Nařízení Komise (ES) č. 2236/2003
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 97/95 [2] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1868/94. Z důvodu změn nařízení (ES) č. 1868/94 provedených Smlouvou o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska a nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, by nařízení (ES) č. 97/95 mělo být upraveno, aby byly vzaty v úvahu uvedené změny. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti je proto nezbytné zrušit nařízení (ES) č. 97/95 a nahradit jej novým zněním.
(2) Pokud podniky vyrábějící bramborový škrob chtějí získat podporu Společenství podle režimu kvót stanoveného v nařízení (ES) č. 1868/94, měly by uzavřít s producenty brambor smlouvy o pěstování.
(3) Je nezbytné vymezit předmět smluv o pěstování uzavíraných mezi podnikem vyrábějícím bramborový škrob a producentem, aby se zabránilo uzavírání smluv, jež překračují subkvótu daného podniku. Takovým podnikům by mělo být zakázáno přijmout dodávku brambor, na kterou se smlouva o pěstování nevztahuje, protože by to mohlo ohrozit účinnost režimu kvót a dodržování požadavku, aby pro všechny brambory určené k výrobě škrobu byla vyplacena minimální cena stanovená v čl. 4a nařízení (ES) č. 1868/94. Pokud z klimatických důvodů produkce brambor, na které se smlouva o pěstování vztahuje, přesáhne původně předpokládané množství nebo pokud mají brambory vyšší obsah škrobu, měl by podnik vyrábějící bramborový škrob mít možnost přijmout tyto brambory za předpokladu, že zaplatí minimální cenu.
(4) Brambory, které mají obsah škrobu nižší než 13 %, nelze považovat za brambory určené k výrobě bramborového škrobu. Podniky vyrábějícími škrob nesmí přijímat brambory s obsahem škrobu nižším než 13 %. Mají-li brambory z klimatických důvodů nízký obsah škrobu, měla by Komise za určitých podmínek mít možnost povolit na žádost členského státu přijetí brambor o obsahu škrobu nižším než 13 %.
(5) Je nezbytné definovat přijatelné metody pro určení hmotnosti brambor pod vodou a sestavit tabulku, ve které se uvede obsah škrobu a odpovídající splatná podpora.
(6) Měla by být zavedena kontrolní opatření, kterými se zajistí, že platby prémií budou vypláceny pouze pro škrob vyrobený v souladu s tímto nařízením. Za účelem ochrany producentů brambor určených k výrobě škrobu je nezbytné, aby byla minimální cena stanovená v čl. 4a nařízení (ES) č. 1868/94 vyplácena pro všechny brambory. Je proto nutné, aby byly stanoveny sankce pro případ, že minimální cena nebyla vyplacena nebo že podniky vyrábějící škrob přijaly brambory, které nejsou uvedeny ve smlouvě o pěstování.
(7) Tato pravidla jsou nezbytná, aby bylo zajištěno, že bramborový škrob vyrobený nad subkvótu daného podniku vyrábějícího škrob je vyvezen bez vývozní náhrady, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1868/94. V případě porušení by měly být uloženy sankce.
(8) Je nutné upřesnit, co se stane se subkvótou podniků vyrábějících škrob, u nichž dojde k fúzi, ke změně vlastníka nebo k ukončení obchodní činnosti.
(9) Je nutné umožnit členským státům a Komisi kontrolovat fungování režimu kvót. Měly by být upřesněny informace, které podniky vyrábějící bramborový škrob musí sdělit členskému státu a členský stát Komisi.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I DEFINICE - REŽIM KVÓT
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "kvótou": kvóta pro jednotlivé členské státy stanovená podle čl. 2 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 1868/94;
b) "subkvótou": ta část kvóty, kterou členský stát přidělil podniku vyrábějícímu bramborový škrob;
c) "podnikem vyrábějícím bramborový škrob": jakákoliv fyzická nebo právnická osoba usazená na území dotyčného členského státu, která obdržela subkvótu a prémii podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94;
d) "producentem": jakákoliv fyzická nebo právnická osoba nebo seskupení takových osob, která do podniku vyrábějícího bramborový škrob dodává brambory, které vyprodukovala sama nebo její členové, pod svým jménem a na vlastní účet na základě smlouvy o pěstování, kterou uzavřela sama nebo svým jménem;
e) "smlouvou o pěstování": jakákoliv smlouva uzavřená mezi producentem nebo seskupením producentů a podnikem vyrábějícím bramborový škrob;
f) "bramborami": brambory určené k výrobě bramborového škrobu podle článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003 o obsahu škrobu nejméně 13 %;
g) "nezpracovaným škrobem": škrob kódu KN 11081300, který neprošel žádným zpracováním;
h) "fúzí podniků vyrábějících bramborový škrob": spojení dvou nebo více podniků vyrábějících bramborový škrob do jednoho podniku vyrábějícího bramborový škrob;
i) "změnou vlastnického práva k podniku vyrábějícímu bramborový škrob": převod nebo převzetí jmění podniku, kterému byla přidělena subkvóta, na jeden nebo více podniků vyrábějících bramborový škrob;
j) "změnou vlastnického práva k továrně na škrob": převod vlastnického práva k technické jednotce včetně veškerého zařízení, jehož je třeba k výrobě škrobu, na jeden nebo více podniků vyrábějících bramborový škrob, což vede k částečnému nebo celkovému převzetí produkce podniku vyrábějícího bramborový škrob, který vlastnické právo převádí;
k) "nájmem továrny": smlouva o nájmu technické jednotky včetně veškerého zařízení, jehož je třeba k výrobě škrobu, za účelem jejího provozování, uzavřená na dobu nejméně tří po sobě následujících hospodářských let s podnikem vyrábějícím bramborový škrob, který je usazen ve stejném členském státě jako dotyčná továrna, pokud lze poté, co nájem nabude účinnosti, považovat podnik pronajímající dotyčnou továrnu za jediný podnik vyrábějící bramborový škrob v rámci své celkové produkce;
l) "podporou pro brambory určené pro výrobu škrobu": podpora pro zemědělce produkující brambory určené pro výrobu bramborového škrobu podle článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 2
Použije-li se čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94, přidělené subkvóty se na počátku hospodářského roku následujícího po roce, ve kterém byla kvóta překročena, odpovídajícím způsobem upraví.
KAPITOLA II REŽIM CEN A PRÉMIÍ
Článek 3
1. Smlouva o pěstování se uzavírá pro každý hospodářský rok. Každá smlouva má identifikační číslo a obsahuje alespoň tyto náležitosti:
a) jméno a adresu producenta nebo seskupení producentů;
b) název a adresu podniku vyrábějícího bramborový škrob;
c) obdělávané plochy, vyjádřené v hektarech na dvě desetinná místa a identifikované v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2419/2001 [3] o integrovaném administrativním a kontrolním systému (IACS);
d) předpokládané množství brambor v tunách, které na nich má být sklizeno a dodáno do podniku vyrábějícího bramborový škrob;
e) průměrný obsah škrobu v bramborách založený na průměrném obsahu škrobu v bramborách, které producent dodal do podniku vyrábějícího bramborový škrob během posledních tří hospodářských let nebo, není-li takový údaj k dispozici, na průměrném obsahu v oblasti dodávky;
f) závazek podniku vyrábějícího bramborový škrob, že vyplatí producentovi minimální cenu uvedenou v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94.
2. Každý podnik vyrábějící bramborový škrob zašle příslušnému orgánu před začátkem hospodářského roku souhrnný přehled smluv, v němž pro každou smlouvu uvede identifikační číslo, jméno producenta, obdělávané plochy a sjednané množství v tunách, vyjádřené ekvivalentem škrobu, do data stanoveného členským státem před počátkem hospodářského roku za účelem zajištění nezbytných kontrol.
3. Celková množství vyjádřená ekvivalentem škrobu, která jsou uvedena ve smlouvách o pěstování, nesmí přesáhnout subkvótu stanovenou pro daný podnik vyrábějící bramborový škrob.
4. Pokud skutečné množství vyprodukované na základě smlouvy o pěstování vyjádřené ekvivalentem škrobu přesáhne množství uvedené ve smlouvě, toto množství může být v závislosti na vůli podniku vyrábějícího bramborový škrob dodáno za předpokladu, že za něj bude vyplacena minimální cena uvedená v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94.
5. Podnik vyrábějící bramborový škrob nesmí převzít dodávku brambor, která není uvedena ve smlouvě o pěstování.
Článek 4
1. Výrobci škrobu převezmou dodávku brambor buď v podnicích vyrábějících bramborový škrob nebo na svých místech dodání.
2. Určení hmotnosti brambor a obsahu škrobu se provede v souladu s články 5 a 7 při dodání a za přítomnosti inspektora schváleného členským státem.
Článek 5
1. Je-li to nezbytné pro použití jedné z metod uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 2235/2003 [4], určí se hrubá hmotnost brambor u každé zásilky při dodání srovnávacím vážením naloženého a prázdného použitého dopravního prostředku.
2. Čistá hmotnost brambor se určí jednou z metod popsaných v příloze I nařízení (ES) č. 2235/2003.
3. Přijaté zásilky nesmí mít obsah škrobu nižší než 13 %.
Podniky vyrábějící bramborový škrob však mohou přijmout zásilky brambor s obsahem škrobu nižším než 13 % za předpokladu, že množství škrobu, které může být z těchto brambor vyrobeno, nepřekročí 1 % subkvóty. Minimální cenou vyplacenou v tomto případě je cena platná pro brambory s obsahem škrobu 13 %.
Článek 6
Obsah škrobu v bramborách se určí na základě hmotnosti brambor pod vodou platné pro 5050 gramů dodaných brambor.
Použitá voda musí být čistá a bez přísad a její teplota musí být nižší než 18 °C.
Článek 7
1. Podnikům vyrábějícím bramborový škrob jsou poskytovány prémie pro škrob, který je vyroben z brambor řádné a uspokojivé obchodní jakosti, na základě množství použitých brambor a jejich obsahu škrobu podle sazeb stanovených v příloze II nařízení (ES) č. 2235/2003 až do celkového množství škrobu, pro které jim byla udělena subkvóta. Prémie se v žádném případě neposkytují pro škrob vyrobený z brambor, které nejsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti ani pro škrob vyrobený z brambor, jejichž obsah škrobu je nižší než 13 %, kromě případu použití čl. 5 odst. 3 druhého pododstavce.
Pokud jsou při výpočtu obsahu škrobu v bramborách použity Reimannovy nebo Parrowovy váhy a obsah odpovídá hodnotě uvedené ve dvou nebo třech řádcích ve druhém sloupci přílohy II nařízení (ES) č. 2235/2003, použijí se sazby ve druhém nebo třetím řádku.
2. Pokud dodané zásilky obsahují nejméně 25 % brambor, které projdou sítem se čtvercovými oky o velikosti 28 mm (dále jen "propad"), čistá hmotnost zohledněná při určení minimální ceny, kterou má podnik vyrábějící bramborový škrob zaplatit, se sníží takto:
Procento propadu | Procento snížení |
25 až 30 % | 10 % |
31 až 40 % | 15 % |
41 až 50 % | 20 % |
Se zásilkami obsahujícími více než 50 % propadu bude naloženo po vzájemné dohodě a nevyplácí se pro ně žádná prémie.
Procento propadu se určí současně s čistou hmotností.
3. Dodržování subkvóty podniky vyrábějícími bramborový škrob se určuje na základě množství použitých brambor a obsahu škrobu v nich podle sazeb stanovených v příloze II nařízení (ES) č. 2235/2003.
Článek 8
1. Za vystavení potvrzení o příjmu nesou společnou odpovědnost podnik vyrábějící škrob, schválený inspektor a dodavatel. Podnik vyrábějící bramborový škrob předá kopii producentovi a ponechá si originál, aby ho mohl v případě potřeby předložit subjektu pověřenému kontrolou prémií.
2. Potvrzení o příjmu obsahuje alespoň tyto náležitosti, pokud vyplývají z činností provedených podle článků 4 až 7:
a) datum dodání;
b) číslo dodávky;
c) číslo smlouvy o pěstování;
d) jméno a adresu producenta brambor;
e) hmotnost dopravního prostředku při příjezdu do továrny na škrob nebo na místo dodání;
f) hmotnost dopravního prostředku po vyložení a odstranění zbytků půdy;
g) hrubou hmotnost dodávky;
h) snížení o cizí látky a hmotnost vody absorbované při omývání, vyjádřené v procentech a použité na hrubou hmotnost dodávky;
i) snížení o cizí látky, vyjádřené hmotnostně a použité na hrubou hmotnost dodávky;
j) procento propadu;
k) celkovou čistou hmotnost dodávky (hrubá hmotnost, od níž je odečteno snížení, včetně opravy v důsledku propadu);
l) obsah škrobu vyjádřený v procentech nebo jako hmotnost pod vodou;
m) jednotkovou cenu, která se má zaplatit.
Článek 9
Podnik vyrábějící bramborový škrob sestaví pro každého producenta souhrnný výkaz, ve kterém se uvedou tyto údaje:
a) obchodní název podniku vyrábějícího bramborový škrob;
b) jméno a adresa producenta brambor;
c) číslo smlouvy o pěstování;
d) datum a číslo potvrzení o příjmu;
e) čistá hmotnost každé dodávky po všech sníženích podle čl. 8 odst. 2;
f) jednotková cena za dodávku;
g) celková částka, která má být vyplacena producentovi;
h) částky vyplacené producentovi brambor a datum jednotlivých plateb;
i) podpis a razítko výrobce bramborového škrobu.
KAPITOLA III PLATBY - SANKCE
Článek 10
1. Vyplácení prémie uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94 je vázáno na podmínku, že podnik vyrábějící bramborový škrob prokáže, že byly splněny tyto požadavky:
- předmětný škrob byl vyroben v průběhu daného hospodářského roku,
- cena, která byla vyplacena producentům při dodání do továrny za celkové množství brambor vyprodukované ve Společenství a použité na výrobu škrobu, není nižší než cena uvedená v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94,
- předmětný škrob byl vyroben z brambor, na něž se vztahují smlouvy o pěstování uvedené v článku 3.
2. Důkaz podle odstavce 1 se poskytne předložením souhrnného výkazu uvedeného v článku 9, který je doplněn buď osvědčením, že producent provedl platbu, nebo dokumentem vydaným finančním subjektem, jenž platbu na příkaz výrobce škrobu provedl, který potvrzuje, že se daná platba uskutečnila.
3. Prémie vyplatí podnikům vyrábějícím bramborový škrob členský stát, na jehož území byl bramborový škrob vyroben do čtyř měsíců ode dne, kdy byly předloženy důkazy podle odstavce 1.
Článek 11
1. Členské státy zavedou systém kontrol, aby bylo možné na místě ověřovat činnosti, na jejichž základě lze vyplatit prémii a dodržování subkvóty přidělené každému podniku vyrábějícímu bramborový škrob. Za tím účelem mají inspektoři přístup ke skladovým výkazům a k účetnictví podniků vyrábějících bramborový škrob a k místům výroby a skladování.
Kontroly se v průběhu každého zpracovatelského období týkají všech činností prováděných při zpracování nejméně 10 % brambor dodaných do podniku vyrábějícího bramborový škrob.
2. Členský stát oznámí v případě potřeby každému podniku vyrábějícímu bramborový škrob množství škrobu, o které daný podnik překročil svou subkvótu.
3. Pokud příslušný subjekt zjistí, že podnik nesplnil povinnost uvedenou v čl. 10 odst. 1 druhé odrážce, tento podnik ztrácí, vyjma případů vyšší moci, zcela nebo částečně nárok na prémii podle těchto pravidel:
- pokud nedodržel závazky týkající se množství škrobu, které je nižší než 20 % celkového množství škrobu vyrobeného v tomto podniku, částka poskytnuté prémie se sníží o pětinásobek zjištěného procentního podílu;
- pokud se překročený procentní podíl rovná 20 % nebo je vyšší, prémie se neposkytne.
4. Pokud se zjistí, že byl porušen zákaz podle čl. 3 odst. 5, prémie poskytovaná pro subkvótu se sníží podle těchto pravidel:
- pokud kontrola prokáže, že podnik přijal množství ekvivalentu škrobu nižší než 10 % své subkvóty, celková částka prémií, které mají být vyplaceny danému podniku za příslušný hospodářský rok, se sníží o desetinásobek překročeného procentního podílu,
- pokud je zmíněné množství, které není uvedeno ve smlouvách o pěstování, větší než množství podle první odrážky, prémie se za daný hospodářský rok neposkytne; takovému podniku navíc nebude vyplacena prémie ani v následujícím hospodářském roce.
5. Pokud v rozporu s čl. 5 odst. 3 škrob, který může být vyroben z přijatých zásilek s obsahem škrobu nižším než 13 %:
- překročí 1 % subkvóty přidělené podniku vyrábějícímu bramborový škrob, neposkytne se za překročené množství žádná prémie; kromě toho se prémie poskytnutá pro subkvótu sníží o desetinásobek překročeného procentního podílu,
- překročí 11 % subkvóty přidělené podniku vyrábějícímu bramborový škrob, prémie se za dan hospodářský rok neposkytne; takovému podniku navíc nebude vyplacena prémie ani v následujícím hospodářském roce.
6. Kontroly prováděné podle tohoto článku nejsou překážkou jakýmkoliv dalším kontrolám prováděným příslušnými orgány.
Článek 12
1. Vývoz podle článku 6 nařízení (ES) č. 1868/94 se považuje za uskutečněný, pokud:
a) příslušný subjekt členského státu, v němž se provádí výroba, obdržel bez ohledu na to, ze kterého členského státu byl škrob vyvezen, důkaz uvedený v čl. 13 odst. 2;
b) členský stát vývozu přijal příslušné vývozní prohlášení do 1. ledna následujícího po konci hospodářského roku, v němž byl škrob vyroben;
c) dotyčný škrob opustil celní území Společenství nejpozději do 60 dnů po 1. lednu, jak je uvedeno v písmeni b);
d) byl výrobek vyvezen bez náhrady.
Vyjma případů vyšší moci, pokud nejsou splněny všechny podmínky stanovené v prvním pododstavci, považuje se množství škrobu, které překročí subkvótu, za odprodané na vnitřním trhu.
2. Příslušný subjekt členského státu, na jehož území byl škrob vyroben, přijme v případě vyšší moci opatření přiměřená okolnostem, které dotčená strana uvede.
Pokud se škrob vyváží z území jiného členského státu než ze státu, v němž byl vyroben, jsou tato opatření přijata po obdržení stanovisek příslušných orgánů tohoto členského státu.
3. Pro účely tohoto nařízení nelze uplatňovat článek 36 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [5].
Článek 13
1. Odchylně od článku 12 nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 [6] činí jistota k vývozní licenci 23 eura za tunu.
2. Důkaz, že dotyčný podnik vyrábějící bramborový škrob splnil podmínky stanovené v čl. 12 odst. 1 prvním pododstavci, se předloží příslušnému subjektu členského státu, na jehož území byl škrob vyroben, do 1. dubna kalendářního roku následujícího po konci hospodářského roku, v němž byl škrob vyroben.
3. Tento důkaz se poskytne předložením:
a) vývozní licence, kterou dotyčnému podniku vyrábějícímu bramborový škrob vydá příslušný orgán členského státu uvedený v odstavci 2 a ve které se odchylně od článku 3 nařízení (EHS) č. 1518/95 [7] uvede jeden z následujících údajů:
- "Para exportación sin restitución, de conformidad con el artículo 6 del Reglamento (CE) no 1868/94"
- "Skal eksporteres uden restitution, jf. artikel 6 i forordning (EF) nr. 1868/94"
- "Ausfuhr ohne Erstattung gemäß Artikel 6 der Verordnung (EG) Nr. 1868/94"
- "Προς εξαγωγή χωρίς επιστροφή σύμφωνα με το άρθρο 6 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1868/94"
- "For export without refund under Article 6 of Regulation (EK) No 1868/94"
- "À exporter sans restitution conformément à l’article 6 du règlement (CE) no 1868/94"
- "Da esportare senza restituzione a norma dell’articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94"
- "Overeenkomstig artikel 6 van Verordening (EG) nr. 1868/94 zonder restitutie uit te voeren"
- "A exportar sem restituição em conformidade com o artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1868/94"
- "Viedään tuetta asetuksen (EY) N:o 1868/94 6 artiklan mukaisesti"
- "För export utan exportbidrag enligt artikel 6 i förordning (EG) nr 1868/94"
b) dokumentů uvedených v článcích 32 a 33 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [8], které jsou nezbytné pro uvolnění jistoty;
c) prohlášení podniku vyrábějícího bramborový škrob, ve kterém potvrzuje, že daný podnik škrob vyrobil.
4. Pokud je nezpracovaný škrob vyrobený podnikem vyrábějícím bramborový škrob skladován pro účely vývozu v sile, ve skladě nebo v zásobníku mimo továrnu výrobce v členském státě, v němž se provádí výroba nebo v jiném členském státě, kde je skladován jiný nezpracovaný škrob vyrobený jinými podniky nebo stejným podnikem, aniž by bylo možné odlišit jejich fyzickou totožnost, podléhají všechny tyto výrobky správnímu dohledu, který poskytuje záruky rovnocenné zárukám celní kontroly do doby, než je přijato vývozní prohlášení uvedené v čl. 12 odst. 1 písm. b), a po přijetí zmíněného prohlášení podléhají celnímu dohledu.
Pokud za okolností uvedených v prvním pododstavci dojde k vyskladnění před přijetím vývozního prohlášení uvedeného v čl. 12 odst. 1 písm. b), důkaz poskytnou příslušné orgány členského státu, v němž došlo k uskladnění.
Pokud dojde k vyskladnění po přijetí vývozního prohlášení uvedeného v čl. 12 odst. 1 písm. b), důkaz ve smyslu čl. 33 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1291/2000 poskytnou celní orgány členského státu, v němž došlo k uskladnění.
Důkaz uvedený v druhém a třetím pododstavci musí potvrdit vyskladnění dotyčného výrobku nebo odpovídajícího náhradního množství ve smyslu prvního pododstavce.
Článek 14
Pokud je nezpracovaný škrob vyrobený podnikem vyrábějícím bramborový škrob volně skladován v celním skladě nebo ve svobodném celním pásmu za účelem platby náhrady předem, jak je stanoveno v nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [9], může být vedle forem manipulace uvedených v čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 800/1999 také smíchán ve stejném místě uskladnění s jiným škrobem stejné podpoložky nomenklatury užívané pro náhrady, který má stejné technické vlastnosti, splňuje podmínky pro poskytnutí vývozních náhrad a je také propuštěn do celního režimu podle nařízení (ES) č. 800/1999 nebo nařízení (EHS) č. 565/80.
Článek 15
1. Dotyčný členský stát vybere za množství, která jsou ve smyslu čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce považována za odprodaná na vnitřním trhu, nezpracovaného škrobu nebo jakéhokoliv odvozeného produktu podle přílohy nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [10] nebo spadajícího do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 [11] paušální částku vypočtenou pro tunu nezpracovaného škrobu, která odpovídá sazbě společného celního sazebníku použitelné pro tunu škrobu kódu KN 11081300 v hospodářském roce, ve kterém byl škrob nebo odvozený produkt vyroben, zvýšenou o 10 %.
2. Dotyčný členský stát sdělí do 1. května následujícího po 1. lednu podle čl. 12 odst. 1 písm. b) podnikům vyrábějícím bramborový škrob celkovou částku, kterou mají zaplatit.
Dotyčné podniky vyrábějící bramborový škrob zaplatí celkovou částku nejpozději do 20. května téhož roku.
Článek 16
1. V případě fúze podniků vyrábějících bramborový škrob přidělí členský stát podniku, který fúzí vznikl, subkvótu rovnající se součtu subkvót přidělených před fúzí dotyčným podnikům vyrábějícím bramborový škrob.
V případě zcizení (změny vlastnictví) podniku vyrábějícího bramborový škrob přidělí členský stát podniku-nabyvateli subkvótu převáděného podniku. Pokud je více podniků-nabyvatelů, subkvóta se rozdělí poměrně podle objemu výroby škrobu, který každý z nich převzal.
V případě zcizení (změny vlastnictví) továrny na škrobu sníží členský stát subkvótu podniku převádějícího vlastnictví továrny a zvýší o odečtené množství subkvótu podniku nebo podniků vyrábějících bramborový škrob, které dotyčnou továrnu nabývají poměrně podle objemu výroby převzatého každým z nich.
2. Je-li za jiných okolností než je uvedeno v odstavci 1 ukončena činnost podniku vyrábějícího bramborový škrob nebo jedné či více továren náležejících podniku vyrábějícímu bramborový škrob, může členský stát přidělit subkvóty, jichž se ukončení týká, jednomu nebo více podnikům vyrábějícím bramborový škrob.
3. V případě nájmu továrny náležející podniku vyrábějícímu bramborový škrob sníží členský stát subkvótu podniku, který továrnu pronajímá, a přidělí odečtenou část subkvóty podniku, který si továrnu za účelem výroby škrobu najímá.
Je-li nájem ukončen před uplynutím doby uvedené v čl. 1 písm. k), členský stát zruší úpravu subkvóty podle předchozího odstavce se zpětnou působností ke dni, kdy nájem začal.
4. Je-li následně po použití odst. 1 prvního pododstavce ukončena výroba v továrnách náležejících jednomu nebo více podnikům vyrábějícím bramborový škrob, u kterých došlo k fúzi, čímž je v oblasti, ze které byl dříve některý z těchto podniků zásobován, vážně ohrožena další produkce brambor určených pro výrobu škrobu, může členský stát nařídit podniku, který fúzí vznikl, aby na členský stát převedl subkvótu původně přidělenou podniku, jehož továrny ukončily výrobu. Kvótu převedenou podle prvního pododstavce může členský stát znovu přidělit jinému podniku vyrábějícímu bramborový škrob, který se zaváže vyrábět škrob v dotyčné oblasti.
Článek 17
Pokud k ukončení činnosti podniku nebo továrny, k fúzi nebo zcizení dojde v období mezi 1. červencem a 31. březnem následujícího roku, opatření uvedená v článku 16 se použijí pro hospodářský rok probíhající v uvedeném období.
Pokud k ukončení činnosti podniku nebo továrny, k fúzi nebo zcizení dojde v období mezi 1. dubnem a 30. červnem téhož roku, opatření uvedená v článku 16 se použijí pro hospodářský rok následující po tomto období.
KAPITOLA IV SDĚLENÍ
Článek 18
Nejpozději do 30. dubna každého hospodářského roku sdělí podniky vyrábějící bramborový škrob příslušným orgánům:
- množství brambor určených pro výrobu škrobu, pro která byla poskytnuta podpora podle článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003,
- množství škrobu, pro která byla vyplacena prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94.
Článek 19
1. Nejpozději do 30. června každého hospodářského roku sdělí členské státy Komisi:
a) množství brambor určených pro výrobu škrobu, pro která byla použita ustanovení článku 93 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) množství škrobu, pro která byla vyplacena prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94;
c) množství a subkvóty pro podniky vyrábějící bramborový škrob, na něž se vztahuje čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94 během hospodářského roku a subkvóty, které jsou k dispozici pro následující hospodářský rok;
d) množství vyvezená bez náhrady podle článku 6 nařízení (ES) č. 1868/94;
e) množství uvedená v čl. 11 odst. 3 a 4 tohoto nařízení;
f) množství uvedená v článku 15 tohoto nařízení.
2. Použije-li se článek 16, členské státy poskytnou Komisi nejpozději do 30. června každého hospodářského roku všechny podrobné informace a doklady o tom, že stanovené podmínky byly splněny.
KAPITOLA V OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Přepočítacím koeficientem, který se použije pro vyjádření minimální ceny uvedené v čl. 4a nařízení (ES) č. 1868/94 a prémie podle článku 5 uvedeného nařízení v národní měně, je přepočítací koeficient zveřejněný Evropskou centrální bankou před dnem, kdy výrobce škrobu přijme brambory.
Článek 21
Nařízení (ES) č. 97/95 se zrušuje s účinkem ode dne 1. července 2004.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od hospodářského roku 2004/05.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 23. prosince 2003.
Regolamento (CE) n. 2236/2003 della Commissione
del 23 dicembre 2003
recante modalità d'applicazione del regolamento (CE) n. 1868/94 del Consiglio che istituisce un regime di contingentamento per la produzione di fecola di patate
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1868/94 del Consiglio, del 27 luglio 1994, che istituisce un regime di contingentamento per la produzione di fecola di patate(1), in particolare l'articolo 8,
considerando quanto segue:
(1) Il regolamento (CE) n. 97/95 della Commissione(2) stabilisce le modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1868/94. Esso va modificato al fine di tener conto delle modifiche al regolamento (CE) n. 1868/94 in forza del trattato di adesione della Repubblica Ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia, nonché in forza del regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell'ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori e che modifica i regolamenti (CEE) n. 2019/93, (CE) n. 1452/2001, (CE) n. 1453/2001, (CE) n. 1454/2001, (CE) n. 1868/94, (CE) n. 1251/1999, (CE) n. 1254/1999, (CE) n. 1673/2000, (CEE) n. 2358/71 e (CE) n. 2529/2001. Onde garantire la chiarezza e la certezza del diritto, il regolamento (CE) n. 97/95 va pertanto abrogato e sostituito con un nuovo testo.
(2) Per poter beneficiare degli aiuti comunitari nell'ambito del regime di contingentamento istituito dal regolamento (CE) n. 1868/94, le fecolerie devono concludere contratti di coltivazione con i produttori di patate.
(3) È necessario precisare quali elementi devono essere contemplati dal contratto di coltivazione tra una fecoleria ed un produttore, onde evitare che vengano conclusi contratti per quantitativi che superino il sottocontingente attribuito alla fecoleria. Occorre proibire alla fecoleria in questione di accettare forniture di patate non contemplate da un contratto di coltivazione, poiché si rischierebbe altrimenti di compromettere l'efficacia del sistema dei contingenti e la garanzia che il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94 venga pagato per tutte le patate destinate alla produzione di fecola. Tuttavia, ove per motivi climatici la produzione di patate sulle superfici di cui al contratto di coltivazione risulti superiore al previsto oppure il tenore di fecola delle patate in questione sia maggiore del previsto, una fecoleria deve poter accettare dette patate purché paghi il prezzo minimo.
(4) Le patate con un tenore di fecola inferiore al 13 % non possono essere considerate come destinate alla produzione di fecola di patate e non devono pertanto essere accettate dalle fecolerie. Qualora per motivi climatici si registri un tenore di fecola inferiore, la Commissione deve poter autorizzare, su richiesta di uno Stato membro, che vengano accettate patate con un tenore di fecola inferiore al 13 % nel rispetto di determinate condizioni.
(5) È necessario specificare i metodi ammessi per determinare il peso sott'acqua delle patate ed elaborare una tabella nella quale figurino il corrispondente tenore di fecola e gli aiuti erogabili.
(6) È necessario predisporre misure di controllo atte a garantire che solo la fecola prodotta conformemente alle disposizioni del presente regolamento possa beneficiare dei premi. Al fine di proteggere i produttori di patate destinate alla produzione di fecola, è fondamentale che venga corrisposto il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94 per tutte le patate. È pertanto necessario prevedere sanzioni qualora non sia stato pagato il prezzo minimo o qualora le fecolerie abbiano accettato forniture di patate non contemplate da un contratto di coltivazione.
(7) È necessario predisporre norme atte a garantire che la fecola di patate prodotta in eccesso rispetto al sottocontingente di una fecoleria venga esportata senza beneficio della restituzione all'esportazione, ai sensi dell'articolo 6, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1868/94. Occorre prevedere sanzioni in caso di infrazioni.
(8) È necessario specificare che cosa accade al sottocontingente di una fecoleria oggetto di fusione, di trasferimento di proprietà o di cessazione di attività.
(9) È opportuno che gli Stati membri e la Commissione possano controllare il funzionamento del regime di contingentamento. Occorre pertanto precisare le informazioni che le fecolerie sono tenute a comunicare allo Stato membro e le informazioni che gli Stati membri sono tenuti a comunicare alla Commissione.
(10) Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per i cereali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPITOLO I DEFINIZIONI - REGIME DEI CONTINGENTI
Articolo 1
Ai sensi del presente regolamento, si intende per:
a) contingente: il contingente assegnato a ciascuno Stato membro in forza dell'articolo 2, paragrafi 1 e 3, del regolamento (CE) n. 1868/94;
b) sottocontingente: la parte di contingente attribuita dallo Stato membro ad una fecoleria;
c) fecoleria: qualsiasi persona fisica o giuridica stabilita sul territorio dello Stato membro interessato alla quale è attribuito il sottocontingente e che beneficia del premio di cui all'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1868/94;
d) produttore: qualsiasi persona fisica o giuridica o associazione di dette persone che fornisce ad una fecoleria patate prodotte a titolo principale o dai propri membri, a proprio nome e per conto proprio, nell'ambito di un contratto di coltivazione concluso personalmente o a proprio nome;
e) contratto di coltivazione: qualsiasi contratto concluso tra un produttore o un gruppo di produttori, da un lato, e la fecoleria, dall'altro;
f) patate: patate destinate alla fabbricazione di fecola di patate di cui all'articolo 93 del regolamento (CE) n. 1782/2003, il cui tenore di fecola sia perlomeno pari al 13 %;
g) fecola non trasformata: la fecola di cui al codice NC 1108 13 00 che non ha subito alcuna trasformazione;
h) fusione di fecolerie: l'accorpamento di due o più fecolerie in un'unica azienda;
i) trasferimento di proprietà di una fecoleria: il trasferimento o l'assorbimento degli attivi di un'azienda cui è stato assegnato un sottocontingente a beneficio di una o più fecolerie;
j) trasferimento di proprietà di uno stabilimento produttore di fecola: il passaggio della proprietà di un'unità tecnica, compresi tutti gli impianti necessari per la fabbricazione di fecola, a una o più aziende, con parziale o totale assorbimento della produzione dell'azienda che trasferisce la proprietà;
k) affitto di uno stabilimento: il contratto di affitto di un'unità tecnica, compresi tutti gli impianti necessari per la fabbricazione della fecola, concluso ai fini del suo esercizio per una durata di almeno tre campagne di commercializzazione consecutive con un'azienda stabilita nello stesso Stato membro in cui si trova lo stabilimento in questione, ove, in seguito all'entrata in vigore dell'affitto, l'azienda affittuaria possa essere considerata, per tutta la sua produzione, come un'unica fecoleria;
l) aiuti per le patate da fecola: aiuti istituiti a beneficio degli agricoltori che producono patate destinate alla fabbricazione di fecola di cui all'articolo 93 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 2
Nei casi in cui si applica l'articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1868/94, i sottocontingenti assegnati vengono adeguati conseguentemente all'inizio della campagna successiva al superamento.
CAPITOLO II REGIME DEI PREZZI E DEI PREMI
Articolo 3
1. Per ogni campagna di commercializzazione è concluso un contratto di coltivazione. Tale contratto è provvisto di un numero di identificazione e comprende almeno i seguenti elementi:
a) il nome e l'indirizzo del produttore o dell'associazione dei produttori;
b) il nome e l'indirizzo della fecoleria;
c) le aree coltivate espresse in ettari, fino a due decimali, ed identificate conformemente al regolamento (CE) n. 2419/2001 della Commissione(3) relativo al sistema integrato di gestione e di controllo (SIGC);
d) l'indicazione del quantitativo, in tonnellate, di patate che si prevede di raccogliere e di consegnare alla fecoleria;
e) l'indicazione del tenore di fecola delle patate previsto sulla base del tenore medio di fecola delle patate consegnate dal produttore alla fecoleria nelle ultime tre campagne o, in mancanza di questi dati, in base al tenore medio nella zona di approvvigionamento;
f) l'impegno della fecoleria a corrispondere al produttore il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94.
2. Prima dell'inizio della campagna, entro una data che verrà fissata dallo Stato membro al fine di garantire i necessari controlli, ogni fecoleria trasmette all'autorità competente una distinta riassuntiva dei contratti indicando, per ciascun contratto, il numero di identificazione, il nome del produttore, le superfici coltivate ed il quantitativo di cui trattasi, espresso in equivalente fecola.
3. La somma, in equivalente fecola, dei quantitativi previsti dai contratti di coltivazione non deve essere superiore al sottocontingente assegnato alla fecoleria.
4. Qualora il quantitativo effettivamente prodotto in applicazione del contratto di coltivazione, espresso in equivalente fecola, superi quello contemplato dal contratto, la fecoleria può accettarne la consegna, a condizione che venga corrisposto il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94.
5. Le fecolerie non possono prendere in consegna patate che non formino oggetto di un contratto di coltivazione.
Articolo 4
1. La consegna delle patate si effettua presso le fecolerie stesse o presso i relativi centri di presa in consegna.
2. Il peso delle patate e il relativo contenuto di fecola vengono determinati, conformemente agli articoli 5 e 7, al momento della consegna, sotto l'autorità di un controllore riconosciuto dallo Stato membro.
Articolo 5
1. Qualora l'applicazione di uno dei metodi di cui all'allegato I del regolamento (CE) n. 2235/2003 della Commissione(4) renda necessaria tale operazione, il peso lordo delle patate viene determinato, per ogni carico, al momento della consegna, attraverso la pesatura comparata del mezzo di trasporto carico e vuoto.
2. Il peso netto delle patate viene determinato in base a uno dei metodi definiti nell'allegato I del regolamento (CE) n. 2235/2003.
3. Il tenore di fecola delle partite accettate non deve essere inferiore al 13 %.
La fecoleria può tuttavia accettare delle partite di patate con un tenore di fecola inferiore al 13 % purché la quantità di fecola che può essere ottenuta da queste patate non superi l'1 % del sottocontingente. In questo caso, il prezzo minimo da pagare equivale a quello applicabile nel caso in cui il tenore di fecola è pari al 13 %.
Articolo 6
Il tenore di fecola delle patate viene determinato in base al peso sott'acqua di 5050 g di patate consegnate.
Deve essere utilizzata acqua pulita, senza aggiunta di alcun elemento, a temperatura inferiore a 18 °C.
Articolo 7
1. Il premio è concesso alle fecolerie per la fecola ottenuta da patate di qualità sana, leale e mercantile, in base alla quantità di patate utilizzata e al loro tenore di fecola, secondo i parametri stabiliti nell'allegato II del regolamento (CE) n. 2235/2003 ed entro il limite del quantitativo di fecola corrispondente al loro sottocontingente. Non viene concesso alcun premio per la fecola ottenuta da patate la cui qualità non risulti sana, leale e mercantile né per la fecola ottenuta da patate con un tenore di fecola inferiore al 13 %, fatti salvi i casi in cui si applica il secondo comma dell'articolo 5, paragrafo 3.
Qualora il tenore di fecola venga calcolato con la bilancia di Reimann o con la bilancia di Perow e corrisponda ad una cifra che appare su due o tre righe nella seconda colonna dell'allegato II del regolamento (CE) n. 2235/2003, i valori da applicare sono quelli corrispondenti alla seconda o alla terza riga.
2. Qualora le partite consegnate contengano una quantità di patate che possono passare attraverso un vaglio a maglie quadrate di 28 mm di lato (di seguito "le granaglie") pari o superiore al 25 %, il peso netto preso in considerazione per calcolare il prezzo minimo che il produttore di fecola deve corrispondere è ridotto come segue:
SPAZIO PER TABELLA
Le partite contenenti oltre il 50 % di granaglie sono soggette a trattativa privata e non danno diritto ad alcun premio.
La percentuale di granaglie viene determinata insieme al peso netto.
3. Il rispetto del sottocontingente da parte delle fecolerie è stabilito in base al quantitativo e al tenore di fecola delle patate utilizzate, in conformità ai parametri fissati nell'allegato II del regolamento (CE) n. 2235/2003.
Articolo 8
1. Una bolletta di ricevuta viene compilata sotto la responsabilità congiunta del produttore di fecola, del controllore riconosciuto e del fornitore. La fecoleria ne rilascia un duplicato al produttore e conserva l'originale, che può essere eventualmente presentato all'organismo preposto al controllo dei premi.
2. La bolletta di ricevuta contiene almeno gli elementi elencati di seguito, ove questi risultino dalle operazioni effettuate ai sensi degli articoli da 4 a 7:
a) data di consegna;
b) numero della fornitura;
c) numero del contratto di coltivazione;
d) nome e indirizzo del produttore di patate;
e) peso del mezzo di trasporto all'arrivo presso lo stabilimento o presso il relativo centro di presa in consegna;
f) peso del mezzo di trasporto dopo lo scarico e dopo l'eliminazione della terra residua;
g) peso lordo della fornitura;
h) riduzione, espressa in percentuale, applicata al peso lordo della fornitura in funzione delle impurità e del peso dell'acqua assorbita durante le operazioni di lavaggio;
i) riduzione, espressa in peso, applicata al peso lordo della fornitura in funzione delle impurità;
j) percentuale di granaglie;
k) peso netto totale della fornitura (peso lordo meno la riduzione, compresa la correzione per le granaglie);
l) tenore di fecola, espresso in percentuale o in peso sott'acqua;
m) prezzo unitario da pagare.
Articolo 9
La fecoleria compila, per ogni produttore di patate, una distinta di pagamento riassuntiva che riporti i seguenti dati:
a) denominazione sociale della fecoleria;
b) nome e indirizzo del produttore di patate;
c) numero del contratto di coltivazione;
d) data e numero delle bollette di ricevuta;
e) peso netto di ogni fornitura previe eventuali riduzioni di cui all'articolo 8, paragrafo 2;
f) prezzo unitario per fornitura;
g) importo totale da pagare al produttore;
h) somme versate al produttore e data dei versamenti;
i) firma e timbro del produttore di fecola.
CAPITOLO III PAGAMENTI - SANZIONI
Articolo 10
1. Il premio di cui all'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1868/94 è corrisposto a condizione che la fecoleria dimostri che siano stati soddisfatti i seguenti requisiti:
- la fecola in questione è stata prodotta durante la campagna di commercializzazione di cui trattasi,
- il prezzo franco stabilimento corrisposto ai produttori per l'intero quantitativo di patate prodotte nella Comunità utilizzato per la fabbricazione della fecola non era inferiore a quello di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94,
- le patate da cui è ottenuta la fecola di cui trattasi formano oggetto dei contratti di coltivazione di cui all'articolo 3.
2. Costituisce elemento di prova ai fini del paragrafo 1 la presentazione della distinta riassuntiva di cui all'articolo 9, completata dall'attestato di pagamento rilasciato dal produttore, oppure da un documento rilasciato dall'organismo finanziario che ha effettuato il pagamento per ordine della fecoleria, il quale certifichi l'avvenuto pagamento.
3. Lo Stato membro nel cui territorio è stata prodotta la fecola di patate corrisponde il premio alla fecoleria entro i quattro mesi successivi alla data di presentazione delle prove di cui al paragrafo 1.
Articolo 11
1. Gli Stati membri istituiscono un sistema di controllo atto a verificare in loco, oltre l'effettività delle operazioni che danno diritto al premio, il rispetto del sottocontingente stabilito per ogni fecoleria. A tal fine i controllori hanno accesso alla contabilità di magazzino e alla contabilità finanziaria delle fecolerie, nonché ai luoghi di produzione e di magazzinaggio.
I controlli vertono, per ogni periodo di trasformazione, su tutte le operazioni effettuate durante il processo di produzione e riguardano almeno il 10 % del quantitativo di patate consegnato alla fecoleria.
2. Gli Stati membri notificano eventualmente a ciascuna fecoleria i quantitativi di fecola che superano il sottocontingente di quest'ultima.
3. Qualora l'organismo competente accerti che la fecoleria non ha soddisfatto il requisito di cui all'articolo 10, paragrafo 1, secondo trattino, questa viene esclusa in tutto o in parte, salvo caso di forza maggiore, dal beneficio del premio secondo le modalità seguenti:
- se l'inadempienza riguarda una quantità di fecola inferiore al 20 % del quantitativo totale di fecola prodotta dalla fecoleria, l'importo del premio da corrispondere viene ridotto di cinque volte la percentuale constatata,
- se si tratta di una quantità pari o superiore al 20 %, il premio non viene concesso.
4. Nel caso di accertata violazione del divieto di cui all'articolo 3, paragrafo 5, il premio concesso per il sottocontingente è ridotto secondo le seguenti modalità:
- se dal controllo risulta che la fecoleria ha accettato un quantitativo in eccesso, in equivalente fecola, inferiore al 10 % del suo sottocontingente, dall'importo totale dei premi da corrispondere alla fecoleria per la campagna di cui trattasi viene sottratto un importo pari a 10 volte la percentuale di superamento riscontrata,
- se il quantitativo non contemplato da contratti di coltivazione è superiore al limite di cui al primo trattino, non è concesso alcun premio per la campagna di cui trattasi; la fecoleria viene inoltre esclusa dal premio per la campagna successiva.
5. Se, contrariamente all'articolo 5, paragrafo 3, la quantità di fecola che può essere prodotta dalle partite accettate che presentano un tenore di fecola inferiore al 13 %:
- supera l'1 % del sottocontingente della fecoleria, non è concesso alcun premio per la quantità eccedentaria; dal premio concesso per il sottocontingente viene inoltre sottratto un importo pari a 10 volte la percentuale di superamento riscontrata,
- supera l'11 % del sottocontingente della fecoleria, non è concesso alcun premio per la campagna di cui trattasi; la fecoleria viene inoltre esclusa dal premio per la campagna successiva.
6. Le verifiche effettuate a norma del presente articolo non ostano allo svolgimento di successivi controlli da parte delle autorità competenti.
Articolo 12
1. L'esportazione di cui all'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94 si considera effettuata quando:
a) l'organismo competente dello Stato membro di produzione, indipendentemente dallo Stato membro di esportazione della fecola, ha ricevuto la prova di cui all'articolo 13, paragrafo 2;
b) lo Stato membro di esportazione ha accettato la relativa dichiarazione di esportazione prima del 1o gennaio successivo alla fine della campagna di commercializzazione nel corso della quale la fecola è stata prodotta;
c) la fecola di cui trattasi ha lasciato il territorio doganale della Comunità entro il termine di 60 giorni a decorrere dal 1o gennaio di cui alla lettera b);
d) il prodotto è stato esportato senza restituzione.
Salvo casi di forza maggiore, ove i requisiti di cui al primo comma non vengano soddisfatti nel loro insieme, il quantitativo di fecola che supera il sottocontingente è considerato come smerciato sul mercato interno.
2. In caso di forza maggiore, l'organismo competente dello Stato membro nel cui territorio è stata prodotta la fecola adotta le misure necessarie in rapporto alle circostanze addotte dall'interessato.
Se la fecola viene esportata dal territorio di uno Stato membro diverso da quello di produzione, queste misure sono adottate su parere delle autorità competenti di tale Stato membro.
3. Ai fini del presente regolamento, non possono essere invocate le disposizioni di cui all'articolo 36 del regolamento (CE) n. 800/1999 della Commissione(5).
Articolo 13
1. In deroga all'articolo 12 del regolamento (CE) n. 1342/2003 della Commissione(6), l'importo della cauzione relativa ai certificati di esportazione è pari a 23 EUR/t.
2. La prova che la fecoleria ha soddisfatto i requisiti di cui all'articolo 12, paragrafo 1, primo comma, deve essere fornita all'organismo competente dello Stato membro nel cui territorio è stata prodotta la fecola anteriormente al 1o aprile successivo alla fine della campagna di commercializzazione nel corso della quale la stessa è stata prodotta.
3. Detta prova viene fornita tramite la presentazione:
a) di un titolo d'esportazione rilasciato alla fecoleria di cui trattasi dall'autorità competente dello Stato membro di cui al paragrafo 2, recante una delle seguenti diciture, in deroga all'articolo 3 del regolamento (CEE) n. 1518/95 della Commissione(7):
- "Para exportación sin restitución, de conformidad con el artículo 6 del Reglamento (CE) n° 1868/94"
- "Skal eksporteres uden restitution, jf. artikel 6 i forordning (EF) nr. 1868/94"
- "Ausfuhr ohne Erstattung gemäß Artikel 6 der Verordnung (EG) Nr. 1868/94"
- "Προς εξαγωγή χωρίς επιστροφή σύμφωνα με το άρθρο 6 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1868/94"
- "For export without refund under Article 6 of Regulation (EC) No 1868/94"
- "À exporter sans restitution conformément à l'article 6 du règlement (CE) n° 1868/94"
- "Da esportare senza restituzione a norma dell'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94"
- "Overeenkomstig artikel 6 van Verordening (EG) nr. 1868/94 zonder restitutie uit te voeren"
- "A exportar sem restituição em conformidade com o artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1868/94"
- "Viedään tuetta asetuksen (EY) N:o 1868/94 6 artiklan mukaisesti"
- "För export utan exportbidrag enligt artikel 6 i förordning (EG) nr 1868/94"
b) dei documenti di cui agli articoli 32 e 33 del regolamento (CE) n. 1291/2000 della Commissione(8), necessari per lo svincolo della cauzione;
c) di una dichiarazione della fecoleria che attesti di aver prodotto la fecola.
4. Allorché la fecola non trasformata prodotta da una fecoleria è immagazzinata ai fini dell'esportazione in un silo, magazzino o serbatoio situato fuori dello stabilimento del fabbricante nello Stato membro di produzione ovvero in un altro Stato membro, e in cui siano immagazzinate anche altre fecole non trasformate prodotte da altre fecolerie o dalla fecoleria in questione, senza possibilità di distinguerne l'identità fisica, la totalità dei prodotti immagazzinati deve essere sottoposta ad un controllo amministrativo che offra garanzie equivalenti a quelle del controllo doganale fino all'accettazione della dichiarazione di esportazione di cui all'articolo 12, paragrafo 1, lettera b), e deve trovarsi sotto controllo doganale a decorrere da detta accettazione.
Nel caso di cui al suddetto paragrafo, quando la fecola esce dal magazzino prima dell'accettazione della dichiarazione di esportazione di cui all'articolo 12, paragrafo 1, lettera b), le autorità competenti dello Stato membro in cui ha avuto luogo l'immagazzinamento ne forniscono la prova.
Quando la fecola esce dal magazzino dopo l'accettazione della dichiarazione di esportazione di cui all'articolo 12, paragrafo 1, lettera b), le autorità doganali dello Stato membro in cui ha avuto luogo l'immagazzinamento forniscono una prova ai sensi dell'articolo 33, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 1291/2000.
La prova di cui al secondo e terzo comma deve attestare l'uscita dal magazzino del prodotto in questione o del corrispondente quantitativo di sostituzione ai sensi del primo comma.
Articolo 14
Qualora la fecola non trasformata prodotta da una fecoleria venga immagazzinata sfusa e sottoposta al regime di deposito doganale o di zona franca ai fini del pagamento anticipato delle restituzioni di cui al regolamento (CEE) n. 565/80 del Consiglio(9), in aggiunta alle manipolazioni di cui all'articolo 29, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 800/1999 della Commissione, detta fecola può altresì essere mescolata, nello stesso deposito, con altre fecole afferenti alla stessa sottovoce della nomenclatura utilizzata per le restituzioni, aventi le stesse caratteristiche tecniche, che soddisfino i requisiti per la corresponsione delle restituzioni all'esportazione e siano soggette alle modalità di cui al regolamento (CE) n. 800/1999 o al regolamento (CEE) n. 565/80.
Articolo 15
1. Per i quantitativi che, ai sensi dell'articolo 12, paragrafo 1, secondo comma, sono considerati come smerciati sul mercato interno, nel caso di fecola non trasformata o qualsiasi prodotto derivato di cui all'allegato del regolamento (CE) n. 1518/95 della Commissione(10) o rientrante nel campo d'applicazione del regolamento (CE) n. 1520/2000 della Commissione(11), lo Stato membro interessato riscuote un importo forfettario calcolato per tonnellata di fecola non trasformata ed equivalente alla tariffa doganale comune applicabile per tonnellata di fecola al codice NC 1108 13 00 nel corso della campagna di commercializzazione durante la quale la fecola o il prodotto derivato sono stati prodotti, più una maggiorazione pari al 10 %.
2. Anteriormente al 1o maggio successivo alla data del 1o gennaio di cui all'articolo 12, paragrafo 1, lettera b), lo Stato membro interessato comunica l'importo totale da pagare alle fecolerie interessate.
Detto importo totale è versato dalle fecolerie entro il 20 maggio dello stesso anno.
Articolo 16
1. In caso di fusione di fecolerie, lo Stato membro assegna all'impresa risultante dalla fusione un sottocontingente pari alla somma dei sottocontingenti assegnati, prima della fusione, alle fecolerie partecipanti alla fusione.
In caso di trasferimento di proprietà di una fecoleria, lo Stato membro assegna alla fecoleria cessionaria, per la produzione di fecola, il sottocontingente della fecoleria ceduta. Qualora vi siano più fecolerie cessionarie, l'assegnazione avviene in proporzione ai quantitativi di produzione di fecola assorbiti da ciascuna di esse.
In caso di trasferimento di proprietà di uno stabilimento produttore di fecola, lo Stato membro diminuisce il sottocontingente dell'azienda che trasferisce la proprietà dello stabilimento e aumenta il sottocontingente della fecoleria o delle fecolerie che acquistano lo stabilimento di cui trattasi, proporzionalmente ai quantitativi di produzione assorbiti.
2. In caso di cessazione di attività di una fecoleria o di uno o più stabilimenti di una fecoleria in circostanze diverse da quelle contemplate al paragrafo 1, lo Stato membro assegna i sottocontingenti interessati da detta cessazione di attività ad una o più fecolerie.
3. In caso di affitto di uno stabilimento appartenente ad una fecoleria, lo Stato membro diminuisce il sottocontingente della fecoleria che dà in affitto lo stabilimento e attribuire la parte detratta all'azienda che prende in affitto lo stabilimento per produrvi la fecola.
Se l'affitto termina prima della scadenza di cui all'articolo 1, lettera k), l'adeguamento del sottocontingente effettuato a norma delle disposizioni del primo comma è revocato dallo Stato membro con effetto retroattivo al termine iniziale dell'affitto.
4. Qualora, in seguito all'applicazione del paragrafo 1, primo comma, gli stabilimenti di una o più fecolerie che hanno partecipato alla fusione interrompano la produzione, mettendo pertanto a serio repentaglio la continuità della produzione di patate destinante alla fabbricazione di fecola nella zona che aveva precedentemente fornito la o le imprese in questione, lo Stato membro può ordinare all'impresa risultante dalla fusione di restituire allo Stato stesso il sottocontingente inizialmente assegnato all'impresa i cui impianti hanno da allora interrotto la produzione. Lo Stato membro può riassegnare qualsiasi sottocontingente di cui al primo comma a qualsivoglia fecoleria dedita alla fabbricazione di fecola nella zona interessata.
Articolo 17
Ove la cessazione dell'attività della fecoleria o dello stabilimento, la fusione o il trasferimento di proprietà avvengano tra il 1o luglio e il 31 marzo dell'anno successivo, le misure di cui all'articolo 16 producono i loro effetti nella campagna di commercializzazione in corso durante lo stesso periodo.
Ove la cessazione dell'attività della fecoleria o dello stabilimento, la fusione o il trasferimento di proprietà avvengano tra il 1o aprile e il 30 giugno dello stesso anno, le misure di cui all'articolo 16 producono i loro effetti nella campagna di commercializzazione successiva allo stesso periodo.
CAPITOLO IV NOTIFICAZIONI
Articolo 18
Entro il 30 aprile di ogni campagna, le fecolerie comunicano alle autorità competenti:
- i quantitativi di patate da fecola che hanno beneficiato degli aiuti di cui all'articolo 93 del regolamento (CE) n. 1782/2003,
- i quantitativi di patate da fecola che hanno beneficiato del premio di cui all'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1868/94.
Articolo 19
1. Entro il 30 giugno di ogni campagna, gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a) i quantitativi di patate da fecola che hanno beneficiato delle disposizioni di cui all'articolo 93 del regolamento (CE) n. 1782/2003;
b) i quantitativi di fecola che hanno beneficiato del premio di cui all'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1868/94;
c) i quantitativi e i sottocontingenti per le fecolerie che rientrano nel campo di applicazione dell'articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1868/94 per la campagna in corso, nonché i sottocontingenti disponibili per la campagna successiva;
d) i quantitativi destinati all'esportazione per i quali non è versata alcuna restituzione conformemente all'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94;
e) i quantitativi di cui all'articolo 11, paragrafi 3 e 4, del presente regolamento;
f) i quantitativi di cui all'articolo 15 del presente regolamento.
2. Nei casi in cui si applica l'articolo 16, gli Stati membri trasmettono alla Commissione, entro il 30 giugno di ogni campagna, tutte le informazioni circostanziate ivi afferenti, unitamente agli elementi comprovanti il rispetto delle condizioni previste.
CAPITOLO V DISPOSIZIONI GENERALI E FINALI
Articolo 20
Il tasso di conversione da utilizzare per esprimere in valuta nazionale il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94 e il premio di cui all'articolo 5 dello stesso è il più recente pubblicato dalla Banca centrale europea anteriormente al giorno in cui la fecoleria ha ricevuto le patate.
Articolo 21
Il regolamento (CE) n. 97/95 è abrogato con effetto a partire dal 1o luglio 2004.
Articolo 22
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dalla campagna 2004/2005.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 23 dicembre 2003.