ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. dubna 2007
o státní podpoře C 26/2006 (ex N 110/2006), dočasný obranný mechanismus pro odvětví stavby lodí - Portugalsko
(oznámeno pod číslem K(2007) 1756)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2007/581/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran k předložení připomínek v souladu s těmito ustanoveními (1) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. února 2006 (zaevidovaným dne 10. února 2006) oznámilo Portugalsko Komisi svůj záměr poskytnout provozní podporu ve prospěch loděnice Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (dále jen „ENVC“). Dopisem ze dne 13. března 2006 si Komise vyžádala doplňující informace. Portugalsko zaslalo svou odpověď elektronickou poštou dne 28. dubna 2006.
(2)
Dopisem ze dne 23. června 2006 informovala Komise Portugalsko o rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ohledně dotčené podpory.
(3)
V dopise ze dne 25. července 2006 (zaevidovaném dne 26. července 2006) předložily portugalské orgány své připomínky v souvislosti s výše uvedeným řízením.
(4)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek. Žádné připomínky třetích stran předloženy nebyly.
II. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
(5)
Podpora by měla být poskytnuta společnosti Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (dále jen „ENVC“), portugalské loděnici, jež má v současné době přibližně 1 000 zaměstnanců.
(6)
Dne 14. listopadu 2003 uzavřela společnost ENVC smlouvu s francouzskou rejdařskou společností Fouquet Sacops SA, týkající se dodávky tankeru na ropné a chemické produkty (trup č. 227) za smluvní cenu ve výši 22 900 000 EUR. Loď byla fakticky dodána dne 26. dubna 2005.
(7)
Portugalsko navrhuje v souvislosti s touto smlouvou poskytnout společnosti ENVC podporu ve formě subvence ve výši 1 461 702 EUR, a to na základě nařízení Rady (ES) č. 1177/2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí (3), ve znění nařízení Rady (ES) č. 502/2004 (4) (dále jen „nařízení DOM“). Nařízení DOM vstoupilo v platnost dne 3. července 2002 a jeho použitelnost skončila dnem 31. března 2005. V době, kdy Portugalsko podporu oznámilo, již tedy nařízení platné nebylo.
(8)
Portugalsko namítá, že smlouva je i přesto způsobilá pro poskytnutí podpory na základě nařízení DOM, a to z těchto důvodů:
(9)
Článek 4 nařízení DOM stanoví: „Toto nařízení se použije na konečné smlouvy podepsané od vstupu tohoto nařízení v platnost až do konce jeho použitelnosti (…)“. Portugalsko v této spojitosti poukazuje na to, že dotčená smlouva byla podepsána dne 14. listopadu 2003, kdy bylo nařízení DOM ještě platné, a je proto nadále způsobilá pro poskytnutí podpory.
(10)
Portugalsko rovněž uvádí, že dotčená smlouva byla předmětem nabídek s nižší cenou od korejských loděnic, čímž jsou splněny podmínky stanovené v článku 2 nařízení DOM, a že je tedy podpora opodstatněná jako způsob obrany před nekalou hospodářskou soutěží ze strany korejských loděnic.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(11)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v souvislosti s tímto případem zdůraznila, že měla na základě nařízení DOM pochybnosti ohledně slučitelnosti podpory se společným trhem, a to z následujících důvodů:
(12)
Za prvé, Komise měla pochybnosti ohledně pobídkového účinku podpory. Komise v souvislosti s tímto hlediskem zdůraznila, že Portugalsko nepředložilo důkazní prvky, jež by prokázaly, že by předtím, než společnost ENVC podepsala smlouvu, obdržela nějaké veřejné záruky poskytnutí podpory. Právě naopak, Portugalsko nedisponovalo platným režimem DOM. Kromě toho bylo, dle dostupných informací, rozhodnutí portugalských orgánů poskytnout podporu společnosti ENVC (podléhající schválení Komisí) přijato až dne 28. prosince 2005, tedy dlouho po uzavření smlouvy a dodání lodi. Vše proto nasvědčovalo tomu, že státní podpory pro loděnici ENVC nebyly pobídkou k podepsání smlouvy, vzhledem k tomu, že v době uzavření projektu podpora nebyla k dispozici.
(13)
Za druhé, Komise pokládala za sporný právní základ pro schválení podpory. Komise upozornila, že použitelnost nařízení DOM skončila dnem 31. března 2005, a že tedy v době oznámení podpory Portugalskem již nařízení nebylo platné. Ačkoli se nařízení používalo na smlouvy uzavřené během období její platnosti, pochybnosti se týkaly toho, zda by Komise ještě mohla oznámené opatření posuzovat na základě nástroje, jež přestal být součástí právního řádu EU.
(14)
Kromě toho Komise zdůraznila, že Korea zpochybnila slučitelnost nařízení DOM s pravidly Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“). Dne 22. dubna 2005 vydal panel WTO svou zprávu, v níž se vyjádřil v tom smyslu, že režim DOM a národní režimy přijaté v rámci tohoto mechanismu, existující v době, kdy Korea podala stížnost u WTO, byly v rozporu s ustanovením čl. 23 odst. 1 Ujednání o pravidlech a řízení při řešení sporů (5). Dne 20. června 2005 přijal orgán WTO pro řešení sporů zprávu tohoto panelu, včetně doporučení, aby Společenství uvedlo nařízení DOM a vnitrostátní režimy přijaté na základě tohoto mechanismu do souladu s povinnostmi vyplývajícími z dohod WTO (6). Dne 20. července 2005 Společenství informovalo orgán pro řešení sporů, že již splnilo rozhodnutí a doporučení orgánu, jelikož použitelnost nařízení DOM skončila dnem 31. března 2005 a členské státy již nadále nemohou poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení.
(15)
Povolit nyní poskytnutí navrhované podpory by znamenalo pokračovat v používání nařízení DOM a v porušování povinnosti Společenství plnit rozhodnutí orgánu pro řešení sporů. Komise se tudíž v této fázi domnívala, že podpora není slučitelná s mezinárodními závazky Společenství.
(16)
Za třetí, co se týče míry podpory, Komise poukázala na to, že její výše podle všeho převyšuje 6 % smluvní hodnoty, a tedy nedodržuje maximální povolenou výši stanovenou v čl. 2 odst. 3 nařízení DOM.
IV. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKÝCH ORGÁNŮ
(17)
Portugalsko uvedlo, že částka podpory uvedená Komisí v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (1 401 702 EUR) (7) se neshoduje s výší oznámené podpory (1 461 702 EUR).
(18)
Co se týče míry podpory, Portugalsko zdůraznilo, že podle nařízení DOM činí maximální výše podpory 6 % smluvní hodnoty před podporou (na rozdíl od 6 % smluvní hodnoty uvedené v rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (8)), a že tedy míra podpory je v tomto smyslu v souladu s nařízením DOM.
(19)
Z obecnějšího hlediska Portugalsko zdůraznilo, že účelem nařízení DOM je čelit nekalé hospodářské soutěži ze strany Koreje a že všechny loděnice z EU měly stejné podmínky pro získání podpory na základě nařízení DOM. Podle Portugalska tedy podpora neovlivňuje obchod na společném trhu, a je proto nejisté, zda může být považována za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(20)
Ohledně pobídkového účinku podpory předložilo Portugalsko nové důkazní prvky, které dokládají, že loděnice požádala o podporu dne 25. září 2003, tedy před podpisem smlouvy. V této souvislosti Portugalsko předložilo kopii dopisu portugalských orgánů zaslaného loděnici dne 26. září 2003, v němž potvrzovaly příjem žádosti o podporu a připomínaly loděnici, že poskytnutí podpory je podmíněno schválením Komisí. Dle Portugalska tento dopis dokazuje připravenost portugalských orgánů k poskytnutí podpory, pokud by byly splněny veškeré zákonné podmínky.
(21)
Portugalsko také uvedlo, že na základě předchozí praxe existovala dohoda, podle níž mělo Portugalsko žádosti o podporu v odvětví lodního stavitelství podporovat, pokud by existoval právní základ, jež by to umožňoval (v tomto případě nařízení DOM). To, že byla podpora Portugalskem formálně schválena až v prosinci 2005, bylo způsobeno interním administrativním zpožděním. Avšak to nic nemění na faktu, že loděnice očekávala poskytnutí podpory, a to na základě již zmíněných skutečností (viz 20. bod odůvodnění) a též na základě obecné politiky portugalských orgánů v této oblasti. Loděnice mohla doložit, že korejské loděnice nabídly v souvislosti s touto smlouvou nižší ceny a že při akceptaci smlouvy vycházela z toho, že jí portugalské orgány poskytnou podporu.
(22)
Co se týče právního základu pro schválení podpory, Portugalsko zopakovalo své připomínky předložené v oznámení, podle něhož představuje nařízení DOM vhodný základ pro schválení podpory, jelikož smlouva byla podepsána v době, kdy bylo nařízení DOM ještě platné, a ve skutečnosti ještě předtím, než bylo toto nařízení zpochybněno orgánem pro řešení sporů. Portugalsko uvedlo, že se tedy tento případ neliší od podpor poskytnutých jinými členskými státy (na základě režimů DOM) ve spojitosti se smlouvami podepsanými v době platnosti tohoto nařízení. Rozhodující skutečností pro určení způsobilosti smluv pro poskytnutí podpory je datum podpisu smlouvy, nikoliv datum oznámení či poskytnutí podpory. Portugalsko rovněž upozornilo na to, že po žádných loděnicích - příjemcích podpory - nebylo po zveřejnění zprávy panelu WTO požadováno navrácení podpory. Neschválit podporu společnosti ENVC by tedy bylo v rozporu s obecnou zásadou rovného zacházení.
V. POSOUZENÍ
(23)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(24)
Komise se domnívá, že navrhované opatření je státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES: má formu subvence financované ze státních prostředků; i kdyby bylo možné nařízení DOM použít ve všech členských státech, tak jak uvádí Portugalsko, jedná se o selektivní opatření, vzhledem k tomu, že se týká pouze společnosti ENVC; tato selektivní subvence může narušit hospodářskou soutěž, neboť společnosti ENVC poskytuje výhodu ve srovnání s ostatními konkurenty, kteří podporu nezískali. A konečně, lodní stavitelství je hospodářskou činností, jež umožňuje obchod mezi členskými státy ve velkém měřítku. Tímto způsobem opatření ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(25)
Komise proto potvrzuje, že se na oznámenou podporu vztahuje č. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(26)
Po předložení připomínek Portugalskem Komise potvrzuje, že výše oznámené podpory dosahuje 1 461 702 EUR. Podle čl. 2 odst. 3 nařízení DOM je maximální povolená výše podpory 6 % smluvní ceny před podporou (9). Komise došla k závěru, že oznámená podpora je v souladu s maximální mírou povolenou nařízením DOM.
(27)
Z hlediska obecné zásady může být státní podpora považována za slučitelnou se společným trhem, pouze pokud by byla nezbytná jako pobídka příjemce podpory k jednání způsobem, kterým by přispěl k realizaci cílů dle příslušné výjimky (10).
(28)
Komise v této souvislosti zdůrazňuje, že účelem nařízení DOM bylo, „aby mohly loděnice Společenství účinně čelit nekalé korejské hospodářské soutěži“ (viz 6. bod odůvodnění). Takto mohly být povoleny přímé podpory v maximální výši 6 % smluvní hodnoty před podporou, pokud o smlouvu usilovala korejská loděnice nabízející nižší cenu (článek 2).
(29)
Z nových důkazů předložených Portugalskem vyplývá, že loděnice zažádala o podporu ještě před podpisem smlouvy. Kromě toho poskytlo Portugalsko kopii dopisu příslušných portugalských orgánů (generální ředitelství pro průmysl) ze dne 26. září 2003 adresovaného společnosti ENVC, v němž se potvrzuje obdržení žádosti o podporu, žádá o doložení splnění podmínek čl. 2 odst. 1 nařízení DOM (tedy důkazů o existenci hospodářské soutěže v souvislosti se smlouvou ze strany korejské loděnice nabízející nižší cenu - tento důkaz poté loděnice doložila) a v němž je loděnici připomenuto, že poskytnutí podpory podléhá oznámení Komisi a jejímu schválení. Komise se domnívá, že výše uvedená fakta naznačovala připravenost portugalských orgánů k poskytnutí podpory, pokud by byly splněny všechny podmínky. Jelikož se v tomto případě zdálo, že jsou všechny podmínky způsobilosti splněny, mohla tato skutečnost pro loděnici znamenat nadějné vyhlídky na poskytnutí podpory (11). V tomto ohledu tedy byly pochybnosti Komise o pobídkovém účinku rozptýleny.
(30)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise upozornila, že použitelnost nařízení DOM skončila dne 31. března 2005, a že tedy nařízení DOM v době, kdy Portugalsko podporu oznámilo, již nebylo platné. Ačkoli se nařízení DOM vztahovalo na smlouvy uzavřené v době jeho platnosti, existovaly pochybnosti o tom, zda Komise může posuzovat oznámené opatření na základě nástroje, který již není součástí právního řádu EU.
(31)
Připomínky předložené Portugalskem po rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení nerozptýlily pochybnosti Komise v této otázce.
(32)
Komise podotýká, že co se týče oblasti oznamovaných podpor, je praxe Komise taková, že při posuzování se opírá o právní předpisy platné v době posouzení (12), pokud v samotných platných právních předpisech není stanoveno jinak. Portugalsko podporu interně schválilo (přičemž ji podmínilo schválením Komisí) a oznámilo Komisi až dlouho poté, co doba použitelnosti nařízení DOM skončila.
(33)
Portugalsko ohledně této skutečnosti uvádí, že nařízení DOM lze použít na tuto smlouvu na základě článku 4 uvedeného nařízení, jež stanoví: „Toto nařízení se použije na konečné smlouvy podepsané od vstupu tohoto nařízení v platnost až do konce jeho použitelnosti (…)“. Portugalsko v této souvislosti zdůrazňuje, že dotčená smlouva byla podepsána dne 14. listopadu 2003, tedy ještě v době platnosti nařízení DOM, a je tudíž nadále způsobilá pro poskytnutí podpory.
(34)
Komise se nicméně domnívá, že citovaný článek 4 neurčuje dobu použitelnosti nařízení DOM. Ta je určena v článku 5 (13) nařízení, jež uvádí, že „použitelnost (nařízení) končí dnem 31. března 2005“.
(35)
Článek 4 oproti tomu stanoví doplňující podmínky slučitelnosti podpory. To je také potvrzeno v druhé části článku 4, jež stanoví, že nařízení DOM se nebude používat na konečné smlouvy podepsané „předtím, než Společenství oznámí v Úředním věstníku Evropských společenství, že zahájilo řízení o urovnání sporu s Koreou (…) a (na konečné smlouvy podepsané) jeden nebo více měsíců poté, co Komise v Úředním věstníku Evropských společenství oznámí, že tato řízení o urovnání sporů jsou ukončena nebo pozastavena“.
(36)
S ohledem na předchozí skutečnosti je zřejmé, že nařízení DOM by bylo použitelné pouze tehdy, pokud by existoval nerozhodnutý spor s Koreou (14), a v žádném případě by nebylo použitelné po 31. březnu 2005.
(37)
Tento výklad se opírá o samotný účel nařízení DOM: bylo vytvořeno „coby výjimečné a dočasné opatření a v zájmu pomoci loděnicím Společenství v těch odvětvích, kterých se dotkly nepříznivé účinky ve formě značných škod a vážného znevýhodnění způsobených nekalou korejskou hospodářskou soutěží, by (…) měl být povolen (…) pouze pro omezená odvětví trhu a po krátké a omezené období“ (15) (3. bod odůvodnění).
(38)
Tím, že Rada toto nařízení po skončení jeho použitelnosti neobnovila, zřetelně naznačila, že nemá v úmyslu dále povolovat Komisi schvalování podpor na základě nařízení DOM. To je také v souladu s faktem, že Společenství sdělilo orgánu pro řešení sporů, že členské státy již nadále nebudou moci poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení.
(39)
Komise v této souvislosti zdůrazňuje, že výklad nařízení DOM musí být také analyzován s ohledem na mezinárodní závazky Společenství. Podle stávající judikatury Soudního dvora musí být právní předpisy Společenství vykládány způsobem co možná nejslučitelnějším s mezinárodním právem, včetně povinností ES v rámci Světové obchodní organizace (16).
(40)
Zpráva panelu a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů, jímž byla přijata, zpochybnily nařízení DOM per se z důvodu porušování pravidel Světové obchodní organizace a přiměly Společenství, aby nařízení DOM přestalo používat. Povinnost Společenství aplikovat rozhodnutí orgánu pro řešení sporů se vztahuje také na budoucí rozhodnutí o poskytování nových podpor na základě nařízení DOM (17). Tím, že Společenství orgánu pro řešení sporů sdělilo, že již splnilo jeho rozhodnutí a doporučení, jelikož dne 31. března 2005 skončila použitelnost nařízení DOM a členské státy již nemohou nadále poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení, na sebe přijalo závazek toto nařízení nadále nepoužívat ke schvalování nových podpor. Proto by schválení této podpory znamenalo porušení mezinárodních závazků Společenství.
(41)
Konečně je také nutno dodat, že Portugalsko nepředložilo své oznámení v přiměřené lhůtě. Opatření oznámilo až 7. ledna 2006, tedy přibližně 27 měsíců poté, co loděnice předložila žádost o podporu, 10 měsíců po uplynutí doby platnosti nařízení DOM a 6 měsíců poté, co Společenství sdělilo orgánu pro řešení sporů, že členské státy již nadále nemohou poskytovat provozní podpory na základě uvedeného nařízení. Vzhledem k výjimečnému a dočasnému charakteru nařízení a vzhledem k mezinárodním závazkům přijatým v rámci WTO, jež byly Portugalsku známy, nemohlo Portugalsko očekávat, že se bude mechanismus uplatňovat i po skončení jeho platnosti.
(42)
Komise rovněž uvádí, že přestože společnost ENVC předpokládala získání podpory, nárok na její získání jí tím nevznikal; podpora nezávisela pouze na schválení Portugalskem, ale také na oznámení Komisi a jejím schválení.
(43)
Ani zásada rovnosti zacházení není, v rozporu s argumentem Portugalska, v tomto případě zpochybněna. Loděnice z členských států, jež disponovaly režimem v rámci nařízení DOM, mohly přijímat podpory na základě režimů schválených Komisí před 30. březnem 2005, po tomto datu Komise nepřijala žádná další rozhodnutí o schválení nových podpor na základě tohoto nařízení. Komise rovněž podtrhuje, že dle rozhodnutí orgánu pro řešení sporů se povinnost neposkytovat nové podpory na základě nařízení DOM vztahuje jak na podpory v rámci schválených režimů, tak na podpory ad hoc, nerozlišuje se tedy žádným způsobem mezi podporami loděnicím, na něž se vztahuje nějaký režim, a podporami ad hoc mimo působnost jakéhokoliv režimu (viz 14. bod odůvodnění), jako je posuzovaný případ: rozhodnutí orgánu pro řešení sporů doporučovalo, aby Společenství upravilo kromě nařízení DOM také vnitrostátní režimy přijaté na základě tohoto mechanismu, v souladu se svými povinnostmi vyplývajícími z dohod Světové obchodní organizace.
(44)
Vzhledem k uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že oznámená podpora nemůže být schválena na základě nařízení DOM. Jelikož nelze uplatnit žádnou další výjimku na základě čl. 87 odst. 2 nebo 3 Smlouvy o ES, je podpora neslučitelná se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oznámená podpora ve výši 1 461 702 EUR, kterou Portugalsko zamýšlelo poskytnout společnosti Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA ve spojitosti se smlouvou podepsanou touto loděnicí, nemůže být povolena na základě nařízení Rady (ES) č. 1177/2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí, ve znění nařízení Rady (ES) č. 502/2004, a je tedy neslučitelná se společným trhem. Podpora nesmí být udělena.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 24. dubna 2007.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 24 aprile 2007
relativa all'aiuto di Stato C 26/2006 (ex N 110/2006), meccanismo difensivo temporaneo per il settore della costruzione navale - Portogallo
[notificata con il numero C(2007) 1756]
(Il testo in lingua portoghese è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2007/581/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 88, paragrafo 2, primo comma,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni a norma delle disposizioni succitate (1), e tenuto conto di dette osservazioni,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettera del 7 febbraio 2006 (registrata il 10 febbraio 2006), il Portogallo ha notificato alla Commissione l'intenzione di concedere un aiuto al funzionamento a favore di Estaleiros Navais de Viana do Castello SA («ENVC»). Con lettera del 13 marzo 2006, la Commissione ha chiesto ulteriori informazioni, che il Portogallo ha fornito con posta elettronica del 28 aprile 2006.
(2)
Con lettera del 23 giugno 2006, la Commissione ha comunicato al Portogallo la propria decisione di avviare il procedimento di cui all'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE in relazione all'aiuto in questione.
(3)
Con lettera del 25 luglio 2006 (registrata il 26 luglio 2006), le autorità portoghesi hanno presentato le loro osservazioni nell'ambito del procedimento succitato.
(4)
La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (2). La Commissione ha invitato le parti interessate a presentare osservazioni. Non sono pervenute osservazioni da terzi.
II. DESCRIZIONE DELLA MISURA DI AIUTO
(5)
L'aiuto è destinato a Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA («ENVC»), cantiere navale portoghese attualmente con un organico di 1 000 unità.
(6)
Il 14 novembre 2003, l'impresa ENVC ha concluso un contratto con l'armatore francese Fouquet Sacops SA per la fornitura di una nave cisterna per prodotti petroliferi e chimici (scafo n. 227) ad un prezzo contrattuale di 22 900 000 EUR. La nave è stata effettivamente consegnata il 26 aprile 2005.
(7)
Per tale contratto, il Portogallo intende concedere a ENVC un aiuto sotto forma di sovvenzione dell'importo di 1 461 702 EUR in base al regolamento (CE) n. 1177/2002 del Consiglio relativo a un meccanismo difensivo temporaneo per la costruzione navale (3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 502/2004 del Consiglio (4) («regolamento MDT»). Il regolamento MDT è stato in vigore dal 3 luglio 2002 al 31 marzo 2005 e quindi non era in vigore quando il Portogallo ha notificato l'aiuto.
(8)
Ciononostante, il Portogallo sostiene che il contratto può beneficiare di aiuti ai sensi del regolamento MDT per i seguenti motivi.
(9)
L’articolo 4 del regolamento MDT stabilisce quanto segue: «Il presente regolamento si applica ai contratti definitivi firmati a decorrere dalla data della sua entrata in vigore fino a quella di scadenza (…)». Il Portogallo, in questo contesto, sottolinea che il contratto in questione è stato firmato il 14 novembre 2003, data in cui il regolamento MDT era ancora in vigore e, di conseguenza, continua a poter beneficiare di aiuti.
(10)
Il Portogallo sostiene inoltre che il contratto in questione è stato oggetto di proposte di prezzo inferiori da parte di cantieri navali coreani, ragione per cui sono soddisfatte le condizioni enunciate all'articolo 2 del regolamento MDT e quindi l'aiuto si giustifica per far fronte alla concorrenza sleale dei cantieri coreani.
III. RAGIONI PER AVVIARE IL PROCEDIMENTO D'INDAGINE FORMALE
(11)
La Commissione, nella decisione di avviare il procedimento d'indagine formale in relazione al caso di specie, ha espresso dubbi circa la compatibilità dell'aiuto con il mercato comune ai sensi del regolamento MDT per le seguenti ragioni.
(12)
Innanzitutto, la Commissione dubita dell'effetto di incentivazione dell'aiuto. A questo proposito, la Commissione ha osservato che il Portogallo non aveva presentato elementi di prova che dimostrassero che all'epoca in cui i cantieri ENVC hanno firmato il contratto, fossero state date loro garanzie pubbliche dell'ottenimento di un aiuto. Al contrario, il Portogallo non aveva un regime MDT in vigore. Inoltre, secondo le informazioni disponibili, la decisione delle autorità portoghesi di concedere un aiuto ai cantieri ENVC (subordinatamente all'approvazione della Commissione), era stata adottata soltanto il 28 dicembre 2005, ossia molto tempo dopo la stipula del contratto e la consegna della nave. Di conseguenza, si riteneva che i cantieri ENVC non fossero stati incentivati dagli aiuti statali a firmare il contratto, dato che l'aiuto non era disponibile al momento della conclusione del progetto.
(13)
In secondo luogo, la Commissione ha contestato la base giuridica indicata ai fini dell'approvazione dell'aiuto. La Commissione ha precisato che il regolamento MDT è scaduto il 31 marzo 2005 e quindi non era in vigore all'epoca in cui il Portogallo ha notificato l'aiuto. Benché il regolamento MDT si applicasse ai contratti conclusi durante il periodo in cui era in vigore, non era chiaro che la Commissione potesse continuare a valutare una misura notificata in base ad uno strumento che aveva cessato di far parte dell'ordinamento giuridico dell'UE.
(14)
Inoltre, la Commissione ha sottolineato che la Corea ha contestato la compatibilità del regolamento MDT con le regole dell'OMC. Il 22 aprile 2005, un gruppo di studio dell'OMC ha presentato una relazione in cui considerava che il regolamento MDT e vari regimi nazionali adottati nell'ambito di detto meccanismo, esistenti all'epoca in cui la Corea si era rivolta all'OMC, fossero contrari al disposto dell'articolo 23, comma 1, del Memorandum di intesa sulle regole e procedure che disciplinano la risoluzione di controversie (5). Il 20 giugno 2005, l'organismo dell'OMC responsabile della risoluzione delle controversie ha adottato la succitata relazione includendovi la raccomandazione che la Comunità conformasse il regolamento MDT e i regimi nazionali di aiuti di Stato adottati in base a detto meccanismo agli obblighi che le incombono in virtù degli accordi OMC (6). Il 20 luglio 2005, la Comunità ha informato l'organismo suddetto che aveva già dato esecuzione alla sua decisione e alle sue raccomandazioni dal momento che il regolamento MDT non era più in vigore dal 31 marzo 2005 e che gli Stati membri non potevano continuare a concedere aiuti al funzionamento in base a tale regolamento.
(15)
Autorizzare ora la concessione dell'aiuto previsto significherebbe continuare ad applicare il regolamento MDT in violazione dell'obbligo che incombe alla Comunità di dare attuazione alla decisione dell'organismo dell'OMC responsabile per la risoluzione delle controversie. Di conseguenza, la Commissione non ha ritenuto, in quella fase, che l'aiuto fosse conforme agli obblighi internazionali della Comunità.
(16)
In terzo luogo, quanto all'intensità dell'aiuto, la Commissione ha osservato che l'importo dell'aiuto sembrava superare il 6 % del valore contrattuale e di conseguenza non rispetterebbe l'intensità massima di aiuto autorizzata all'articolo 2, paragrafo 3, del regolamento MDT.
IV. OSSERVAZIONI PRESENTATE DALLE AUTORITÀ - PORTOGHESI
(17)
Il Portogallo ha osservato che l'importo di aiuto (1 401 702 EUR) (7) indicato dalla Commissione nella decisione di avvio del procedimento d'indagine formale non corrispondeva all'importo di aiuto notificato (1 461 702 EUR).
(18)
Per quanto riguarda l'intensità di aiuto, il Portogallo ha osservato che, secondo il regolamento MDT, l'intensità massima di aiuto è pari al 6 % del valore contrattuale prima dell'aiuto [anziché il 6 % del valore contrattuale indicato nella decisione della Commissione di avvio del procedimento di indagine formale (8)] e che, su tale base, l'intensità di aiuto rispetta il regolamento MDT.
(19)
Più in generale, il Portogallo ha sottolineato che l'obiettivo del regolamento MDT consiste nel far fronte alla concorrenza sleale della Corea e che tutti i cantieri dell'UE si trovavano in condizioni identiche per ottenere aiuti in base al regolamento MDT. Nell'ottica del Portogallo, l'aiuto non incide, di conseguenza, sugli scambi commerciali nel mercato comune e per tale motivo è dubbio che possa essere considerato un aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(20)
Quanto all'effetto di incentivazione, il Portogallo ha presentato nuovi elementi di prova che dimostrano che il cantiere aveva presentato domanda di aiuto il 25 settembre 2003, ossia prima della firma del contratto. In tale contesto il Portogallo ha presentato copia della lettera inviata dalle autorità portoghesi al cantiere il 26 settembre 2003, nella quale confermavano il ricevimento della domanda di aiuto e facevano presente al cantiere che l'aiuto era subordinato all'approvazione della Commissione. Secondo il Portogallo, tale lettera comprovava la disponibilità delle autorità portoghesi a concedere l'aiuto purché fossero soddisfatte tutte le condizioni legali.
(21)
Il Portogallo ha inoltre affermato che, sulla base della prassi precedente, vi era un'intesa secondo la quale le domande di aiuto del settore della costruzione navale sarebbero state accolte e sostenute dal Portogallo purché esistesse una base giuridica che lo permettesse (nel caso di specie, il regolamento MDT). Il fatto che l'aiuto sia stato formalmente approvato dal Portogallo soltanto nel dicembre 2005 è dovuto a ritardi amministrativi interni. Ciò comunque non invalida il fatto che il cantiere si aspettava di ricevere l'aiuto, in base agli elementi già citati (cfr. il considerando 20) e secondo la politica generale delle autorità portoghesi in materia. Il cantiere aveva prove attestanti che i cantieri coreani avevano offerto prezzi più bassi in relazione al contratto in causa e aveva accettato il contratto partendo dal principio che le autorità portoghesi avrebbero concesso l'aiuto.
(22)
Quanto alla base giuridica invocata per l'approvazione dell'aiuto, il Portogallo ha ribadito le osservazioni formulate nella notifica, ossia che il regolamento MDT costituiva una base adeguata per autorizzare l'aiuto, dato che il contratto era stato stipulato quando era ancora in vigore il regolamento MDT e in realtà prima che detto regolamento fosse condannato dall'organismo dell'OMC succitato. Il Portogallo ha osservato che la situazione non era quindi diversa da quella degli aiuti concessi da altri Stati membri (in virtù di regimi MDT) in relazione a contratti firmati quando il regolamento MDT era ancora in vigore. Infatti, un elemento determinante ai fini dell'ammissibilità ad aiuto dei contratti è il momento in cui sono firmati e non il momento della notifica o della concessione dell'aiuto. Il Portogallo ha anche indicato che non era stato chiesto a nessuno dei cantieri beneficiari di rimborsare aiuti in seguito alla relazione del gruppo di studio dell'OMC. Di conseguenza, la non approvazione dell'aiuto ai cantieri ENVC sarebbe contraria al principio generale della parità di trattamento.
V. VALUTAZIONE
(23)
Ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, sono incompatibili con il mercato comune, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza.
(24)
La Commissione ritiene che la misura prevista costituisca un aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE: essa assume la forma di una sovvenzione finanziata mediante risorse statali; benché il regolamento MDT fosse applicabile in tutti gli Stati membri, come sostenuto dal Portogallo, la misura è selettiva dato che è limitata ai cantieri ENVC; inoltre, può falsare la concorrenza in quanto conferisce ai cantieri ENVC un vantaggio rispetto agli altri concorrenti che non beneficiano di aiuto. Infine, la costruzione navale è un'attività economica che comporta un commercio significativo tra Stati membri. In quanto tale, la misura incide sugli scambi commerciali tra Stati membri.
(25)
La Commissione conferma quindi che l'aiuto notificato ricade nel divieto dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(26)
In seguito alle osservazioni presentate dal Portogallo, la Commissione conferma che l'importo di aiuto notificato ammonta a 1 461 702 EUR. Ai sensi dell'articolo 2, paragrafo 3, del regolamento MDT, l'intensità massima autorizzata è pari al 6 % del valore contrattuale prima dell'aiuto (9). La Commissione conclude che l'aiuto notificato è conforme all'intensità massima di aiuto autorizzata dal regolamento MDT.
(27)
Come principio generale, un aiuto di Stato può essere considerato compatibile con il mercato comune unicamente se è necessario per incentivare l'impresa beneficiaria ad agire in modo tale da contribuire alla realizzazione degli obiettivi previsti nella deroga in questione (10).
(28)
A questo riguardo, la Commissione osserva che l'obiettivo del regolamento MDT consisteva nel «consentire effettivamente ai cantieri navali comunitari di superare la concorrenza coreana sleale» (cfr. il considerando 6). Di conseguenza, potevano essere autorizzati aiuti diretti corrispondenti al massimo al 6 % del valore contrattuale prima dell'aiuto, purché il contratto fosse stato oggetto di concorrenza proveniente da un cantiere coreano che offrisse un prezzo inferiore (articolo 2).
(29)
Le nuove prove presentate dal Portogallo indicano che l'aiuto è stato richiesto dai cantieri prima della firma del contratto. Inoltre, il Portogallo ha fornito copia di una lettera delle competenti autorità portoghesi (Direzione generale dell'industria) indirizzata ai cantieri ENVC, in data 26 settembre 2003, in cui confermano la ricezione della domanda di aiuto, chiedono prove del rispetto dell'articolo 2, paragrafo 1, del regolamento MDT (ossia prove dell'esistenza di concorrenza, rispetto al contratto, da parte di un cantiere coreano che offrisse un prezzo inferiore; questa prova è stata successivamente presentata dal cantiere) e ricordano al cantiere che la concessione di aiuti era subordinata alla notifica preventiva e all'approvazione della Commissione. Secondo la Commissione, i fatti succitati erano indicativi della disponibilità delle autorità portoghesi a concedere l'aiuto, purché fossero soddisfatte tutte le condizioni. Dato che nel caso di specie sembravano essere soddisfatte tutte le condizioni richieste per l'ammissibilità, questi fatti potevano suscitare aspettative da parte del cantiere circa la concessione dell'aiuto (11). In tale contesto, i dubbi della Commissione sull'effetto di incentivazione dell'aiuto sono stati dissipati.
(30)
Nella decisione di avvio del procedimento d'indagine formale, la Commissione ha sottolineato che il regolamento MDT ha cessato di essere in vigore il 31 marzo 2005, per cui non era più in vigore all'epoca in cui il Portogallo ha notificato l'aiuto. Sebbene il regolamento MDT si applicasse ai contratti conclusi durante il periodo in cui era in vigore, era dubbio che la Commissione potesse continuare a valutare una misura notificata in base a uno strumento che non faceva più parte dell'ordinamento giuridico dell'UE.
(31)
Le osservazioni presentate dal Portogallo in seguito alla decisione di avviare il procedimento d'indagine formale non hanno dissipato i dubbi della Commissione al riguardo.
(32)
La Commissione osserva che, per quanto concerne gli aiuti notificati, la sua prassi consiste nel basare la valutazione sulla legislazione in vigore al momento della valutazione (12), salvo disposizione contraria della stessa legislazione in vigore. Il Portogallo ha quindi approvato l'aiuto a livello interno (subordinatamente all'approvazione della Commissione) e lo ha notificato alla Commissione molto tempo dopo che era scaduto il regolamento MDT.
(33)
Il Portogallo sostiene, a questo riguardo, che il regolamento MDT è applicabile al presente contratto ai sensi dell'articolo 4, di detto regolamento, il quale stabilisce che «Il presente regolamento si applica ai contratti definitivi firmati a decorrere dalla data della sua entrata in vigore fino a quella di scadenza (…)». Il Portogallo, in tale contesto, sostiene che il contratto in questione è stato firmato il 14 novembre 2003, data in cui il regolamento MDT era ancora in vigore e, di conseguenza, continua ad essere ammissibile ad aiuto.
(34)
Tuttavia, secondo la Commissione, l'articolo 4, quale citato, non definisce l'applicazione del regolamento MDT nel tempo. Al contrario, l'applicazione temporale del regolamento è definita all'articolo 5 del regolamento (13), il quale stabilisce che il regolamento «scade il 31 marzo 2005».
(35)
Per contro, l'articolo 4 fissa condizioni addizionali per la compatibilità dell'aiuto. Ciò è del pari confermato nella seconda parte dell'articolo 4, la quale stabilisce che il regolamento MDT non si applica «ai contratti definitivi firmati prima che la Comunità abbia comunicato nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee che è avviata nei confronti della Corea la procedura di risoluzione della controversia (…) e ai contratti definitivi firmati un mese o più dopo che la Commissione abbia comunicato nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee che la procedura suddetta è stata conclusa o sospesa».
(36)
Tenuto conto di quanto sopra, è evidente che il regolamento MDT sarebbe applicabile unicamente se fosse pendente una controversia con la Corea (14) e, in ogni modo, non sarebbe mai applicabile dopo il 31 marzo 2005.
(37)
Tale interpretazione è corroborata dall'obiettivo stesso del regolamento MDT: il meccanismo era stato concepito come una misura adottata «a titolo eccezionale e temporaneo al fine di assistere i cantieri navali comunitari operanti nei segmenti che hanno subito effetti negativi sotto forma di danni materiali e di grave pregiudizio a causa della concorrenza sleale coreana, [dovendo] essere autorizzata (…) per determinati segmenti di mercato e per un periodo di tempo breve e limitato» (15) (cfr. il considerando 3).
(38)
Il fatto che il Consiglio non abbia rinnovato detto regolamento alla data di scadenza costituisce una chiara indicazione del fatto che non intendeva continuare ad autorizzare la Commissione ad approvare aiuti ai sensi del regolamento MDT. Ciò corrisponde al fatto che la Comunità aveva informato l'organismo succitato dell'OMC che gli Stati membri non potevano continuare a concedere aiuti al funzionamento in virtù di detto regolamento.
(39)
La Commissione, a questo riguardo, sottolinea che l'interpretazione del regolamento MDT deve del pari essere analizzata alla luce degli obblighi internazionali della Comunità. Secondo la giurisprudenza consolidata del Tribunale di giustizia, le norme comunitarie vanno interpretate, per quanto possibile, alla luce del diritto internazionale, inclusi gli obblighi della CE in ambito OMC (16).
(40)
La relazione del gruppo di studio e la decisione dell'organismo dell'OMC che la ha adottata hanno condannato il regolamento MDT in sé in quanto costituisce un'infrazione alle regole dell'OMC e hanno imposto alla Comunità di cessare di applicarlo. L'obbligo per la Comunità di applicare la decisione dell'organismo dell'OMC succitato vale anche per le decisioni future di concessione di nuovi aiuti in base al regolamento MDT (17). La Comunità, informando l'organismo dell'OMC del fatto che aveva già dato esecuzione alla sua decisione e alle sue raccomandazioni dal momento che il regolamento MDT non era più in vigore dal 31 marzo 2005 e che gli Stati membri non potevano continuare a concedere aiuti al funzionamento in base a detto regolamento, si era impegnata a cessare di applicare il regolamento in questione per autorizzare la concessione di nuovi aiuti. Di conseguenza, l'approvazione del presente aiuto configurerebbe un'infrazione agli impegni internazionali della Comunità.
(41)
Infine, va anche osservato che il Portogallo non ha presentato la notifica entro un periodo di tempo ragionevole. Il Portogallo ha notificato la misura soltanto il 7 gennaio 2006, ossia circa 27 mesi dopo che il cantiere aveva presentato domanda di aiuto, 10 mesi dopo la scadenza del regolamento MDT e 6 mesi dopo che la Comunità aveva informato l'organismo dell'OMC succitato che gli Stati membri non potevano più concedere aiuti al funzionamento in base al regolamento in causa. Tenuto conto della natura eccezionale e temporanea del regolamento, nonché degli impegni internazionali assunti nell'ambito dell'OMC, di cui il Portogallo era a conoscenza, il Portogallo non poteva sperare che il meccanismo continuasse ad essere applicato oltre la sua data di scadenza.
(42)
La Commissione osserva inoltre che, anche ammesso che i cantieri ENVC nutrissero l'aspettativa di ricevere l'aiuto, ciò non conferiva loro il diritto di ricevere l'aiuto che dipendeva non solo dall'approvazione del Portogallo, ma anche dalla notifica e dall'approvazione della Commissione.
(43)
Analogamente, e contrariamente alla tesi sostenuta dal Portogallo, il principio della parità di trattamento non è in gioco nel caso di specie. I cantieri degli Stati membri che avevano istituito un regime di aiuti in base al regolamento MDT potevano beneficiare di aiuti nel quadro di regimi che erano stati approvati dalla Commissione prima del 30 marzo 2005, ma la Commissione non ha adottato altre decisioni di approvazione di nuovi aiuti in virtù di detto regolamento dopo tale data. Analogamente, la Commissione osserva che, conformemente alla decisione dell'organismo dell'OMC già citato, l'obbligo di cessare di concedere nuovi aiuti in base al regolamento MDT è applicabile sia agli aiuti accordati nell'ambito di regimi approvati che agli aiuti ad hoc non essendo stabilita alcuna distinzione tra gli aiuti destinati a cantieri coperti da un regime, come nel caso di specie, e gli aiuti ad hoc concessi al di fuori di un regime (cfr. il considerando 14): la decisione dell'organismo dell'OMC raccomandava che la Comunità conformasse non solo il regolamento MDT, ma anche i regimi nazionali adottati in base a detto meccanismo agli obblighi che le incombono in forza degli accordi OMC.
(44)
Tenuto conto di quanto sopra, la Commissione conclude che l'aiuto notificato non può essere approvato in base al regolamento MDT. Poiché non può fruire di alcun'altra esenzione ai sensi dell'articolo 87, paragrafi 2 e 3, del trattato CE, l'aiuto è incompatibile con il mercato comune,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L'aiuto notificato dell'ammontare di 1 461 702 EUR, che il Portogallo intende concedere a Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA in relazione ad un contratto da essi concluso, non può essere autorizzato in base al regolamento (CE) n. 1177/2002 del Consiglio relativo ad un meccanismo difensivo temporaneo per la costruzione navale, quale modificato dal regolamento (CE) n. 502/2004 del Consiglio, e quindi è incompatibile con il mercato comune. All'aiuto non deve essere data esecuzione.
Articolo 2
La Repubblica portoghese è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 24 aprile 2007.