nesmí provozovat svou činnost během určitého období kalendářního roku přesahujícího jeden měsíc, si vybírají dovolenou za kalendářní rok v souladu s článkem 7 ve výše uvedeném období."
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. srpna 2003, nebo zajistí, aby sociální partneři nejpozději do uvedeného dne zavedli nezbytná opatření dohodou; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim kdykoli umožní zajistit výsledky této směrnice. S ohledem na lékaře při vzdělávání je tato lhůta stanovena do 1. srpna 2004. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy uvedená v odstavci 1 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Aniž je dotčeno právo členských států rozvíjet, s ohledem na měnící se okolnosti, různá právní, správní nebo smluvní ustanovení v oblasti pracovní doby, dokud nejsou splněny minimální požadavky stanovené touto směrnicí, neodůvodňuje provádění této směrnice snížení obecné úrovně ochrany pracovníků.
4. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů již přijatých nebo které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Komise po konzultaci s členskými státy a sociálními partnery na evropské úrovni nejpozději do 1. srpna 2009 přezkoumá provádění ustanovení pro pracovníky na palubě rybářských plavidel na moři a ověří, zda jsou tato ustanovení i nadále vhodná, zejména s ohledem na zdraví a bezpečnost, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.
Článek 4
Komise nejpozději do 1. srpna 2005 a po konzultaci s členskými státy a zaměstnavateli a zaměstnanci přezkoumá provádění ustanovení pro pracovníky v oboru přepravy cestujících pravidelné městské dopravy, aby v případě potřeby předložila vhodné změny k zajištění souvislého a přiměřeného přístupu v tomto odvětví.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 22. června 2000.
Direttiva 2000/34/CE del Parlamento europeo e del Consiglio
del 22 giugno 2000
che modifica la direttiva 93/104/CE del Consiglio concernente taluni aspetti dell'organizzazione dell'orario di lavoro, al fine di comprendere i settori e le attività esclusi dalla suddetta direttiva
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 137, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione(1),
visto il parere del Comitato economico e sociale(2),
deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 251 del trattato(3), alla luce del progetto comune approvato dal comitato di conciliazione il 3 aprile 2000,
considerando quanto segue:
(1) L'articolo 137 del trattato dispone che la Comunità sostiene e completa l'azione degli Stati membri al fine di migliorare l'ambiente di lavoro per proteggere la sicurezza e la salute dei lavoratori. Le direttive adottate sulla base di tale articolo devono evitare di imporre vincoli amministrativi, finanziari e giuridici di natura tale da ostacolare la creazione e lo sviluppo delle piccole e medie imprese.
(2) La direttiva 93/104/CE del Consiglio, del 23 novembre 1993, concernente taluni aspetti dell'organizzazione dell'orario di lavoro(4), prevede prescrizioni minime di sicurezza e sanitarie in materia di organizzazione dell'orario di lavoro, in relazione ai periodi di riposo quotidiano, di pausa, di riposo settimanale, di durata massima settimanale del lavoro e di ferie annuali, nonché relativamente ad aspetti del lavoro notturno, del lavoro a turni e del ritmo di lavoro. È opportuno modificare tale direttiva per le ragioni che seguono.
(3) Dall'ambito d'applicazione della direttiva 93/104/CE del Consiglio sono esclusi i trasporti stradali, aerei, ferroviari e marittimi, la navigazione interna, la pesca marittima, le altre attività in mare e le attività dei medici in formazione.
(4) Nella proposta del 20 settembre 1990 la Commissione non aveva escluso settori e attività dalla direttiva 93/104/CE del Consiglio e nel parere del 20 febbraio 1991 il Parlamento europeo non aveva accettato siffatte esclusioni.
(5) È necessario proteggere la salute e la sicurezza dei lavoratori sul luogo di lavoro non perché lavorano in particolari settori o svolgono una particolare attività, ma per il fatto stesso che si tratta di lavoratori.
(6) Per quanto riguarda la legislazione settoriale per i lavoratori mobili, occorre un approccio complementare e parallelo nelle disposizioni in materia di sicurezza del trasporto e di salute e sicurezza dei lavoratori in questione.
(7) Occorre tener conto della natura specifica delle attività in mare e delle attività dei medici in formazione.
(8) È inoltre opportuno garantire la protezione della salute e della sicurezza dei lavoratori mobili nei settori e nelle attività che sono esclusi.
(9) È opportuno estendere le disposizioni vigenti in materia di ferie annuali e di valutazione dello stato di salute per i lavoratori notturni e i lavoratori a turni, al fine di includere i lavoratori mobili dei settori e delle attività che sono esclusi.
(10) È necessario adattare le disposizioni esistenti in materia di orario di lavoro e di periodi di riposo per i lavoratori mobili nei settori e nelle attività che sono esclusi.
(11) Tutti i lavoratori dovrebbero avere periodi di riposo adeguati. Il concetto di "riposo" deve essere espresso in unità di tempo, vale a dire in giorni, ore e frazioni d'ora.
(12) Un accordo europeo relativo all'orario di lavoro della gente di mare è stato applicato mediante una direttiva del Consiglio(5), su proposta della Commissione, a norma dell'articolo 139, paragrafo 2 del trattato. Di conseguenza, le disposizioni della presente direttiva non si applicano alla gente di mare.
(13) Nel caso dei "pescatori a percentuale" che sono lavoratori dipendenti, spetta agli Stati membri determinare, a norma dell'articolo 7 della direttiva 93/104/CE del Consiglio, le condizioni per avere il diritto alle ferie annuali e per la concessione delle stesse, incluse le modalità di pagamento.
(14) Le norme specifiche previste da altri strumenti comunitari, per esempio in materia di periodi di riposo, orario di lavoro, ferie annuali e lavoro notturno di alcune categorie di lavoratori, dovrebbero prevalere sulle disposizioni della direttiva 93/104/CE del Consiglio, come modificata dalla presente direttiva.
(15) Alla luce della giurisprudenza della Corte di giustizia delle Comunità europee, la disposizione relativa al riposo domenicale dovrebbe essere soppressa.
(16) Nella sentenza relativa alla causa C-84/94 Regno Unito/Consiglio(6) la Corte di giustizia ha statuito che la direttiva 93/104/CE del Consiglio è conforme ai principi di sussidiarietà e di proporzionalità di cui all'articolo 5 del trattato. Non vi è motivo di ritenere che tale sentenza non si applichi a norme analoghe concernenti taluni aspetti dell'organizzazione dell'orario di lavoro nei settori e nelle attività che sono esclusi,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
La direttiva 93/104/CE è modificata come segue:
1) L'articolo 1, paragrafo 3 è sostituito dal testo seguente:
"3. La presente direttiva si applica a tutti i settori di attività, privati e pubblici, ai sensi dell'articolo 2 della direttiva 89/391/CEE, fermi restando gli articoli 14 e 17 della presente direttiva.
Fatto salvo l'articolo 2, paragrafo 8, la presente direttiva non si applica alla gente di mare, quale definita nella direttiva 1999/63/CE del Consiglio, del 21 giugno 1999, relativa all'accordo sull'organizzazione dell'orario di lavoro della gente di mare concluso dall'Associazione armatori della Comunità europea (ECSA) e dalla Federazione dei sindacati dei trasportatori dell'Unione europea (FST)(7).";
2) all'articolo 2 è aggiunto il testo seguente:
"7) 'lavoratore mobile': qualsiasi lavoratore impiegato quale membro del personale viaggiante o di volo presso un'impresa che effettua servizi di trasporto passeggeri o merci su strada, per via aerea o per via navigabile;
8) 'lavoro offshore': l'attività svolta prevalentemente su un'installazione offshore (compresi gli impianti di perforazione) o a partire da essa, direttamente o indirettamente legata all'esplorazione, all'estrazione o allo sfruttamento di risorse minerali, compresi gli idrocarburi, nonché le attività d'immersione collegate a tali attività, effettuate sia a partire da un'installazione offshore che da una nave;
9) 'riposo adeguato': il fatto che i lavoratori dispongano di periodi di riposo regolari, la cui durata è espressa in unità di tempo, e sufficientemente lunghi e continui per evitare che essi, a causa della stanchezza della fatica o di altri fattori che perturbano l'organizzazione del lavoro, causino lesioni a sé stessi, ad altri lavoratori o a terzi o danneggino la loro salute, a breve o a lungo termine.";
3) all'articolo 5 è soppresso il comma seguente:"Il periodo minimo di riposo di cui al primo comma comprende in linea di principio la domenica.";
4) l'articolo 14 è sostituito dal testo seguente:
"Articolo 14
Disposizioni comunitarie più specifiche
La presente direttiva non si applica laddove altri strumenti comunitari contengano prescrizioni più specifiche in materia di organizzazione dell'orario di lavoro per determinate occupazioni o attività professionali.";
5) all'articolo 17, il punto 1 del paragrafo 2 è sostituito dal testo seguente:
"2.1. agli articoli 3, 4, 5, 8 e 16:
a) per le attività caratterizzate dalla distanza fra il luogo di lavoro e il luogo di residenza del lavoratore, compreso il lavoro offshore, oppure dalla distanza fra i suoi diversi luoghi di lavoro;
b) per le attività di guardia, sorveglianza e permanenza caratterizzate dalla necessità di assicurare la protezione dei beni e delle persone, in particolare, quando si tratta di guardiani o portinai o di imprese di sorveglianza;
c) per le attività caratterizzate dalla necessità di assicurare la continuità del servizio o della produzione, in particolare, quando si tratta:
i) di servizi relativi all'accettazione, al trattamento e/o alle cure prestati da ospedali o stabilimenti analoghi, comprese le attività dei medici in formazione, da case di riposo e da carceri;
ii) del personale portuale o aeroportuale;
iii) di servizi della stampa, radiofonici, televisivi, di produzione cinematografica, postali o delle telecomunicazioni, di servizi di ambulanza, antincendio o di protezione civile;
iv) di servizi di produzione, di conduzione e distribuzione del gas, dell'acqua e dell'elettricità, di servizi di raccolta dei rifiuti domestici o degli impianti di incenerimento;
v) di industrie in cui il lavoro non può essere interrotto per ragioni tecniche;
vi) di attività di ricerca e sviluppo;
vii) dell'agricoltura;
viii) di lavoratori operanti nel settore del trasporto di passeggeri nell'ambito di servizi regolari di trasporto urbano;
d) in caso di sovraccarico prevedibile di attività e, in particolare:
i) nell'agricoltura;
ii) nel turismo;
iii) nei servizi postali;
e) per il personale che lavora nel settore dei trasporti ferroviari;
i) per le attività discontinue;
ii) per il servizio prestato a bordo dei treni;
iii) per le attività connesse con gli orari del trasporto ferroviario e che assicurano la continuità e la regolarità del traffico ferroviario;";
6) all'articolo 17, paragrafo 2 è aggiunto il testo seguente:
"2.4. agli articoli 6 e 16, paragrafo 2, nel caso dei medici in formazione:
a) all'articolo 6, per un periodo transitorio di cinque anni a decorrere dal 1o agosto 2004. Nell'ambito di questa deroga:
i) gli Stati membri dispongono, se necessario, di altri due anni al massimo per ovviare alle difficoltà nel rispettare le prescrizioni in materia di lavoro nell'ambito delle loro responsabilità di organizzare e fornire servizi sanitari e cure mediche. Almeno 6 mesi prima della scadenza del periodo transitorio, lo Stato membro interessato informa in modo motivato la Commissione, di tal ché questa possa, entro tre mesi dalla ricezione dell'informazione, esprimere un parere, previe opportune consultazioni. Lo Stato membro che non segua il parere della Commissione motiva la propria decisione. La comunicazione e le motivazioni dello Stato membro e il parere della Commissione sono pubblicati nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee e trasmessi al Parlamento europeo.
ii) Gli Stati membri dispongono, se necessario, di un ulteriore periodo di un anno al massimo per ovviare a speciali difficoltà incontrate nell'ambito delle responsabilità di cui sopra. Essi seguono il procedimento di cui al punto i).
Nel contesto del periodo transitorio:
iii) Gli Stati membri provvedono affinché in nessun caso il numero di ore di lavoro settimanali superi una media di 58 ore durante i primi tre anni del periodo transitorio, una media di 56 ore per i due anni successivi e una media di 52 ore per l'eventuale periodo restante;
iv) il datore di lavoro consulta i rappresentanti dei lavoratori in tempo utile allo scopo di giungere ad un accordo, se possibile, sulle soluzioni da applicare al periodo transitorio. Nei limiti di cui al punto iii), tale accordo può prevedere:
- il numero medio di ore di lavoro settimanali durante il periodo transitorio e
- le misure da adottare per ridurre il numero delle ore di lavoro settimanali a una media di 48 ore entro la fine del periodo transitorio;
b) all'articolo 16, paragrafo 2, purché il periodo di riferimento non superi 12 mesi, durante la prima parte del periodo transitorio di cui alla lettera a), punto iii) e, successivamente, 6 mesi.";
7) sono aggiunti gli articoli seguenti:
"Articolo 17 bis
Lavoratori mobili e attività offshore
1. Gli articoli 3, 4, 5 e 8 non si applicano ai lavoratori mobili.
2. Gli Stati membri adottano tuttavia le misure necessarie per garantire che tali lavoratori mobili abbiano diritto a un riposo adeguato, salvo nelle circostanze previste all'articolo 17, paragrafo 2, punto 2.
3. Salvo il rispetto dei principi generali relativi alla protezione della sicurezza e della salute dei lavoratori, e fermi restando una consultazione delle parti sociali interessate e gli sforzi per incoraggiare il dialogo sociale in tutte le forme idonee, compresa, se le parti lo desiderano, la concertazione, gli Stati membri possono, per ragioni oggettive o tecniche o riguardanti l'organizzazione del lavoro, portare il periodo di riferimento di cui all'articolo 16, punto 2, a dodici mesi per i lavoratori mobili e per i lavoratori che svolgono prevalentemente lavoro offshore.
4. Il 1o agosto 2005 la Commissione, consultati gli Stati membri e le parti sociali a livello europeo, esamina l'applicazione delle disposizioni con riferimento ai lavoratori offshore sotto il profilo della salute e della sicurezza per presentare, ove occorra, le modifiche appropriate.
Articolo 17 ter
Lavoratori a bordo di navi da pesca marittima
1. Gli articoli 3, 4, 5, 6 e 8 non si applicano ai lavoratori a bordo di navi da pesca marittima battenti bandiera di uno Stato membro.
2. Gli Stati membri adottano tuttavia le misure necessarie per garantire che ogni lavoratore che presta servizio a bordo di una nave da pesca marittima battente bandiera di uno Stato membro abbia il diritto ad un adeguato riposo e per limitare a 48 il numero delle ore di lavoro settimanale medie calcolate su un periodo di riferimento non superiore a 12 mesi.
3. Entro i limiti fissati dai paragrafi 2, 4 e 5, gli Stati membri adottano le misure necessarie per garantire che, tenuto conto dell'esigenza di proteggere la sicurezza e la salute dei suddetti lavoratori:
a) l'orario di lavoro sia limitato a un numero massimo di ore da non superare in un determinato periodo di tempo, o
b) sia assicurato un numero minimo di ore di riposo in un determinato periodo di tempo.
Il numero massimo di ore lavorative o il numero minimo di ore di riposo è fissato mediante disposizioni legislative, regolamentari, amministrative o dai contratti collettivi o accordi tra le parti sociali.
4. I limiti delle ore lavorative o delle ore di riposo sono i seguenti:
a) il numero massimo delle ore di lavoro non deve essere superiore
i) a 14 ore per ogni periodo di 24 ore e
ii) a 72 ore per ogni periodo di sette giorni;
oppure
b) il numero minimo delle ore di riposo non deve essere inferiore
i) a 10 ore per ogni periodo di 24 ore e
ii) a 77 ore per ogni periodo di sette giorni.
5. Le ore di riposo possono essere suddivise al massimo in due periodi, uno dei quali deve durare almeno sei ore. L'intervallo tra due periodi successivi di riposo non può superare 14 ore.
6. Secondo i principi generali di protezione della salute e della sicurezza dei lavoratori, e per ragioni oggettive o tecniche o riguardanti l'organizzazione del lavoro, gli Stati membri possono autorizzare deroghe, ai limiti stabiliti nei paragrafi 2, 4 e 5 tra cui la fissazione dei periodi di riferimento. Tali deroghe devono seguire, per quanto possibile, gli standard fissati, ma possono tener conto di periodi di ferie più frequenti o più lunghi o della concessione di ferie compensative ai lavoratori. Tali deroghe possono essere stabilite da:
i) disposizioni legislative, regolamentari o amministrative, previa consultazione, ove possibile, dei rappresentanti dei datori di lavoro e dei lavoratori interessati, e previo tentativo di incoraggiare il dialogo sociale in tutte le forme idonee; o
ii) contratti collettivi o accordi tra le parti sociali.
7. Il comandante di una nave da pesca marittima ha il diritto di imporre al personale di bordo di svolgere le ore di lavoro necessarie per salvaguardare la sicurezza immediata della nave, del carico o delle persone imbarcate, oppure per soccorrere navi o persone in pericolo in mare.
8. Gli Stati membri possono prevedere che i lavoratori a bordo di navi da pesca marittima che, in base alla legislazione o alla prassi nazionali, non sono autorizzati a esercitare la loro attività per un periodo specifico di durata superiore a un mese nel corso dell'anno civile, fruiscano delle ferie annuali a norma dell'articolo 7 entro detto periodo."
Articolo 2
1. Gli Stati membri adottano le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 1o agosto 2003, o si assicurano che entro tale data le parti sociali mettano in atto le disposizioni necessarie mediante accordo, fermo restando l'obbligo per gli Stati membri di adottare tutte le misure necessarie per essere in qualsiasi momento in grado di garantire i risultati imposti dalla presente direttiva. Per quanto riguarda i medici in formazione, la data è il 1o agosto 2004. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
2. Quando gli Stati membri adottano le disposizioni di cui al paragrafo 1, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
3. L'attuazione della presente direttiva non costituisce una giustificazione valida per ridurre il livello generale di protezione dei lavoratori fermo restando il diritto degli Stati membri di sviluppare disposizioni legislative, regolamentari o contrattuali diverse nel settore dell'orario di lavoro, in considerazione dell'evoluzione della situazione e nel rispetto delle esigenze minime della presente direttiva.
4. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni di diritto nazionale adottate o in via di adozione nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 3
Entro il 1o agosto 2009 la Commissione, consultati gli Stati membri e le parti sociali a livello europeo, riesamina il funzionamento delle disposizioni per quanto riguarda i lavoratori a bordo di navi da pesca marittima e, in particolare, valuta se esse siano ancora appropriate, in particolare in relazione alla salute e alla sicurezza, allo scopo, se necessario, di proporre le opportune modifiche.
Articolo 4
Entro il 1o agosto 2005 la Commissione, consultati gli Stati membri e le parti sociali a livello europeo, riesamina il funzionamento di queste disposizioni per quanto riguarda i lavoratori nel settore del trasporto di passeggeri nell'ambito di servizi regolari di trasporto urbano, allo scopo, se necessario, di presentare le opportune modifiche volte a garantire in questo settore un approccio coerente e adeguato.
Articolo 5
La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Articolo 6
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Lussemburgo, addì 22 giugno 2000.