ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. listopadu 2008
O státní podpoře č. C 17/05 (ex N 194/05 a PL 34/04), kterou Polsko poskytlo společnosti Stocznia Gdynia
(oznámeno pod číslem K(2008) 6771)
(Pouze polské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/47/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Podle ustanovení bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení týkajících se prozatímního mechanismu oznámilo Polsko dopisem ze dne 29. dubna 2004 restrukturalizační opatření pro společnost Stocznia Gdynia S.A. (dále jen „loděnice v Gdyni“). Případ byl zaevidován pod číslem PL 34/04.
(2)
Dopisem ze dne 19. května 2004 Komise Polsko požádala, aby poskytlo některé chybějící dokumenty. Tyto dokumenty byly poskytnuty dne 16. června 2004. Komise si vyžádala další informace dopisy ze dne 30. července 2004, 8. října 2004, 23. listopadu 2004 a 4. března 2005, na něž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 3. září 2004, zaevidovaným dne 7. září 2004, 10. listopadu 2004, zaevidovaným dne 15. listopadu 2004, 17. února 2005, zaevidovaným dne 21. února 2005, 30. března 2005, zaevidovaným dne 1. dubna 2005, a 18. dubna 2005, zaevidovaným dne 20. dubna 2005. Dopisem ze dne 22. dubna 2005, zaevidovaným téhož dne, Polsko akceptovalo, že Komise bude považovat oznámení případu PL 34/04 ze dne 29. dubna 2004 za oznámení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na opatření, u nichž bylo zjištěno, že představují novou podporu. Tomuto případu bylo přiděleno nové číslo: N 194/04.
(3)
Dne 1. června 2005 Komise přijala rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, které bylo zveřejněno v Úředním věstníku (2), a vyzvala Polsko a zúčastněné strany, aby podaly své připomínky.
(4)
Po prodloužení lhůty pro podání připomínek (dopis ze dne 9. srpna 2005) Polsko předložilo své připomínky dopisem ze dne 2. září 2005, zaevidovaným dne 5. září 2005. Ve své odpovědi Polsko Komisi předložilo aktualizovaný plán restrukturalizace pro loděnici v Gdyni ze dne 4. března 2004 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2004“).
(5)
Polsko podalo další připomínky dopisem ze dne 3. listopadu 2005, zaevidovaným dne 7. listopadu 2005.
(6)
Loděnice v Gdyni předložila připomínky dopisem ze dne 10. října 2005, zaevidovaným dne 14. října 2005. Připomínky podaly rovněž společnost Ray Car Carriers (dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným dne 10. října 2005), úřad stálého zástupce Dánska při Evropské unii (dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným dne 11. října 2005), dánský svaz pro námořní dopravu Danske Maritime (dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným téhož dne), odborový svaz Solidarita (dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným dne 10. října 2005) a polské sdružení stavitelů lodí (dopisem ze dne 10. října 2005, zaevidovaným dne 11. října 2005).
(7)
Komise předložila Polsku tyto připomínky dopisy ze dne 26. října 2005 a 12. prosince 2005 (3). Polsko odpovědělo na připomínky podané loděnicí v Gdyni dopisem ze dne 16. ledna 2006, zaevidovaným dne 18. ledna 2006. K podání ostatních třetích stran Polsko nepředložilo žádné připomínky.
(8)
K posouzení plánu restrukturalizace z roku 2004 si Komise vyžádala pomoc externího poradce. Poradce předložil Komisi zprávu v březnu 2005.
(9)
Dopisem ze dne 13. ledna 2006 Komise Polsko požádala, aby poskytlo aktuální informace o nejnovějším vývoji strategie restrukturalizace loděnice v Gdyni. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 20. února 2006, zaevidovaným dne 21. února 2006, a na schůzce mezi zástupci Komise, polských orgánů a loděnice v Gdyni, která se uskutečnila dne 22. února 2006. Polsko oznámilo, že plán restrukturalizace z roku 2004 je zastaralý a že přijalo novou strategii restrukturalizace skupiny gdyňských loděnic zahrnující vyčlenění gdaňské loděnice ze skupiny a částečnou privatizaci loděnice v Gdyni. Polsko rovněž oznámilo, že pozměněný plán restrukturalizace bude Komisi předložen do 30. června 2006 a že privatizace loděnice v Gdyni by měla začít krátce poté.
(10)
V návaznosti na tuto schůzku zaslala Komise dne 8. března 2006 Polsku dopis, na nějž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 13. března 2006, zaevidovaným téhož dne, a oznámilo harmonogram privatizace. Polsko poskytlo doplňkové informace o procesu privatizace dopisem ze dne 29. března 2006, zaevidovaným dne 30. března 2006. Komise si vyžádala další informace dopisem ze dne 30. března 2006, na nějž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 19. dubna 2006, zaevidovaným dne 20. dubna 2006.
(11)
Dopisem ze dne 6. dubna 2006, zaevidovaným dne 10. dubna 2006, Polsko předložilo první předlohu dokumentu „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“. Komise podala své připomínky dopisem ze dne 12. dubna 2006. Dokument byl s konečnou platností schválen polskou Radou ministrů dne 31. srpna 2006 a zaslán Komisi dopisem ze dne 1. září 2006, zaevidovaným téhož dne.
(12)
E-mailem ze dne 15. května 2006 poskytla loděnice v Gdyni Komisi „informační memorandum o loděnici v Gdyni“ z května 2006, které bylo potenciálním investorům zpřístupněno ode dne 10. května 2006.
(13)
Dopisem ze dne 26. května 2006, zaevidovaným dne 30. května 2006, Polsko předložilo další informace o probíhajícím procesu privatizace, včetně seznamu společností, kterým Polsko prostřednictvím svého poradce pro privatizaci zaslalo nabídku k účasti na novém navýšení kapitálu, jež bylo valnou hromadou loděnice v Gdyni schváleno dne 19. dubna 2006. Dopisem ze dne 13. července 2006, zaevidovaným dne 17. července 2006, Polsko poskytlo další informace o probíhajícím procesu privatizace a informovalo Komisi, že předběžné nabídky k účasti na navýšení kapitálu předložily dvě společnosti, a poskytlo srovnávací analýzu těchto nabídek, kterou provedl poradce pro privatizaci.
(14)
Loděnice v Gdyni předložila Komisi první předlohu změn plánu restrukturalizace dne 9. června 2006. Dne 13. června 2006 navštívili zástupci Komise loděnici a předložili první připomínky k pozměněnému plánu restrukturalizace. Externí poradce Komise poskytl své připomínky ve zprávě z července 2006. Komise se vyjádřila k nedostatkům předlohy změn plánu restrukturalizace dopisem ze dne 17. července 2006.
(15)
Uskutečnilo se několik schůzek týkajících se procesu privatizace a předložení pozměněného plánu restrukturalizace, kterých se zúčastnili zástupci Komise a polských orgánů: v Bruselu dne 31. ledna, 22. února a 10. května 2006 a v prostorách loděnice v Gdyni dne 13. června 2006.
(16)
Polsko odpovědělo na dopis Komise ze dne 17. července 2006 dopisem ze dne 31. srpna 2006, zaevidovaným dne 1. září 2006.
(17)
Po rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Polsko oznámilo změny „Plánu restrukturalizace loděnice v Gdyni“ ze dne 3. září 2006 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2006“) a novou státní podporu pro loděnici v Gdyni.
(18)
Polsko poskytlo další informace o procesu restrukturalizace loděnice v Gdyni dopisem ze dne 12. září 2006, zaevidovaným dne 13. září 2006, a uvedlo zejména, že došlo k oddělení kapitálu skupiny loděnic v Gdaňsku a Gdyni.
(19)
Další informace o procesu privatizace loděnice v Gdyni byly předloženy dopisem ze dne 26. září 2006, zaevidovaným dne 27. září 2006.
(20)
Polsko oznámilo další novou podporu loděnici v Gdyni dopisem ze dne 21. listopadu 2006, zaevidovaným dne 27. listopadu 2006.
(21)
Dne 7. prosince 2006 se konala schůzka mezi členkou Komise Neelie Kroesovou a polským ministrem hospodářství Piotrem Wozniakem. P. Wozniak uvedl, že Polsko hodlá obnovit proces privatizace loděnice v Gdyni prostřednictvím otevřeného a transparentního řízení, jež má být dokončeno do června 2007. Polsko toto prohlášení potvrdilo dopisem ze dne 27. prosince 2006, zaevidovaným dne 4. ledna 2007, a odkázalo na rozhodnutí Rady ministrů ze dne 19. prosince 2006 o schválení dokumentu s názvem „Informace o stavu odvětví stavby lodí“. Polsko Komisi požádalo, aby se zapojila do jednání o vyrovnávacích opatřeních.
(22)
Dne 19. prosince 2006 zástupci Komise spolu s externím poradcem loděnici navštívili, aby zjistili skutečnosti a získali údaje potřebné k posouzení vyrovnávacích opatření. Externí poradce Komise předložil zprávu o kapacitě loděnice dne 16. ledna 2007.
(23)
Komise odpověděla na dopis ze dne 27. prosince 2006 dopisem ze dne 29. ledna 2007, v němž mimo jiné Polsko požádala, aby do konce února 2007 předložilo návrh vyrovnávacích opatření pro loděnici v Gdyni.
(24)
Dopisem ze dne 28. února 2007, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo vysvětlení týkající se privatizace loděnice v Gdyni a návrh vyrovnávacích opatření.
(25)
Na základě toho se dne 15. března 2007 uskutečnila technická schůzka zástupců Komise, polských orgánů a zástupců loděnice, která se týkala především vyrovnávacích opatření, byl však na ní projednán rovněž probíhající proces privatizace. Komise a polské orgány se dohodly, že Komise projedná technické záležitosti přímo s loděnicí v Gdyni s cílem opatřit si veškeré údaje potřebné pro posouzení polského návrhu vyrovnávacích opatření. Loděnice v Gdyni předala určité prvotní informace o kapacitě loděnice e-mailem ze dne 12. března 2007, zaevidovaným dne 27. dubna 2007.
(26)
Komise si vyžádala další informace ohledně vyrovnávacích opatření dopisy ze dne 29. března 2007, 27. dubna 2007 a 25. května 2007, na něž loděnice v Gdyni odpověděla dopisem ze dne 20. dubna 2007, zaevidovaným dne 23. dubna 2007, 9. května 2007, zaevidovaným dne 10. května 2007, a 30. května 2007, zaevidovaným dne 31. května 2007. Loděnice v Gdyni předala další informace na schůzce se zástupci Komise dne 6. června 2007 a následně dopisem ze dne 18. června 2007, zaevidovaným dne 21. června 2007. Komise položila další dotazy e-mailem ze dne 20. června 2007, na nějž loděnice v Gdyni odpověděla dopisem ze dne 25. června 2007, zaevidovaným téhož dne.
(27)
Dopisem ze dne 31. července 2007 Komise Polsko informovala, že z její předběžné analýzy vyrovnávacích opatření, které Polsko navrhlo pro loděnici v Gdyni, vyplývá, že opatření jsou přijatelná s výhradou splnění určitých podmínek. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 24. srpna 2007, zaevidovaným dne 27. srpna 2007, v němž se vyjádřilo k podmínkám pro provedení vyrovnávacího opatření pro loděnici v Gdyni. Komise uzavřela otázku vyrovnávacích opatření dopisem ze dne 3. října 2007.
(28)
V telefonickém rozhovoru ze dne 24. května 2007 polské orgány Komisi informovaly, že Polsko hodlá obnovit proces privatizace loděnice v Gdyni formou veřejného nabídkového řízení. Komise si vyžádala zevrubné informace o nejnovějším vývoji procesu privatizace dopisem ze dne 29. května 2007 a svou žádost zopakovala v dopise ze dne 6. června 2007. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 22. června 2007, zaevidovaným dne 25. června 2007, a po další žádosti o informace ze dne 28. června 2007 doplnilo své podání dopisem ze dne 11. července 2007, zaevidovaným téhož dne. Tímto dopisem Polsko předložilo Komisi rovněž informační memorandum o loděnici v Gdyni ze dne 4. července 2007 (dále jen „informační memorandum“). V dopise ze dne 31. července 2007 Komise uvedla, že proces privatizace již nelze déle protahovat.
(29)
Komise předala své připomínky k informačnímu memorandu dopisem ze dne 30. července 2007. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 21. srpna 2007, zaevidovaným dne 27. srpna 2007. Dopisem ze dne 29. srpna 2007, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo návrh dokumentu s názvem „Doplňkové vysvětlení k informačnímu memorandu o loděnici v Gdyni“ ze dne 29. srpna 2007, jenž má být připojen k informačnímu memorandu ze dne 4. července 2007 (dále jen „příloha informačního memoranda“). Komise podala své připomínky k příloze informačního memoranda dopisem ze dne 4. září 2007, na nějž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 7. září 2007, v němž předložilo pozměněnou verzi přílohy informačního memoranda. Komise podala své konečné připomínky dopisem ze dne 14. září 2007.
(30)
Polsko poskytlo informace o nejnovějším vývoji procesu privatizace dopisem ze dne 7. září 2007, zaevidovaným téhož dne, 23. října 2007, zaevidovaným dne 24. října 2007, a 25. října 2007, zaevidovaným téhož dne.
(31)
V odpovědi na dopis Komise ze dne 30. listopadu 2007 Polsko poskytlo další informace o procesu privatizace dopisy ze dne 13., 19. a 21. prosince 2007, zaevidovanými dne 14., 20. a 21. prosince 2007. V posledním dopise Polsko Komisi informovalo, že obdrželo tři závazné nabídky na koupi loděnice v Gdyni. Tyto nabídky byly Komisi předloženy dopisem ze dne 8. února 2008, zaevidovaným dne 11. února 2008.
(32)
Dne 10. ledna 2008 se v Bruselu uskutečnila schůzka zástupců Komise a polských orgánů, jejíž závěry Komise zopakovala v dopisech ze dne 17. a 30. ledna 2008.
(33)
Dopisem ze dne 30. ledna 2008 Polsko Komisi sdělilo, že k jednání se státní pokladnou byli vyzváni dva uchazeči. Dopisem ze dne 14. února 2008, zaevidovaným dne 19. února 2008, Polsko oznámilo, že proces privatizace loděnice v Gdyni bude dokončen do léta 2008. Komise odpověděla dopisem ze dne 28. února 2008.
(34)
Dopisem ze dne 29. února 2008, zaevidovaným dne 3. března 2008, Polsko poskytlo první předlohu nového plánu restrukturalizace vypracovaného jedním z uchazečů, společností Amber Sp. z o.o. Této společnosti byla dne 20. března 2008 udělena dočasná exkluzivita při jednání a společnost předložila aktualizaci předlohy plánu restrukturalizace e-mailem ze dne 9. dubna 2008, zaevidovaným dne 24. dubna 2008. Další informace tento uchazeč poskytl v „Hlavních směrech restrukturalizace“, dokumentu, který byl předložen na schůzce dne 10. dubna 2008 a zaevidován dne 18. dubna 2008. Informace vypracované druhým uchazečem byly předloženy později, dopisem ze dne 7. dubna 2008, zaevidovaným dne 18. dubna 2008, po upomínce ze dne 18. března 2008.
(35)
Polsko předložilo informace o vývoji jednání se společností Amber Sp. z o.o. jakožto výlučným uchazečem dopisem ze dne 28. března 2008, zaevidovaným téhož dne, 7. dubna 2008, zaevidovaným dne 18. dubna 2008, 23. dubna 2008, zaevidovaným téhož dne, a 25. dubna 2008, zaevidovaným téhož dne. Dne 10. dubna 2008 se ve Varšavě konala schůzka zástupců Komise, loděnice v Gdyni, společnosti Amber Sp. z o.o. a polských orgánů. Polsko předložilo Komisi zápis ze schůzky dopisem ze dne 7. května 2008, zaevidovaným dne 13. května 2008.
(36)
Komise uvedla své připomínky k pokroku procesu privatizace dopisy ze dne 21. a 30. dubna 2008.
(37)
Dopisem ze dne 12. května 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko Komisi informovalo, že společnost Amber Sp. z o.o. odstoupila z procesu privatizace. Dopisem ze dne 26. května 2008, zaevidovaným dne 27. května 2008, polské orgány Komisi informovaly, že se dne 15. května 2008 polský ministr financí rozhodl ukončit proces privatizace v rámci veřejné výzvy k účasti na jednáních s uchazeči, jejichž nabídky byly přijaty v řízení, jež bylo zahájeno v roce 2007.
(38)
Polské orgány Komisi rovněž sdělily, že podnikají kroky k obnovení procesu privatizace s cílem podepsat smlouvy o privatizaci v listopadu 2008. Ode dne 3. června 2008 Polsko předkládalo Komisi každodenní zprávy o opatřeních přijatých různými zúčastněnými stranami v obnoveném procesu privatizace. Dopisem ze dne 6. června 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko Komisi předložilo „informační memorandum o loděnici v Gdyni“ ze dne 2. června 2008 (dále jen „informační memorandum z roku 2008“).
(39)
Na žádost polských orgánů se dne 10. června 2008 uskutečnila schůzka mezi zástupci Komise, polských orgánů a společnosti ISD Polska, která byla Komisi představena jako potenciální kupec loděnice v Gdyni. Další schůzka Komise a polských orgánů se konala dne 13. června 2008.
(40)
Dopisem ze dne 26. června 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo předlohu plánu restrukturalizace loděnic v Gdyni a v Gdaňsku, který vypracovala společnost ISD Polska (vlastník loděnice v Gdaňsku) a předlohu plánu restrukturalizace pro loděnici v Gdyni vyhotoveného společností Polish Shipbuilding Company (dále jen „PSC“).
(41)
Dopisem ze dne 4. července 2008 si Komise vyžádala objasnění určitých otázek souvisejících s předlohou plánu restrukturalizace, který vyhotovila společnost ISD Polska. Polsko odpovědělo dopisy ze dne 7. a 8. července 2008, zaevidovanými vždy týž den. Dne 8. července 2008 se uskutečnila schůzka zástupců polských orgánů, společnosti ISD Polska a Komise.
(42)
Dopisem ze dne 14. července 2008 se Polsko zavázalo, že Komisi poskytne úplný plán restrukturalizace do 12. září téhož roku.
(43)
Dne 16. července 2008 Komise předběžně schválila hodnocení a závěry obsažené v předloze rozhodnutí o ukončení formálního vyšetřovacího řízení, v nichž uvedla, že podpora poskytnutá loděnici v Gdyni není slučitelná se společným trhem a musí být navrácena. Na základě dopisu polských orgánů ze dne 14. července 2008 se však Komise rozhodla odložit přijetí rozhodnutí, aby mohla posoudit, zda nový plán restrukturalizace, který mají polské orgány předložit do 12. září 2008, významně zlepší situaci a umožní, aby byla podpora považována za slučitelnou se společným trhem.
(44)
Od té doby Polsko poskytovalo Komisi každý týden aktuální informace o procesu privatizace (dopisy ze dne 28. července, 4. srpna, 12. srpna, 21. srpna, 25. srpna, 1. září, 8. září, 16. září a 23. září, zaevidované vždy týž den).
(45)
Dopisem ze dne 18. července, zaevidovaným dne 21. července, Polsko požádalo Komisi o tři kola konzultací k předloze plánu restrukturalizace, aby mohlo vypracovat konečnou verzi přihlížející k připomínkám Komise. Komise souhlasila s harmonogramem v dopise ze dne 31. července.
(46)
První neoficiální schůzka mezi polskými orgány a Komisí se však uskutečnila až dne 21. srpna 2008. Další schůzka s polskými orgány za účasti společnosti ISD Polska se konala dne 2. září 2008. Polsko neformálně předložilo předlohu plánu restrukturalizace vypracovaného společností ISD Polska dne 28. srpna 2008 a pozměněnou verzi této předlohy dne 8. září 2008.
(47)
Dopisem ze dne 12. září 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo plán finanční restrukturalizace loděnic v Gdyni a Gdaňsku vyhotovený společností ISD Polska.
(48)
Dopisem ze dne 16. září 2008, zaevidovaným dne 17. září 2008, Polsko předložilo předlohu smlouvy o privatizaci mezi společností ISD Polska a polskou státní pokladnou.
(49)
Dne 30. září 2008 byla uspořádána schůzka mezi polskými orgány a Komisí. Schůzky se zúčastnili zástupci společnosti ISD Polska.
(50)
Dopisem ze dne 27. října 2008 Komise polské orgány informovala o rámcových podmínkách pro výkon tohoto rozhodnutí. Dopisem ze dne 3. listopadu 2008, zaevidovaným dne 4. listopadu 2008, se Polsko zavázalo dodržet plně tyto podmínky. Komise tento závazek přijala dopisem ze dne 6. listopadu 2008.
(51)
Dopisem ze dne 14. června 2007 Komise polské orgány požádala, aby poskytly informace o veškeré státní podpoře, kterou loděnice obdržela od přistoupení Polska k EU dne 1. května 2004. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 11. července 2007, zaevidovaným téhož dne. Komise si vyžádala další vysvětlení dopisem ze dne 13. listopadu 2007, na nějž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 9. ledna 2008, zaevidovaným téhož dne. Polsko Komisi informovalo o dodatečné podpoře poskytnuté loděnici v Gdyni dopisem ze dne 6. prosince 2007, zaevidovaným téhož dne, dopisem ze dne 12. února 2008, zaevidovaným dne 13. února 2008, a dopisem ze dne 6. června 2008, zaevidovaným téhož dne.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
1. PŘÍSLUŠNÝ PODNIK
(52)
Příjemcem podpory je loděnice v Gdyni. Podnik se nachází v oblasti Trojměstí Gdaňsk-Gdyně-Sopoty na severu Polska.
(53)
Komise podotýká, že podle pravidel státní podpory jsou podniky v této oblasti způsobilé pro podporu ze strukturálních fondů v rámci cíle Konvergence (4) a z Fondu soudržnosti (5). Podniky usazené v této oblasti jsou případně způsobilé zejména pro podporu z regionálního operačního programu v rámci prioritních os pro podporu malých a středních podniků, inovací a převodu technologií (se zaměřením na tvorbu pracovních příležitostí v dlouhodobém horizontu) a pro rozvoj sociální a vzdělávací infrastruktury za účelem odborného vzdělávání a celoživotního učení. Podniky v této oblasti jsou rovněž způsobilé pro operační programy Inovativní hospodářství a Lidské zdroje, které mají pomoci zejména podnikům a trhu práce přizpůsobit se změnám hospodářství, včetně restrukturalizačních procesů.
(54)
Loděnice v Gdyni působí v odvětví stavby lodí, výroby trupů, konstrukcí ocelových mostů, služeb souvisejících se stavbou lodí i služeb, které s tímto odvětvím nesouvisí.
(55)
Největšími akcionáři loděnice v Gdyni (6) jsou státní pokladna, která vlastní 32 % akcií, což odpovídá 35 % hlasovacích práv, společnost Ray Car Carriers Ltd (16 % a 22 %), Korporacja Polskie Stocznie S.A. (10 % a 6 %), Agentura pro rozvoj průmyslu (Agencja Rozwoju Przemysli S.A.) (9 % a 13 %) a Stoczniowy Fundusz Inwestycyjny S.A. (7 % a 5 %). Žádný ze zbývajících akcionářů nemá podíl převyšující 4 %.
(56)
Loděnice v Gdyni je mateřskou společností skupiny gdyňských loděnic, která zahrnuje dvanáct dceřiných společností. Až donedávna byla jednou z dceřiných společností společnost Stocznia Gdańsk S.A., avšak na základě smlouvy z října 2007 prodala loděnice v Gdyni své zbývající akcie v gdaňské loděnici novému většinovému vlastníkovi společnosti Stocznia Gdańsk S.A. Od roku 1998 až do podzimu 2006 však měla loděnice v Gdyni většinový podíl ve společnosti Stocznia Gdańsk S.A. (dříve s názvem Stocznia Gdańsk - Grupa Stoczni Gdynia), restrukturalizace obou loděnic byla proto prováděna současně.
(57)
Hlavními výrobky loděnice v Gdyni v oblasti stavby lodí jsou kontejnerová plavidla od 1 100 do 5 000 TEU a lodě pro přepravu automobilů typu ro-ro s nosností od 2 100 do 6 000 automobilů. K dalším výrobkům patří víceúčelová plavidla, plavidla pro přepravu výrobků a chemických látek, lodě přepravující volně ložený náklad a lodě pro přepravu zkapalněných směsí plynných uhlovodíků.
(58)
V segmentu kontejnerových lodí do 3 000 TEU jsou jejími hlavními konkurenty evropské loděnice Aker Ostsee a Volkswerft Stralsund v Německu a korejské a čínské loděnice. Loděnice vyrábí největší lodě pro přepravu automobilů na světě (pokud jde o DWT) a její podíl na světové knize zakázek pro tyto výrobky činí 11 % (7). Žádná jiná loděnice v EU nevyrábí lodě pro přepravu automobilů této velikosti a jediným evropským konkurentem je loděnice Uljanik v Chorvatsku. Dalšími konkurenty loděnice v Gdyni jsou korejské a japonské loděnice.
(59)
Mezi roky 2002 a 2006 loděnice v Gdyni vyrobila 48 plavidel. V roce 2004 byla loděnice v Gdyni s ohledem na svou knihu zakázek (měřeno v CGT) 13. největší loděnicí na světě. V roce 2005 se nacházela na 21. místě, dosud však byla největší loděnicí v Evropě.
(60)
V současnosti (stav k dubnu 2008) (8) její kniha zakázek zahrnuje 16 smluv (12 lodí pro přepravu automobilů a 4 kontejnerová plavidla) s celkovým objemem 581 000 CGT a dodáním v roce 2008 a 2009.
(61)
Hlavní výrobní zařízení loděnice v Gdyni představují dva suché doky, SD I a SD II.
(62)
V srpnu 2007 měla loděnice v Gdyni 4 611 zaměstnanců, z nichž se 68 % přímo podílelo na výrobním procesu (9). To představuje snížení o 26 % oproti prosinci 2004, kdy loděnice zaměstnávala 6 249 osob (10).
(63)
Skupina gdyňských loděnic se setkala s potížemi poprvé v roce 2002. Plán restrukturalizace z roku 2004 objasňuje, že faktory, které přispěly k obtížné finanční situaci, byly vnější, například asijská konkurence, zhodnocení zlotého vůči dolaru, rostoucí ceny ocele a problémy s přístupem k finančním prostředkům po úpadku společnosti Stocznia Szczecin Porta Holding S.A. a zřícení portálového jeřábu v gdyňské loděnici během prudké bouře v roce 1999. Jako součást svého úsilí o naplnění knihy zakázek, zejména po získání gdaňské loděnice v roce 1998, které posílilo její výrobní potenciál, loděnice v Gdyni učinila řadu manažerských rozhodnutí, jež se ukázala jako problematická. Loděnice převzala projektová, technologická, finanční a obchodní rizika (nové výrobky, prototypy a ztrátová výstavba plavidel, která byla pro loděnici nová, například malé lodě pro přepravu volně loženého nákladu, lodě pro přepravu chemických látek, plavidla typu ro-ro, tankery pro přepravu plynu, lodě pro přepravu volně loženého nákladu a kontejnerů a lodě pro přepravu běžného nákladu). Rovněž tempo, jakým loděnice v Gdyni snižovala své výrobní náklady, nebylo dostatečné.
(64)
Tyto potíže pokračovaly během celého procesu restrukturalizace. Podle plánu restrukturalizace z roku 2006 patřilo k příčinám těchto přetrvávajících potíží zhodnocování zlotého vůči dolaru a nebývalý růst cen ocele, který se neprojevil ve smlouvách, jež loděnice uzavřela. Dalším důvodem byl nedostatek finančních zdrojů pro rozsáhlé restrukturalizační činnosti.
(65)
Finanční potíže skupiny vedly k zpožděním při placení veřejných a obchodních pohledávek a mezd, chybějícímu materiálu, zpomalení výroby, růstu nákladů (spotřeba práce, pokuty) a významným prodlevám při plnění smluv.
(66)
Finanční situace loděnice v Gdyni se postupně zhoršovala.
Tabulka č. 1
Výroba loděnice v Gdyni
(v milionech PLN)
2002
2003
2004
2005
2006
2007
Obrat
1 724
891
1 327
1 599
1 259
1 040
Výsledek
- 477
- 190
-77
- 114
- 292
- 311
Vlastní kapitál
- 288
- 285
- 576
- 928
Zdroj: plán restrukturalizace z roku 2006 a informační memorandum.
(67)
Loděnice očekává v roce 2008 a 2009 další významné ztráty plynoucí z její stávající knihy zakázek (11).
2. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2 SMLOUVY O ES
(68)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise uvedla, že některá oznámená opatření představují novou podporu podle bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení, jelikož byla provedena po přistoupení Polska k EU dne 1. května 2004, nebo nebyla udělena v době vydání rozhodnutí. Komise uvedla tato opatření v části B přílohy I uvedeného rozhodnutí.
(69)
Komise rovněž rozhodla, že řada opatření uvedených v části A přílohy I rozhodnutí byla ve prospěch loděnice v Gdyni provedena přede dnem 1. května 2004 a nebyla použitelná po přistoupení ve smyslu bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení, nebyla proto přezkoumána v rámci řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES. Na tato opatření se proto toto rozhodnutí nevztahuje. Je však nutno k těmto opatřením přihlédnout při posuzování slučitelnosti opatření provedených po přistoupení se společným trhem.
(70)
Co se týká opatření uvedených v části B přílohy I rozhodnutí, Komise tvrdila, že údajně závazné rozhodnutí o těchto opatřeních nebylo vydáno před přistoupením, ačkoliv uznala, že byly podniknuty určité předběžné kroky směrem k takovémuto rozhodnutí.
(71)
Pokud jde o restrukturalizaci veřejných pohledávek v rámci řízení podle kapitoly 5a na základě zákona ze dne 30. října 2002 o státní podpoře (podniky se zvláštním významem pro trh práce), ve znění pozdějších předpisů (12), Komise dospěla k závěru, že rozhodnutí o restrukturalizaci vydané předsedou Agentury pro rozvoj průmyslu, státní agentury odpovědné za vedení řízení podle kapitoly 5a, bylo právně závazné. V tomto případě však nebylo žádné takovéto rozhodnutí o restrukturalizaci vydáno před přistoupením (13). Důvodem je to, že rozhodnutí vydané předsedou Agentury pro rozvoj průmyslu dne 19. dubna 2004 schvalující plán restrukturalizace z roku 2004 nesplnilo procesní a hmotněprávní požadavky, aby mohlo být považováno za rozhodnutí o restrukturalizaci.
(72)
Komise přijala vysvětlení Polska, že narostlé úroky u těchto veřejných pohledávek budou vzhledem k jejich podružné povaze automaticky odepsány spolu s jistinou, aniž by bylo nutno vydat zvláštní rozhodnutí.
(73)
Komise nezjistila žádné důkazy o právně závazných rozhodnutích u řady opatření, včetně záruk za plnění a kapitálového vkladu, emise obligací a přeměny dluhu na kmenové akcie, uvedených jako opatření 28-34 v části B přílohy I rozhodnutí. Komise reagovala zejména na hlavní tvrzení Polska, a to že tato opatření byla zahrnuta do plánu restrukturalizace loděnice v Gdyni z roku 2004, který byl schválen dozorčí radou loděnice, přičemž zástupci státní pokladny uložili příslušným orgánům povinnost provést opatření tím, že hlasovali pro plán.
(74)
Komise zejména měla za to, že pokud akcionáři nepodnikli potřebné kroky za tímto účelem, nebyla dozorčí rada zmocněna přijmout rozhodnutí s finančními důsledky pro akcionáře. Komise se rovněž domnívala, že i při předpokladu, že dozorčí rada byla oprávněna přijmout takováto rozhodnutí jménem a na účet akcionářů, je i nadále nejasné, zda by takovéto rozhodnutí vedlo k pozitivní povinnosti na straně státní pokladny udělit státní podporu, jelikož obvykle nelze připodobnit opatření přijatá státem jako účastníkem trhu opatřením přijatým státem při plnění různých veřejných cílů.
(75)
Co se týká opatření 32 v části B přílohy I rozhodnutí (kapitálový vklad ve výši 40 milionů PLN), Komise měla pochybnosti, zda rozhodnutí zavazující státní pokladnu k uskutečnění navýšení kapitálu před přistoupením Polska bylo platné z právního hlediska, vzhledem k tomu, že nebyl splněn požadavek, aby případné navýšení kapitálu bylo do šesti měsíců zaevidováno u příslušného soudu.
(76)
Poté, co Komise zjistila, že řada opatření pro loděnici v Gdyni představuje novou podporu, vyjádřila pochybnosti, zda byla splněna některá z podmínek proto, aby ji bylo možno schválit jako podporu na restrukturalizaci.
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
a) Připomínky loděnice v Gdyni
(77)
Příjemce předložil dva druhy tvrzení: ohledně pravomoci Komise, co se týká opatření uvedených v části B přílohy I rozhodnutí, a ohledně pochybností Komise, co se týká slučitelnosti této podpory se společným trhem, pokud by byla považována za novou podporu.
(78)
Co se týká restrukturalizace veřejných pohledávek podle kapitoly 5a, příjemce tvrdil, že rozhodnutí o restrukturalizaci ze strany předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu představovalo udělení podpory. Příjemce však stejně jako Polsko v počáteční fázi šetření Komise tvrdil, že příslušné rozhodnutí přijal předseda Agentury pro rozvoj průmyslu před přistoupením, dne 19. dubna 2004.
(79)
Příjemce tvrdil, že souhlas všech jednotlivých veřejných věřitelů s restrukturalizací podle kapitoly 5a představoval udělení podpory, a to před přistoupením (14).
(80)
V rozporu s tím, co Polsko uvedlo v první fázi šetření Komise, příjemce uvedl, že po dni 30. června 2003 nevznikly u veřejných pohledávek, které byly restrukturovány podle kapitoly 5a, žádné úroky z prodlení.
(81)
Příjemce tvrdil, že přesná účast státu s ohledem na opatření 32 (kapitálový vklad) byla známá před přistoupením, podpora by proto měla být považována za podporu, která byla udělena před přistoupením.
(82)
Příjemce se vyjádřil rovněž k ostatním aspektům rozhodnutí. Zejména uvedl, že záruky za plnění, které loděnici poskytla vývozní úvěrová pojišťovna, nepředstavují státní podporu. Příjemce uvedl, že záruční systém vývozní úvěrové pojišťovny je samofinancovaným systémem, v němž z dlouhodobého hlediska získané prémie převyšují pokrytá rizika a částky, které byly skutečně vyplaceny. Příjemce popsal podmínky, za nichž vývozní úvěrová pojišťovna tyto záruky vydává (prémie a druh požadovaného zajištění).
(83)
Co se týká požadavku, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, příjemce tvrdil, že výše podpory byla omezena na úplné minimum a že by bylo odůvodněné udělení vyšší podpory, kdyby byla k dispozici. Příjemce rovněž uvedl, že i v případě, že by Komise vymezila restrukturalizační náklady úžeji (tj. jako náklady, které nezahrnují běžné náklady loděnice), finanční složka těchto nákladů bez státní podpory by činila přibližně 30 %, splňovala by tudíž podmínku pokynů z roku 1999 pro podporu na restrukturalizaci (15).
(84)
Příjemce rovněž tvrdil, že státní podpora pro loděnici v Gdyni nenarušuje hospodářskou soutěž v Evropě, a uvedl, že skutečná konkurenční hrozba pro evropské loděnice pochází z Dálného východu. Příjemce potvrdil, že kontejnerová plavidla staví i jiné evropské loděnice, zejména v Německu, tvrdil však, že kontejnerová plavidla, která jsou stavěna v Německu, jsou s ohledem na návrh a technické specifikace odlišná. Příjemce prohlásil, že žádné jiné loděnice v EU nestavějí lodě pro přepravu automobilů, a že proto loděnice v Gdyni nesoutěží v tomto segmentu s žádnou jinou loděnicí v EU.
(85)
Příjemce rovněž uvedl, že restrukturalizace bude s konečnou platností dokončena do konce roku 2007.
b) Připomínky ostatních zúčastněných stran
(86)
Dánsko a dánský svaz pro námořní dopravu podpořily snahy Komise zajistit, aby byla státní podpora poskytována v souladu s platnými pravidly. Poukázaly na to, že v důsledku situace v oblasti hospodářské soutěže na světovém trhu pro stavbu lodí byla uzavřena řada dánských loděnic či čelí úpadku, aniž by jim byla poskytnuta státní podpora. Potvrdily rovněž, že sortiment výrobků dánských loděnic je podobný jako v případě polských loděnic, což znamená, že by dánské loděnice mohly být postiženy nekalou hospodářskou soutěží. Dánsko rovněž Komisi vyzvalo, aby od loděnice v Gdyni vyžadovala snížení kapacity, aby státní podpora nebyla použita k zvýšení celosvětové nadměrné kapacity.
(87)
Společnost Ray Car Carriers, největší odběratel loděnice v Gdyni a menšinový akcionář společnosti, zdůraznila význam loděnice v Gdyni pro svou vlastní činnost vzhledem k existujícím smlouvám s loděnicí. Společnost Ray Car Carriers byla přesvědčená, že se loděnice se svými vysoce kvalifikovanými zaměstnanci a vedením stane jednou z nejlepších loděnic v Evropě, pokud bude restrukturována a obdrží státní podporu za tímto účelem.
(88)
Odborový svaz Solidarita vyzdvihl zhoršující se situaci loděnice a tvrdil, že je nezbytná urychlená restrukturalizace. Odborový svaz popsal některá restrukturalizační opatření, která již byla v loděnici provedena, a vyjádřil přesvědčení, že se s technologií a zaměstnanci, které má loděnice k dispozici, zařadí mezi ziskové evropské loděnice. Státní podpora je proto nezbytná k provedení restrukturalizačního plánu.
(89)
Sdružení polských námořních odvětví Forum Okrętowe objasnilo příčiny potíží loděnice a vyslovilo svou podporu procesu restrukturalizace a použití státní podpory za tímto účelem.
c) Připomínky Polska
(90)
Stejně jako příjemce podpory podalo i Polsko připomínky k aspektům pravomoci i slučitelnosti.
(91)
Co se týká restrukturalizace veřejných pohledávek podle kapitoly 5a, Polsko nepředložilo žádná další tvrzení. Ve své reakci na připomínky příjemce však Polsko vyslovilo nesouhlas s jeho výkladem polských právních předpisů.
(92)
Pokud jde o opatření 28-34 v části B přílohy I rozhodnutí, Polsko nevyvrátilo závěry Komise uvedené v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Polsko však předložilo nové tvrzení, že prohlášení zástupců jednotlivých státních orgánů v rámci týmu pro odvětví stavby lodí ohledně plánů na rozšíření těchto opatření je nutno považovat za oficiální závazky. Tato prohlášení byla učiněna před přistoupením.
(93)
Pokud jde o opatření 32 (kapitálový vklad), Polsko tvrdilo, že pokud státní pokladna jednala na valných hromadách akcionářů jako vlastník loděnice v Gdyni, nelze toto jednání oddělit od jejích opatření coby orgánu poskytujícího státní podporu.
(94)
Polsko zároveň uznává, že ačkoli opatření týkající se kapitálových vkladů patří do oblasti vlastnictví (dominium) a vztahuje se na ně občanské právo, při navyšování akciového kapitálu společností je ministr (financí) povinen dodržet další veřejnoprávní pravidla, která se nevztahují na běžné účastníky trhu (imperium).
(95)
Polsko poté objasnilo, že pravidlo šesti měsíců (lhůta pro zaregistrování úpisů akcií u soudu) je pouze formálním požadavkem, který nemá žádný účinek na okamžik, k němuž nabývá účinku povinnost akcionáře upsat akcie. Polsko tvrdilo, že tato povinnost nabyla účinku v roce 2004, před přistoupením, a že k jejímu splnění bylo nutné pouze vydání nového usnesení o navýšení akciového kapitálu loděnice, k němuž došlo dne 4. března 2005. K upsání státní pokladnou došlo posléze, dne 23. června 2005.
(96)
Co se týká slučitelnosti nové podpory se společným trhem, Polsko uvedlo, že plán restrukturalizace z roku 2004 představoval řádný ekonomický základ pro proces restrukturalizace loděnice. Polsko připustilo, že se proces restrukturalizace uskutečnil s omezenými finančními zdroji. Polské orgány poté poskytly stručný popis restrukturalizačních opatření obsažených v plánu restrukturalizace z roku 2004, aby prokázaly, že restrukturalizace nebyla svým rozsahem čistě finanční. Obhajovaly vyrovnávací opatření navrhovaná v plánu restrukturalizace z roku 2004, která byla provedena v rámci skupiny gdyňských loděnic. Co se týká požadavku, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, Polsko uvedlo, že podpora nebyla použita pro jiné účely než na restrukturalizaci, a tvrdilo, že míra podpory činila 31 %, tj. podpora jako procentuální podíl celkových restrukturalizačních nákladů, včetně provozních nákladů. Polsko uvedlo, že za „vlastní příspěvek“ je nutno považovat nové sjednání smluvních cen spolu s kumulovanými zisky a kladnými peněžními toky vytvořenými loděnicí v budoucnu.
(97)
Polské orgány podrobně popsaly, jak fungoval záruční systém vývozní úvěrové pojišťovny, a tvrdily, že tyto záruky nepředstavují státní podporu.
4. CHRONOLOGICKÝ POPIS ROZHODUJÍCÍCH UDÁLOSTÍ PO VYDÁNÍ ROZHODNUTÍ KOMISE O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(98)
Níže je shrnuto šetření Komise a události, k nimž došlo v jeho průběhu.
(99)
V reakci na rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení na podzim 2005 předložily polské orgány dvě linie argumentace: na straně jedné zpochybnily pravomoc Komise jednat ve věci opatření vymezených v rozhodnutí Komise jako nová podpora a na druhou stranu tvrdily, že i kdyby tato opatření představovala novou podporu, jsou slučitelná se společným trhem jako podpora na restrukturalizaci. Reakce loděnice v Gdyni na rozhodnutí Komise měla podobnou povahu. Obě reakce byly popsány výše.
(100)
K doložení svého tvrzení, že se jedná o slučitelnou podporu, předložilo Polsko Komisi plán restrukturalizace loděnice v Gdyni z roku 2004, který byl totožný s plánem restrukturalizace, s ohledem na nějž Komise zahájila formální vyšetřovací řízení kvůli pochybnostem, co se týká jeho věrohodnosti a spolehlivosti. Komise nicméně plán restrukturalizace z roku 2004 pečlivě přezkoumala a vyžádala si pomoc externího poradce. Komise dospěla k závěru, že plán restrukturalizace z roku 2004 nesplňuje žádnou z podmínek pro schválení restrukturalizační podpory, které jsou stanoveny v platných pokynech. Na schůzce dne 22. února 2006 Komise polským orgánům objasnila své hlavní pochybnosti. Komise vyzdvihla hlavní nedostatky plánu restrukturalizace z roku 2004: nízké investice, nízká plánovaná produktivita, vysoké výrobní náklady, zejména režijní náklady, a nedostatečné posílení vlastní kapitálové základny loděnice. Podporu poskytnutou loděnici je nutno považovat za provozní podporu pro restrukturalizaci dluhu a další činnost loděnice.
(101)
V prosinci 2005 Komise z veřejných zdrojů (16) zjistila, že Korporacja Polskie Stocznia (dále jen „KPS“), kapitálová skupina ve veřejném vlastnictví, byla založena s cílem integrovat tři velké polské loděnice v Gdyni, Gdaňsku a Štětíně pod jednu střechu (dále jen „konsolidační plán“). Hlavní úlohou KPS bylo poskytnout loděnicím finanční prostředky na výrobu. Polsko Komisi o konsolidačním plánu neinformovalo ani před vydáním rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, ani posléze.
(102)
Komise se zároveň z tisku dověděla o probíhajících jednáních o prodeji loděnic v Gdyni a Gdaňsku strategickým investorům a o oddělení obou společností, které až dosud fungovaly jako součást téže skupiny. Komise dopisem ze dne 13. ledna 2006 polskou vládu požádala, aby vysvětlila, jaká je její strategie pro loděnici v Gdyni ve skutečnosti.
(103)
Polsko v dopise ze dne 20. února 2006 objasnilo, že dříve byl konsolidační plán skutečně zvažován, bylo však od něho upuštěno a brzy bude přijata nová strategie restrukturalizace polského odvětví stavby lodí.
(104)
Na schůzce dne 22. února 2006 a dopisem ze dne 13. března 2006 polské orgány Komisi informovaly, že plán restrukturalizace z roku 2004 je zastaralý a je nutno jej pozměnit. Polské orgány se zavázaly, že pozměněný plán restrukturalizace předloží do června 2006. Polské orgány rovněž představily hlavní rysy nové strategie restrukturalizace polského odvětví stavby lodí. Za prvé, gdaňská loděnice má být co nejdříve vyčleněna ze skupiny gdyňských loděnic. Za druhé, vláda umožní vložení soukromého kapitálu do loděnic v Gdaňsku a Gdyni s dlouhodobým cílem loděnice plně privatizovat.
(105)
Valná hromada loděnice v Gdyni dne 19. dubna 2006 rozhodla o navýšení kapitálu ve výši 300 milionů PLN. Správní rada byla pověřena hledáním investorů, kteří by měli zájem se navýšení zúčastnit. V souladu s tím bylo ode dne 10. května 2006 potenciálním investorům zpřístupněno informační memorandum z května 2006 a poradce loděnice v Gdyni pro privatizaci se obrátil přímo na přibližně 80 takovýchto investorů. Loděnice v Gdyni obdržela dvě předběžné nabídky na účast na navýšení kapitálu, a to od ukrajinského výrobce oceli, společnosti Donbas a hlavního odběratele loděnice, společnosti Ray Car Carriers. Tyto dvě společnosti nakonec dne 28. srpna 2006 předložily závazné nabídky, které však byly podmíněny uhrazením a zrušením dluhu prodávajícím - státem. Podle harmonogramu, který oznámilo Polsko (dopis ze dne 26. září 2006), měla jednání s oběma uchazeči skončit do konce října 2006 a úpis nových akcií měl být dokončen do 15. prosince 2006.
(106)
Dne 9. června 2006 Komise obdržela první předlohu plánu restrukturalizace z roku 2006. Po návštěvě loděnice a obdržení stanoviska externího poradce Komise vyjádřila vážné obavy ohledně této předlohy během návštěvy na místě dne 13. června 2006 a písemně dne 17. července a poukázala na skutečnost, že se nezdá, že by plán restrukturalizace byl dostatečně rozsáhlý, aby byla obnovena dlouhodobá životaschopnost loděnice, že nebylo přijato žádné ustanovení o financování restrukturalizace, že neexistuje reálná vyhlídka na financování restrukturalizace ze zdrojů nezahrnujících státní podporu a že nebyla navržena žádná vyrovnávací opatření. S ohledem na další spoléhání se na záruky pro financování lodí poskytované vývozní úvěrovou pojišťovnou, státní agenturou, Komise loděnici a polské orgány upozornila, že tyto záruky představují státní podporu.
(107)
Navzdory těmto upozorněním předložilo Polsko nakonec v září 2006, s dvouměsíčním zpožděním, plán restrukturalizace z roku 2006, který se významně nelišil od první předlohy. Hlavní kritika Komise týkající se plánu restrukturalizace z roku 2006 je popsána níže.
(108)
Na schůzce dne 7. prosince 2006 a dopisem ze dne 29. ledna 2007 Komise polským orgánům sdělila, že předběžné zkoumání bylo ukončeno se závěrem, že plán restrukturalizace z roku 2006 nesplňuje žádnou z podmínek pro schválení podpory na restrukturalizaci podle stávajících pokynů.
(109)
Polské orgány na zmíněné schůzce oznámily, že zamýšlí obnovit proces privatizace loděnice v Gdyni prostřednictvím otevřeného a transparentního řízení s cílem přilákat soukromého investora, který by převzal úplnou kontrolu nad loděnicí. Polsko uvedlo, že proces privatizace má být dokončen do června 2007. Během vypracovávání dokumentů pro privatizaci Polsko Komisi požádalo, aby uvedla, jaká vyrovnávací opatření pro loděnici v Gdyni považuje za nezbytná, aby bylo možno náležitě informovat potenciální investory.
(110)
V následujících měsících loděnice v Gdyni pokračovala v jednání se dvěma investory, společnostmi Donbas a Ray Car Carriers, kteří své nabídky předložili v srpnu 2006. Současně vláda vypracovávala řadu dokumentů pro privatizaci, aby v případě neúspěchu probíhajících jednání mohla obnovit proces privatizace. V květnu 2007 polská vláda oznámila, že jednání ztroskotala a že bude obnoven proces privatizace. Dopisem ze dne 22. června 2007 Polsko předložilo nový harmonogram procesu privatizace a jako předběžnou lhůtu pro jeho dokončení uvedlo prosinec 2007, tj. půl roku po původním termínu, k němuž se Polsko zavázalo v lednu 2007. Dopisem ze dne 31. července 2007 Komise sdělila, že proces privatizace nelze déle protahovat. Komise rovněž Polsko upozornila, že k tomuto okamžiku se zdá, že nebyly splněny podmínky pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice a financování restrukturalizace přinejmenším částečně ze zdrojů nezahrnujících státní podporu.
(111)
Komise se zároveň na základě dohody mezi komisařkou Kroesovou a ministrem Woźniakem z prosince 2006 podílela na intenzivních diskusích s polskými orgány a loděnicí v Gdyni s cílem stanovit potřebná vyrovnávací opatření. Dopisem ze dne 28. února 2007 se Polsko zavázalo uzavřít dok SD I v loděnici Gdyni poté, co budou vyřízeny zbývající zakázky a provedeny potřebné investice v suchém doku SD II, tj. od ledna 2010.
(112)
Za účelem ověření, zda tento návrh představuje skutečné vyrovnávací opatření, Komise loděnici v Gdyni požádala, aby ji poskytla informace o řadě záležitostí. Komise posléze dopisem ze dne 31. července 2007 Polsko informovala, že může předběžně považovat uzavření suchého doku SD I za dostatečné vyrovnávací opatření, pokud bude zařízení nevratně vyřazeno pro účely montáže a spuštění lodí a k uzavření dojde od 1. září 2009, nebo dříve, bude-li před tímto dnem ukončena stavba plavidla 8185/04, posledního z plavidel v knize zakázek ke dni 8. března 2007. V roce 2009 je mimoto možno použít dok SD I pouze pro montáž dvou plavidel, jejichž montáž je v tomto doku naplánována v roce 2009 a nelze ji přesunout do doku SD II (lodě pro přepravu LPG 8185/03 a 8185/04). Základ pro tento závěr Komise je popsán níže.
(113)
V červenci 2007 byl zahájen nový proces privatizace na základě privatizačního zákona ze dne 30. srpna 2006. Dne 5. července 2007 přijala valná hromada akcionářů loděnice v Gdyni usnesení o navýšení kapitálu o částku 515 milionů PLN, přičemž akcie měly být upsány státní pokladnou, nebude-li privatizace úspěšně dokončena. Bylo vypracováno informační memorandum ze dne 4. července 2007. Ode dne 10. května 2007, tj. dne zveřejnění výzvy k účasti v nabídkovém řízení v mezinárodním a polském tisku, bylo zpřístupněno potenciálním investorům. Jak je popsáno výše, Komise předložila k informačnímu memorandu připomínky, k nimž Polsko náležitě přihlédlo.
(114)
Vzhledem k dalším průtahům v procesu privatizace Komise Polsko dopisem ze dne 3. října 2007 vyzvala, aby privatizaci neprodleně dokončilo. Dopisem ze dne 23. října 2007 Polsko Komisi sdělilo, že privatizace nebude dokončena podle plánu, tj. do konce roku 2007. Polsko se místo toho zavázalo zahájit v lednu 2008 jednání s vybranými investory. Komise zopakovala své obavy ohledně prodlev dopisem ze dne 30. listopadu 2007 a uvedla, že očekává, že nový vlastník loděnice v Gdyni předloží první předlohu nového plánu restrukturalizace do konce února 2008. Tato žádost byla poté Komisí mnohokrát zopakována. Komise opakovaně trvala na přísném dodržení harmonogramu privatizace a uvedla, že se nezdá, že by existoval nějaký důvod pro to, aby Polsko obnovilo proces privatizace.
(115)
Polsko Komisi informovalo, že si informační memorandum loděnice v Gdyni vyžádalo jedenáct společnosti a že ve lhůtě do 1. října 2007 předložily první nabídky čtyři společnosti. Těmto čtyřem společnostem bylo umožněno provedení hloubkové kontroly. Ve lhůtě do 20. prosince 2007 byly předloženy tři závazné nabídky. Na konci ledna 2008 se Polsko rozhodlo zahájit jednání se dvěma z těchto investorů. V polovině února 2008 Polsko oznámilo, že proces privatizace loděnice v Gdyni bude dokončen do léta 2008, tj. o rok později, než Polsko původně slibovalo v lednu 2007.
(116)
Ode dne 20. března 2008 byla jednomu z těchto investorů, společnosti Amber Sp. z o.o. (dále jen „Amber“), dceřiné společnosti podniku Złomrex, polské společnosti obchodující s ocelí, udělena výhradní vyjednávací práva, jejichž platnost byla poté několikrát prodloužena a skončila dne 12. května 2008.
(117)
Dne 29. února 2008 Polsko Komisi předložilo první předlohu plánu restrukturalizace loděnice v Gdyni, kterou vypracovala společnost Amber (17). Společnost Amber předložila aktualizované finanční výhledy e-mailem ze dne 9. dubna 2008. Komise předložila ústní připomínky k této předloze na schůzce se zástupci polských orgánů, společnosti Amber a loděnice v Gdyni, která se konala ve Varšavě dne 10. dubna 2008, a zaslala písemné připomínky v dopise ze dne 21. dubna 2008.
(118)
Na schůzce s polskými orgány dne 12. května 2008 společnost Amber oznámila, že odstupuje z procesu privatizace loděnice v Gdyni. Polsko Komisi o tomto vývoji informovalo týž den. Ve svém vysvětlení pro státní pokladnu společnost Amber uvedla, že hlavním důvodem jejího odstoupení je skutečnost, že po hloubkové kontrole situace loděnice dospěla k závěru, že ani po provedení restrukturalizačních opatření, včetně významných investic, nebude loděnice zisková.
(119)
Dne 15. května 2008 se polské orgány rozhodly ukončit proces privatizace formou veřejné výzvy k účasti na jednáních s uchazeči, jejichž nabídky byly přijaty v řízení, které bylo zahájeno v roce 2007.
(120)
Dne 26. května 2008 Polsko Komisi informovalo, že proces privatizace byl obnoven. V následných každodenních zprávách Polsko Komisi informovalo o opatřeních, jež polské orgány přijaly k nalezení kupce pro loděnici v Gdyni. Polsko zaslalo Komisi řadu dopisů, v nichž potenciální investoři žádali o poskytnutí informací o pokračujícím procesu privatizace a o zaslání informačního memoranda, jakmile bude k dispozici.
(121)
Na schůzce dne 10. června 2008 vyšlo najevo, že polské orgány vedou intenzivní jednání se společností ISD Polska, stávajícím vlastníkem gdaňské loděnice, ohledně možné koupě loděnice v Gdyni a o sloučení obou loděnic. Polsko navrhlo nová vyrovnávací opatření a uvedlo, že nový investor jako podmínku účasti v privatizaci požaduje další státní podporu. Polsko rovněž Komisi sdělilo, že společnost ISD Polska vypracovává pro obě loděnice společný plán restrukturalizace, jenž bude Komisi předložen do dne 26. června 2008 v souladu s příkazem k poskytnutí informací, který Komise přijala s ohledem na případ státní podpory C 18/05 (18).
(122)
Na žádost polských orgánů Komise Polsko a společnost ISD Polska na schůzce dne 10. června 2008 a opakovaně na schůzce dne 13. června 2008 informovala, že je nutno splnit určité rámcové podmínky, pokud má společnost ISD Polska koupit loděnici v Gdyni s úmyslem provozovat ji společně s gdaňskou loděnicí. Těmito rámcovými podmínkami bylo to, že společnost ISD Polska musí do 26. června 2008 předložit společný plán restrukturalizace pro obě loděnice, musí významně přispět na restrukturalizační náklady a přijmout smysluplná vyrovnávací opatření v souladu s příslušnými pokyny. Komise uvedla, že navrhovaný příspěvek společnosti ISD Polska na restrukturalizační náklady nepostačuje s přihlédnutím k částce státní podpory, kterou loděnice obdržela v minulosti, a další podpoře, o niž společnost ISD Polska požádala v souvislosti s privatizací.
(123)
Dopisem ze dne 6. června 2008 Polsko Komisi informovalo, že se vláda dne 3. června 2008 rozhodla přispět ke kapitálu loděnice v Gdyni částkou ve výši 515 milionů PLN, částečně k uhrazení předpokládaných ztrát vyplývajících ze stávajících smluv o stavbě lodí.
(124)
Dne 26. června 2008 Komise obdržela předlohu plánu restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost ISD Polska, s názvem „Plán restrukturalizace nové gdaňsko-gdyňské loděnice“, v němž byla předložena společná strategie restrukturalizace loděnic v Gdaňsku a Gdyni (dále jen „společný plán restrukturalizace (vypracovaný společností ISD)“). Komise obdržela rovněž předlohu plánu restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost Polish Shipbuilding Company s názvem „Plán restrukturalizace loděnice v Gdyni na období 2008-2012“ (dále jen „plán restrukturalizace vypracovaný PSC“). Stručný popis obou plánů je uveden níže.
(125)
Dopisem ze dne 14. července 2008 Polsko Komisi informovalo, že proces privatizace loděnice v Gdyni pokračuje, a požádalo o dodatečnou lhůtu, aby potenciální investoři mohli dokončit plán restrukturalizace. Polsko se zavázalo předložit Komisi hotový plán restrukturalizace loděnice v Gdyni nejpozději do 12. září 2008.
(126)
Komise souhlasila s navrhovanou lhůtou pro předložení úplného restrukturalizačního plánu.
(127)
Dne 12. září 2008 Polsko předložilo konečný plán restrukturalizace vypracovaný společností ISD Polska s názvem „Plán restrukturalizace nové gdaňsko-gdyňské loděnice“ (dále jen „společný plán restrukturalizace ze dne 12. září“), který byl v podstatě aktualizovanou verzí společného plánu restrukturalizace ze dne 26. června 2008.
5. PLÁN RESTRUKTURALIZACE Z ROKU 2006
(128)
Podle plánu restrukturalizace z roku 2006 byly nezbytné změny plánu restrukturalizace z roku 2004 kvůli změně makroekonomického klimatu, tj. zhodnocení zlotého vůči americkému dolaru z 4,1 PLN na 3,0 PLN za USD a nárůst cen ocele z 300 USD/t na 700 USD/t, což nepříznivě ovlivnilo hospodářskou situaci loděnice společně s nedostatečnou státní podporou, v důsledku čehož nebylo možno provést plně plán restrukturalizace z roku 2004.
(129)
Plán restrukturalizace z roku 2006, který vypracovala loděnice s pomocí společnosti Ernst & Young, se vztahuje na období od roku 2006 do roku 2012. Většina opatření však má být provedena do konce roku 2009. Plán restrukturalizace z roku 2004 se týkal období od roku 2003 do roku 2008.
(130)
K cílům plánu restrukturalizace z roku 2006 patří účinné snížení provozních nákladů, zvýšení efektivnosti loděnice a zajištění ziskovosti loďařských činností. Za tímto účelem loděnice zamýšlela nejprve znovu sjednat stávající smlouvy, a tím vyloučit předpokládané ztráty z lodí, jejichž dokončení je naplánováno na rok 2006 a 2007. Program snížení nákladů byl mimoto zaměřen na snížení výrobních nákladů.
a) Prodejní strategie
(131)
Plánovanou prodejní strategií bylo soustředit se na běžná plavidla, k nimž patřila kontejnerová plavidla a lodě pro přepravu automobilů. Loděnice plánovala rovněž zachování kapacity pro mezery na trhu, pokud se objeví ziskové nabídky.
b) Průmyslová a provozní restrukturalizace
(132)
Hlavní opatření:
-
zvýšení efektivnosti prostřednictvím investic ve výši 61 milionů EUR v období 2007-2009. Tyto investice mají odstranit překážky ve výrobním procesu (zejména výroba ocelových dílů) a zvýšit efektivnost. Plánují se rovněž investice do informačních technologií v hodnotě 6,6 milionu EUR,
-
restrukturalizace zaměstnanosti, tj. zrušení stále běžnějších pracovních smluv na dobu určitou a opatření k dosažení cílových úrovní zaměstnanosti. Zavedení systému pobídek. Loděnice rovněž plánuje zvýšení mezd pro pracovníky, kteří se přímo podílejí na výrobě, a to o 10 % v roce 2006 a o 4 % ročně od roku 2008 do roku 2010. Hlavními problémy, s nimiž se loděnice v současnosti potýká, je vysoká absence v práci a nedostatek kvalifikovaných pracovníků,
-
plán vyzdvihoval význam ochrany loděnice před měnovým rizikem. Za tímto účelem má být 70 % příjmů loděnice od roku 2007 do roku 2012 zajištěno proti měnovému riziku formou devizových transakcí,
-
dojde k dalšímu osamostatnění dceřiných společností (např. Zakładowa Służba Ratownicza, Wydział Technicznej Obsługi Urządzeń Dźwignicowych atd.) a prodeji majetku,
-
zlepšení projektování (normalizace projektových řešení). To zahrnuje rovněž možnost osamostatnění projektové kanceláře, o němž má být rozhodnuto v roce 2007,
-
další opatření, například sjednání nových smluv, používání valorizačních doložek ve smlouvách k zajištění proti měnovým rizikům, systém zaměstnaneckých pobídek, proces optimalizace a prodej finančních aktiv.
c) Opatření v oblasti finanční restrukturalizace
(133)
Loděnice musí provést finanční restrukturalizaci. Na konci roku 2005 činil vlastní kapitál -285,4 milionu PLN. Předpokládá se, že se v období 2006-2007 situace loděnice s ohledem na vlastní kapitál zlepší na základě kapitálového vkladu v celkové výši 1 015 milionů PLN: navýšení kapitálu o 500 milionů PLN v roce 2006 mělo být financováno soukromými investory a navýšení kapitálu o 515 milionů PLN v roce 2007 měl uskutečnit soukromý nebo veřejný investor.
d) Cílové údaje na konci restrukturalizace - obnovení dlouhodobé životaschopnosti
(134)
Na konci období restrukturalizace v roce 2009 má výroba loděnice podle očekávání činit 298 610 CGT, v porovnání s 279 258 CGT v roce 2006. Počet postavených lodí se sníží z 13 v roce 2006 (8 kontejnerových lodí a 5 lodí pro přepravu automobilů) na 11 (5 kontejnerových lodí a 6 lodí pro přepravu automobilů). Výroba se podle očekávání v roce 2012 dále zvýší na 324 110 CGT (12 plavidel).
(135)
Průměrná zaměstnanost se má snížit z 5 208 pracovníků v květnu 2006 na cílovou úroveň 4 530 osob na konci roku 2007.
(136)
Produktivita (podíl spotřebované práce) se má podle očekávání zvýšit z 44,8 osobohodiny/CGT v roce 2007 na 37,0 osobohodin/CGT v roce 2012. Podle poradce Komise je produktivita nejefektivnějších srovnatelných loděnic v Evropě nižší než 20 osobohodin/CGT.
(137)
Obrat má podle očekávání vzrůst z 1599 milionu PLN v roce 2005 na 1869 milionu PLN v roce 2012. Provozní zisk se má podle předpokladů zvýšit z 7,35 milionu PLN v roce 2005 a 23,35 milionu PLN v roce 2006 na 67,68 milionu PLN v roce 2012, přičemž prvním ziskovým rokem má být rok 2009.
e) Analýza citlivosti
(138)
Plán zahrnuje analýzu citlivosti ohledně těchto záležitostí:
-
zhodnocování zlotého vůči USD o 0,05 a 0,1 PLN ročně v porovnání se stálým směnným kurzem 3,00 PLN/USD jako základním scénářem,
-
zachování výroby lodí na úrovni 10 plavidel v období 2009-10, zatímco podle základního scénáře má být v období 2009-10 vyrobeno 11 lodí a v období 2011-12 pak 12 lodí,
-
rychlejší růst sazeb různých úhrad (odměna za práci a sazby za příležitostnou a stálou spolupráci) v období 2008-2012 než podle základního scénáře,
-
pokles cen lodí o 5 % a 10 % v období 2009-2012,
-
zvýšení cen materiálu spolu s růstem cen lodí od roku 2007.
f) Vyrovnávací opatření
(139)
V plánu restrukturalizace z roku 2006 bylo jako vyrovnávací opatření navrhováno omezení výroby na 340 000 CGT ročně za předpokladu, že technická kapacita loděnice činí 540 000 CGT. Jak je podrobně objasněno níže, v únoru 2007 Polsko navrhlo nevratné uzavření suchého doku SD I. Loděnice poskytla údaje prokazující, že stávající technická kapacita je značně nižší než 540 000 CGT. Komise nakonec předběžně souhlasila s navrhovaným snížením kapacity, které nahradilo vyrovnávací opatření uvedená v plánu restrukturalizace z roku 2006.
6. SPOLEČNÝ PLÁN RESTRUKTURALIZACE VYPRACOVANÝ SPOLEČNOSTÍ ISD
(140)
Společnost ISD Polska, jako většinový vlastník gdaňské loděnice, vstoupila do procesu privatizace po odstoupení společnosti Amber z kola privatizace zahájeného v roce 2007. Jak je uvedeno výše, společnost ISD Polska přezkoumala plán restrukturalizace, který předložila Komisi dne 26. června 2008, a dne 12. září 2008 předložila aktualizovanou verzi. Níže uvedený popis případně objasňuje změny ve společném plánu restrukturalizace ze září.
(141)
Odůvodněním společné obchodní strategie vypracované společností ISD Polska je to, že je nutno využít synergie mezi oběma loděnicemi a spojit nejlepší výrobní aktiva obou zařízení (19). Hlavní zařízení pro skladování materiálu se budou nacházet v loděnici v Gdyni, kde se budou vyrábět rovněž plechy a profily. Plechy a profily budou poté přepraveny po vodě do gdaňské loděnice, kde se budou vyrábět jednotlivé části a bloky. Montáž se bude provádět v docích v loděnici v Gdyni a konečné vybavení v přístavištích v obou loděnicích.
(142)
Společný plán restrukturalizace poukazuje na neúspěch plánu restrukturalizace z roku 2006, pokud jde o obnovení životaschopnosti loděnice, a stanoví příčiny stávajících finančních potíží obou loděnic. K nim patří zejména nepodařená privatizace loděnice a související neschopnost loděnice získat kapitál ve výši, jež by umožňovala restrukturalizaci, a skutečnost, že loděnice neobdržela dostatečné částky státní podpory. Společný plán restrukturalizace určuje rovněž makroekonomické faktory, například zhodnocení polského zlotého vůči americkému dolaru, rostoucí ceny ocele a vnitřní činitele, jako je odliv kvalifikovaných pracovníků z loděnice, nízká produktivita a uzavírání smluv bez potřebného zajištění vůči změnám směnného kurzu a materiálových nákladů, což vedlo ke ztrátám loděnice.
(143)
Cílem společného plánu restrukturalizace je obnovení životaschopnosti obou restrukturovaných společností, loděnic v Gdyni a Gdaňsku. Ačkoli se toto rozhodnutí týká pouze loděnice v Gdyni, níže uvedený popis a posouzení společného plánu restrukturalizace musí samozřejmě vzít v úvahu rovněž existenci gdaňské loděnice, její minulé snahy o restrukturalizaci a státní podporu, kterou obdržela a kterou obdrží v budoucnu.
a) Prodejní strategie
(144)
Podle společného plánu restrukturalizace by se sloučené loděnice měly podílet na dvou činnostech: stavbě lodí a činnostech nesouvisejících se stavbou lodí.
(145)
Co se týká stavby lodí, společnost ISD Polska se brzy zaměří na segmenty trhu jako kontejnerové lodě (malé až středně velké, 500-3 000 TEU), běžná nákladní plavidla („klasická“ plavidla pro přepravu suchého nákladu, víceúčelová plavidla a plavidla pro přepravu těžkých kusů) a lodě pro přepravu automobilů (velké lodě čistě pro přepravu automobilů, velikost C6600) a bude rozvíjet činnost rovněž v segmentu pobřežních plavidel (např. vlečná plavidla pro kotevní zařízení, plavidla pro zásobování plošin, čluny pro přepravu posádky), který by se měl ve střednědobém horizontu stát hlavním segmentem.
(146)
Analýza trhu vychází z porovnání s výrobou ostatních evropských loděnic a zkušeností sloučených loděnic. V plánu se připouští, že by bylo nutno vyvinout potřebné know-how pro výrobu pobřežních plavidel a že by výroba byla v prvních několika letech zajišťována pomocí subdodavatelů. Společný plán restrukturalizace ze září popisuje předchozí zkušenosti gdaňské loděnice s výstavbou trupů pobřežních plavidel a objasňuje, že loděnice má plavidla tohoto typu ve své knize zakázek. Plán rovněž uvádí, že gdaňská loděnice nedávno podepsala prohlášení o úmyslu týkající se pětileté spolupráce s renomovaným stavitelem pobřežních plavidel, který bude gdaňské loděnici zadávat stavbu stále složitějších trupů. Plán předpokládal postupný přechod od této subdodavatelské práce k výstavbě plně vybavených pobřežních plavidel a uznává potřebu získat postupně kapacity pro výstavbu plně vybavených lodí a vytvořit síť dodavatelů.
(147)
Plánované výrobní portfolio předpokládá, že zpočátku bude zachována výroba kontejnerových lodí, postupně však bude do roku 2011 omezována a poté bude ukončena. Plán předpokládá portfolio skládající se z pobřežních plavidel a velkých lodí pro přepravu automobilů o velikosti C6600. Podle společného plánu restrukturalizace mají sloučené loděnice po červnu uzavřít smlouvy na 13 plavidel v roce 2008 (3 kontejnerová plavidla, 5 pobřežních plavidel a 5 lodí pro přepravu automobilů), 16 plavidel v roce 2009 (2 kontejnerová plavidla, 8 pobřežních plavidel a 6 lodí pro přepravu automobilů), 15 plavidel v roce 2010 a 2011 (1 kontejnerové plavidlo, 7 pobřežních plavidel a 7 lodí pro přepravu automobilů), 17 plavidel v roce 2012 (10 pobřežních plavidel a 7 lodí pro přepravu automobilů) a 18 plavidel v roce 2013 a 2014 (14 pobřežních plavidel a 4 lodě pro přepravu automobilů). Výrobní plán byl ve společném plánu restrukturalizace ze září pozměněn: mezi roky 2009 a 2011 mělo být ročně postaveno 12-13 plavidel (5-7 lodí pro přepravu automobilů a 6 pobřežních plavidel; po roce 2008 nejsou v knize zakázek žádná kontejnerová plavidla).
(148)
Co se týká činností nesouvisejících se stavbou lodí, společnost ISD Polska zamýšlí zahájit ve sloučených loděnicích výrobu větrných elektráren a ocelových konstrukcí. Plán předpokládá, že výroba větrných elektráren bude zahájena v roce 2011 (75 položek) a od roku 2014 se zvýší na 350 (plánovaná délka 80 m).
(149)
Červnový plán předpokládal výrobu různých ocelových konstrukcí (např. jeřáby, skladové konstrukce, ocelové konstrukce pro stavebnictví a části plavidel), která se bude zvyšovat z 2 174 t v roce 2008 na 13 500 t od roku 2011 (20).
(150)
Zářijový plán restrukturalizace uvádí podrobnosti o know-how společnosti ISD Polska (nebo ostatních společností skupiny Donbas) v oblasti ocelových konstrukcí. Plánuje se přesun určité výroby ze společnosti Huta Częstochowa do sloučených loděnic. Plán shrnuje výsledky studie trhu provedené nezávislým konzultantem (Roland Berger) při přípravě na rozvoj segmentu ocelových konstrukcí v gdaňské loděnici poté, co ji společnost ISD Polska získala počátkem roku 2007. Podle plánu tato studie předpokládá růst segmentu ocelových konstrukcí v Evropě, a zejména v Polsku (např. rozvoj infrastruktury s pomocí strukturálních fondů). Tato studie nebyla Komisi předložena.
(151)
Zářijový plán obsahuje různé prognózy objemu výroby ocelových konstrukcí, jak je uvedeno v tabulce 1a.
Tabulka 1a
Plánovaná výroba ocelových konstrukcí v tunách (společný plán restrukturalizace ze září 2008)
Výrobky
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
Jeřáby
274
2 000
2 000
2 000
2 000
2 000
2 000
Výtahy
0
1 100
1 500
1 500
1 500
1 500
1 500
Skladové konstrukce
1 500
6 000
16 000
22 400
36 000
36 000
36 000
Ocelové konstrukce pro stavebnictví
0
1 100
3 000
4 000
4 000
4 000
4 000
Části plavidel
0
1 000
1 450
5 000
13 000
13 000
13 000
Celkem
1 774
11 200
23 950
34 900
56 500
56 500
56 500
b) Průmyslová a provozní restrukturalizace
(152)
Ve společném plánu restrukturalizace je uvedeno, že se výrobní aktiva obou loděnic značně znehodnotila a jsou na stejné úrovni jako aktiva evropských loděnic na počátku 90. let minulého století. Plánované investice činí 111 milionů EUR pro stavbu lodí a 193 milionů PLN pro činnosti nesouvisející se stavbou lodí (175 milionů PLN pro větrné elektrárny a 18 milionů PLN pro ocelové konstrukce).
(153)
Investice v oblasti stavby lodí se mezi rokem 2009 a 2011 uskuteční ve dvou překrývajících se etapách. Nejvýznamnější investice (21) budou provedeny v oblasti řezání plechů, výroby plochých panelů, nové dílny pro výrobu trubek a nové haly pro objemové součásti. Tyto investice spolu s organizačními změnami by měly vést k zvýšení produktivity ze stávajících 45 osobohodin/CGT na cílových 20 osobohodin/CGT (22).
(154)
Hlavní organizační potřeby se týkají prodeje (smlouvy), pořizování materiálu a služeb, projekčních kapacit, výroby, lidských zdrojů a informačních technologií.
(155)
Společný program restrukturalizace předpokládá vytvoření plánovacího střediska, které bude odpovídat za účinné plánování výroby na všech organizačních úrovních sloučených loděnic. Cílem zřízení tohoto střediska je odstranění nedostatků v plánování, rozvrhování, rozpočtování a kontrole výrobního procesu.
(156)
Co se týká uzavírání smluv, společnost ISD Polska zamýšlí zavést valorizační doložky na ochranu loděnice před růstem cen materiálu a mezd přenesením rizika na majitele lodi. Loděnice by měla zavést rovněž novou vzorovou smlouvu. Výňatky z některých stávajících smluv o stavbě lodi byly připojeny k společnému plánu restrukturalizace ze září s cílem prokázat, že se loděnici podařilo sjednat valorizační doložky k zajištění proti výkyvům cen oceli.
(157)
Na ochranu před rizikem měnových výkyvů hodlá loděnice zavést potřebnou infrastrukturu po stanovení nákladů a příjmů vytvářejících měnové riziko a stanovení přípustných úrovni vystavení tomuto riziku. Systém řízení rizik uvedený ve společném plánu restrukturalizace je založen na čtyřech hlavních prvcích: zohlednění tohoto rizika při stanovení strategie loděnice (vymezení odolnosti vůči riziku a kontroly rizika), přizpůsobení organizační struktury, používání informačních technologií a přijetí různých způsobů snížení rizik na nejnižší možnou míru (přirozený hedging, valorizační doložky ve smlouvách a pořízení finančních produktů jako měnové opce a futures). Společný plán restrukturalizace ze září popisuje podrobněji navrhovanou politiku v oblasti zajištění proti měnovému riziku. Stanoví tři zajišťovací nástroje, které by loděnice měla využít; vyčísluje vystavení knihy zakázek měnovým rizikům až do roku 2012 a na tomto základě odhaduje náklady na tyto zajišťovací nástroje. Podle plánu se společnost ISD Polska obrátila na řadu bank, které jí za účelem vypracování nabídek na hedging požádaly, aby předložila přiměřenou strategii v oblasti hedgingu. Podle plánu by tato strategie měla být vypracována v prvních šesti měsících restrukturalizace.
(158)
Ve výrobní oblasti je cílem odstranit problém neefektivní logistiky v gdaňské loděnici a překážky v loděnici v Gdyni. Plán navrhuje dělbu práce mezi oběma zařízeními a nové schéma toku materiálu.
(159)
Co se týká pořizování a řízení materiálu, hlavním cílem je snížení nákladů. Restrukturalizační opatření zahrnují například pořizování materiálu na základě nejméně tří nabídek, spolupráci při nákupech se společností Huta Częstochowa, řízení zásob atd.
(160)
Loděnice plánuje, že zaměstná a vyškolí kvalifikované pracovníky a rozšíří využívání informačních technologií a zmodernizuje stávající informační technologie.
(161)
V oblasti zaměstnanosti je cílem vypořádat se s vysokou fluktuací a absencí v práci. Společnost ISD Polska hodlá spolupracovat s místní agenturou pro nábor pracovníků. Interně plán předpokládá rozšíření systémů profesního rozvoje, zavedení mzdy spojené s pobídkami (řízení přesčasových hodin, hodnocení zaměstnanců, kontroly absence v práci a mzda na základě vykonané práce, včasnosti a kvality provedení) a rozvoj podnikové identity. Plán zmiňuje potřebu snížit zaměstnanost ze současného počtu 8 137 zaměstnanců (2 651 v gdaňské loděnici, 4 238 v loděnici v Gdyni a 1 248 v dceřiných společnostech loděnice v Gdyni) na rozmezí od 5 000 do 5 395 zaměstnanců. Podle společného plánu restrukturalizace ze září dojde k propouštění nadbytečných pracovníků postupně od roku 2009 do roku 2012. Aktualizovaný plán obsahuje výpočet nákladů a účinků restrukturalizace zaměstnanosti.
(162)
Co se týká projektových činností, plán předpokládá, že dojde k racionalizaci práce projektové kanceláře a že bude úžeji spjata s výrobním procesem.
(163)
Plán obsahuje stručný, obecný popis požadovaných účinků těchto opatření v oblasti organizační restrukturalizace, které vyčísluje s tvrzením, že výsledné zvýšení produktivity bude činit přibližně 12 osobohodin/CGT (23).
c) Finanční restrukturalizace
(164)
Pokud jde o finanční restrukturalizaci, plán předpokládá, že bude poskytnuta státní podpora, která byla Komisi oznámena v průběhu formálního vyšetřovacího řízení (viz část 9 níže). Předpokládá rovněž kapitálový vklad státu ve výši 385 milionů PLN k uhrazení veřejných pohledávek a očekává, že u některých veřejných pohledávek (zejména částek dlužných ZUS v souvislosti s příspěvky na sociální zabezpečení) bude možné uhrazení ve splátkách do roku 2018 (veřejné pohledávky s nominální hodnotou ve výši 418,8 milionu PLN) (24), že stát vloží kapitál ve výši 250 milionů PLN k pokrytí očekávaných ztrát za rok 2008 a prostřednictvím Agentury pro rozvoj průmyslu další kapitál ve výši 200 milionů PLN na financování provozního kapitálu a že převezme možný závazek ve výši 308 milionů PLN související s probíhajícím soudním sporem ohledně daňových nedoplatků gdaňské loděnice.
(165)
Plán předpokládá, že částka restrukturalizačních nákladů ve výši přibližně 712 milionů PLN bude financována z budoucích peněžních toků společnosti.
d) Náklady restrukturalizace a vlastní příspěvek
(166)
Společný plán restrukturalizace vyčísluje restrukturalizační náklady, které až dosud loděnici v Gdyni vznikly, na částku 936 702 419 PLN, včetně investičních nákladů ve výši 98 milionů PLN a restrukturalizace dluhu ve výši 365 milionů PLN (25). Podle společného plánu restrukturalizace činí náklady restrukturalizace v Gdaňsku 311 533 500 PLN, včetně například investičních nákladů ve výši 23 milionů PLN a restrukturalizace dluhu ve výši 48 milionů PLN (26). Společný plán restrukturalizace ze září nemění náklady vzniklé v minulosti, nýbrž odhad restrukturalizačních nákladů pro sloučené loděnice. Lze určit tyto náklady: investiční náklady ve výši 552 milionů PLN, uhrazení veřejných pohledávek ve výši 892 milionů PLN (27), uhrazení obchodních pohledávek ve výši 889 milionů PLN, krytí očekávaných ztrát za rok 2008 ve výši 250 milionů PLN (28), uhrazení možných závazků ve výši 308 milionů PLN v souvislosti s probíhajícím soudním sporem ohledně daňových nedoplatků gdaňské loděnice, náklady na demolici nadbytečných výrobních aktiv (skluzů) ve výši 42,8 milionu PLN a náklady na restrukturalizaci zaměstnanosti ve výši 69 milionů PLN. Očekávané náklady činí celkem 3 miliardy PLN.
(167)
Na schůzce dne 30. září polské orgány navrhly, aby se při posuzování vlastního příspěvku na uhrazení restrukturalizačních nákladů nebrala v úvahu fakticky provozní podpora udělená loděnicím v minulosti. Polské orgány navrhly, aby Komise ve svém posouzení uvážila restrukturalizační náklady vzniklé od okamžiku, kdy investor převzal kontrolu nad loděnicí. Společnost ISD Polska se stala většinovým akcionářem gdaňské loděnice dne 28. listopadu 2008 a polské orgány tvrdí, že restrukturalizační náklady, které loděnici vznikly od té doby, činí 62,5 milionu PLN. Vzhledem ke skutečnosti, že společnost ISD Polska dosud nemá podíly v loděnici v Gdyni, neměly by být brány v úvahu případné restrukturalizační náklady, které této loděnici vznikly v minulosti. V důsledku toho by restrukturalizační náklady, jak Polsko navrhlo na schůzce dne 30. září, činily 3,065 miliardy PLN.
(168)
Společnost ISD Polska uvedla, že vlastní příspěvek loděnice a jejích akcionářů na restrukturalizační náklady, jak je popsán v níže uvedené tabulce č. 1b, odráží návrhy předložené ve společném plánu restrukturalizace ze září.
Tabulka 1b
Vlastní příspěvek na restrukturalizační náklady podle společného plánu restrukturalizace
(v PLN)
Údajný předchozí vlastní příspěvek
1.
Prodej majetku loděnicí v Gdyni
3 783 515
2.
Přeměna dluhu na kmenové akcie provedená zaměstnanci a soukromými věřiteli
70 740 000
3.
Prodej finančních aktiv loděnicí v Gdyni v období od 1. května 2004 do 24. června 2008
72 797 423
4.
Pronájem výrobních aktiv - Gdyně
8 335 000
5.
Investiční výdaje v období 2004-2007 - Gdyně
98 044 000
6.
Nákup akcií společností ISD
35 875 059
7.
Investiční výdaje v období 2004-2007 - Gdaňsk
22 238 900
8.
Pronájem výrobních aktiv - Gdaňsk
14 700 000
9.
Restrukturalizace úvěru od Bank Nord/LB
20 000 000
10.
Úvěr od společnosti ISD
2 000 000
Údajný budoucí vlastní příspěvek
11.
Navýšení kapitálu společností ISD
305 000 000
12.
Navýšení kapitálu společností ISD
100 000 000
13.
Prodej majetku
240 000 000
14.
Úvěr na provozní kapitál
280 000 000
15.
Investiční úvěr pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí
185 000 000
16.
Úvěr na provozní kapitál pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí
45 000 000
17.
Nákup akcií od Agentury pro rozvoj průmyslu (29)
69 560 400
(169)
Podle vysvětlivek k společnému plánu restrukturalizace, které Polsko poskytlo dne 7. července 2008, a společného plánu restrukturalizace ze září nejsou v současnosti známy vnější zdroje financování uvedené v položkách 14-16.
(170)
Společnost ISD Polska předpokládá, že v roce 2012 získá úvěr na provozní kapitál ve výši 280 milionů PLN, a považuje tento předpoklad za reálný vzhledem k údajně příznivému poměru zadlužení a EBITDA, jež se očekává v roce 2012.
(171)
Co se týká úvěrů pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí (výroba větrných elektráren, položky 15-16), společnost ISD Polska hodlá vytvořit zvláštní dceřinou společnost sloučených loděnic pro výrobu větrných elektráren a očekává, že tento podnik přiláká vnější kapitál. Společný plán restrukturalizace ze září poskytuje doplňkové informace o investičním úvěru pro projekt větrných elektráren (položka 15). Obsahuje shrnutí projektu větrných elektráren, které má být předloženo různým bankám k posouzení. K plánu restrukturalizace byla připojena dvě vyjádření zájmu týkající se tohoto projektu, a to od Kredyt Bank (KBC) a Fortis Bank ze dne 4. srpna, resp. 4. září 2008. Fortis Bank tvrdí, že je obecně známo, že se zajímá o projekty obnovitelné energie. Uvádí, že projekt společnosti ISD týkající se větrných elektráren považuje za velmi zajímavý a že by uvítala další jednání o konkrétních otázkách. Kredyt Bank potvrzuje, že se zajímá o financování projektů obnovitelné energie. Banka uvádí analýzy, které bude nutno provést, než posoudí žádost o úvěr: vyhodnocení obchodního plánu a finančního modelu založeného na reálných předpokladech, které odrážejí zákony trhu, vyhodnocení ziskovosti projektu a jeho citlivosti na faktory, jako jsou ceny materiálu a směnný kurz, vyhodnocení stávajících dodavatelských smluv a výsledek probíhajícího správního řízení, které se týká právního statusu pozemků, na nichž má být projekt realizován.
(172)
Dopisem ze dne 8. července 2008 Polsko poskytlo seznam finančních a výrobních aktiv, jež společnost ISD Polska zamýšlí odprodat, aby získala příjmy ve výši 189 milionů PLN. Společný plán restrukturalizace ze září upravuje tento údaj na 240 milionů PLN, přičemž hlavní rozdíl spočívá v ocenění hlavní složky tohoto odprodeje - pozemků, na nichž se v současnosti nacházejí tři skluzy gdaňské loděnice. Zatímco v červnovém plánu restrukturalizace byl uveden předpokládaný čistý výnos z prodeje (prodejní cena po odečtení nákladů na přípravu pozemků na prodej), zářijový plán uvádí nominální hodnotu výnosu z prodeje a náklady na přípravu pozemků zahrnuje do odhadu restrukturalizačních nákladů. K zářijovému plánu bylo připojeno nezávislé ocenění pozemků. V tomto ocenění není uvedena stávající tržní cena pozemků, nýbrž je odhadnuta jejich hodnota pro investora, který je pořizuje za účelem developmentu (domy s nájemními byty, kancelářské budovy).
(173)
Polsko objasnilo, že skluzy v gdaňské loděnici a sousední pozemky v současnosti vlastní společnost s názvem Synergia 99. Loděnice v Gdyni je jedním z akcionářů společnosti Synergia a podle dohody akcionářů je oprávněna získat skluzy a sousední pozemky, bude-li společnost Synergia zlikvidována. Podle informací, které poskytlo Polsko, závisí rozdělení majetku společnosti Synergia mezi její akcionáře na pokroku probíhajícího správního řízení o stanovení hranic přístavu v Gdaňsku.
(174)
Společný plán restrukturalizace ze září objasňuje, že se probíhající správní řízení netýká parcely, která sousedí se skluzy, a obsahuje potvrzení společnosti Synergia 99 ze dne 28. srpna 2008, že příslušným orgánům podá žádost o vynětí pozemků, na nichž se nacházejí skluzy, z oblasti přístavu.
(175)
Zářijový plán objasňuje rovněž opatření k likvidaci společnosti Synergia 99 podle dohody jejích akcionářů. Likvidace se uskuteční ve dvou etapách: za prvé, společnost Synergia 99 bude rozdělena na dvě společnosti, které převezmou vyčleněná aktiva společnosti Synergia 99, a za druhé, loděnice v Gdyni se stane výhradním vlastníkem společnosti, která získala pozemky, na nichž se nacházejí skluzy. Podle plánu by k první etapě procesu likvidace mělo dojít na valné hromadě akcionářů společnosti Synergia dne 15. října 2008. Plánované rozdělení je však podmíněno změnami hranic přístavu. Dohoda akcionářů o opatřeních k likvidaci společnosti Synergia 99 je časově omezená.
(176)
Podle rozvahy loděnice v Gdyni činí podíl loděnice ve společnosti Synergia 99 40 milionů PLN. Podle společného plánu restrukturalizace ze září (30) potvrdila v srpnu 2007 správní rada společnosti Synergia 99 s ohledem na uzavření dohody akcionářů o rozdělení majetku společnosti Synergia v případě její likvidace, že nominální hodnota aktiv společnosti Synergia 99 činí […] (31) milionů PLN, což podle správní rady odráží jejich tržní hodnotu. Nezávislý odborný posudek, který správní rada předložila v té době akcionářům, potvrzoval, že tržní hodnota pozemků, na nichž se nacházejí skluzy, činí […] milionů PLN.
e) Finanční výhledy
(177)
Společný plán restrukturalizace ze září obsahuje pozměněné finanční výhledy. Tyto výhledy jsou založeny na určitých předpokladech ohledně inflace (WIBOR 3m), směnného kurzu USD a PLN a nákladů na materiál, které zase vycházejí z odhadů externích odborníků. Směnný kurz PLN/USD přijatý v červnu činil 2,254 pro rok 2008 a 2,32 pro rok 2009, zatímco zářijový plán na základně externí zprávy (32) přijal směnný kurz PLN/USD ve výši 2,32 pro celé období restrukturalizace. Cena ocele přijatá v červnu pro rok 2008 činila 1 381 USD/t, pro rok 2011 se snížila na 1 211 USD/t a pro rok 2014 se opět zvýšila na 1 359 USD/t. Zářijový plán vychází z vyšších cen ocele (1 539 USD/t v roce 2009, 1 350 USD/t v roce 2011 a 1 516 USD/t v roce 2014). Společný plán restrukturalizace z června předpokládal tyto tendence růstu mezd: 7,6 % v roce 2009, 7 % v roce 2010, 6 % v roce 2011 a přibližně 5 % po roce 2012. Zářijový plán předpokládá nižší tempo růstu: 5,8 % v roce 2009, 5 % v roce 2010, 4 % v roce 2011 a 2012 a 3 % ročně po roce 2012 (33). Červnový plán restrukturalizace předpokládal inflaci ve výši přibližně 2,2 %. Zářijový plán předpokládá vyšší inflaci, která začíná na hodnotě 3,4 % v roce 2009 (34) a postupně se snižuje (na 2,5-2,6 % po roce 2012) (35).
(178)
Hlavní změna ve finančních výhledech v zářijovém plánu se v porovnání s červnovým plánem týká výnosu z prodeje plavidel a z činností nesouvisejících se stavbou lodí. Zářijový plán zejména předpokládá podstatně vyšší ceny lodí pro přepravu automobilů, jednoho ze dvou hlavních výrobků, což je změněný předpoklad, který silně ovlivňuje odhady výkazu zisků a ztrát.
(179)
Odhad konsolidovaného výkazu zisků a ztrát pro loďařské činnosti a činnosti nesouvisející se stavbou lodí v zářijovém plánu ukazuje od roku 2009 kladná zisková rozpětí: (4,1 % v roce 2009, 3,1 % v roce 2010, 7,4 % v roce 2011 a 6,4 % na konci období restrukturalizace v roce 2012). Zisková rozpětí se sníží na 4,3 % v roce 2014 (pokles na trhu) a poté postupně vzrostou na 7,7 % v roce 2017.
(180)
Společný plán restrukturalizace z června zahrnoval stručnou verzi analýzy citlivosti, která zkoumala účinky některých změn v hlavních základních předpokladech ohledně desetiletého EBITDA a desetiletých akumulovaných zisků. Analyzuje zejména účinky dalšího zhodnocení PLN o 5 grošů a další 5 % růst cen ocele a mezd. Společný plán restrukturalizace ze září obsahuje novou a podrobnější analýzu citlivosti, která zejména prokazuje dopad 5 % zhodnocení PLN vůči USD. Společný plán restrukturalizace ze září předpokládá, že Polsko přijme euro v roce 2013 a že poté nebudou činnosti loděnice dotčeny výkyvy směnného kurzu PLN/USD. Nová analýza citlivosti ukazuje dopad 5 % znehodnocení USD vůči euru v období 2013-2017 (tj. poté, co Polsko podle předpokladů přijme euro).
(181)
Podle finančních výhledů v červnovém plánu bude nediskontovaného splacení (bez zohlednění měnící se hodnoty peněz v čase) dosaženo až v 11. roce činnosti, tj. v roce 2019. Tento výpočet bral v úvahu pouze finanční účast investora (440 milionů PLN), což znamená, že akumulované peněžní toky za zkoumané období jsou porovnány pouze s kapitálovými vklady investora a nepřihlížejí ke skutečnosti, že stát podle očekávání vloží napřed významný kapitál. Plán předpokládá, že restrukturalizační náklady ve výši přibližně 712 milionů PLN budou financovány z budoucích peněžních toků společnosti.
(182)
Společný plán restrukturalizace ze září obsahuje diskontovaný výpočet období splacení, jež potrvá 10 let. Plán rovněž předpokládá, že velká část restrukturalizačních nákladů (712 milionů PLN) (36) bude uhrazena budoucími peněžními toky.
7. PLÁN RESTRUKTURALIZACE VYHOTOVENÝ SPOLEČNOSTÍ PSC
(183)
Společnost PSC byla v Polsku založena v roce 2007 za účelem získání loděnice v Gdyni. Patří dvěma společnostem, Marine Co a Maritim Shipyard, které ovládá polský podnikatel p. Janusz Baran. Obě společnosti fungují v Gdyni, Gdaňsku a ve Štětíně od 90. let minulého století a vyrábí lodě a čluny a působí jako subdodavatel pro větší loděnice, zejména v Německu, Norsku, Nizozemsku a Francii, vyrábějící bloky a části a poskytující služby. Celá skupina zaměstnává 1 500 osob.
a) Prodejní strategie
(184)
Co se týká tržní strategie, plán předpokládá, že se společnost soustředí na kontejnerová plavidla, lodě pro přepravu automobilů a tankery pro přepravu plynu a ročně bude vyrobeno až deset plavidel pro zásobování plošin. Předpokládá se rovněž, že v budoucnu bude loděnice vyrábět dvanáct plavidel ročně, což je kapacita loděnice po uzavření malého doku. Oddíl týkající se budoucí výroby předpokládá, že se bude vyrábět rostoucí počet plavidel (nárůst ze 6 v roce 2008 na 12 v roce 2009, 17 v roce 2010 a 21 v roce 2012). Předložený finanční model, na jehož základě byly zjevně vypracovány finanční výhledy, rovněž předpokládá, že se v roce 2012 výroba zvýší na 21 plavidel.
(185)
Plán mimoto předpokládá diverzifikaci činností a zřízení kontejnerového terminálu ve stávající oblasti loděnice. Podle plánu bude mít loděnice po snížení kapacity nadbytečné pobřežní pásmo, na němž by bylo možno vystavět kontejnerový terminál s kapacitou 150 000 TEU ročně.
b) Průmyslová a provozní restrukturalizace
(186)
Hlavními navrhovanými restrukturalizačními opatřeními jsou průmyslová restrukturalizace provedením investičního programu, který má zvýšit produktivitu, snížit náklady a zkrátit výrobní cyklus. Odhadované náklady investičního programu v oblasti stavby lodí činí 80 625 000 EUR. Mají být poskytnuty rovněž investice ve výši 50 milionů PLN (přibližně 15 milionů EUR) na vybudování kontejnerového terminálu. To by znamenalo celkové investiční náklady ve výši 95,6 milionu EUR. Jiná část restrukturalizačního plánu však odhaduje celkové investice na částku 131 milionů EUR (443 milionů PLN). Rozdíl mezi těmito dvěma údaji není v plánu vysvětlen. Podle plánu by provedení těchto opatření během pětiletého období snížilo náklady na plavidlo o 25 %.
(187)
Plán rovněž předpokládá zavedení integrovaného systému informačních technologií, který řídí veškeré oblasti činnosti loděnice, tj. projektování, dodávky, zásoby, zpracování ocele, plánování, kontrola výroby a účetnictví.
(188)
Plán předpokládá zachování stávajícího počtu pracovníků, či jeho snížení o 650 osob. Není zřejmé, které činitele ovlivní výběr jedné z těchto dvou možností. Plán předpokládá zavedení mzdového systému založeného na pobídkách.
(189)
Co se týká jednoho z hlavních problémů loděnice, tj. vystavení výkyvům směnného kurzu a rostoucím cenám ocele, plán navrhuje začlenit do smluv valorizační doložky a přirozený hedging (vznik nákladů v měně, v níž jsou vykazovány příjmy).
(190)
Plán rovněž předpokládá, že financování lodí bude zajištěno formou zálohových plateb se zárukami vývozní úvěrové pojišťovny se zvýhodněnou prémii v porovnání s běžnou praxí v případě zdravých společností a překlenovacích úvěrů zaručených státní pokladnou.
c) Finanční restrukturalizace
(191)
Pokud jde o finanční restrukturalizaci, plán předpokládá, že stávající smlouvy budou sjednány znovu s cílem snížit očekávané ztráty. Podle plánu by restrukturalizace měla zvýšit ceny o 30 % (na úroveň panující na trhu) a zajistit dodatečné příjmy ve výši 100 milionů USD.
(192)
Provedení plánu je podmíněno poskytnutím další státní podpory v podobě kapitálového vkladu ve výši 515 milionů PLN, zrušení a restrukturalizace veřejných pohledávek v celkové výši 497 milionů PLN a uhrazení dalších možných nahromaděných a potenciálních závazků loděnice (například budoucí ztráty vyplývající ze stávajících smluv nebo soudní spory). Investor rovněž požaduje, aby stát zajistil, že vývozní úvěrová pojišťovna bude během období restrukturalizace poskytovat záruky za plnění se zvýhodněnou prémií v porovnání s její běžnou praxí v případě zdravých společností, a aby státní pokladna poskytla záruky pro provozní kapitál ve výši 297 milionů PLN.
d) Vlastní příspěvek
(193)
Co se týká vlastního příspěvku, plán zahrnuje kapitálový vklad investora ve výši 500 milionů PLN na financování investic a pokrytí předpokládaných ztrát vyplývajících ze stávajících smluv. Plán taktéž navrhuje, aby vlastní příspěvek k procesu restrukturalizace zahrnoval rovněž výnos z plánovaného prodeje majetku ve výši 50 milionů PLN a výnos z prodeje majetku, k němuž došlo po přistoupení (124,5 milionu PLN). Je možno tvrdit, že to by navýšilo vlastní příspěvek na 675 milionů PLN. V plánu restrukturalizace však investor uvádí jako vlastní příspěvek pouze částku ve výši 475 milionů PLN.
e) Finanční výhledy
(194)
Finanční výhledy vycházejí ze stálého směnného kurzu PLN ve výši 3,46 za EUR a 2,2 PLN za USD. Výhledy jsou založeny na předpokladu, že se počet plavidel postavených v roce 2012 zvýší na 21 a že investor hodlá rozšířit loďařskou činnost v loděnici: očekává se, že tržby v roce 2008 dosáhnou výše 1,2 miliardy PLN a podle předpokladů se budou trvale zvyšovat, až v roce 2012 dosáhnou výše 2,6 miliardy PLN (116 % oproti roku 2008).
8. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(195)
Ve spolupráci s externím poradcem a loděnicí Komise stanovila níže uvedenou metodiku pro posouzení snížení kapacity navrhovaného Polskem jako vyrovnávací opatření.
(196)
Aby byla vyrovnávací opatření účinná, musí být snížení kapacity dostatečné, aby bylo zajištěno, že budoucí kapacita loděnice po restrukturalizaci bude nižší než její stávající kapacita.
(197)
Komise za prvé posoudila stávající technickou kapacitu loděnice a uvedla, že montáž plavidel na skluzech představuje ve výrobním procesu loděnice jednu z překážek, kterou nelze snadno odstranit prostřednictvím externího zadávání. Podle metodiky, kterou Komise použila a kterou polské orgány nebo loděnice nezpochybnily, je kapacita vypočítána pomocí doby trvání montáže v doku a typického portfolia plavidel (jelikož montáž plavidel s různými hodnotami CGT může trvat stejně dlouho).
(198)
Výpočet stávající kapacity vzal v úvahu dobu skutečně potřebnou pro montáž (určitého typu) lodi v docích. Tato doba musí odrážet veškeré stávající nedostatky ve výrobním procesu, například nízkou produktivitu, překážky, zastaralá aktiva, neúčinný výrobní tok a problémy s pracovníky. Kromě doby montáže mohly být zohledněny pouze účinky finančních omezení vyplývajících z obtížné finanční situace loděnice. Nepravidelný přístup či žádný přístup k provoznímu kapitálu může vážně narušit výrobní proces. Jelikož se jedná o vnější činitel, který je typický pro všechny společnosti ve finančních potížích a nesouvisí s neefektivností samotné společnosti, Komise uznala, že skutečná výkonnost loděnice může být upravena za předpokladu bezproblémového přístupu k provoznímu kapitálu.
(199)
Odhad budoucí kapacity přihlížel k době pravděpodobně potřebné pro montáž (určitého typu) lodi v doku za předpokladu, že produktivita loděnice je srovnatelná s měřítkem stanoveným ostatními konkurenčními evropskými loděnicemi. Jinými slovy, je nutno vzít v úvahu účinky nezbytné modernizace zařízení a optimalizace pracovních podmínek (organizace, dodávky, pracovníci).
(200)
Modernizace je nevyhnutelná, pokud loděnice chce obnovit svou dlouhodobou životaschopnost. Související růst produktivity bude znamenat, že loděnice sníží vstupy a urychlí výrobu. Jelikož se zlepší různé aspekty výroby, kapacita ve smyslu schopnosti vyrobit určitý objem se zvýší. Je proto důležité uvést, že uzavření některých zařízení, například navrhované uzavření suchého doku SD I v loděnici v Gdyni, může být zcela vyrovnáno zvýšením kapacity zbývající části doku. Pokud mají být vyrovnávací opatření smysluplná, musí být snížení kapacity takové, aby kapacita loděnice na konci období restrukturalizace, tj. po provedení investic a zvýšení produktivity, byla nižší než její stávající kapacita. Pouze tímto způsobem je možno sladit dva cíle, a to dosažení dlouhodobé životaschopnosti, což vyžaduje zvýšení produktivity, a omezení případného narušení hospodářské soutěže na co nejnižší míru.
(201)
K zajištění konzistentnosti výpočtu stávající i budoucí kapacity je nutno použít stejnou sortimentní skladbu, tj. stejné typy plavidel. Alternativně je možno použít jako náhradní proměnnou „průměrné plavidlo“ (tj. průměrná hodnota CGT s přihlédnutím ke knize zakázek loděnice).
(202)
Na počátku loděnice v Gdyni uvedla, že její technická kapacita činí 540 000 CGT. Po objasnění výše uvedené metodiky a jejím odsouhlasení Komisí a loděnicí v Gdyni loděnice uvedla, že technickými předpoklady pro výpočet její stávající kapacity bez finančních omezení je dokování v délce tří měsíců se souběžnou montáží až tří plavidel v různých fázích kompletace (částečné využití polotandemové metody u velkého doku SD II), což znamená výstavbu až čtrnácti plavidel ročně. Hypotetické portfolio bylo typické pro loděnici, což potvrdila stávající kniha zakázek a prodejní strategie předložená v plánu restrukturalizace z roku 2006. Při průměrné hodnotě 27 000 CGT na plavidlo byla stávající kapacita bez finančních omezení odhadnuta na 378 000 CGT.
(203)
K přezkoumání dopadu stávajících finančních omezení na výrobní proces (tj. o kolik týdnů/měsíců se výrobní cyklus prodlouží v důsledku zpoždění dodávek kvůli nedostatečnému provoznímu kapitálu) a k posouzení, zda je závažnost těchto omezení nadhodnocena či podhodnocena, Komise porovnala tento údaj s nejlepším výsledkem v minulých letech (12 plavidel s celkem 272 000 CGT v roce 2002). Komise za prvé uvádí, že rozdíl mezi nejlepším výsledkem v roce 2002 a stávající technickou kapacitou byl částečně zapříčiněn rozdíly v knihách zakázek. Loděnice v současnosti vyrábí plavidla s vyšší hodnotou CGT. Pokud by loděnice v roce 2002 vyráběla plavidla s průměrnou hodnotou 27 000 CGT, její celkový výstup by činil 324 000 CGT. Zbývající rozdíl lze přičíst dopadu finančních omezení na výrobní proces a odpovídá dvěma plavidlům s průměrnou hodnotou CGT, tj. 14 %, což Komise považuje za přiměřený předpoklad.
(204)
Pokud jde o budoucí kapacitu loděnice, za předpokladu, že by byly využity oba doky, loděnice objasnila, že by velký dok SD II bylo možno využít pro souběžnou výstavbu a pro polotandemovou metodu výstavby, takže by bylo možno současně stavět až čtyři trupy v různých fázích kompletace. Takto by loděnice mohla postavit 18 plavidel za předpokladu dokování v délce 3 měsíců (37). Při průměrné hodnotě 27 000 CGT na plavidlo by budoucí kapacita loděnice s oběma doky činila 486 000 CGT. Budoucí kapacita loděnice po uzavření malého doku SD I bude činit 12 plavidel, tj. 324 000 CGT, za předpokladu průměrné hodnoty 27 000 CGT na plavidlo.
(205)
Na základě těchto údajů Komise zjistila, že snížení kapacity po uzavření malého doku SD I bude odpovídat přibližně 14 %. S přihlédnutím ke skutečnosti, že loděnici zůstane pouze jedno zařízení pro spuštění lodí, suchý dok SD II, a že pomocí podrobné, věrohodné analýzy finanční rovnováhy bylo prokázáno, že by jakékoli snížení kapacity suchého doku SD II kromě uzavření doku SD I ohrozilo dlouhodobou životaschopnost loděnice, Komise dospěla k předběžnému závěru, že uzavření doku SD I navrhované Polskem je postačujícím vyrovnávacím opatřením.
(206)
Společný plán restrukturalizace vypracovaný společností ISD Polska navrhoval s ohledem na přijatou obchodní strategii alternativní soubor vyrovnávacích opatření. V rámci šetření státní podpory pro gdaňskou loděnici a loděnici v Gdyni plán předpokládal tato vyrovnávací opatření: uzavření tří skluzů v gdaňské loděnici do 31. prosince 2008, pokud lze stávající výrobu v gdaňské loděnici převést na malý dok v Gdyni s ohledem na technické, organizační a právní překážky. Na schůzce dne 8. července 2008 společnost ISD Polska uvedla, že předpokládá, že práce na vybavení malého suchého doku v Gdyni neumožní uzavření skluzů před prvním pololetím roku 2009. Společný plán restrukturalizace ze září navrhuje odložit uzavření dvou skluzů do června 2009 a třetího skluzu do října 2009 (38). Kapacita loděnice bude mimoto omezena na 400 000 CGT ročně po dobu deseti let od přistoupení Polska k Evropské unii, tj. do roku 2014.
(207)
Na schůzce dne 30. září společnost ISD Polska Komisi informovala, že by jako dodatečné vyrovnávací opatření mohla dále snížit výrobu na 360 000 CGT ročně po dobu deseti let od okamžiku uzavření skluzů. Společnost ISD Polska rovněž uvedla, že by mohla uzavřít skluzy dříve, než se plánovalo v restrukturalizačním plánu ze dne 12. září, tj. skluzy B3 a B5 by mohla uzavřít do konce dubna 2009 a skluz B1 do konce srpna 2009.
(208)
Plán restrukturalizace vyhotovený společností PSC předpokládá prodej menšího doku počátkem roku 2009. Očekávaný výnos ve výši 170 milionů PLN by navýšil provozní kapitál loděnice.
9. STÁTNÍ PODPORA POSKYTNUTÁ LODĚNICI V GDYNI (STAV K ČERVNU 2008)
(209)
Podle polských orgánů obdržela loděnice v Gdyni od 1. května 2004 státní podporu uvedenou v tabulkách 1-4.
(210)
Tabulka 1 udává podporu poskytnutou v období od 1. května 2004, dne přistoupení Polska k EU, do 30. června 2007. Polsko tato opatření oznámilo dopisem ze dne 13. července 2007. Seznam zahrnuje určitá opatření popsaná v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(211)
Polsko poskytlo dodatečné vysvětlení ohledně restrukturalizace závazků podle kapitoly 5a. Polské orgány objasnily, že loděnice převedla na Operatora (39) aktiva v hodnotě nejméně 45 % hodnoty převedených závazků (40). Podle Polska se proto prvek podpory rovná 55 % nominální hodnoty závazků převedených na Operatora. Tato nominální hodnota je uvedena v tabulce 1.
(212)
Úvěry využívající záruky státní poklady uvedené v tabulce č. 1 byly poskytnuty s úrokovou sazbou rovnající se LIBOR 1M + 100 základních bodů, zatímco riziko nesplacení v době vydání záruk polské orgány odhadly na 60-70 %. Záruky státní pokladny byly uděleny oproti zajištění ve formě bianko směnky vydané loděnicí a notářské listiny, v níž loděnice souhlasila s vymáháním aktiv až do výše 120 % hodnoty záruky. Státní pokladna účtovala prémii ve výši 0,4 % zaručené částky.
(213)
Tabulka č. 1 zahrnuje rovněž úvěry udělené Korporacja Polskie Stocznie (dále jen „KPS“), které byly použity k financování požadavků loděnice na provozní kapitál. Polsko ve svých podáních ze dne 11. července 2007 a 9. ledna 2008 tvrdí, že tyto úvěry nepředstavují státní podporu, jelikož účtované úroky odpovídaly posouzení rizika konkrétního projektu, pro nějž byly úvěry určeny.
(214)
U úvěrů poskytnutých v období 2005-2007 KPS účtovala úrok v rozmezí od 9,6 % do 13,46 %, s průměrnou pevnou úrokovou sazbou ve výši 10,64 %. Účtovala rovněž jednorázový poplatek v rozmezí od 0,1 % do 0,4 %. Podle polských orgánů požadovala KPS zajištění v podobě uznání vymáhání, dohody o postoupení pohledávek, bezpodmínečného platebního příkazu, bianko směnky nebo zastavení majetku (41).
(215)
Společnost KPS byla založena v roce 2004 jako dceřiná společnost zcela ve vlastnictví Agentury pro rozvoj průmyslu s funkcí fondu rizikového kapitálu pro agenturu. Měla sloužit především jako prostředek ke konsolidaci tří velkých loděnic v Polsku, od tohoto projektu však bylo v roce 2006 upuštěno. Podle informací, jež Polsko poskytlo v roce 2006 (42), měla být KPS financována kapitálovými vklady Agentury pro rozvoj průmyslu, příspěvky formou věcného plnění (akcie v třetích společnostech) poskytnutými Agenturou pro rozvoj průmyslu a revolvingovým bankovním úvěrem zaručeným agenturou, který byl určen výhradně na podporu financování loděnic. Podle informací, jež jsou k dispozici na internetových stránkách vlády, měla KPS podporovat loďařské činnosti v Polsku rovněž emisemi obligací plně zaručených Agenturou pro rozvoj průmyslu. Dokument s názvem „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“ (43) skutečně potvrzuje, že KPS měla vytvořit zdroje z emisí dluhových nástrojů v hodnotě přibližně 100 milionů USD zajištěných aktivy vyhrazenými pro restrukturalizaci odvětví stavby lodí v podobě finančních prostředků, které státní pokladna převedla na Agenturu pro rozvoj průmyslu.
(216)
Tabulka 2 udává opatření, o nichž byla Komise informována po dni 13. července 2007 dopisy ze dne 6. prosince 2007 a 12. února 2008: dva úvěry od Agentury pro rozvoj průmyslu na financování provozního kapitálu (mzdy a obchodní závazky). Tabulka 2 uvádí rovněž úvěr, který poskytla KPS na základě svého rozhodnutí č. 02/11/2007, o němž byla Komise informována dopisem ze dne 9. ledna 2008 (44); Komise však nemá žádné podrobné informace o výši a době trvání tohoto úvěru. KPS účtovala úrok ve výši 10,5 % a jednorázový poplatek ve výši 0,1 %.
(217)
Vzhledem k obtížné finanční situaci loděnice nemůže Komise vyloučit, že loděnici v Gdyni byla poskytnuta další státní podpora obdobné povahy.
(218)
V tabulce 3 jsou uvedeny nesplacené veřejné pohledávky loděnice v Gdyni ke dni 30. září 2007. Tyto informace poskytlo Polsko dne 9. ledna 2008. Polsko v tomto dopise potvrdilo, že loděnice v Gdyni nehradí pravidelně své veřejné pohledávky. Loděnice splácela své dluhy vůči správě státního zabezpečení (ZUS), jakmile byly tyto závazky splatné, pokud jí to dovolila její finanční situace.
(219)
Podle přílohy 1 dopisu Polska ze dne 9. ledna 2008 činily neuhrazené závazky vůči příslušným veřejným subjektům ke dni 1. května 2004 přibližně 254 milionů PLN. V období od 1. května 2005 do 30. září 2007 vznikly nové závazky ve výši přibližně 362 milionů PLN. Během této doby loděnice v Gdyni splatila zhruba 194 milionů PLN (45). Ke dni 30. září 2007 činily neuhrazené závazky přibližně 423 milionů PLN.
(220)
Loděnice v Gdyni plánovala splacení přinejmenším části neuhrazených závazků z výnosu kapitálového vkladu ve výši 515 milionů PLN provedeného státní pokladnou, který byl podmíněn vkladem kapitálu soukromého investora, jenž bude vybrán ve výše popsaném privatizačním procesu.
(221)
Po přistoupení Polska k EU loděnice v Gdyni obdržela určitou podporu, o níž Polsko usuzuje, že „byla poskytnuta k jiným účelům než na restrukturalizaci“ (tabulka 4). Jednalo se o státní podporu na výzkum a vývoj a vzdělávání v celkové výši 412 000 PLN.
(222)
Loděnice v Gdyni obdržela kromě podpory uvedené v tabulkách 1-4 rovněž další podporu.
(223)
Za prvé, v dopise ze dne 11. července 2007 (46) Polsko oznámilo soubor opatření označených jako „opatření, která mají být provedena […] v období od 1. července 2007 do konce procesu restrukturalizace“.
(224)
Komise především podotýká, že tato opatření zahrnují možný odpis úroků narostlých v období od 1. července 2003 do 15. března 2005 u veřejných pohledávek restrukturovaných podle kapitoly 5a v celkové výši 6 905 304 PLN. Podle Polska je otázka, zda by tyto úroky měly být odepsány, předmětem sporu u vnitrostátních soudů mezi loděnicí v Gdyni a příslušnými polskými orgány. Jelikož tyto úroky souvisí s hlavními pohledávkami restrukturovanými podle kapitoly 5a, které jsou uvedeny v tabulce 1, Komise se domnívá, že zrušení těchto úroků představuje rovněž státní podporu až do plné výše (47), a vztahuje se na ně toto rozhodnutí.
(225)
Komise rovněž poznamenává, že tato tabulka obsahuje řadu opatření, která se skládají z odkladu platby nebo odpisu veřejných pohledávek. Není zřejmé, nakolik se tato opatření překrývají s veřejnými pohledávkami uvedenými v příloze 1 dopisu Polska ze dne 9. ledna 2008 (shrnutými v tabulce 3).
(226)
Co je nejdůležitější, loděnice v Gdyni využívala záruky za plnění vydávané vývozní úvěrovou pojišťovnou (dále jen „záruky za zálohové platby“ nebo „záruky vývozní úvěrové pojišťovny“). Díky těmto zárukám byla od 1. května 2004 financována výstavba prakticky všech lodí. Loděnice v Gdyni obdržela v období od 1. května 2004 do 12. června 2008 celkem 108 záruk v celkové hodnotě 3 095 529 638 PLN pro plavidla postavená v Gdyni (nikoli v gdaňské loděnici, která byla dříve dceřinou společností loděnice v Gdyni) (48). Ve svém podání ze dne 11. července 2007 Polsko Komisi informovalo, že vývozní úvěrová pojišťovna bude až do konce roku 2008 nadále vydávat záruky pro loděnici v Gdyni.
(227)
Společným znakem tohoto odvětví je, že loděnice obvykle nemají dostatečný provozní kapitál na stavbu lodí a spoléhají na financování z vnějších zdrojů, ať už prostřednictvím půjček (tzv. úvěry na výrobu), nebo zálohových plateb od majitelů lodí, jejichž prostřednictvím je výroba financována. Majitelé lodí obvykle hradí 80 % ceny předem ve splátkách, které se časově shodují s určitými rozhodujícími fázemi výstavby, a zbývajících 20 % je hrazeno při dodání. Účast majitelů lodí na financování výstavby je proto zásadní. Úlohou záruk vývozní úvěrové pojišťovny pro loděnici v Gdyni bylo zajistit zálohové platby majitelů lodí proti riziku nedodání lodě ze strany loděnice.
(228)
Z různých podání Polska o fungování záručního systému vývozní úvěrové pojišťovny (49) vyplývá, že tyto záruky byly loděnici v Gdyni poskytovány takto. Za prvé byla s majitelem lodi podepsána smlouva, která byla obvykle podmíněna tím, že loděnice ve stanovené lhůtě prokáže, že se za financování výroby zaručí vývozní úvěrová pojišťovna. Vývozní úvěrová pojišťovna vydala rozhodnutí za tím účelem, že zajistí financování celé lodi zaručením zálohových plateb. V následných individuálních dohodách vývozní úvěrová pojišťovna aktivovala záruku za každou jednotlivou zálohovou platbu (obvykle čtyři). Celková účast vývozní úvěrové pojišťovny na možném nedodání lodi loděnicí obvykle činí 80 % kupní ceny, což odpovídá celkovým zálohovým platbám uhrazeným majitelem lodi před dodáním. Tato celková účast je známá, když vývozní úvěrová pojišťovna vydává rozhodnutí o zajištění financování lodi majitelem lodi. Platnost záruky skončí při dodání lodi.
(229)
Činnosti vývozní úvěrové pojišťovny se liší (50) a lze je v zásadě rozdělit na komerční část podnikání a činnost prováděnou jménem státní pokladny či zaručenou státní pokladnou. Posledně uvedená činnost je vykonávána prostřednictvím odděleného bankovního účtu, „Interes Narodowy“. Záruky vztahující se na loděnici v Gdyni spadají do činnosti zaručené státní pokladnou.
(230)
Podle informací poskytnutých Polskem byly záruky vývozní úvěrové pojišťovny za zálohové platby pro loděnici v Gdyni poskytovány za poplatek, který se lišil podle hodnoty záruky. Poplatek činil 2 % ročně u záruk nižších než 35 milionů PLN a 1 % ročně u záruk vyšších než 35 milionů PLN. Jako zajištění vývozní úvěrová pojišťovna požaduje převod vlastnictví lodi, lodi nacházející se ve výstavbě nebo materiálu. Stejné podmínky by měly platit pro záruky vývozní úvěrové pojišťovny poskytované do konce období restrukturalizace, tj. do roku 2012.
(231)
Komise poznamenává, že dne 3. června 2008 Polsko přijalo rozhodnutí o poskytnutí dalšího kapitálového vkladu loděnici v Gdyni ve výši 515 milionů PLN.
(232)
Z tabulek 1-4 a výše uvedených informací vyplývá, že od 1. května 2004 měla loděnice v Gdyni prospěch z podpory v celkové nominální hodnotě ve výši 5 018 862 443 PLN (přibližně 1 434 milionů EUR).
Tabulka 1
Státní podpora poskytnutá loděnici v Gdyni v období od 1. května 2004 do 30. června 2007 podle informací poskytnutých polskými orgány
Č. pol.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Právní základ
Č. rozhodnutí nebo smlouvy
Datum udělení podpory
Datum účinnosti
Doba poskytování podpory
Nominální hodnota podpory
(v PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
1.
Státní pokladna
Záruka - plavidlo č. 8276/1
Zákon ze dne 8. května 1997 o zárukách vydávaných státní pokladnou a některými právnickými osobami (Dz. U. 2003/174, bod 1689, ve znění pozdějších předpisů)
Nařízení vlády č. 198/2004 ze dne 24.8.2004
24.8.2004
3.9.2004
Do 30.3.2006
75 000 000,00
2.
Státní pokladna
Záruka - plavidlo č. 8276/2
Nařízení vlády č. 198/2004 ze dne 24.8.2004
24.8.2004
3.9.2004
Do 11.12.2006
75 000 000,00
3.
Státní pokladna
Záruka - plavidla č. 8245/1-4
Nařízení vlády č. 213/2004 ze dne 7.9.2004
7.9.2004
17.9.2004
Do 27.2.2007
82 531 200,00
4.
Státní pokladna
Záruka - plavidla č. 8148/11 a 8184/14-17
Nařízení vlády č. 222/2004 ze dne 21.9.2004
21.9.2004
1.10.2004
Do 15.1.2008
147 662 619,46
5.
Maršálek Pomořanského vojvodství
Odpis
Zákon ze dne 30.10.2002
Rozhodnutí č. UPP/11/3/2005 předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu ze dne 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Jednorázový odpis
600 568,04 (51)
6.
Státní fond pro rehabilitaci osob s omezenou pracovní schopností
Odpis
Rozhodnutí č. UPP/11/3/2005 předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu ze dne 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Jednorázový odpis
5 331 071,54 (51)
7.
Pomořanské vojvodství
Odpis
Rozhodnutí č. UPP/11/3/2005 předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu ze dne 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Jednorázový odpis
2 414 962,11 (51)
8.
ZUS
Odpis
Rozhodnutí č. UPP/11/3/2005 předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu ze dne 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Jednorázový odpis
23 048 186,93 (51)
9.
Agentura pro rozvoj průmyslu
Kapitálový vklad
§ 56, zákon o privatizaci (Dz. U. 2002/171, bod 1397, ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva (notářská listina Rep. A No 3255/2005)
23.6.2005
27.6.2005
Jednotlivý vklad kapitálu
40 000 000,00
10.
Sdružení obcí
Ujednání o uhrazení ve splátkách
Zákon ze dne 30.10.2002
Č. 200364/1/ZR -smlouva o restrukturalizaci ze dne 22.11.2004
22.11.2004
Měsíční splátky hrazené od 31.12.2004 do 28.2.2006
Jedna transakce
419 543,25
11.
Státní pokladna
Záruka za plnění pro plavidla: 8184/21-25
Zákon ze dne 8. května 1997 o zárukách vydávaných státní pokladnou a některými právnickými osobami (Dz. U. 2003/174, bod 1689, ve znění pozdějších předpisů)
Nařízení vlády č. 93/2005
12.4.2005
12.9.2007
Do 31.12.2007
97 098 200,00
12.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 01/02/2005
10.2.2005
10.2.2005
8.3.2005
7 500 000,00
13.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 02/04/2005
12.4.2005
20.4.2005
5.5.2005
7 500 000,00
14.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 04/09/2005
21.9.2005
31.10.2005
4.1.2006
14 500 000,00
15.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 02/07/2006
24.7.2006
3.8.2006
29.11.2006
10 000 000,00
16.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 01/04/2006
21.4.2006
26.4.2006
30.7.2007
4 000 000,00
17.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 01/12/2006
5.12.2006
5.12.2006
7.2.2006
5 500 000,00
11.12.2006
2 300 000,00
18.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 01/03/2007
20.3.2007
20.3.2007
20.9.2007
6 200 000,00
29.3.2007
2 000 000,00
23.4.2007
5 800 000,00
19.
ZUS
Ujednání o uhrazení ve splátkách
Žádost dlužníka
Oficiálně dosud neuděleno, avšak provedeno v praxi
Ve splátkách do konce roku 2008
Ve splátkách do konce roku 2008
34 272 360,17
Celkem
648 678 711,50
Tabulka 2
Další státní podpora poskytnutá loděnici v Gdyni v období od 1. června 2007 do 15. července 2008 podle informací polských orgánů (v PLN)
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Právní základ
Č. rozhodnutí nebo smlouvy
Datum udělení podpory
Datum účinnosti
Doba poskytování podpory
Nominální hodnota podpory
v (PLN)
20.
Agentura pro rozvoj průmyslu
Úvěr
§ 56, zákon o privatizaci (Dz. U. 2002/171, bod 1397, ve znění pozdějších předpisů)
Úvěrová smlouva č. OPP/11/07
4.12.2007
Ve dvou splátkách:
5.12.2007
4.1.2008
Nejdéle do 31.5.2008
40 000 000
21.
Agentura pro rozvoj průmyslu
Úvěr
5.2.2008
54 000 000
22.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 02.11.2007
?
Tabulka 3
Veřejné pohledávky neuhrazené ke dni 30. září 2007 podle informací poskytnutých polskými orgány (v PLN)
Orgán poskytující podporu
Dotčené pohledávky
Dlužná částka ke dni 30. září 2007
v (PLN)
23.
ZUS
Odklad prémií, uhrazení ve splátkách
květen 2004-září 2007
356 708 912
24.
Státní fond pro rehabilitaci osob s omezenou pracovní schopností
Odklad prémií, uhrazení ve splátkách
květen 2004-září 2007
12 192 821
25.
Město Gdaňsk
Odklad daně z nemovitostí, uhrazení ve splátkách
květen 2004-září 2007
50 872 523
26.
Město Gdaňsk
Odklad poplatku za užívání půdy, uhrazení ve splátkách
2005-2007
2 859 684
27.
Maršálek Pomořanského vojvodství
Odklad poplatku za poškození životního prostředí, uhrazení ve splátkách
květen 2004-září 2007
361 781
Celkem
422 995 722
Tabulka 4
Státní podpora pro loděnici v Gdyni poskytnutá za jiným účelem než na restrukturalizaci podle informací polských orgánů (v PLN)
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Účel
Právní základ
Č. rozhodnutí nebo smlouvy
Datum udělení podpory
Datum účinnosti
Doba poskytování podpory
Nominální hodnota podpory
v (PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
28.
Agentura pro rozvoj průmyslu
Grant
VaV
Část projektu INTERREG IIIC - 2005 zákon o rozpočtu ze dne 22.12.2004, Dz. U. č. 278 ze dne 29.12.2004, bod 2755
Platební poukázka č. 05/ERR/2006
30.5.2006
30.5.2006
Jednorázová dotace
1 322,19
29.
Ministerstvo školství a výzkumu
Grant
Nařízení předsedy Státního výboru pro vědecký výzkum ze dne 30.11.2001 (Dz. U. č. 146, bod 1642, ve znění pozdějších předpisů)
Projekt EU G3RD-CT-2002-00822-FASTPOD
26.6.2006
26.6.2006
Jednorázová dotace
49 571,98
30.
Ministerstvo školství a výzkumu
Grant
Rozhodnutí č. 03797/C.ZR6-6/2005
12.12.2005
20.11.2006
Projekt bude prováděn do 31.1.2009
279 825,51
31.
Ministr pro vědu a vysokoškolské vzdělávání
Grant
Zákon o financování vědy ze dne 8.10.2004 (Dz. U. č. 238, bod 2390, ve znění pozdějších předpisů)
Rozhodnutí č. 03858/C.ZR8-6/2006
1.9.2006
20.11.2006
Projekt bude prováděn do 31.3.2009
36 509,45
32.
Ministr pro vědu a vysokoškolské vzdělávání
Grant
VaV
Zákon o Státním výboru pro vědecký výzkum ze dne 12.1.1991 (Dz. U. č. 33 z roku 2001, bod 389)
Rozhodnutí č. 960/E-594/SPB/5.PR UE/DZ 29/2003-2005
31.1.2003
30.6.2005
30.6.2005
37 906,00
33.
Polská agentura pro rozvoj podnikání
Grant
Nařízení ministra hospodářství a práce ze dne 16.9.2004 o poskytnutí finanční podpory Polskem (Agentura pro rozvoj průmyslu) jako součást odvětvového operačního programu Lidské zdroje na období 2004-2006 (Dz. U. 2007, bod 2115)
Smlouva č. 30/2006/efs/gdy vzdělávání financované z ESF ze dne 20.1.2006
2.2.2006
25.5.2006
Jednorázová dotace
4 253,02
34.
Polská agentura pro rozvoj podnikání
Grant
Nařízení ministra hospodářství a práce ze dne 16.9.2004 o poskytnutí finanční podpory Polskem (Agentura pro rozvoj průmyslu) jako součást odvětvového operačního programu Lidské zdroje na období 2004-2006 (Dz. U. 2007, bod 2115)
Smlouva č. WSAiB/039
1.2.2007
13.3.2007
Jednorázová dotace
2 209,94
Celkem
411 598,09
III. POSOUZENÍ
1. PRAVOMOCI KOMISE
(233)
Bod 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení stanoví tzv. prozatímní mechanismus. Představuje právní rámec pro posouzení režimů podpory a jednotlivých opatření podpory provedených v novém členském státě přede dnem jeho přistoupení k EU, které jsou nadále použitelné po přistoupení.
(234)
Opatření podpory, která byla provedena před přistoupením a po přistoupení nejsou použitelná, nemůže Komise posoudit na základě prozatímního mechanismu ani řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(235)
Na druhou stranu opatření, která byla provedena až po přistoupení, posoudí Komise jako oznámenou podporu nebo jako protiprávní podporu na základě řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(236)
K zjištění data, k němuž bylo určité opatření provedeno, je příslušným kritériem právně závazný akt, jímž se příslušný vnitrostátní orgán zavazuje k poskytnutí podpory (52). To, zda je správní akt právně závazný, je věcí vnitrostátního práva. Komise však musí (zejména ve sporných případech) být s to přezkoumat tyto správní akty a na základě jejich formy a obsahu posoudit, zda mohou na straně příjemců vést k oprávněným očekáváním, která jsou vymahatelná u polského soudu. Tato schopnost přezkoumat vnitrostátní správní akty je nezbytná pro výkon výlučné pravomoci Komise schvalovat výjimky z obecného zákazu státní podpory s ohledem na opatření, jež Polsko provedlo po 1. květnu 2004.
(237)
Opatření je použitelné po přistoupení, pokud bylo provedeno před přistoupením, avšak po přistoupení vede k poskytnutí další podpory nebo zvýšení částky již udělené podpory, tj. pokud přesná hospodářská účast státu není známa v okamžiku udělení podpory, ani v okamžiku přistoupení.
(238)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise na základě informací předložených Polskem dospěla k závěru, že řada opatření oznámených dne 29. dubna 2004 ve skutečnosti představovala novou podporu, jež má být udělena po 1. květnu 2004, dni přistoupení Polska k EU. Připomínky, které předložilo Polsko a třetí strany po zahájení vyšetřovacího řízení, nevedly Komisi ke změně jejího závěru. Komise se zejména domnívá, že je oprávněna posoudit, zda jsou opatření uvedená v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení slučitelná se společným trhem. Komise nicméně podotýká, že od některých těchto opatření bylo upuštěno (opatření 33 a 34 v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení).
(239)
Komise níže objasní důvody, proč nemůže přijmout tvrzení předložená Polskem a zúčastněnými stranami.
a) Restrukturalizace veřejných pohledávek podle kapitoly 5a
(240)
Komise souhlasí s příjemcem podpory, že událostí, která vedla k částečnému odpisu veřejných pohledávek podle kapitoly 5a, bylo přijetí rozhodnutí o restrukturalizaci předsedou Agentury pro rozvoj průmyslu. Komise však nemůže uznat tvrzení, že toto rozhodnutí bylo přijato dne 19. dubna 2004, tj. před přistoupením. Komise objasnila důvody tohoto postoje v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení a Polsko ani příjemce nepředložili žádná další tvrzení. Komise znovu opakuje, že rozhodnutí ze dne 19. dubna pouze schválilo plán restrukturalizace z roku 2004 a nerestrukturovalo veřejné pohledávky podle kapitoly 5a. Předseda Agentury pro rozvoj průmyslu nemohl vydat rozhodnutí o restrukturalizaci před přistoupením, jelikož neměl (jak požaduje kapitola 5a) souhlas všech veřejných věřitelů podílejících se na restrukturalizaci a Operatora, společnosti řídící restrukturalizační činnost (53). Komise podotýká, že předseda Agentury pro rozvoj průmyslu uznal tuto skutečnost, když ve svém rozhodnutí ze dne 19. dubna 2004 zmínil, že k dokončení restrukturalizace podle kapitoly 5a je nezbytné další rozhodnutí, a když nakonec rozhodnutí o restrukturalizaci vydal dne 4. ledna 2005, tj. po přistoupení.
(241)
Komise nemůže uznat tvrzení příjemce, že souhlas všech veřejných věřitelů podílejících se na restrukturalizaci svých pohledávek za loděnicí v Gdyni podle kapitoly 5a představoval právně závazný akt, jak vyžaduje rozsudek ve věci Fleuren Compost. Příjemce podpory v zásadě tvrdil, že kapitola 5a nepředstavuje lex specialis ve vztahu k ostatním zákonům povolujícím restrukturalizaci veřejných pohledávek a že úlohou předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu bylo řídit a usnadnit proces restrukturalizace, nikoli nahradit dotyčné orgány, které jsou příslušné pro konkrétní pohledávky. Komise podotýká, že tento výklad polského zákona je v rozporu se všemi dosavadními podáními Polska a s textem a logikou samotné kapitoly 5a. Je pravdou, že (jak tvrdí příjemce) zákon ze dne 30. října 2002„nezakazuje orgánům provádějícím restrukturalizaci, aby vydaly jakákoli rozhodnutí o odpisech, jestliže to umožňují obecné předpisy“. Pokud tak však učiní, tyto pohledávky již nespadají do oblasti působnosti kapitoly 5a se všemi výhodami s tím spojenými, které příjemce sám vypočítal následovně: způsobilost pro úvěr od Agentury pro rozvoj průmyslu, pozastavení probíhajících řízení o vymáhání pohledávky, zproštění od úpadku a to, že u dlužných částek nenarůstají úroky.
(242)
Komise nemůže uznat tvrzení příjemce, že u pohledávek restrukturovaných podle kapitoly 5a ode dne 30. června 2006 nenarostly žádné úroky. Tento výklad polského práva Polsko odmítlo. Polsko mimoto oznámilo jako novou podporu plánovaný (částečný) odpis úroků narostlých po dni 30. června 2006, takže je zřejmé, že tyto úroky skutečně naběhly.
b) Opatření 28-34 v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(243)
Komise nemůže uznat tvrzení Polska, že tato podpora byla fakticky udělena na základě skutečnosti, že všechny příslušné orgány poskytující podporu učinily na zasedání pracovní skupiny vlády pro restrukturalizaci loděnic v Polsku (tým pro odvětví stavby lodí) ústní prohlášení. Tato prohlášení (byla-li vůbec učiněna) byla čistě ústní a jednoznačně byla nutná další prováděcí opatření, aby mohla vzniknout oprávněná očekávání podle polského práva.
c) Kapitálový vklad Agentury pro rozvoj průmyslu
(244)
Tvrzení příjemce, že podpora byla udělena před přistoupením, jelikož před tímto dnem byla známá přesná hospodářská účast, pramení z nepochopení bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení. Aby bylo opatření způsobilé jako dřívější podpora, musí splňovat dva požadavky: musí být provedeno před přistoupením (což se rovná právně závaznému rozhodnutí příslušného orgánu poskytujícího podporu) a „nesmí být použitelné po přistoupení“. Toto jsou dvě zvláštní a kumulativní podmínky. Tvrzení příjemce, že hospodářská účast státu byla známá před přistoupením, se vztahuje na druhý z těchto požadavků, a nikoli na okamžik, k němuž byla podpora poskytnuta.
(245)
Komise nemůže přijmout tvrzení Polska, že požadavek na registraci úpisu nových akcií do šesti měsíců byl čistě formální. Komise podotýká, že ve skutečnosti byla po uplynutí šestiměsíční lhůty nezbytná dvě zvláštní nová rozhodnutí: nové usnesení valné hromady o navýšení kapitálu a o samotném úpisu akcií. Zdá se, podle polského obchodního práva se nárok společnosti na kapitálový vklad stává účinným ke dni, kdy bylo přijato rozhodnutí o navýšení kapitálu (tj. první rozhodnutí ze dne 17. února 2004). Registrace má význam pro vnější kontakty společnosti, nikoli pro vztahy s akcionáři. Neexistence registrace však má právní účinky rovněž na vztahy mezi společností a jejími akcionáři: nedojde-li k registraci do šesti měsíců, platnost usnesení o navýšení kapitálu společnosti skončí a kapitálový vklad nelze provést. V tomto případě je k navýšení kapitálu společnosti nutné nové usnesení akcionářů. Takovéto usnesení bylo valnou hromadou skutečně přijato dne 4. března 2005. Avšak skutečnost, že usnesení nebylo přijato jednomyslně (tři významní akcionáři vznesli námitky), prokazuje, že toto usnesení nelze považovat za pouze formální požadavek. Komise rovněž poznamenává, že kapitál byl nakonec upsán Agenturou pro rozvoj průmyslu, nikoli státní pokladnou. Usnesení ze dne 17. února 2004 nelze proto považovat za konečné závazné rozhodnutí o udělení podpory formou kapitálového vkladu, jenž byl uveden jako opatření 32 v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(246)
Komise rovněž uvádí, že Polsko ani příjemce podpory nezpochybnili její závěr, že opatření 19-27 v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení představují novou podporu, spadají tudíž do působnosti Komise podle článku 88 Smlouvy o ES.
2. STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY O ES
2.1 Existence státní podpory
(247)
Čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(248)
Komise uvádí, že veškerá podpora popsaná v 209. až 232. bodě odůvodnění byla poskytnuta státem nebo ze státních prostředků a vzhledem k tomu, že byla udělena jednomu konkrétnímu podniku, je selektivní.
(249)
Loděnice v Gdyni je jednou z největších evropských loděnic a na trhu kontejnerových plavidel aktivně soutěží s loděnicemi zejména v Německu a Dánsku, jak potvrdilo Polsko a příjemce podpory a jak poznamenalo Dánsko a dánský svaz pro námořní dopravu v připomínkách k rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Na kontejnerová plavidla na konci roku 2006 připadalo 26 % knih zakázek evropských loděnic (54).
(250)
Zdá se, že loděnice v Gdyni je jedinou loděnicí v EU, která vyrábí určitý druh plavidel typu ro-ro: velké lodě pro přepravu automobilů. Tato specializace však neznamená, že se loděnice v Gdyni neúčastní hospodářské soutěže (přinejmenším potenciálně) s ostatními loděnicemi v EU. Komise poznamenává, že na straně nabídky existuje vysoký stupeň zastupitelnosti, přinejmenším v segmentu nákladních lodí (55), ačkoli vzhledem ke struktuře poptávky po různých kategoriích nákladních lodí tato plavidla nepatří na jeden trh.
(251)
To znamená, že se ostatní loděnice v EU nemusí při zahájení výroby lodí pro přepravu automobilů potýkat s významnými překážkami, přinejmenším s překážkami technologické povahy (výrobní zařízení, know-how atd.). Trvalé dotování loděnice v Gdyni, které jí umožnilo uzavírat smlouvy bez plného ocenění rizik a odškodnění za tato rizika, mohlo pro ostatní loděnice představovat významnou překážku vstupu na trh lodí pro přepravu automobilů.
(252)
Komise podotýká, že loděnice v Gdyni působí rovněž v jiných segmentech nákladních lodí a nabízí produkty jako víceúčelová plavidla, lodě pro přepravu zkapalněných směsí plynných uhlovodíků, tankery pro přepravu výrobků a chemických látek a lodě přepravující volně ložený náklad. Například tankery pro přepravu výrobků a chemických látek představovaly na konci roku 2006 přibližně 8 % knih zakázek evropských loděnic (56). V těchto segmentech působí zejména loděnice v Německu a Rumunsku.
(253)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že státní podpora poskytnuta loděnicí v Gdyni ovlivnila obchod mezi členskými státy.
(254)
Komise musí rovněž určit, zda opatření provedená ve prospěch loděnice v Gdyni jí udělila nepatřičnou výhodu, a tím narušila nebo mohla narušit hospodářskou soutěž. Komise poznamenává, že polské orgány nezpochybnily hodnocení opatření, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, jako státní podpory s výjimkou úvěrů poskytnutých KPS a záruk vydávaných vývozní úvěrovou pojišťovnou, které podle názoru polských orgánů splňují zásadu investora v tržním hospodářství.
(255)
Komise níže objasní, proč zastává názor, že soustavné nevymáhání veřejných pohledávek nesplňuje kritérium věřitele v tržním hospodářství. Komise poté podrobně posoudí opatření, která Polsko zpochybnilo. Komise nakonec posoudí okolnosti, za nichž byla opatření, jichž se týká toto rozhodnutí, provedena a jejich dopad na hospodářskou soutěž.
a) Soustavné nevymáhání veřejných pohledávek
(256)
Zásada, že soustavné nevymáhání veřejných pohledávek může samo o sobě představovat státní podporu, je stanovena v judikatuře (57). Z informací, které předložily polské orgány (58), jednoznačně vyplývá, že loděnice v Gdyni má značné nedoplatky vůči veřejným subjektům, které pocházejí z roku 2004. Loděnice splácela veřejné pohledávky pouze nepravidelně a její nesplacený dluh byl trvale odkládán, se vší pravděpodobností bez jakéhokoli oficiálního rozhodnutí na straně příslušných veřejných věřitelů, nebo se na něj vztahovaly splátkové kalendáře. Polsko objasnilo, že příjemce podpory zamýšlel splatit neuhrazené veřejné pohledávky ke dni 30. září 2007 (celkem 443 milionů PLN) pomocí kapitálového vkladu státní pokladny po privatizaci loděnice. Jelikož se jednalo o nejistou událost s nejistým načasováním, z úmyslu loděnice vyplývá, že v praxi byly veřejné pohledávky odkládány na neurčitou nebo neupřesněnou dobu a byly spláceny pouze příležitostně, jak to umožňoval peněžní tok loděnice. Komise se domnívá, že by žádný investor v tržním hospodářství nepřijal takovýto neomezený odklad splacení svých pohledávek, který by závisel na nejisté události privatizace a rekapitalizace ze strany státu (to představuje státní podporu, jejíž zákonnost a slučitelnost s jednotným trhem je sporná). Mimoto neexistuje žádný náznak, že příslušní veřejní věřitelé podnikli jakékoli kroky k vymáhání svých veřejných pohledávek od loděnice v Gdyni, zejména prostřednictvím řízení o vymáhání pohledávky nebo na základě úpadkového zákona. Komise proto vyvozuje závěr, že soustavné nevymáhání veřejných pohledávek představuje výhodu, kterou by příjemce nezískal od věřitele v tržním hospodářství, představuje proto státní podporu podobnou (bezúročnému) úvěru.
b) Opatření, o nichž se Polsko domnívá, že splňují kritérium soukromého investora
(257)
Komise nemůže přijmout tvrzení Polska, že podpora ve formě úvěrů na provozní kapitál nezahrnuje státní podporu. Komise podotýká, že úroková sazba, kterou KPS účtovala, byla přibližně o 400 základních bodů vyšší než referenční sazba. Komise rovněž podotýká, že se loděnice v Gdyni řadu let nacházela ve velmi obtížné finanční situaci, kdy její závazky značně přesahovaly její aktiva. Loděnice v Gdyni nebyla s to získat žádné jiné financování výroby z vnějších zdrojů. Její provozní kapitál byl financován zálohovými platbami, jež byly plně kryty zárukami vývozní úvěrové pojišťovny, úvěry plně krytými zárukami státní pokladny a úvěry KPS. Nelze proto mít za to, že úroková sazba účtovaná KPS odráží náležitě související riziko. Ačkoli KPS požadovala zajištění, jeho hodnota je sporná; je nutno mít na paměti, že vývozní úvěrová pojišťovna a státní pokladna požadovaly podobné zajištění a vzhledem k poměru pasiv a aktiv loděnice v Gdyni je nepravděpodobné, že by se KPS podařilo jako zajištění získat prvořadé pohledávky za aktivy loděnice. Polsko každopádně neposkytlo podrobné informace, které by Komisi umožnily posoudit skutečnou hodnotu požadovaného zajištění.
(258)
Mimoto neexistuje žádný rozdíl mezi úvěry poskytnutými KPS a úvěry poskytnutými Agenturou pro rozvoj průmyslu, kterou vlastní KPS. Obtížně lze současně tvrdit, jak to učinilo Polsko, že úvěry poskytnuté Agenturou pro rozvoj průmyslu představují státní podporu, zatímco úvěry poskytnuté její dceřinou společností, KPS, splňují požadavky zásady investora v tržním hospodářství.
(259)
Komise podotýká, že společnost KPS byla založena jako fond ovládaný státem s cílem veřejné politiky a její financování bylo zcela poskytnuto nebo zaručeno státem prostřednictvím Agentury pro rozvoj průmyslu. Podle dokumentu „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“ byla KPS „založena s cílem organizovat financování výroby loděnic, dokud nebudou loděnice převzaty soukromými investory“. Strategie, jejíž cíle nejsou pouze hospodářské, nýbrž rovněž sociální a makroekonomické (59), poskytuje KPS spolu s Agenturou pro rozvoj průmyslu, státní pokladnou a ostatními příslušnými veřejnými subjekty řadu pravomocí. Finanční vazby KPS na Agenturu pro rozvoj průmyslu a státní pokladnu jsou zřejmé a KPS působí spíše jako prostředek pro převod aktiv vyčleněných ve státním rozpočtu pro loděnice v Polsku, včetně loděnice v Gdyni.
(260)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že KPS nejednala jako investor v tržním hospodářství, když loděnici v Gdyni poskytla úvěry na provozní kapitál. Tyto úvěry, uvedené v 158. bodě odůvodnění v tabulkách 1 a 2, proto představují státní podporu.
(261)
Ve svých připomínkách po přijetí rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Polsko uvedlo, že záruky, které vývozní úvěrová pojišťovna poskytla loděnici v Gdyni, nepředstavují státní podporu. Komise nemůže toto tvrzení přijmout.
(262)
Komise za prvé připomíná, že záruky vývozní úvěrové pojišťovny za zálohové platby jsou zaručeny státní pokladnou a že související transakce jsou zaznamenávány na zvláštním bankovním účtu s názvem „Interes Narodowy“. Pokud by tento účet neobsahoval dostatečné finanční prostředky, může vývozní úvěrová pojišťovna čerpat úvěry ze státní pokladny nebo využít úvěrové záruky státní pokladny.
(263)
Komise za druhé připomíná své rozhodnutí ze dne 18. července 2007 ve věci N 105/07 (60), v němž jako režim nezahrnující státní podporu schválila režim, podle něhož vývozní úvěrová pojišťovna uskutečňuje program pojištění vývozních úvěrů zaručených státní pokladnou. Tento režim v současnosti zahrnuje druh záruk za plnění, jež jsou loděnici v Gdyni poskytovány v posledních několika letech. Komise podotýká, že tento režim výslovně vylučuje (61) podniky ve finančních potížích ve smyslu pokynů pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích. Hlavním znakem režimu je to, že záruční prémie jsou stanoveny na základě posouzení rizik. Například záruční prémie pro společnost patřící do nejvyšší rizikové kategorie odpovídá […] % p.a. v případě záruk trvajících po dobu kratší než dva roky a […] % p.a. v případě záruk delších než dva roky. Základní prémie činí […] % p.a. Pro srovnání, záruky pro loděnici v Gdyni poskytovala vývozní úvěrová pojišťovna s prémií ve výši 2 % p.a., pokud byla záruka nižší než 35 milionů PLN, a s prémií ve výši 1 % p.a., jestliže záruka překračovala tuto částku.
(264)
Je proto zřejmé, že loděnice v Gdyni není způsobilá pro záruky, na něž se vztahoval výše popsaný režim, který Komise schválila jako režim neobsahující podporu. Záruky poskytnuté loděnici v Gdyni proto zahrnují podporu.
(265)
Mimoto je zjevné, že záruční prémie účtovaná loděnici v Gdyni je mnohem nižší než základní prémie používaná u záruk pro zdravé společnosti a několikrát nižší než prémie účtovaná vysoce rizikovým společnostem, jež byly v rámci výše popsaného režimu přesto způsobilé. Komise vyvozuje závěr, že záruční prémie hrazená loděnicí v Gdyni neodpovídá tržní prémii, tyto záruky proto představují státní podporu.
(266)
Za třetí, podle sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (62) platí, že aby jednotlivá státní záruka nepředstavovala státní podporu, nesmí mít dlužník finanční potíže. Tak tomu v tomto případě zjevně není. Podle téhož sdělení platí, že má-li dlužník finanční potíže, může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka krytá zárukou.
(267)
Komise poznamenává, že se loděnice v Gdyni spoléhala výhradně na záruky vývozní úvěrové pojišťovny a státní pokladny a na trhu se jí nepodařilo získat žádné jiné záruky.
(268)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že vývozní úvěrová pojišťovna nejednala jako investor v tržním hospodářství, když poskytla záruky loděnici v Gdyni.
c) Narušení hospodářské soutěže způsobené státní podporou pro loděnici v Gdyni
(269)
Komise zastává názor, že plné spoléhání se na státní podporu umožnilo loděnici v Gdyni podílet se na praktikách narušujících hospodářskou soutěž, například stanovování cen nižších než výrobní náklady, aniž by neutrpěla důsledky, jež tyto praktiky obvykle přinášejí, tj. odchod z trhu.
(270)
Komise dále poznamenává, že hlavním dlouhodobým problémem loděnice v Gdyni bylo to, že uzavřela smlouvy, jež se ukázaly jako ztrátové kvůli trvalému posilování zlotého vůči dolaru, což je převládající měna v odvětví stavby lodí, a růstu světových cen ocelových plechů. Tyto vnější činitele byly určeny jako hlavní hrozby pro provoz loděnice již v plánu restrukturalizace z roku 2002, pak znovu v pozměněné verzi z roku 2004, v novém plánu restrukturalizace z roku 2006 a nakonec v průběhu privatizace v roce 2008.
(271)
Ačkoli si vedení loděnice bylo vědomo těchto nebezpečí, loděnice nadále uzavírala smlouvy, aniž přijala opatření k snížení těchto rizik. Tyto obchodní praktiky pokračovaly v období nebývalého boomu na trhu pro stavbu lodí mezi roky 2004 a 2008, kdy ceny lodí vzrostly na nebývalé úrovně. V důsledku tohoto jednání se loděnici podařilo zachovat provoz a udržet zaměstnanost, avšak za cenu obrovských ztrát u běžné výroby lodí. Podle hloubkové kontroly, kterou provedla společnost Amber v prvním pololetí 2008, je stávající kniha zakázek s termíny dodání v roce 2008 a 2009 rovněž zatížena rizikem značných ztrát kvůli ztrátovým smlouvám uzavřeným bez jakýchkoliv opatření k snížení rizik; Polsko toto potvrdilo.
(272)
Na tomto základě Komise vyvozuje závěr, že veškerá podpora poskytnutá loděnici v Gdyni popsaná v části II bodu 7 narušila či mohla narušit hospodářskou soutěž na trhu pro stavbu lodí.
(273)
Závěrem se Komise domnívá, že veškerá opatření ve prospěch loděnice v Gdyni představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
2.2 Možnost Polska a zúčastněných třetích stran podat připomínky
(274)
Rozhodnutím ze dne 1. června 2005 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení s ohledem na řadu opatření, včetně restrukturalizace dluhu (odpisy, odklady, změny platebního kalendáře), založených na různých právních základech, která se týkala určitého počtu veřejných věřitelů, kapitálových vkladů, záruk za plnění poskytnutých státní pokladnou a opatření k navýšení kapitálu (emise obligací a přeměna dluhu na kmenové akcie).
(275)
Komise rovněž jednoznačně uvedla, že nelze přijmout tvrzení Polska, že zálohové platby majitelů lodí je nutno považovat za vlastní příspěvek. V této souvislosti Komise vyjádřila pochybnosti, zda záruky vývozní úvěrové pojišťovny za zálohové platby nepředstavují státní podporu, a oznámila, že prošetří povahu těchto záruk.
(276)
Polsko i příjemce podpory předložili připomínky; ačkoli zpochybnili pravomoc Komise posoudit slučitelnost některých dotčených opatření, nezpochybnili závěr Komise, že pokud byla tato opatření provedena po přistoupení Polska k EU, představují novou podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Výjimkou byla povaha záruk poskytnutých vývozní úvěrovou pojišťovnou, jež údajně neobsahují státní podporu. Později Polsko rovněž tvrdilo, že úvěry poskytnuté KPS nepředstavují státní podporu. Komise se těmito argumenty Polska a příjemce podpory zabývala výše.
(277)
V průběhu šetření Komise se strategie polské vlády jako většinového vlastníka loděnice v Gdyni několikrát významně změnila, jak dokládá výše uvedený popis událostí. Strategie konsolidace odvětví stavby lodí byla nahrazena strategií oddělení loděnic v Gdyni a Gdaňsku a rozhodnutím o částečné privatizaci loděnice v Gdyni, jež se později změnilo na strategii úplné privatizace. Vyhlídka této strategie je rovněž sporná vzhledem k zjevné neexistenci zájmu na straně účastníků trhu o koupi loděnice.
(278)
Jak bylo popsáno výše, Komise byla v pravidelném kontaktu s polskými orgány jakožto vlastníkem loděnice v Gdyni a se samotnou loděnicí. Komise pravidelně Polsko i loděnici informovala, že veškerá opatření provedená ve prospěch loděnice ze státních prostředků pravděpodobně představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES vzhledem k obtížné finanční situaci loděnice a prakticky neexistenci jakéhokoliv financování z vnějších zdrojů, jež by nezahrnovalo státní podporu. Komise rovněž upozornila, že tato státní podpora byla poskytnuta v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES a není slučitelná se společným trhem. Komise rovněž opakovaně poukázala na skutečnost, že záruky vývozní úvěrové pojišťovny poskytnuté loděnici v Gdyni představují státní podporu.
(279)
Během šetření Komise získala další informace o činnosti KPS a o povaze úvěrů na provozní kapitál, jež KPS poskytla loděnici. Komise sdělila Polsku, že tyto úvěry se vší pravděpodobností představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(280)
Komise v průběhu svého šetření rovněž zaznamenala, že loděnice v Gdyni nadále kumuluje veřejné pohledávky. Komise získala informace o této záležitosti a sdělila Polsku (jakožto vlastníkovi loděnice a věřiteli), že nevymáhání veřejných pohledávek nebo jejich restrukturalizace může představovat státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
3. SLUČITELNOST PODPORY S JEDNOTNÝM TRHEM - VÝJIMKA PODLE ČL. 87 ODST. 3 SMLOUVY O ES
(281)
Hlavním cílem opatření je pomoci společnosti ve finančních potížích a udržet ji. V těchto případech je možno použít výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, jež umožňuje schválit státní podporu, která má usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, jsou-li splněny příslušné podmínky.
(282)
Podpora na záchranu a restrukturalizaci upadajících společností je v současnosti upravena pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (63) (dále jen „pokyny“), které nahradily dřívější text přijatý v roce 1999 (64) (dále jen „pokyny z roku 1999“).
(283)
Přechodná ustanovení v pokynech stanoví, že oznámení evidovaná před 10. říjnem 2004 budou posuzována z hlediska kritérií platných v době oznámení (bod 103). V daném případě byla některá opatření Komisi oznámena v rámci prozatímního mechanismu stanoveného v bodě 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení dne 29. dubna 2004, kdy platily pokyny z roku 1999. V pokynech je však stanoveno, že se vztahují na posouzení jakékoli podpory na záchranu či restrukturalizaci poskytnuté bez schválení Komise (protiprávní podpora), pokud je část nebo celá podpora poskytnuta po 1. říjnu 2004 (bod 104 první pododstavec). Vzhledem k tomu, že téměř všechna opatření popsaná v 209. až 232. bodě odůvodnění byla provedena protiprávně po tomto dni, Komise vyvozuje závěr, že platí pokyny z roku 2004.
(284)
Pokyny platí pro podniky ve všech odvětvích s výjimkami uvedenými v bodě 18 pokynů. Bod 12 rámce pro státní podporu pro stavbu lodí (65), který představuje právní rámec pro posouzení státní podpory pro toto odvětví, odkazuje na pokyny jako na příslušný právní základ pro posouzení podpory na záchranu a restrukturalizaci.
A. PODPORA NA ZÁCHRANU
(285)
Pokyny umožňují udělit podporu na záchranu jako dočasnou pomoc pro podniky ve finančních potížích s cílem poskytnout jim čas na vypracování plánu restrukturalizace nebo likvidace nebo vyřešení akutní krize v souvislosti s likviditou.
(286)
Komise podotýká, že státní podpora poskytnutá loděnici v Gdyni nesplňuje požadavek, aby se jednalo o dočasnou pomoc, jelikož veškerá opatření podpory zahrnovala období, jež značně přesahovala stanovených šest měsíců, nebo požadavek, aby se jednalo o vratnou pomoc, jelikož podpora obsahovala nevratná opatření, například kapitálové vklady a odpisy dluhů srovnatelné s granty.
(287)
Komise proto vyvozuje závěr, že opatření uvedená v 209. až 232. bodě odůvodnění nejsou slučitelná se společným trhem jako podpora na záchranu.
B. PODPORA NA RESTRUKTURALIZACI
(288)
Podle definice obsažené v bodě 17 pokynů vychází podpora na restrukturalizaci z uskutečnitelného a vnitřně provázaného plánu s širokým pokrytím, jehož cílem je obnovit v přiměřené lhůtě dlouhodobou životaschopnost podniku. Restrukturalizace obvykle zahrnuje tyto prvky: restrukturalizaci veškerých aspektů činnosti podniku, reorganizaci a racionalizaci činností podniku, včetně ukončení ztrátových činností a finanční restrukturalizace. Restrukturalizaci činností využívající státní podporu však nelze omezit na nápravu minulých ztrát, aniž by se zabývala příčinami těchto ztrát, tj. bez provedení skutečné restrukturalizace. Restrukturalizace musí být mimoto financována alespoň částečně z vlastních zdrojů podniku nebo z vnějších zdrojů, které nezahrnují státní podporu, a státní podpora musí být omezena na minimum nezbytné k obnovení životaschopnosti. Aby se zmírnil narušující účinek podpory, musí být přijata vyrovnávací opatření.
(289)
Vzhledem k povaze podpory na restrukturalizaci, jež velmi narušuje hospodářskou soutěž, se Komise domnívá, že podpora pro podniky v obtížích může přispět k rozvoji hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivnila obchod v míře, která je v rozporu se zájmem Společenství, pouze tehdy, jsou-li splněny všechny podmínky stanovené v pokynech.
(290)
Komise bude níže analyzovat, zda byly tyto podmínky splněny.
a) Způsobilost
(291)
Aby byl podnik způsobilý pro podporu na záchranu nebo restrukturalizaci, musí být považován za podnik v obtížích ve smyslu pokynů. Komise se domnívá, že se finanční situace loděnice v Gdyni přinejmenším od roku 2002 vyznačovala trvalou nelikviditou a platební neschopností, rostoucími ztrátami a zápornou hodnotou aktiv. Loděnice v Gdyni je proto podnikem v obtížích ve smyslu pokynů.
b) Obnovení dlouhodobé životaschopnosti
(292)
Podle bodu 34 pokynů musí být poskytnutí podpory podmíněno prováděním plánu restrukturalizace, který musí v přiměřené lhůtě podniku umožnit obnovení jeho životaschopnosti. Obnovení životaschopnosti znamená, že podnik je po dokončení restrukturalizace schopen pokrýt všechny své náklady a zajistit dostatečnou kapitálovou návratnost, aby mohl konkurovat na základě vlastních předností. Doba trvání plánu restrukturalizace musí být co nejkratší.
(293)
Komise podotýká, že v průběhu tohoto šetření přezkoumala dva plány restrukturalizace (z roku 2004 a 2006), jež vypracovalo vedení loděnice a které schválil její většinový vlastník, stát. Komise dospěla k závěru, že její vážné obavy, zda oba plány obnoví životaschopnost loděnice, nebyly odstraněny. Jelikož plán restrukturalizace z roku 2006 nahradil plán restrukturalizace z roku 2004, Komise níže objasní důvody svých vážných obav ohledně plánu restrukturalizace z roku 2006. Komise však podotýká, že se tento plán v mnoha aspektech podobá plánu restrukturalizace z roku 2004 a že se její pochybnosti, které vyslovila v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení s ohledem na plán restrukturalizace z roku 2004, týkají plně rovněž plánu restrukturalizace z roku 2006.
(294)
Komise připomíná tvrzení Polska po vydání rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, že plán restrukturalizace z roku 2004 představuje pevný hospodářský základ pro restrukturalizaci loděnice. Skutečnost však ukázala, že plán z roku 2004 nepostačoval k obnovení životaschopnosti loděnice, a již v roce 2006 bylo nutno jej pozměnit.
(295)
Komise uvádí, že se plán restrukturalizace z roku 2006 zaměřoval zejména na finanční restrukturalizaci a že průmyslová hlediska nebyla řešena přesvědčivým způsobem. Z plánu nevyplývala žádná rozsáhlá přesvědčivá průmyslová strategie.
(296)
To dokládá zejména navrhovaná investiční strategie, kterou je možno charakterizovat jako soubor drobných zlepšovacích projektů bez celkové vize, která by byla nezbytná k modernizaci zařízení, z nichž mnohá pocházejí ze 70. let minulého století. Plán podrobně neanalyzuje současný stav výrobních zařízení či jejich nedostatky a neurčuje překážky v loděnici. Podle externího poradce Komise jsou částky vyčleněné na investice (240 milionů PLN; 69 milionů EUR) příliš nízké k zajištění skutečné modernizace.
(297)
K zasazení plánovaných investic do náležitého kontextu je vhodné uvážit rovněž odhady roční amortizace aktiv loděnice a tendence s ohledem na hodnotu fixních aktiv, jak je odhadnuto v plánu restrukturalizace z roku 2006. Amortizace v období 2007-2009, tj. investičním období, je odhadována na 100 milionů PLN. Z toho vyplývá, že nejméně 40 % plánovaných investic ve výši 240 milionů PLN je zapotřebí pouze k udržení aktiv na jejich stávající technické úrovni a zbývajících 60 % by představovalo nejvyšší možnou částku, která by byla k dispozici pro skutečnou modernizaci. Odhad rozvahy ukazuje trvalé zvyšování hodnoty fixních aktiv z 246 milionů PLN v roce 2006 na 361 milionů PLN v roce 2010; tento trend by se však měl zvrátit v roce 2010, přičemž se hodnota fixních aktiv v roce 2012 (poslední rok zahrnutý v odhadu) opět sníží na úroveň ve výši 284 milionů PLN.
(298)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise nedomnívá, že investiční strategie je dostatečně rozsáhlá, aby zajistila skutečnou modernizaci a životaschopnost v dlouhodobém horizontu.
(299)
Komise rovněž podotýká, že cílová produktivita pro rok 2012 ve výši 37 osobohodin/CGT je (ačkoli představuje zlepšení oproti dnešní situaci) nízká v porovnání s výkonnými evropskými loděnicemi, které dosahují produktivity ve výši přibližně 20 osobohodin/CGT.
(300)
V plánu se uvádí, že jedním z hlavních problémů loděnice je vysoká absence v práci a nedostatek kvalifikovaných pracovníků, kteří odcházejí za lepší mzdou do ostatních evropských loděnic. Komise má za to, že plánovaný růst mezd o 10 % v roce 2006 a 4 % ročně od roku 2008 nepostačuje k vyřešení tohoto problému.
(301)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise nedomnívá, že plánovaná průmyslová a organizační restrukturalizace bude postačovat k obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice.
(302)
Komise dále poznamenává, že se odhad finančních výsledků loděnice neshoduje s její analýzou citlivosti na základě scénáře zahrnujícího znehodnocení amerického dolaru, pokles cen plavidel a růst cen materiálu a mezd. Z analýzy citlivosti vyplývá, že by znehodnocení amerického dolaru o 0,10 PLN ročně znamenalo, že životaschopnost nebude na základě plánu restrukturalizace z roku 2006 obnovena. Komise proto dospěla k závěru, že plán restrukturalizace z roku 2006 není dostatečně spolehlivý (66).
(303)
Komise rovněž zaznamenala, že restrukturalizační opatření, která se předpokládala v plánu, nebylo možno provést, jelikož neexistoval žádný investor, a že nový kapitál nezbytný k provedení poměrně skromné restrukturalizace je značný, zejména kvůli potřebě provést nákladnou finanční restrukturalizaci (1,015 miliardy PLN) (67). Komise měla pochybnosti, zda byl plán založen na reálných předpokladech, co se týká schopnosti loděnice přilákat nový kapitál.
(304)
Tyto pochybnosti potvrdil skutečný vývoj procesu privatizace loděnice v Gdyni. Jak bylo uvedeno výše, stát jako vlastník loděnice v Gdyni se dvakrát pokoušel nalézt soukromého investora, který by byl ochoten loděnici převzít. Žádný z pokusů o privatizaci (částečná privatizace v roce 2006, ani prodej všech akcií ve vlastnictví státu v roce 2007) neuspěl. Komise podotýká, že k pokusům o privatizaci došlo v době, kdy se trh pro stavbu lodí vyznačoval nebývalým boomem, nabízel proto optimální podmínky pro prodej loděnice. Negativní výsledek procesu privatizace lze vykládat pouze jako nedostatečnou důvěru na straně účastníků trhu, pokud jde o schopnost loděnice obnovit svou dlouhodobou životaschopnost. Toto dále dokládá odstoupení společnosti Amber z procesu privatizace po provedení hloubkové kontroly (68).
(305)
Komise zaznamenala obnovené úsilí polských orgánů o nalezení soukromého investora pro loděnici v Gdyni po odstoupení společnosti Amber. Až do dne vydání tohoto rozhodnutí však žádné důkazy Komisi nepřesvědčily, že obnovené úsilí o privatizaci může v krátké době a v souladu s pokyny dospět k pozitivnímu závěru. Jak je objasněno níže, společný plán restrukturalizace vypracovaný společností ISD Polska i plán restrukturalizace vyhotovený společností PSC je založen na očekávání, že loděnici budou poskytnuty značné částky další státní podpory a že životaschopnost loděnice bude možno obnovit, pokud bude zbavena neuhrazených závazků a očekávaných ztrát plynoucích ze stávajících smluv.
(306)
Komise vyvozuje závěr, že společný plán restrukturalizace neprokazuje, že životaschopnost loděnice v Gdyni bude po spojení s gdaňskou loděnicí obnovena. Komise není zejména přesvědčena o finančních výhledech, ani o spolehlivosti plánu. Zastává názor, že restrukturalizační opatření, která se v plánu předpokládají, nejsou dostatečně rozsáhlá. Ačkoli revidovaný společný plán restrukturalizace přinesl určité zlepšení, Komise dospěla k závěru, že neobnoví životaschopnost sloučených loděnic. Níže Komise posuzuje zářijový plán restrukturalizace, který nahradil červnovou předlohu plánu, a vyzdvihuje rozdíly pouze tehdy, jsou-li důležité pro toto posouzení.
(307)
Předpoklady v červnovém plánu, že návratnosti vlastního kapitálu bude dosaženo až v roce 2020 a návratnosti investic až v roce 2016, vedly Komisi k závěru, že projekt není životaschopný. Tyto výsledky jsou mimoto založeny na nediskontovaných částkách; pokud by byly částky diskontovány, návratnosti vlastního kapitálu a investic by bylo dosaženo ještě později. Zářijový plán přináší v tomto ohledu určité zlepšení, jelikož uvádí diskontované odhady. Plán nicméně předpokládal, že diskontované návratnosti vlastního kapitálu bude dosaženo v roce 2018, tj. 10 let po vstupu nového investora v roce 2009, což je dosud příliš dlouhé období a prokazuje to rizikovost projektu. Komise proto tvrdí, že plán neprokazuje životaschopnost projektu. Komise mimoto poznamenává, že zlepšení finančních výhledů není založeno na přijetí dalekosáhlejších restrukturalizačních opatření (například zvýšení produktivity nebo snížení nákladů), nýbrž na změnách hlavních základních finančních předpokladů, které nebyly dostatečně odůvodněny, jak bude objasněno níže.
(308)
Finanční výhledy předpokládají, že velká část restrukturalizačních nákladů bude uhrazena z budoucích peněžních toků společnosti. Komise toto nepovažuje za reálné u společnosti, která v minulosti vytvořila ohromné ztráty a vyžaduje značnou restrukturalizaci. Podle zářijového plánu bude peněžní tok nepříznivě ovlivněn minulými závazky, které se zvýšily z 592 milionů PLN na 712 milionů PLN. Velká část veřejných pohledávek (více než 400 milionů PLN) má být splacena mezi rokem 2012 a 2018, tj. dlouho po předpokládaném období restrukturalizace (69). Komise uvádí, že investor připustil, že úroveň očekávaných výsledků je na hranici ziskovosti, tvrdí však rovněž, že existují další důvody, proč se společnost ISD Polska zajímá o tento projekt. Investor uvádí, že loděnice vytvoří značnou poptávku pro další společnost ve skupině, ocelárnu Huta Częstochowa, a proto investice do loděnice v Gdyni mají smysl pro celou skupinu ISD Polska.
(309)
Komise podotýká, že společný plán restrukturalizace vychází z předpokladu, že v rámci privatizace bude poskytnuta státní podpora k vyrovnání rozvahy loděnice a uhrazení očekávaných ztát. Plán je založen rovněž na předpokladu, že činnost loděnice bude nadále financována zárukami vývozní úvěrové pojišťovny za výhodných podmínek v porovnání s její běžnou praxí v případě zdravých společností. Finanční výhledy berou v úvahu tuto očekávanou státní podporu. Společný plán restrukturalizace ze září tuto očekávanou státní podporu nesnižuje. Naopak, investor určil další možný závazek ve výši 308 milionů PLN spojený s daňovým sporem mezi gdaňskou loděnicí a státem. Investor předpokládá, že státní pokladna zaručí uhrazení tohoto závazku, pokud vznikne.
(310)
Komise uvádí, že červnový plán ani zářijová aktualizovaná verze neobsahují plnohodnotný obchodní plán pro výrobu ocelových konstrukcí. To je závažný nedostatek, jelikož toto podnikání by mělo na konci období restrukturalizace zajistit obrat ve výši 300 milionů PLN, využít značnou kapacitu nové loděnice v oblasti zpracování ocele (nárůst ze 4 % v roce 2009 na 20 % v roce 2012) a mělo by představovat přibližně 10 % tržeb nové loděnice.
(311)
Zářijový plán odkazuje na nezávislou studii trhu, která (jak se zdá) prokazuje, že poptávka po ocelových konstrukcích v Polsku a celé Evropě v několika příštích letech poroste. Studie však neanalyzuje, jak by mohla tento růst využít sloučená loděnice. Zářijový plán sice poskytuje podrobnější informace o činnosti v oblasti ocelových konstrukcí, neanalyzuje však, zda je odhad objemu výroby pro novou loděnici reálný. Naopak, obsahuje další signály, že tyto odhady nemusí být reálné.
(312)
Stávající výroba ocelových konstrukcí činí 2 000 t, zatímco cílová výroba je 56 000 t. Ve srovnání s červnovým plánem zářijový plán předpokládá již v roce 2010 zdvojnásobení výroby (24 000 t v porovnání s 12 000 t v červnovém plánu) a od roku 2012 čtyřnásobný objem výroby (56 000 t oproti 13 000 t v červnovém plánu). Společnost Huta Częstochowa, jeden z největších výrobců oceli v Polsku, má objem výroby ocelových konstrukcí ve výši 100 000 t.
(313)
Společnost ISD Polska uvádí stávající smlouvy gdaňské loděnice týkající se ocelových konstrukcí, včetně jedné smlouvy na zařízení pro skladování ropy s hodnotou přibližně 5 000 t ročně v roce 2008 a 2009. Podle plánu by výroba tohoto konkrétního výrobku měla do roku 2010 činit 16 000 t a v roce 2012 se zvýšit na 36 000 t.
(314)
Nebyla předložena žádná analýza trhu ani prognostické zprávy, které by objasňovaly odhady zisku z výroby ocelových konstrukcí (9,5 % v roce 2010 a přibližně 8 % posléze). Komise poznamenává, že podle polského statistického úřadu vzrostla v roce 2006 ziskovost odvětví ocelových konstrukcí v Polsku na 6 % a v roce 2007 zůstala na této úrovni.
(315)
Na základě dostupných informací vyvozuje Komise závěr, že výroba ocelových konstrukcí, která má tvořit nedílnou a významnou část činnosti nové loděnice, není založena na věrohodné analýze konkurenčního postavení nové loděnice. Analýza trhu neprokazuje, že odhadovaná výroba nové loděnice bude pravděpodobně absorbována poptávkou na trhu. Plán neprokazuje, že je pro segment ocelových konstrukcí založen na reálných předpokladech.
(316)
Co se týká restrukturalizace smluv, plán řeší dvě nejvýznamnější příčiny stávajících potíží loděnice (rostoucí materiálové náklady a zhodnocení zlotého) řadou výše popsaných opatření. Plán vychází zejména z předpokladu, že bude možné zahrnout do smluv o stavbě lodí valorizační doložky přenášející přinejmenším částečně rizika spojená s měnovými výkyvy a náklady na materiál na majitele lodi. Plán však neprokazuje, že tyto valorizační doložky byly či budou majiteli lodí přijaty. Zářijový plán poskytuje určité informace o této záležitosti, zejména výňatky ze stávajících smluv obou loděnic, včetně valorizačních doložek tohoto druhu.
(317)
Komise přezkoumala tyto důkazy a uvádí, že smlouvy předložené v plánu zpočátku zahrnovaly valorizační doložky, podle nichž by bylo případné zvýšení cen ocele pokryto kupujícím, tyto doložky však byly pozdějším dodatkem zrušeny a nahrazeny ujednáním, podle něhož loděnice a kupující pořizují materiál společně a po provedení nákupu se dohodnou na úpravě ceny. Ujednání o této úpravě ceny budou dohodnuta v následném dodatku. Tento dodatek však nebyl Komisi předložen.
(318)
Komise rovněž podotýká, že tyto smlouvy byly uzavřeny a znovu sjednány v období nejvyšší poptávky (v roce 2005 a posléze), kdy flexibilita na straně majitelů lodí byla reakcí na omezení na straně nabídky. Ačkoli Komisi je známo, že se v odvětví stavby lodí nedávno rozvinula praxe indexace cen ocele, je nutno zmínit, že dříve nebyly tyto doložky přijímány, zejména v době špatné ekonomické situace.
(319)
Podle dostupných informací se Komise nedomnívá, že plán prokazuje, že loděnice bude s to uzavírat smlouvy s valorizačními doložkami. Zkušenosti loděnice v Gdyni v tomto ohledu (jak je popsáno v plánu) nejsou podle názoru Komise průkazné.
(320)
Zářijový plán obsahuje v porovnání s červnovou předlohou podrobnější informace o zamýšlené strategii v oblasti hedgingu ke zmírnění měnových rizik. Plán však neprokazuje, že některá z obou loděnic tyto nástroje využila (včetně přirozeného hedgingu zdarma), přinejmenším v posledních letech (70). Ačkoli zářijový plán vyčísluje náklady a účinky navrhované politiky v oblasti hedgingu, neprokazuje, že se nové loděnici podaří získat takovýto hedging na trhu. Na druhou stranu je zřejmé, že banky požadují, aby investoři vypracovali plnohodnotnou strategii v oblasti hedgingu dříve, než se rozhodnou, zda hedging poskytnou.
(321)
Vzhledem k významu tohoto činitele pro činnosti loděnice se plán touto otázkou nezabývá přesvědčivě. Z analýzy citlivosti ve skutečnosti vyplývá, že navzdory zavedení těchto opatření k snížení rizik, jež byly údajně zohledněny ve finančních výhledech, tyto jsou nadále citlivé na malé změny směnného kurzu, jak bude popsáno níže. Komise proto není přesvědčená, že zamýšlená politika v oblasti hedgingu je dostatečně rozsáhlá, aby zajistila dlouhodobou životaschopnost loděnice.
(322)
Pokud jde o restrukturalizaci zaměstnanosti, plán neobsahuje žádnou analýzu potřeb racionalizace, nýbrž pouze uvádí, že se počet pracovníků sníží. Plán zmiňuje (avšak opět bez jakéhokoliv dalšího odůvodnění), že toto snížení bude znamenat náklady ve výši přibližně 69 milionů PLN. Zářijový plán vyčísluje náklady a účinky restrukturalizace zaměstnanosti, nevysvětluje však ani neodůvodňuje základ pro odhad těchto nákladů a účinků. Na základě těchto skutečností nemůže Komise vyvodit závěr, že plán určuje podrobně příčiny a účinky propuštění nadbytečných pracovníků a že vyčíslení nákladů a účinků vychází ze spolehlivých předpokladů.
(323)
Co se týká finančních výhledů, Komise si všímá zejména níže uvedených nedostatků základního scénáře, s nímž pracuje finanční model vypracovaný společností ISD Polska, což zpochybňuje věrohodnost těchto výhledů.
(324)
Za prvé, zářijový plán ve srovnání s červnovou předlohou plánu předpokládá podstatně vyšší prodejní ceny u lodí pro přepravu automobilů, jednoho ze dvou hlavních výrobků nové loděnice. Plán zakládá výhledy pro několik prvních let na stávajících smlouvách, které uzavřela loděnice v Gdyni. Neodůvodňuje však výhledy pro následující roky ani v tomto ohledu neposkytuje žádné externí odhady (71).
(325)
Za druhé, předpoklad, že mzdy porostou během období restrukturalizace přibližně o 4-6 % ročně, se jeví jako podhodnocený vzhledem k vážnému nedostatku kvalifikovaných pracovníků, fluktuaci a absenci v práci a konkurenci v oblasti mezd, s níž se obě loděnice potýkají ze strany loděnic v zahraničí a v Polsku. Zářijový plán předpokládá ještě nižší úrovně růstu mezd než červnový plán. Komise uvádí, že od ledna 2007 do ledna 2008 se průměrná hrubá mzda v Polsku zvýšila o 11,5 % (72) a očekává se další růst. Různé zdroje, včetně zdrojů uvedených v zářijovém plánu restrukturalizace (například Polská národní banka, OECD, jarní hospodářská prognóza EK pro rok 2008, Goldman Sachs) odhadují ve střednědobém horizontu značný růst mezd v Polsku a rostoucí nedostatek pracovních sil. Každopádně se jedná o činitele, který bylo nutno vzít v analýze citlivosti v úvahu.
(326)
Za třetí, základní scénář předpokládá náklady na záruky za provozní kapitál ve výši 1,5 %. Tento odhad je založen na předpokladu, že záruky za zálohové platby budou zcela poskytnuty vývozní úvěrovou pojišťovnou a že tyto záruky budou uděleny za podmínek, které jsou výhodnější než podmínky záruk vývozní úvěrové pojišťovny pro ostatní (zdravé) společnosti. Pokud by sloučené loděnice měly získat podobné záruky na trhu (jak Polsko uvádí ve svém vysvětlení ze dne 7. července 2008), náklady na kapitál by byly podstatně vyšší, než se předpokládá v základním scénáři (73), s přímými negativními důsledky pro finanční výhledy.
(327)
S ohledem na tyto předpoklady plán neposkytuje dostatečné ujištění, že základní scénář finančních výhledů je reálný a dosažitelný.
(328)
Analýza citlivosti mimoto neprokazuje, že plán je dostatečně spolehlivý s ohledem na některé z hlavních rizikových faktorů spojených s činností loděnice. Zářijová revize plánu neukazuje průkazné zlepšení.
(329)
Z analýzy citlivosti vyplývá, že by 5 % znehodnocení amerického dolaru vůči zlotému vedlo k 35 % snížení desetiletého akumulovaného čistého zisku i v případě, že by základní scénář bral v úvahu restrukturalizační opatření k snížení kurzového rizika.
(330)
Ze zvláštní analýzy připojené k zářijovému plánu vyplývá, že by 5 % zhodnocení eura vůči americkému dolaru v období od roku 2013 do roku 2017 (tj. po naplánovaném přijetí eura Polskem) vedlo k 44 % snížení desetiletého akumulovaného čistého zisku v porovnání se základním scénářem.
(331)
Komise podotýká, že by se v případě zhodnocení obou měn (jednorázové zhodnocení zlotého v roce 2009 a jednorázové zhodnocení eura v roce 2013) vůči americkému dolaru ve výši 5 % oproti základnímu scénáři desetiletý akumulovaný zisk ve srovnání se základním scénářem snížil o 80 %.
(332)
Komise vyvozuje závěr, že analýza citlivosti prokazuje, že finanční výhledy jsou citlivé na menší změny základních předpokladů, zejména s ohledem na směnný kurz, což je podle samotného plánu jeden z hlavních faktorů vedoucích k současným finančním potížím loděnice. Na základě těchto skutečností nemůže Komise vyvodit závěr, že společný plán restrukturalizace je dostatečně spolehlivý, aby zajistil obnovení životaschopnosti sloučených loděnic z dlouhodobého hlediska.
(333)
Plán obsahuje v mnoha ohledech vážné nedostatky, což Komisi vedlo k závěru, že neprokazuje obnovení životaschopnosti v přiměřené lhůtě. Vážné nesrovnalosti v plánu restrukturalizace vyvolávají značné obavy, co se týká životaschopnosti a spolehlivosti. Jsou přijaty protichůdné předpoklady s ohledem na tržní strategii a budoucí výrobu a kapacitu loděnice. Mimoto neexistuje žádná analýza trhu, která by odůvodňovala vybranou strategii a prokazovala, jak hypotetické portfolio přinese zisk.
(334)
Co se týká finanční restrukturalizace, předpoklady ohledně nákladů na kapitál, ujednání o financování výroby a směnného kurzu vykazují tyto vážné nedostatky. Plán předpokládá, že směnné kurzy budou během celého období restrukturalizace stálé a na optimističtější úrovni, než je tomu v současnosti (3,46 PLN/EUR a 2,23 PLN/USD, oproti stávajícím kurzům ve výši 3,32 PLN/EUR a 2,12 PLN/USD). Předpoklad, že se loděnici novým sjednáním stávajících smluv podaří zvýšit výnosy o 30 % a získat dodatečnou částku ve výši 100 milionů USD, je nutno posoudit na základě skutečnosti, že loděnice již vyvinula značné úsilí o nové sjednání stávajících smluv a že v důsledku toho bylo mnoho těchto smluv zrušeno. Plán neodůvodňuje předpoklad, že bude možné sjednání dalších nových smluv, Komise to proto nepovažuje za reálné.
(335)
Pokud jde o restrukturalizaci zaměstnanosti, samotná skutečnost, že investor navrhuje dvě možnosti (zachování zaměstnanosti na stávající úrovni, nebo její snížení o 650 zaměstnanců), může znamenat, že dosud nemá jasnou strategii, pokud jde o obnovení životaschopnosti loděnice. Tyto alternativní předpoklady rovněž zpochybňují finanční výhledy, jelikož není objasněno, která úroveň zaměstnanosti sloužila jako základ pro odhady.
(336)
Plán neobjasňuje podrobně, jak jednotlivá restrukturalizační opatření, včetně investic a různých opatření k snížení nákladů, ovlivní finanční výhledy. Jinými slovy, není jasné, jaká je vazba mezi plánovanými restrukturalizačními opatřeními a finančními výhledy, zejména co se týká výroby a režijních nákladů. Plán například neprokazuje, jak bude dosaženo plánovaného 25 % snížení nákladů na výrobu plavidel v pětiletém období. Věrohodnost výhledu je narušena rovněž rozpory s ohledem na plánovanou výši investic. Komise proto není přesvědčená, že základní scénář pro finanční výhledy je věrohodný a že vychází z reálných předpokladů.
(337)
Neexistuje žádná analýza testující citlivost těchto výhledů na rizikové činitele, jako jsou tendence na trhu a změny cen, nákladů na materiál, směnných kurzů, mezd atd. Při neexistenci podrobného popisu a odůvodnění předpokladů, na nichž jsou založeny finanční výhledy, finanční model použitý pro tyto výhledy a analýza citlivosti, se Komise domnívá, že věrohodnost těchto výhledů a spolehlivost plánu nebyly prokázány.
(338)
Komise rovněž uvádí, že investor podmiňuje úspěšné provedení plánu restrukturalizace udělením další státní podpory.
(339)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívá, že nebyla prokázána schopnost plánu restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost PSC, obnovit životaschopnost loděnice.
(340)
Jelikož neexistuje žádný reálný a rozsáhlý plán restrukturalizace, Komise vyvozuje závěr, že podpora poskytnutá loděnici v Gdyni, která byla popsána v 209. až 232. bodě odůvodnění, je čistě provozní podporou, která není slučitelná se společným trhem jako podpora na restrukturalizaci.
c) Podpora omezená na úplné minimum
(341)
Podle bodu 43 pokynů musí být výše podpory omezená na úplné minimum, tj. náklady nezbytné pro provedení restrukturalizace. Od příjemce podpory se očekává, že významně přispěje k restrukturalizaci z vlastních zdrojů nebo z vnějších zdrojů za tržních podmínek. Toto přispění svědčí na jedné straně o tom, že jsou hospodářské subjekty přesvědčeny o možnosti opětovné životaschopnosti podniku, a na druhou stranu představuje způsob, jak zajistit, aby státní podpora byla omezena na minimum. V případě velkých podniků, jako je loděnice v Gdyni, by tento příspěvek měl činit nejméně 50 % restrukturalizačních nákladů. Vlastní příspěvek musí být opravdový, bez všech očekávaných budoucích výnosů, jako je peněžní tok (bod 43 pokynů).
(342)
Komise posoudila, zda plán restrukturalizace z roku 2006 splňuje toto kritérium, a dospěla k závěru, že nikoli, a to ze dvou důvodů. Za prvé, plán je založen na pokračujícím státním financování ve formě záruk, kapitálových vkladů a odepsání dluhů a neprokazuje, že tato úroveň státní podpory je nezbytná k obnovení životaschopnosti loděnice (zejména že nelze provést alternativní restrukturalizační strategie vyžadující nižší úroveň státního zásahu). Za druhé, vlastní příspěvek je velmi omezený a vstup investora, který by mohl poskytnout vnější zdroje financování za tržních podmínek, je pouhou možnou budoucí událostí. Vlastní příspěvek mohl zahrnovat opatření jako účast na navýšení akciového kapitálu vedením, přeměnu dluhu na kmenové akcie ze strany soukromých věřitelů a prodej majetku. Tato opatření společně přispěla na restrukturalizaci společnosti částkou ve výši přibližně 127 milionů PLN. Vzhledem k značné účasti státu by však tento příspěvek nebyl významný, i kdyby byla tato opatření považována za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů.
(343)
Komise posoudila situaci v loděnici za posledních několik let rovněž odděleně od plánu restrukturalizace z roku 2006, který nakonec nebyl proveden.
(344)
Za prvé, výše uvedený popis situace v loděnici v Gdyni ukazuje, že se loděnici nepodařilo přilákat prakticky žádné vnější zdroje pro financování restrukturalizace. Existuje jen málo náznaků vnější účasti na činnosti loděnice za tržních podmínek.
(345)
Loděnici se podařilo sjednat určitou restrukturalizaci obchodních pohledávek, zejména v dohodě o restrukturalizaci uzavřené v červenci 2003 (74), která se týkala závazků ve výši přibližně 424 milionů PLN a přeměny dluhu na kmenové akcie ve výši přibližně 70 milionů PLN provedené obchodními věřiteli. Současně však loděnice v Gdyni čelí mnoha řízením o vymáhání pohledávky a soudním sporům. Komise rovněž podotýká, že hodnota nahromaděných veřejných pohledávek ke dni 30. září 2007 činila 423 milionů PLN. Komise je názoru, že by dohoda o restrukturalizaci z roku 2003 mohla být považována za vlastní příspěvek pouze tehdy, pokud by věřitelé přijali delší lhůtu pro splacení než je obvyklé; v tomto případě by dodatečné zdroje mohly být společnosti k dispozici na restrukturalizaci a prodloužení lhůty pro splacení by bylo signálem, že trh je přesvědčen o možnosti opětovné životaschopnosti loděnice. Totéž platí pro přeměnu dluhu na kmenové akcie. I kdyby však byla dohoda o restrukturalizaci považována za vlastní příspěvek, Komise poznamenává, že tento příspěvek by jednoznačně nebyl dostatečný ve smyslu pokynů. Výše restrukturovaných obchodních pohledávek se rovná výši nevymáhaných veřejných pohledávek. Loděnice by jednoznačně musela hradit jiné restrukturalizační náklady, než jsou náklady na restrukturalizaci dluhu.
(346)
Polsko a příjemce podpory po zahájení formálního vyšetřovacího řízení tvrdili, že za vlastní příspěvky je nutno považovat zálohové platby majitelů lodí. Komise nemůže toto tvrzení přijmout. V pokynech se uvádí, že vlastní příspěvek nesmí obsahovat žádnou podporu. O takový případ se nejedná, je-li například úvěr zajištěn vládními zárukami, které obsahují prvky podpory (poznámka pod čarou č. 19 k bodu 44 pokynů). Zálohové platby byly plně zajištěny zárukami vývozní úvěrové pojišťovny, které (jak bylo objasněno výše) Komise považuje za státní podporu. Zálohové platby majitelů lodí proto nelze považovat za vnější zdroje financování za tržních podmínek. Z toho vyplývá, že nelze uznat původní tvrzení Polska, že se míra podpory rovná 31 % za předpokladu, že zálohové platby kryté zárukami vývozní úvěrové pojišťovny představují vlastní příspěvek.
(347)
Komise rovněž poznamenává, že společnost Ray Car Carriers vstoupila do struktury akcionářů loděnice v Gdyni formou přeměny dluhu na kmenové akcie, nepřispěla proto na restrukturalizační náklady.
(348)
Při posuzování odhadovaných restrukturalizačních nákladů ve výši 3 miliardy PLN a jejich srovnání s očekávanými zdroji financování Komise zjistila chybějící finanční prostředky v plánu, jak je uvedeno v tabulce 5. Úvěry na provozní kapitál ve výši 280 milionů PLN (položka 14 v tabulce 1b) a 45 milionů PLN (položka 16 v tabulce 1b), jakož i úvěry na provozní kapitál poskytnuté státem ve výši 250-350 milionů PLN zde nebyly zahrnuty, jelikož jsou vyčleněny na financování provozního kapitálu, jež nebylo zahrnuto do restrukturalizačních nákladů. Totéž se vztahuje na vklad kapitálu Agenturou pro rozvoj průmyslu (200 milionů PLN). Neuhrazenou platbu za akcie Agentury pro rozvoj průmyslu v gdaňské loděnici (položka 17 v tabulce 1b) nelze považovat za zdroj financování restrukturalizace nové loděnice, jelikož se jedná o platbu pro Agenturu pro rozvoj průmyslu, nikoli loděnici.
Tabulka 5
Očekávané zdroje financování pro předpokládané restrukturalizační náklady (v milionech PLN)
(PLN million)
Kapitálový vklad společnosti ISD Polska
405
Investiční úvěr
185
Prodej majetku
240
Kapitálový vklad státu
515
Kapitálový vklad státu
385
Kapitálový vklad státu
250
Odpis daňových pohledávek
308
Celkem
2 288
Celkové odhadované restrukturalizační náklady
3 000
Chybějící finanční prostředky
712
(349)
Vzhledem k těmto chybějícím finančním prostředkům Komise vyvozuje závěr, že společný plán restrukturalizace nezajišťuje financování restrukturalizace. Jinými slovy, plán neprokazuje, jak by bylo možno účinně provést plánovanou restrukturalizaci, a to ani v případě, že by loděnici byla poskytnuta značná další státní podpora.
(350)
Společný plán restrukturalizace ze září vymezuje určité položky výnosů v minulosti jako vlastní příspěvky loděnic v Gdyni a Gdaňsku na jejich restrukturalizaci (tabulka 1b „Údajné vlastní příspěvky poskytnuté v minulosti“). Ačkoli by některé z těchto výnosů (např. prodej určitého majetku) bylo možno považovat za vlastní příspěvky ve smyslu pokynů (opravdové, skutečné a nezahrnující státní podporu), Komise se domnívá, že vzhledem k obtížné finanční situaci obou loděnic byl tento dodatečný výnos použit k snížení ztrát a nebylo možno jej použít na skutečnou restrukturalizaci. I kdyby byly loděnice díky odprodeji majetku schopny provést některá restrukturalizační opatření (například menší investice), Komise má za to, že jakékoli takové výnosy by nebylo možno považovat za výnosy nezahrnující státní podporu, jelikož restrukturalizace a fungování loděnic bylo možné pouze v důsledku trvalého hromadění veřejných pohledávek, možnosti pokračovat ve ztrátových hospodářských činnostech a pokračující státní podpory.
(351)
Při zvažování finanční situace loděnice je každopádně zřejmé, že jakékoliv minulé výnosy z vlastních zdrojů loděnice nebo z vnějších zdrojů byly v minulosti použity k financování operací loděnice.
(352)
Komise nemůže mimoto přijmout níže uvedené položky údajného plánovaného vlastního příspěvku.
(353)
Za prvé, jak bylo uvedeno výše, úvěry na provozní kapitál ve výši 280 milionů PLN (položka 14 v tabulce 1b) nebyly vyčleněny na krytí předpokládaných restrukturalizačních nákladů popsaných výše, nýbrž byly určeny výslovně k financování provozního kapitálu pro probíhající výrobu. Tyto úvěry nelze mimoto považovat za skutečné a opravdové, nýbrž za možné a časově vzdálené. Totéž platí pro úvěr na provozní kapitál ve výši 45 milionů PLN pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí (položka 16 v tabulce 1b).
(354)
Za druhé, investiční úvěr ve výši 185 milionů PLN pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí (položka 15 v tabulce 1b) nelze v této fázi považovat za opravdový a dostupný. Polsko ve svém vysvětlení ze dne 7. července 2008 objasnilo, že společnost ISD Polska vedla jednání s několika bankami s cílem získat tento úvěr. Komise přezkoumala dvě vyjádření zájmu předložená se zářijovým restrukturalizačním plánem.
(355)
Na tomto základě nemůže Komise vyvodit závěr, že plán prokazuje, že investiční úvěr je opravdový a skutečný. Plán pouze prokazoval, že společnost ISD Polska vedla jednání s dvěma bankami, z nichž se jedna (jak se zdálo) zajímala o analýzu projektu. Důležitým signálem je skutečnost, že společnost ISD Polska zahájila práci na tomto projektu počátkem roku 2007, když získala podíl v gdaňské loděnici, a dosud nezajistila finanční prostředky za tímto účelem.
(356)
Komise za třetí uvádí, že zářijový plán udává jednotlivé složky prodeje aktiv k vytvoření vlastního příspěvku ve výši 240 milionů PLN (položka 13 v tabulce 1b).
(357)
Společnost ISD Polska ani loděnice v Gdyni v současnosti nemají právo nakládat s hlavní složkou těchto aktiv (pozemky, na nichž se nacházejí skluzy v gdaňské loděnici). V současné době existují zřejmé překážky právní povahy (nutnost, aby loděnice v Gdyni získala vlastnická práva k těmto pozemkům, což je v zásadě spojeno s likvidací společnosti Synergia 99, přičemž loděnice v Gdyni je pouze jedním z jejích akcionářů; správní řízení o hranicích přístavu v Gdaňsku) a praktické povahy (pozemky by bylo možno prodat pouze po demontáži tří skluzů a pravděpodobně pouze po jejich vyčištění), které loděnici v Gdyni a společnosti ISD Polska brání v prodeji těchto aktiv. Jak mimoto objasnil investor, očekávaný vysoký výnos z prodeje pozemků může být dosažen pouze v případě změny podmínek pro stavební povolení (75). Zářijový plán ukazuje, že společnost Synergia 99 jako současný vlastník této parcely dosud nepodnikla správní kroky k vynětí těchto pozemků z oblasti přístavu. Ačkoli zářijový plán objasňuje podrobně jednotlivé složky projektu společnosti Synergia 99, jeho skutečná realizace je podmíněna různými událostmi, nad nimiž nemá loděnice v Gdyni ani společnost ISD Polska kontrolu, zejména pokud jde o změny hranic oblasti přístavu. Komise proto nemůže považovat tento údajný vlastní příspěvek za opravdový a skutečný.
(358)
Společnost ISD předložila nezávislé ocenění pozemků, na nichž se nacházejí tři skluzy ([…] milionů PLN).
(359)
Komise podotýká, že aktiva společnosti Synergia 99 byla správní radou uvedené společnosti oceněna na částku ve výši […] milionů PLN. Jelikož správní rada vydala toto prohlášení za účelem uzavření smlouvy s akcionáři o opatřeních k rozdělení těchto aktiv v případě likvidace společnosti Synergia 99, lze předpokládat, že správní rada hodnotu těchto aktiv nepodcenila. Nezávislý odborný posudek, který zadala správní rada v té době, odhadl tržní hodnotu dotyčných pozemků na částku […] milionů PLN.
(360)
Vzhledem k velkým rozdílům mezi oběma oceněními odrážejícím rozdílné předpoklady, co se týká budoucího využití pozemků, Komise považuje předpoklad, že pozemky budou použity pro prvotřídní development, za optimistický a při neexistenci konkrétních nabídek na koupi pozemků nebo hmatatelnějších důkazů o plánech na obnovu oblasti za spíše nereálný. Komise zastává názor, že měly být odhadnuty rovněž možné výnosy z prodeje pozemků pro průmyslové využití nebo development, pokud je některý scénář reálný.
(361)
Komise rovněž uvádí, že se odhadovaná investiční hodnota pozemků, na nichž se nacházejí skluzy ([…] milionů PLN) neprojevila v ceně, kterou společnost ISD zaplatila za akcie v loděnici v Gdyni. Podle zářijového plánu restrukturalizace činila koncem roku 2007 čistá hodnota aktiv loděnice v Gdyni ([…] značná záporná hodnota) milionů PLN. Od té doby státní pokladna provedla kapitálové vklady ve výši 515 milionů PLN a 385 milionů PLN; plánuje se další kapitalizace ve výši 200 milionů PLN. Pokud se všechny ostatní položky rozvahy nezmění (76), bude čistá hodnota aktiv loděnice po těchto kapitálových vkladech činit ([…] kladná hodnota) milionů PLN, zatímco společnost ISD Polska zaplatí za akcie loděnice v Gdyni symbolickou cenu. Pokud by v rozvaze byla náležitě zohledněna tržní hodnota pozemků, na nichž se nacházejí skluzy, čistá hodnota aktiv by byla ještě vyšší. Jinými slovy, společnost ISD Polska koupí akcie loděnice v Gdyni za cenu nižší, než je jejich tržní hodnota, obdrží tudíž státní podporu. Komise se proto domnívá, že tato aktiva jsou „znečištěna“ státní podporou udělenou během procesu privatizace a že jejich prodej nelze považovat za vlastní příspěvek nezahrnující státní podporu.
(362)
Co se týká ostatních aktiv vyčleněných v současnosti v rozvaze loděnice v Gdyni nebo v Gdaňsku k prodeji, Komise považuje na základě dostupných informací prodej nebo pronájem některých těchto aktiv za opravdový, skutečný vlastní příspěvek, pokud bude předloženo a odůvodněno jejich ocenění a prodej nebo pronájem bude založen na stávajících smlouvách (prodej akcií ve společnosti Euromedicus, prodej akcií ve společnosti Polskie Linie Lotnicze, nájemní smlouvy se společnostmi Eurocynk a CRIST). Tyto smlouvy představují částku ve výši přibližně […] milionů PLN.
(363)
V souladu se stálou praxí (77) Komise zastává názor, že budoucí peněžní toky nelze považovat za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů, jelikož nejsou skutečným a opravdovým příspěvkem společnosti nebo jejích akcionářů na restrukturalizační náklady.
(364)
Z výše uvedeného vyplývá, že jedinými položkami, které lze považovat za vlastní příspěvky, jsou kapitálové vklady, které společnost uskuteční, v celkové výši 405 milionů PLN, a výnosy z prodeje a pronájmu některých aktiv (14 milionů PLN). Tento vlastní příspěvek odpovídá 14 % (78) odhadnutých restrukturalizačních nákladů ve výši 3 miliardy PLN. Pokud by Komise měla přijmout návrh polských orgánů předložený na schůzce dne 30. září 2008, aby posoudila výši vlastního příspěvku srovnáním s restrukturalizačními náklady, které loděnici vznikly od okamžiku, kdy investoři převzali kontrolu nad loděnicemi, výsledek by byl stejný (restrukturalizační náklady ve výši 3,065 miliardy PLN se skutečným a opravdovým vlastním příspěvkem ve výši 419 milionů PLN, tj. 14 %).
(365)
To je nutno posoudit na základě očekávaného poskytnutí další státní podpory, což je základní předpoklad plánu: další kapitálový vklad státu ve výši 1,6 miliardy PLN (vložení kapitálu ve výši 1,14 miliardy PLN v červnu 2004 a 418 milionů PLN má být ještě vloženo) a další restrukturalizace nahromaděných veřejných pohledávek v nominální hodnotě ve výši 496,6 milionu PLN v období 2009-2017. Je nutno zmínit, že plán předpokládá, že loďařské činnosti budou nadále závislé na financování formou záruk za zálohové platby, které bude poskytovat vývozní úvěrová pojišťovna za výhodných podmínek, to bylo začleněno do finančního modelu sloučených loděnic. Sloučené loděnice budou podle očekávání dostávat nové záruky do konce roku 2008. Rovněž v následujících letech (přinejmenším do skončení období restrukturalizace v roce 2012) by měly záruky vývozní úvěrové pojišťovny krýt proces stavby lodí prakticky v plné výši.
(366)
Komise musí mimoto vzít v úvahu celé období restrukturalizace začínající v roce 2002. Vzhledem k významné státní podpoře, kterou loděnice získala v tomto období, je vlastní příspěvek jako procentuální podíl na restrukturalizačních nákladech ještě nižší. Je proto zřejmé, že se vlastní příspěvek ani vzdáleně nepřibližuje k prahové hodnotě ve výši 50 % restrukturalizačních nákladů, jak požadují pokyny.
(367)
Ačkoliv investor předpokládá, že kapitálový vklad ve výši 500 milionů PLN bude částečně financovat investiční program, požaduje rovněž další kapitálový vklad od státu v celkové výši 515 milionů PLN, restrukturalizaci veřejných pohledávek ve výši 560 milionů PLN a uhrazení možných budoucích závazků loděnice v odhadované výši 555 milionů PLN (budoucí ztráty, sankce za zrušení smluv, soudní spory). Plán mimoto uvádí všechny další závazky loděnice v celkové výši 948 milionů PLN (obchodní pohledávky vůči dodavatelům, majitelům lodí atd.) a předpokládá, že budou uhrazeny státem. Investor taktéž požaduje další záruky vývozní úvěrové pojišťovny s výhodnou prémií v porovnání s její obvyklou praxí v případě zdravých společností na financování provozního kapitálu a záruky státní pokladny za překlenovací úvěry ve výši 397 milionů PLN.
(368)
Restrukturalizační náklady, které lze stanovit na základě omezených informací obsažených v plánu, zahrnují nejméně nahromaděné závazky (nahromaděné pohledávky a úvěry v celkové výši 1 508 milionů PLN), očekávané ztráty plynoucí ze stávajících smluv o stavbě lodí a soudní spory (555 milionů PLN) a předpokládané investiční potřeby v období 2008-2018 (443 milionů PLN).
(369)
Většina těchto nákladů má být uhrazena státní podporou. Navrhovaným vlastním příspěvkem je kapitálový vklad investora ve výši 500 milionů PLN. Komise podotýká, že nebyly poskytnuty žádné informace o schopnosti investora poskytnout tento kapitálový vklad. Podle předběžné nabídky společnosti PSC se předpokládalo, že finanční prostředky k financování vkladu budou získány od třetí strany, finančního investora. Při neexistenci jakéhokoliv důkazu, že investor je schopen poskytnout kapitál ve výši 500 milionů PLN, se Komise domnívá, že toto opatření nelze považovat za skutečné a opravdové. Plán mimoto předpokládá, že výnosy z prodeje majetku v období po přistoupení a výnosy z plánovaného prodeje v celkové výši 174,5 milionu PLN je rovněž nutno považovat za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů. Opět nebylo prokázáno, že minulé transakce nezahrnovaly státní podporu a že předpoklady ohledně plánovaných výnosů jsou reálné. Rozpor ohledně vlastního příspěvku nahlášeného investorem vyvolává další pochybnosti, pokud jde o věrohodnost předpokladů v tomto ohledu. Komise proto vyvozuje závěr, že plán neprokazuje, že navrhovaný vlastní příspěvek je významný, skutečný, opravdový a že nezahrnuje státní podporu.
(370)
Komise uvádí, že i kdyby byla navrhovaná opatření (kapitálový vklad ve výši 500 milionů PLN a minulý a budoucí prodej majetku) považována za vlastní příspěvky, odpovídala by 27 % výše uvedených restrukturalizačních nákladů. Komise musí mimoto vzít v úvahu celé období restrukturalizace začínající v roce 2002. Vzhledem k značné státní podpoře, kterou loděnice obdržela v tomto období, je vlastní příspěvek jako procentuální podíl na celkových restrukturalizačních nákladech ještě nižší. Je proto zřejmé, že se vlastní příspěvek ani vzdáleně nepřibližuje k prahové hodnotě ve výši 50 % restrukturalizačních nákladů, jak požadují pokyny.
(371)
Na tomto základě zastává Komise názor, že loděnice v minulosti nezískala prakticky žádný vlastní příspěvek ve smyslu pokynů, a pokud ano, tento příspěvek není významný. Plán restrukturalizace, který předložila společnost Polish Shipbuilding Company, nezajišťuje dostatečnou výši vlastního příspěvku. Jelikož účelem vlastního příspěvku je omezit státní podporu na minimum, v případě neexistence vlastního příspěvku musí Komise vyvodit závěr, že požadavek, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, nebyl splněn. Naopak, plán restrukturalizace vypracovaný společností PSC vychází z předpokladu, že bude poskytnuta další státní podpora, a vyvozuje závěr, že provedení závisí na této další státní podpoře.
(372)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že loděnice v minulosti nezískala prakticky žádný vlastní příspěvek ve smyslu pokynů, tj. příspěvek, který je opravdový, skutečný a nezahrnuje státní podporu. Společný plán privatizace ani plán privatizace vypracovaný společností PSC nezajišťují dostatečnou úroveň vlastního příspěvku. Jelikož účelem vlastního příspěvku je omezit státní podporu na nezbytné minimum, při neexistenci vlastního příspěvku musí Komise vyvodit závěr, že požadavek týkající se omezení podpory na nezbytné minimum nebyl splněn. Oba plány restrukturalizace jsou však založeny na předpokladu, že bude poskytnuta další státní podpora. Celkově je financování restrukturalizace prostřednictvím státní podpory nepřiměřené a vedlo by k nepatřičnému narušení hospodářské soutěže.
(373)
Podle pokynů nesmí podpora společnosti poskytnout nadbytek prostředků, jenž by mohl být použit pro agresivní a trh narušující činnosti, které nesouvisejí s procesem restrukturalizace. Ačkoli loděnici nebyl poskytnut nadbytek prostředků, díky státním zárukám měla přístup k provoznímu kapitálu, který by nezískala na trhu. Loděnice proto nejenže mohla pokračovat v činnosti a plnit své knihy zakázek, nýbrž rovněž uzavírat smlouvy, aniž by nesla náklady na snížení rizik souvisejících s měnícími se cenami materiálu a výkyvy směnného kurzu. Jinými slovy, loděnice mohla použít státní podporu na činnosti narušující trh, které nesouvisely s procesem restrukturalizace, tím, že přijímala zakázky za ceny, které nehradily vzniklé náklady. To posiluje názor Komise, že státní podpora nebyla omezena na minimum nezbytné pro přežití loděnice.
(374)
Komise připomíná, že státní podpora pro podniky v obtížích musí být použita na financování restrukturalizace. Provozní podporu lze povolit pouze tehdy, je-li nezbytná k udržení společnosti do provedení rozsáhlé restrukturalizace. V daném případě však bylo skutečné restrukturalizační úsilí přinášející dlouhodobé účinky omezené. Státní podpora zajistila zejména udržení loděnice, představovala proto provozní podporu. Nelze proto usuzovat, že tato podpora byla omezena na úplné minimum nezbytné k provedení restrukturalizace.
(375)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že požadavek, aby byla podpora omezena na minimum a doprovázena opravdovým a významným příspěvkem nezahrnujícím státní podporu, není splněn.
d) Zamezení nepatřičnému narušení hospodářské soutěže
(376)
Komise připomíná svou předchozí dohodu s Polskem o uzavření doku SD I. Na základě dalšího vývoje po uzavření této dohody a vzhledem k výše uvedeným závěrům ohledně prvních dvou podmínek pokynů není v této fázi nutné posoudit, zda jsou vyrovnávací opatření navrhovaná Polskem dostatečná.
e) Závěr
(377)
Jelikož nebyla splněna kritéria stanovená v pokynech, aby bylo možno státní podporu považovat za slučitelnou se společným trhem, Komise vyvozuje závěr, že opatření uvedená v 209. až 232. bodě odůvodnění nejsou slučitelná se společným trhem jako podpora na restrukturalizaci.
C. OSTATNÍ PODPORA
(378)
Ve svém podání ze dne 11. července 2007 Polsko uvedlo, že loděnice v Gdyni obdržela i „jinou podporu než podporu na restrukturalizaci“. Tato podpora je uvedena v tabulce 4.
(379)
Komise připomíná, že vzhledem k tomu, že je ohrožena jeho vlastní existence, nemůže být podnik v obtížích považován za vhodný prostředek k prosazování politických cílů, dokud není zajištěna jeho životaschopnost (bod 20 pokynů). Jakákoli podpora poskytnutá podniku v obtížích během období restrukturalizace (pokud se na ni nevztahuje nařízení udělující výjimku) musí být oznámena jako podpora na restrukturalizaci (bod 69 pokynů).
(380)
Polsko nepředložilo žádné důkazy, že se na podporu uvedenou v tabulce 4 vztahuje nařízení udělující výjimku.
(381)
Komise dospěla k závěru, že se rozhodnutí vztahuje rovněž na tato opatření a že tato opatření představují protiprávní podporu na restrukturalizaci, která není slučitelná se společným trhem.
IV. ZÁVĚR
(382)
Komise uvádí, že Polsko poskytlo protiprávně loděnici v Gdyni státní podporu popsanou v 209. až 232. bodě odůvodnění v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Tato podpora není slučitelná se společným trhem podle žádné z výjimek stanovených ve Smlouvě o ES.
(383)
K obnovení předchozího stavu je nutno podporu navrátit.
V. PROVEDENÍ
(384)
Prvek podpory obsažený v opatřeních ve prospěch loděnice v Gdyni uvedených v 209. až 158. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je nutno získat zpět. Obecně je prvek podpory, který je nutno získat zpět, tj. výhoda, kterou obdržel příjemce podpory, roven rozdílu mezi podmínkami, jichž by příjemce mohl dosáhnout na trhu, a podmínkami, za nichž bylo opatření provedeno.
(385)
K výpočtu prvku podpory se jako náhrada tržní sazby používají referenční a diskontní sazby oznámené Komisí, zvláště v případě, kdy se podpora vyplácí v několika splátkách, a k výpočtu části podpory, která vyplývá z režimů dotace úroků (79). V případě podniků v obtížích, jako je loděnice v Gdyni, se Komise domnívá, že by se referenční sazba měla zvýšit nejméně o 400 základních bodů, aby zohledňovala vysoké riziko spojené s transakcí, a o dalších 200 základních bodů kvůli nedostatečnému zajištění či špatnému zajištění poskytnutému příjemcem. Jak je objasněno výše, hodnota zajištění, které poskytla loděnice, je sporná vzhledem k poměru pasiv a aktiv společnosti. U podniků v obtížích může v případě, že podnik není schopen získat financování na trhu, činit prvek podpory až 100 % nominální hodnoty získaných finančních prostředků (80).
(386)
Komise má za to, že v období, v němž loděnice v Gdyni obdržela podporu uvedenou v 209. až 232. bodě odůvodnění, se loděnice nacházela ve vážných finančních potížích (jak je popsáno v 62. až 66. bodě odůvodnění) a nemohla získat žádné financování na trhu. Loděnice měla záporný vlastní kapitál, nadále jí vznikaly ztráty a v posuzovaném období nezískala na trhu prakticky žádné financování. V této situaci by hospodářský subjekt v tržním hospodářství nebyl ochoten poskytnout loděnici žádné finanční prostředky vzhledem k vysokému souvisejícímu riziku. Komise se proto domnívá, že by žádná banka nesouhlasila s půjčkou pro loděnici, a to ani s vysokou úrokovou sazbou, a žádná banka by nesouhlasila s poskytnutím záruky, a to ani výměnou za vysokou prémii.
(387)
Jelikož by se loděnici v Gdyni nepodařilo získat úvěr nebo záruku na trhu, představuje jakýkoli úvěr nebo záruka, které byly v posuzovaném období loděnici poskytnuty, automaticky podporu. Dosud platné záruky musí být tudíž neprodleně ukončeny a úvěry musí být bezodkladně splaceny.
(388)
Splacení případných úvěrů poskytnutých loděnici však nepostačuje k obnovení původní situace, jelikož až do dne splacení bude mít loděnice k dispozici finanční prostředky, které by na trhu normálně nezískala. V zájmu obnovení původní situace by proto měla být vrácena rovněž tato výhoda, jejíž výši lze stanovit pouze přibližně pomocí úrokové sazby pro vysoce rizikové úvěry. Proto pro období ode dne poskytnutí úvěru loděnici do dne, kdy jej loděnice splatí, musí Komise nařídit navrácení rozdílu mezi úrokovou sazbou, kterou skutečně platila loděnice v Gdyni, a úrokovou sazbou, která by byla teoreticky přiměřená pro úvěr představující velmi vysoké riziko. Ke stanovení úrokové sazby za vysoce rizikový úvěr Komise uvádí, že ve sdělení Komise o metodě stanovování referenčních úrokových sazeb a diskontních sazeb je uvedeno, že riziková přirážka může činit až 400 základních bodů nebo více než referenční sazba, „kdyby žádná soukromá banka nesouhlasila s poskytnutím příslušné půjčky“, což platí v tomto případě. Komise v řadě rozhodnutí shledala, že přirážka ve výši 600 základních bodů nad referenční sazbou je přiměřené minimum k zohlednění vysoce rizikové situace (81). Komise usuzuje, že to představuje minimum pro úvěry v daném případě.
(389)
Co se týká záruk, Komise použije stejný přístup: pro období ode dne, k němuž byl poskytnut zaručený úvěr, až do dne ukončení záruky musí Komise nařídit navrácení grantového ekvivalentu podpory obsaženého v záruce.
(390)
Jak je objasněno ve sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (82), Komise se domnívá, že grantový ekvivalent podpory je roven úrokové dotaci dosažené díky záruce (pokud se záruka vztahuje na úvěr poskytnutý s nižší než tržní úrokovou sazbou) nebo rizikovému faktoru u zaručené částky po odečtení prémií uhrazených za záruku.
(391)
Pokud by nebylo možno vypočítat prvek podpory pomocí těchto pravidel, bude Komise považovat za vhodné vypočítat rozdíl mezi záruční prémií, která by byla účtována na trhu, a prémií hrazenou příjemcem. Komise se domnívá, že rozdíl vypočítaný tímto způsobem představuje prvek podpory obsažený v záruce. Komise zastává názor, že jako referenční prémie pro výše uvedený výpočet by mohly sloužit prémie účtované v rámci režimu neobsahujícího státní podporu, na jehož základě vývozní úvěrová pojišťovna uskutečňuje svůj program pojištění vývozních úvěrů se zárukami státní pokladny a který Komise schválila v rozhodnutí ze dne 18. července 2007. Tyto prémie je opět nutno navýšit nejméně o 400 základních bodů k zohlednění skutečnosti, že loděnice nebyla způsobilá k obdržení záruk na základě tohoto režimu. Poskytnutí záruk loděnici proto znamenalo podstatně vyšší riziko.
(392)
Jak bylo objasněno výše, jelikož loděnice nebyla vzhledem ke své obtížné finanční situaci schopna získat na trhu žádné záruky, musí být existující záruky okamžitě zrušeny s cílem ukončit narušení hospodářské soutěže způsobené touto podporou.
(393)
V případě záruk za zálohové platby Komise uvádí, že zálohové platby se zárukami vývozní úvěrové pojišťovny jsou druhem prodejní smlouvy, nikoli úvěrové smlouvy, a že u zálohových plateb se neúčtují žádné úroky. Komise proto usuzuje, že za účelem výpočtu prvku podpory obdržené příjemcem je nutno provést srovnání mezi prémiemi zaplacenými loděnicí a prémiemi, které by byly normálně účtovány na trhu. Jako referenční poplatky odrážející poplatky účtované na trhu by mohly opět sloužit prémie účtované v rámci režimu neobsahujícího státní podporu, který používá vývozní úvěrová pojišťovna, a tyto referenční poplatky je opět nutno navýšit k zohlednění dodatečného souvisejícího rizika při poskytnutí podpory podniku ve finančních potížích.
(394)
Stejně jako v případě ostatních záruk, které loděnice obdržela, a ze stejných důvodů Komise uvádí, že jakékoli existující záruky vývozní úvěrové pojišťovny musí být okamžitě zrušeny.
(395)
Trvalé nevymáhání dluhů ze strany orgánů veřejné správy rovněž představuje státní podporu a je nutno je vzít v úvahu (83). Toto se podobá revolvingovému úvěru poskytnutému za zvýhodněných podmínek, prvek podpory proto odpovídá rozdílu mezi úroky, které by byly účtovány trhem (u společnosti s obdobným ratingem v podobné finanční a hospodářské situaci a s obdobným zajištěním), a úroky, které účtoval orgán poskytující podporu.
(396)
Vzhledem k přetrvávající obtížné finanční situaci loděnice se Komise domnívá, že by věřitel v tržním hospodářství vymáhal své pohledávky neprodleně po uplynutí jejich splatnosti. Skutečnost, že polské orgány nepřijaly bezodkladně opatření k vymáhání pohledávek, představovala udělení podpory, a tudíž datum splatnosti závazku, který nebyl splacen, bude datem, k němuž byla podpora poskytnuta. Prvek podpory se rovná rozdílu mezi úroky, které by byly účtovány na trhu (u společnosti s obdobným ratingem v podobné finanční a hospodářské situaci a s obdobným zajištěním), a úroky, které účtoval orgán poskytující podporu.
(397)
Jelikož by hospodářský subjekt v tržním hospodářství požadoval okamžité splacení dluhů loděnicí, je nutno splatit nejen prvek podpory vyplývající z nedostatečných úroků, nýbrž neprodleně musí být uhrazeny rovněž nahromaděné pohledávky.
(398)
Jakékoliv zrušení dluhu se rovná nevratnému grantu, a celá část dluhu, která byla odepsána, proto představuje podporu.
(399)
Podle zákona ze dne 30. října 2002 jsou veřejné pohledávky restrukturované podle kapitoly 5a převedeny na Operatora, společnost zcela ve vlastnictví Agentury pro rozvoj průmyslu, společně se složkami aktiv, které by měly mít hodnotu nejméně 25 % restrukturovaných závazků. Operator posléze tato aktiva prodá a takto získaný výnos použije k splacení části veřejných pohledávek. Zbytek těchto pohledávek je poté příslušnými orgány odepsán. Komise se proto domnívá, že se prvek státní podpory obsažený v této transakci rovná hodnotě veřejných pohledávek převedených na Operatora po odečtení skutečné hodnoty převedených aktiv. Podle zákona ze dne 30. října 2002 by to znamenalo, že se prvek podpory rovná nejvýše 75 % převedených pohledávek. Pokud je však hodnota aktiv vyšší nebo nižší než 25 %, jak vyžaduje zákon, je nutno prvek podpory odpovídajícím způsobem vypočítat.
(400)
Komise poznamenává, že vklady kapitálu ze strany státu nebo subjektů ovládaných státem, jako je Agentura pro rozvoj průmyslu a KPS, do podniků v obtížích, u nichž nelze očekávat žádnou návratnost, je nutno považovat za nevratné granty (84). K odstranění narušení hospodářské soutěže způsobeného kapitálovým vkladem musí loděnice vrátit celou výši vloženého kapitálu.
(401)
V dopise ze dne 3. listopadu 2008 se Polsko zavázalo provést toto rozhodnutí odprodejem aktiv loděnice za tržní cenu prostřednictvím otevřeného, transparentního, bezpodmínečného a nediskriminačního nabídkového řízení (uskutečněného v souladu se zvláštními podmínkami poprvé stanovenými v dopise Komise ze dne 27. října 2008) a následnou likvidací loděnice v Gdyni. Veškeré pohledávky vyplývající z tohoto rozhodnutí musí Polsko neprodleně zaregistrovat v řízení o likvidaci loděnice v Gdyni. Dopisem ze dne 6. listopadu 2008 Komise Polsko informovala, že budou-li splněny tyto podmínky, nebude prodej aktiv zahrnovat novou podporu pro kupujícího (kupující) a aktiva je možno převést na kupujícího (kupující) bez jakéhokoliv závazku týkajícího se splacení protiprávní a neslučitelné podpory poskytnuté loděnici v minulosti v souladu s požadavkem, aby neexistovala žádná hospodářská kontinuita mezi příjemci podpory a činností kupujících (85). Komise bude podrobně sledovat, zda jsou splněny podmínky stanovené v dopise Komise ze dne 27. října 2008, jež polské orgány přijaly, s cílem posoudit, zda je toto rozhodnutí prováděno správně.
(402)
Tyto podmínky, k nimž se Polsko výslovně zavázalo, jsou následující.
(403)
Aktiva (bez závazků) budou zprivatizována prostřednictvím otevřeného, transparentního, nediskriminačního a bezpodmínečného nabídkového řízení. Loděnice v Gdyni s případnými zbývajícími aktivy a pasivy bude zlikvidována.
(404)
Aktiva musí být prodána za tržní cenu (uchazeči s nejvyšší nabídkou). Části aktiv musí být nabídnuty k prodeji samostatně nebo ve velkém počtu malých balíků s cílem maximalizovat výnosy z prodeje. Tyto balíky nesmí sestávat z organizovaných částí podniku nebo podnikatelské činnosti. Toto vymezení balíků však nemá případným kupujícím bránit v tom, aby předložili společnou nabídku týkající se několika aktiv/balíků.
(405)
Nabídkové řízení nesmí být diskriminační, to znamená, že musí zajistit, aby byl prodej otevřen všem kategoriím případných kupců bez jakéhokoliv rozlišování s ohledem na účel jejich investice.
(406)
Nabídkové řízení nesmí být spojeno s žádnými podmínkami (např. zachování zaměstnanosti nebo činnosti či převzetí stávajících smluv). (Jediným kritériem pro výběr úspěšné nabídky by měla být maximalizace výnosů ve prospěch věřitelů loděnice.)
(407)
U věřitelů loděnice, veřejných a soukromých, včetně zákazníků loděnice, by mělo být zachováno stejné pořadí a práva, co se týká výnosu z prodeje aktiv, jaká by měli v úpadkovém řízení.
(408)
V rámci prodeje nesmí být udělena žádná nová podpora, ať už ve formě odpisu, státem financovaného splacení veřejných pohledávek nebo pohledávek soukromých věřitelů, kapitálových vkladů, úvěrů, záruk či jiných opatření. Z aktiv v rámci likvidace je nutno vymáhat zpět jakékoli nové veřejné závazky nahromaděné během období nezbytně nutného k dokončení prodeje.
(409)
Prodej musí provést nezávislý správce, který má práva a povinnosti podobné právům a povinnostem správce majetkové podstaty. Je nutno vytvořit strukturu, která věřitelům umožní dohlížet účinně na prodej a zajistit, aby se uskutečnil za tržních podmínek, a na zachování jejich pořadí a práv s ohledem na výnosy z prodeje. Polsko a Komise společně jmenují kontrolního správce, jehož zvláštním úkolem je napomáhat Komisi při ověřování, zda se proces prodeje a navrácení podpory uskutečňuje v plném souladu s výše uvedenými požadavky. Za tímto účelem bude kontrolní správce předkládat Komisi pravidelné podrobné zprávy o každé fázi řízení.
(410)
Polsko uvedlo, že k provedení tohoto rozhodnutí je nutno přijmout legislativní opatření. Komise uznává, že je proto odůvodněné delší období provádění, než je stanoveno obvykle, rovněž vzhledem k počtu jednotlivých opatření státní podpory, jichž se toto rozhodnutí týká, a jejich různým formám a době trvání. Komise proto Polsko žádá, aby toto rozhodnutí provedlo do sedmi měsíců ode dne jeho obdržení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora popsaná v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, kterou Polsko poskytlo protiprávně loděnici v Gdyni v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná se společným trhem.
Případné záruky za zálohové platby, které Polsko udělilo loděnici v Gdyni v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES ode dne 1. července 2007 do dne tohoto rozhodnutí, jsou neslučitelné se společným trhem.
Článek 2
Co se týká úvěrů získaných od různých veřejných subjektů, jak bylo popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou, kterou skutečně uhradila loděnice v Gdyni, a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat úvěr na trhu, a to za období mezi poskytnutím úvěru a jeho splacením. Pokud některý z úvěrů nebyl v době tohoto rozhodnutí dosud splacen, musí být splacen bezodkladně.
Článek 3
S ohledem na záruky získané od státní pokladny, které jsou popsány v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou skutečně hrazenou loděnicí v Gdyni za úvěry zajištěné státní zárukou a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat úvěr na trhu, a to za období mezi udělením záruky a vypršením její platnosti, rovnající se zaručené částce vynásobené rizikovým faktorem (pravděpodobnost nesplacení) s odečtením uhrazené záruční prémie nebo rozdílu mezi záruční prémií zaplacenou příjemcem a záruční prémii, za niž by příjemce mohl získat záruku za trhu. Pokud jsou některé z těchto záruk v době vydání tohoto rozhodnutí dosud aktivní, musí být neprodleně ukončeny.
Článek 4
S ohledem na záruky za zálohové platby, které poskytla vývozní úvěrová pojišťovna, jak je popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi záruční prémií uhrazenou příjemcem a záruční prémií, za niž by příjemce mohl získat záruku na trhu, a to za období mezi udělením záruky a vypršením její platnosti. Pokud jsou některé z těchto záruk v době tohoto rozhodnutí dosud aktivní, musí být neprodleně ukončeny.
Článek 5
Články 3 a 4 se použijí přiměřeně na veškeré záruky za zálohové platby, které Polsko poskytlo v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES loděnici v Gdyni v období od 1. července 2007 do doby tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Pokud jde o nevymáhané závazky vůči různým veřejným subjektům, jak je popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou skutečně uhrazenou loděnicí v Gdyni a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat odklad splatnosti závazků od věřitele v tržním hospodářství, a to po dobu mezi udělením podpory a splacením veřejného závazku. Případné dosud nesplacené veřejné závazky musí být splaceny bezodkladně.
Článek 7
Pokud jde o odpisy dluhu vůči veřejným subjektům, jak je popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se odepsané částce.
Článek 8
Pokud jde o veřejné pohledávky, které byly restrukturovány podle zákona ze dne 30. října 2002 o státní podpoře pro podniky se zvláštním významem pro trh práce, ve znění pozdějších předpisů, jež jsou popsány v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se výši veřejných pohledávek převedených na Operatora po odečtení skutečné hodnoty aktiv příjemce, jež byla převedena na Operatora.
Článek 9
Co se týká kapitálových vkladů různých veřejných subjektů, jak je popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se plné výši vloženého kapitálu.
Článek 10
Pokud jde o přímé granty popsané v tabulce 4, v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se plné výši grantů.
Článek 11
1. Polsko zajistí navrácení podpory příjemcem, jak je stanoveno v předchozích článcích. Podpora je navrácena v souladu s pokyny uvedenými v 384. až 401. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí.
2. Částka, která má být navrácena, podléhá úrokům ode dne, kdy byla loděnici v Gdyni k dispozici, až do dne, kdy byla získána zpět.
3. Úroky se vypočtou na základě složené úrokové míry v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (86) a nařízení Komise (ES) č. 271/2008 (87), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Polsko zruší veškeré nevyplacené platby podpory uvedené v článku 1 s účinkem ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 12
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Polsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě sedmi měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 13
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Polsko Komisi tyto informace:
a)
celková částka (jistina a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit;
d)
důkazy, že byly ukončeny všechny záruky za zálohové platby.
2. Polsko bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem vykonat toto rozhodnutí až do úplného vrácení podpory uvedené v článku 1. Na vyžádání Komise neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Polsko poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Toto rozhodnutí je určeno Polsku.
V Bruselu dne 6. listopadu 2008.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 6 novembre 2008
relativa all'aiuto di Stato C 17/05 (ex N 194/05 e PL 34/04) concesso dalla Polonia a favore di Stocznia Gdynia
[notificata con il numero C(2008) 6771]
(Il testo in lingua polacca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2010/47/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare il primo comma dell’articolo 88, paragrafo 2,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
invitate le parti interessate a formulare osservazioni (1) conformemente alle disposizioni di cui sopra e viste dette osservazioni,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Conformemente alle disposizioni del punto 3 dell’allegato IV del trattato di adesione che disciplina la procedura del meccanismo provvisorio, il 29 aprile 2004, la Polonia ha notificato una serie di interventi di ristrutturazione a favore di Stocznia Gdynia S.A. (in prosieguo “Stocznia Gdynia”). La pratica è stata protocollata come PL 34/2004.
(2)
Con lettera del 19 maggio 2004, la Commissione ha chiesto alla Polonia di fornire alcuni documenti mancanti, pervenuti il 16 giugno 2004; dopodiché essa ha chiesto ulteriori delucidazioni con lettere del 30 luglio 2004, 8 ottobre 2004, 23 novembre 2004 e 4 marzo 2005, alle quali la Polonia ha risposto rispettivamente con lettere del 3 settembre 2004, protocollata il 7 settembre 2004, 10 novembre 2004, protocollata il 15 novembre 2004, 17 febbraio 2005, protocollata il 21 febbraio 2005, 30 marzo 2005, protocollata il 1o aprile 2005 e 18 aprile 2005, protocollata il 20 aprile 2005. Con lettera del 22 aprile 2005, protocollata lo stesso giorno, la Polonia ha accettato che la Commissione trattasse la pratica PL 34/2004 del 29 aprile 2004 come notifica a norma dell’articolo 88, paragrafo 2, del trattato che istituisce la Comunità europea concernente misure considerate nuovi aiuti. Alla pratica è stato attribuito un nuovo numero: N 194/2005.
(3)
Il 1o giugno 2005, la Commissione ha adottato una decisione relativa all'avvio di un procedimento di indagine formale, pubblicata nella Gazzetta ufficiale (2), e ha invitato la Polonia e le parti interessate a formulare osservazioni.
(4)
Ottenuta una proroga del termine per la presentazione (lettera del 9 agosto 2005), la Polonia ha formulato le proprie osservazioni in una lettera del 2 settembre 2005, protocollata il 5 settembre 2005, sottoponendo alla Commissione nella sua replica il piano di ristrutturazione aggiornato per Stocznia Gdynia del 4 marzo 2004 (in prosieguo “piano di ristrutturazione del 2004”).
(5)
Con lettera del 3 novembre 2005, protocollata il 7 novembre 2005, la Polonia ha formulato ulteriori osservazioni.
(6)
Stocznia Gdynia ha formulato le proprie osservazioni in una lettera del 10 ottobre 2005, protocollata il 14 ottobre 2005. Osservazioni sono altresì formulate da Ray Car Carriers (con lettera del 7 ottobre 2005, protocollata il 10 ottobre 2005), dall’Ufficio del rappresentante permanente della Danimarca presso l’Unione europea (mediante lettera del 7 ottobre 2005, protocollata l’11 ottobre 2005), dall’associazione danese dei costruttori navali Danish Maritime (con lettera del 7 ottobre 2005, protocollata lo stesso giorno), dal sindacato Solidarność (con lettera del 7 ottobre 2005, protocollata il 10 ottobre 2005) e dall’associazione polacca dei costruttori navali (mediante lettera del 10 ottobre 2005, protocollata l’11 ottobre 2005).
(7)
La Commissione ha inoltrato dette osservazioni alla Polonia con lettere del 26 ottobre 2005 e 12 dicembre 2005 (3). La Polonia ha risposto alle osservazioni formulate da Stocznia Gdynia in una lettera del 16 gennaio 2006, protocollata il 18 gennaio 2006, non esprimendosi invece sulle osservazioni di terzi.
(8)
Per la valutazione del piano di ristrutturazione del 2004, la Commissione è ricorsa alle competenze di un consulente esterno, il quale ha fornito la propria relazione alla Commissione nel dicembre 2005.
(9)
Con lettera del 13 gennaio 2006, la Commissione ha chiesto alla Polonia di fornirle un aggiornamento sugli ultimi sviluppi del suo piano di ristrutturazione per Stocznia Gdynia. La Polonia ha replicato con lettera del 20 febbraio 2006, protocollata il 21 febbraio 2006, e il 22 febbraio 2006 si è svolta una riunione tra rappresentanti della Commissione, delle autorità polacche e di Stocznia Gdynia in occasione della quale la Polonia ha dichiarato che il piano di ristrutturazione del 2004 era caduto in prescrizione e che, per la ristrutturazione del gruppo Stocznia Gdynia, era stata adottata una nuova strategia che prevedeva la separazione dal gruppo del cantiere di Danzica e la (parziale) privatizzazione del cantiere di Gdynia. La Polonia annunciava inoltre che entro il 30 giugno 2006 sarebbe stato sottoposto alla Commissione un piano di ristrutturazione modificato; la privatizzazione di Stocznia Gdynia sarebbe iniziata a breve.
(10)
A seguito di detta riunione, l’8 marzo 2006 la Commissione ha inviato una lettera alla Polonia, alla quale quest’ultima ha replicato con lettera del 13 marzo 2006, protocollata lo stesso giorno, indicando i tempi previsti per la privatizzazione. Con lettera del 29 marzo 2006, protocollata il 30 marzo 2006, la Polonia ha fornito ulteriori informazioni sul processo di privatizzazione. La Commissione ha chiesto maggiori ragguagli con lettera del 30 marzo 2006, alla quale la Polonia ha risposto con lettera del 19 aprile 2006, protocollata il 20 aprile 2006.
(11)
Con lettera del 6 aprile 2006, protocollata il 10 aprile 2006, la Polonia ha presentato un primo progetto del documento intitolato “Strategia per il settore della costruzione navale (cantieristica marittima) in Polonia 2006-2010”. La Commissione ha formulato osservazioni in una lettera del 12 aprile 2006. Il documento è stato infine approvato dal gabinetto polacco il 31 agosto 2006 e trasmesso alla Commissione mediante lettera del 1o settembre 2006, protocollata lo stesso giorno.
(12)
Con un’e-mail del 15 maggio 2006, Stocznia Gdynia ha inviato alla Commissione un “memorandum informativo su Stocznia Gdynia” del maggio 2006, messo a disposizione dei potenziali investitori in data 10 maggio 2006.
(13)
Con lettera del 26 maggio 2006, protocollata il 30 maggio 2006, la Polonia ha fornito ulteriori informazioni sul processo di privatizzazione in corso, compreso l’elenco delle società alle quali essa, tramite il suo consulente per la privatizzazione, aveva inviato l’offerta di partecipazione al nuovo aumento di capitale approvato dall’assemblea generale di Stocznia Gdynia il 19 aprile 2006. Con lettera del 13 luglio 2006, protocollata il 17 luglio 2006, la Polonia ha fornito ulteriori indicazioni in merito al processo di privatizzazione in corso segnalando alla Commissione che due società avevano formulato offerte preliminari di partecipazione all’aumento di capitale e ha accluso un’analisi comparativa di dette offerte da parte del consulente per la privatizzazione.
(14)
Il 9 giugno 2006, Stocznia Gdynia ha presentato alla Commissione il progetto iniziale di modifiche del piano di ristrutturazione. I rappresentanti della Commissione si sono recati sul posto il 13 giugno 2006 e hanno formulato osservazioni iniziali sul piano di ristrutturazione modificato. Il consulente esterno della Commissione ha espresso le proprie osservazioni in una relazione datata luglio 2006. Infine, la Commissione ha commentato le lacune riscontrate nel progetto di modifiche del piano di ristrutturazione con lettera del 17 luglio 2006.
(15)
Sul processo di privatizzazione e la preparazione del piano di ristrutturazione modificato si sono svolte varie riunioni alle quali hanno partecipato rappresentanti della Commissione e delle autorità polacche: a Bruxelles il 31 gennaio, il 22 febbraio e il 10 maggio 2006; presso la sede di Stocznia Gdynia il 13 giugno 2006.
(16)
La Polonia ha replicato alla lettera della Commissione del 17 luglio 2006 con lettera del 31 agosto 2006, protocollata il 1o settembre 2006.
(17)
La Polonia ha notificato le modifiche apportate al “piano di ristrutturazione di Stocznia Gdynia S.A.” del 3 settembre 2006 (in prosieguo “piano di ristrutturazione del 2006”) e i nuovi aiuti di Stato concessi al cantiere navale dopo la decisione di avvio del procedimento di indagine formale della Commissione.
(18)
La Polonia ha fornito ulteriori informazioni sul processo di ristrutturazione del gruppo Stocznia Gdynia con lettera del 12 settembre 2006, protocollata il 13 settembre 2006, dichiarando in particolare che nell’ambito del gruppo il capitale di Stocznia Gdańsk era stato separato da quello di Stocznia Gdynia.
(19)
Ulteriori informazioni sul processo di privatizzazione di Stocznia Gdynia venivano fornite con lettera del 26 settembre 2006, protocollata il 27 settembre 2006.
(20)
La Polonia ha notificato nuovi ulteriori aiuti concessi a favore di Stocznia Gdynia con lettera del 21 novembre 2006, protocollata il 27 novembre 2006.
(21)
Il 7 dicembre 2006 si è svolta una riunione tra il Commissario Kroes e Piotr Woźniak, ministro dell’Economia polacco. Il ministro ha dichiarato che la Polonia era intenzionata a rilanciare il processo di privatizzazione del cantiere di Gdynia mediante una procedura aperta e trasparente da concludersi entro il giugno 2007. La Polonia ha confermato tale dichiarazione con lettera del 27 dicembre 2006, protocollata il 4 gennaio 2007, in cui si faceva riferimento alla decisione del gabinetto del 19 dicembre 2006 che avallava un documento intitolato “Stato del settore della costruzione navale”. La Polonia ha chiesto alla Commissione di intavolare trattative sulle misure compensative.
(22)
I rappresentanti della Commissione si sono recati in loco il 19 dicembre 2006, accompagnati dal consulente esterno, per raccogliere i dati e gli elementi fattuali necessari per la valutazione delle misure compensative. Il consulente esterno della Commissione ha presentato una relazione sulla capacità del cantiere il 16 gennaio 2007.
(23)
La Commissione ha replicato alla lettera del 27 dicembre 2006 con lettera del 29 gennaio 2007 esortando la Polonia a proporre misure compensative per Stocznia Gdynia entro la fine del febbraio 2007.
(24)
Con lettera del 28 febbraio 2007, protocollata lo stesso giorno, la Polonia ha fornito chiarimenti in merito alla privatizzazione di Stocznia Gdynia proponendo una serie di misure compensative.
(25)
Su tale base, il 15 marzo 2007 è stata organizzata una riunione tecnica tra la Commissione, le autorità polacche e rappresentanti del cantiere incentrata principalmente sulle misure compensative, ma anche sul processo di privatizzazione in corso. La Commissione e le autorità polacche hanno convenuto che la Commissione avrebbe intavolato discussioni tecniche direttamente con Stocznia Gdynia allo scopo di riunire tutti i dati necessari per procedere alla valutazione da parte sua delle misure compensative proposte dalla Polonia. Stocznia Gdynia ha trasmesso alcune informazioni iniziali sulla capacità del cantiere con un’e-mail del 12 marzo 2007, protocollata il 27 aprile 2007.
(26)
La Commissione ha chiesto ulteriori informazioni sulle misure compensative con lettere del 29 marzo 2007, 27 aprile 2007 e 25 maggio 2007, alle quali Stocznia Gdynia ha replicato con lettere rispettivamente del 20 aprile 2007, protocollata il 23 aprile 2007, 9 maggio 2007, protocollata il 10 maggio 2007, e 30 maggio 2007, protocollata il 31 maggio 2007. Stocznia Gdynia ha fornito ulteriori informazioni in occasione di una riunione con rappresentanti della Commissione tenutasi il 6 giugno 2007 e successivamente con lettera del 18 giugno 2007, protocollata il 21 giugno 2007. La Commissione ha formulato ulteriori quesiti in un’e-mail del 20 giugno 2007 alla quale Stocznia Gdynia ha replicato con lettera del 25 giugno 2007, protocollata lo stesso giorno.
(27)
Con lettera del 31 luglio 2007, la Commissione ha comunicato alla Polonia che a seguito di un'analisi preliminare, le misure compensative proposte per Stocznia Gdynia erano, a suo parere, accettabili, a condizioni che fossero rispettate determinate condizioni. La Polonia ha replicato con lettera del 24 agosto 2007, protocollata il 27 agosto 2007, commentando le condizioni che avrebbero dovuto disciplinare l’attuazione delle misure compensative per Stocznia Gdynia. La Commissione ha chiuso la questione delle misure compensative con lettera del 3 ottobre 2007.
(28)
In un colloquio telefonico del 24 maggio 2007, le autorità polacche hanno segnalato alla Commissione che la Polonia era intenzionata a riprendere il processo di privatizzazione di Stocznia Gdynia con una gara pubblica. La Commissione ha chiesto informazioni esaurienti sugli ultimi sviluppi del processo di privatizzazione con lettera del 29 maggio 2007, ribadendo tale richiesta in una lettera del 6 giugno 2007. La Polonia ha replicato con lettera del 22 giugno 2007, protocollata il 25 giugno 2007 e, a seguito di un’ulteriore richiesta di informazioni del 28 giugno 2007, ha completato la documentazione fornita con lettera dell’11 luglio 2007, protocollata lo stesso giorno. Con tale lettera, la Polonia ha trasmesso anche alla Commissione il memorandum informativo su Stocznia Gdynia del 4 luglio 2007 (in prosieguo “memorandum”). Con lettera del 31 luglio 2007, la Commissione ha comunicato che il processo di privatizzazione non poteva più essere rimandato.
(29)
La Commissione ha manifestato le proprie osservazioni sul memorandum in una lettera del 30 luglio 2007. La Polonia ha risposto con lettera del 21 agosto 2007, protocollata il 27 agosto 2007. Con lettera del 29 agosto 2007, protocollata lo stesso giorno, la Polonia ha trasmesso un progetto di documento intitolato “Ulteriori chiarimenti in merito al memorandum su Stocznia Gdynia”, datato 29 agosto 2007, da accludere al memorandum del 4 luglio 2007 (in prosieguo “allegato del memorandum”). La Commissione ha formulato le proprie osservazioni sull’allegato del memorandum in una lettera del 4 settembre 2007, alla quale la Polonia ha replicato con lettera del 7 settembre 2007, presentando una versione modificata di detto allegato. La Commissione ha espresso le proprie osservazioni conclusive con lettera del 14 settembre 2007.
(30)
La Polonia ha fornito informazioni sugli ultimi sviluppi del processo di privatizzazione con lettere del 7 settembre 2007, protocollata lo stesso giorno, 23 ottobre 2007, protocollata il 24 ottobre 2007, e 25 ottobre 2007, protocollata lo stesso giorno.
(31)
In risposta a una lettera della Commissione del 30 novembre 2007, la Polonia ha fornito ulteriori informazioni sul processo di privatizzazione con lettere del 13, 19 e 21 dicembre 2007, protocollate rispettivamente il 14, 20 e 21 dicembre 2007. Nell’ultima, la Polonia ha comunicato alla Commissione di aver ricevuto tre offerte vincolanti per l’acquisizione di Stocznia Gdynia, successivamente sottoposte alla Commissione con lettera dell’8 febbraio 2008, protocollata l’11 febbraio 2008.
(32)
Il 10 gennaio 2008 si è svolta a Bruxelles una riunione tra rappresentati della Commissione e delle autorità polacche, le cui conclusioni sono state ribadite dalla Commissione in due lettere datate rispettivamente 17 e 30 gennaio 2008.
(33)
Con lettera del 30 gennaio 2008, la Polonia ha segnalato alla Commissione che i due offerenti erano stati invitati a intavolare negoziati con il Tesoro. In una lettera del 14 febbraio 2008, protocollata il 19 febbraio 2008, la Polonia annunciava che il processo di privatizzazione di Stocznia Gdynia si sarebbe concluso entro l’estate 2008. La Commissione ha replicato con lettera del 28 febbraio 2008.
(34)
Con lettera del 29 febbraio 2008, protocollata il 3 marzo 2008, la Polonia ha inviato il primo progetto di un nuovo piano di ristrutturazione preparato da uno degli offerenti, Amber Sp. z o.o. Tale offerente, al quale il 20 marzo 2008 era stata concessa una temporanea esclusiva nella conduzione delle trattative, ha fornito un aggiornamento del progetto di piano di ristrutturazione in un’e-mail del 9 aprile 2008, protocollata il 24 aprile 2008, trasmettendo poi ulteriori informazioni nelle “Indicazioni principali per la ristrutturazione”, documento presentato a una riunione del 10 aprile 2008 e protocollato il 18 aprile 2008. Le informazioni predisposte dal secondo offerente sono pervenute successivamente, con lettera del 7 aprile 2008, protocollata il 18 aprile 2008, a seguito di un sollecito del 18 marzo 2008.
(35)
La Polonia ha fornito informazioni sugli sviluppi dei negoziati con Amber Sp. z o.o. in veste di offerente esclusivo con lettere del 28 marzo 2008, protocollata lo stesso giorno, 7 aprile 2008, protocollata il 18 aprile 2008, 23 aprile 2008, protocollata lo stesso giorno, e 25 aprile 2008, protocollata lo stesso giorno. Il 10 aprile 2008 è stata organizzata a Varsavia una riunione tra rappresentanti della Commissione, di Stocznia Gdynia, di Amber Sp. z o.o. e delle autorità polacche. La Polonia ha trasmesso alla Commissione il verbale della riunione con lettera del 7 maggio 2008, protocollata il 13 maggio 2008.
(36)
La Commissione ha formulato osservazioni sull’avanzamento del processo di privatizzazione con lettere del 21 e 30 aprile 2008.
(37)
Con lettera del 12 maggio 2008, protocollata lo stesso giorno, la Polonia ha comunicato alla Commissione che Amber Sp. z o.o. si era ritirata dal processo di privatizzazione. Infine, con lettera del 26 maggio 2008, protocollata il 27 maggio 2008, le autorità polacche hanno segnalato alla Commissione che, il 15 maggio 2008, il ministro del Tesoro aveva deciso di chiudere il processo di privatizzazione nell'ambito della procedura di invito a intavolare trattative con gli offerenti le cui proposte erano state ammesse alla procedura indetta nel 2007.
(38)
Le autorità polacche hanno altresì segnalato alla Commissione che stavano intraprendendo passi per rilanciare il processo di privatizzazione al fine di sottoscrivere accordi di privatizzazione nel novembre 2008. A partire dal 3 giugno 2008, la Polonia ha inviato alla Commissione relazioni giornaliere sui passi intrapresi dalle varie parti interessate nel rinnovato processo di privatizzazione. Con lettera del 6 giugno 2008, protocollata lo stesso giorno, la Polonia ha trasmesso alla Commissione il “memorandum su Stocznia Gdynia” del 2 giugno 2008 (in prosieguo “memorandum del 2008”).
(39)
Su richiesta delle autorità polacche, il 10 giugno 2008 si è svolta una riunione tra rappresentanti della Commissione, delle autorità polacche e di ISD Polska, presentata alla Commissione quale potenziale acquirente di Stocznia Gdynia. Un’altra riunione tra la Commissione e le autorità polacche ha avuto luogo il 13 giugno 2008.
(40)
Con lettera del 26 giugno 2008, protocollata lo stesso giorno, la Polonia ha inviato un progetto di piano di ristrutturazione per Stocznia Gdynia e Stocznia Gdańsk preparato da ISD Polska (proprietaria di Stocznia Gdańsk) e un progetto di piano di ristrutturazione per Stocznia Gdynia stilato da Polish Shipbuilding Company (in prosieguo “PSC”).
(41)
Con lettera del 4 luglio 2008, la Commissione ha chiesto chiarimenti su alcuni aspetti relativi al progetto di piano di ristrutturazione predisposto da ISD Polska. La Polonia ha replicato con lettere del 7 e 8 luglio 2008, protocollate lo stesso giorno. L’8 luglio 2008 è stata organizzata una riunione tra rappresentanti delle autorità polacche, di ISD Polska e della Commissione.
(42)
Con lettera del 14 luglio 2008, la Polonia si è impegnata a fornire alla Commissione un piano di ristrutturazione completo entro il 12 settembre 2008.
(43)
Il 16 luglio 2008, la Commissione ha accettato in via preliminare la valutazione e le conclusioni esposte in un progetto di decisione di chiusura del procedimento di indagine formale, in cui si è dichiarato che gli aiuti concessi a favore di Stocznia Gdynia erano incompatibili con il mercato comune e dovevano essere restituiti. Tuttavia, alla luce della lettera pervenuta dalle autorità polacche in data 14 luglio 2008, la Commissione ha deciso di rinviare l’adozione della decisione allo scopo di valutare se il nuovo piano di ristrutturazione, che doveva essere sottoposto dalle autorità polacche entro il 12 settembre 2008, sarebbe stato in grado di migliorare sostanzialmente la situazione consentendo di ritenere gli aiuti compatibili con il mercato comune.
(44)
Da allora, la Polonia ha inviato alla Commissione aggiornamenti settimanali sul processo di privatizzazione (lettere del 28 luglio, 4 agosto, 12 agosto, 21 agosto, 25 agosto, 1o settembre, 8 settembre, 16 settembre e 23 settembre, protocollate lo stesso giorno).
(45)
Con lettera del 18 luglio, protocollata il 21 luglio, la Polonia ha chiesto tre tornate negoziali con la Commissione in merito al progetto di piano di ristrutturazione al fine di predisporre una versione definitiva che incorporasse le osservazioni della Commissione. La Commissione ha accettato il programma con lettera del 31 luglio.
(46)
Tuttavia, la prima riunione ufficiosa tra le autorità polacche e la Commissione è stata rinviata al 21 agosto 2008. Un ulteriore incontro con le autorità polacche, alla presenza di ISD Polska, si è svolto il 2 settembre 2008. La Polonia ha presentato informalmente il progetto di piano di ristrutturazione di ISD Polska il 28 agosto 2008 e una sua versione modificata l’8 settembre 2008.
(47)
Con lettera del 12 settembre 2008, protocollata lo stesso giorno, la Polonia ha trasmesso il piano di ristrutturazione definitivo di ISD Polska per Stocznia Gdynia e Stocznia Gdańsk.
(48)
Con lettera del 16 settembre 2008, protocollata il 17 settembre 2008, la Polonia ha presentato un progetto di accordo di privatizzazione tra ISD Polska e il Tesoro polacco.
(49)
Il 30 settembre 2008 si è svolta una riunione tra le autorità polacche e la Commissione alla quale hanno partecipato rappresentanti di ISD Polska.
(50)
Con lettera del 27 ottobre 2008, la Commissione ha comunicato alle autorità polacche le condizioni quadro per l’attuazione della presente decisione. Con lettera del 3 novembre 2008, protocollata il 4 novembre 2008, la Polonia si è impegnata a rispettare integralmente dette condizioni. La Commissione ha accettato tale impegno tramite lettera del 6 novembre 2008.
(51)
Con lettera del 14 giugno 2007, la Commissione ha chiesto alle autorità polacche di fornire una sintesi di tutti gli aiuti di Stato concessi al cantiere dopo l’adesione della Polonia all’Unione europea il 1o maggio 2004. La Polonia ha replicato con lettera dell’11 luglio 2007, protocollata lo stesso giorno. La Commissione ha chiesto ulteriori precisazioni tramite lettera del 13 novembre 2007, alla quale la Polonia ha risposto con lettera del 9 gennaio 2008, protocollata lo stesso giorno. La Polonia ha comunicato alla Commissione ulteriori aiuti concessi a favore di Stocznia Gdynia con lettere del 6 dicembre 2007, protocollata lo stesso giorno, 12 febbraio 2008, protocollata il 13 febbraio 2008, e 6 giugno 2008, protocollata lo stesso giorno.
II. DESCRIZIONE DETTAGLIATA DEGLI AIUTI
1. IMPEGNO CORRISPONDENTE
(52)
Il beneficiario degli aiuti è Stocznia Gdynia, cantiere navale con sede nella regione di Danzica-Gdynia-Sopot a nord della Polonia.
(53)
La Commissione ritiene che, conformemente alle norme in materia di aiuti di Stato, le imprese della regione possono usufruire di aiuti nell’ambito dell’obiettivo “convergenza” (4) dei fondi strutturali e nell’ambito del fondo di coesione (5). In particolare, le imprese ubicate nella regione possono potenzialmente beneficiare di sostegno nel quadro degli assi prioritari del programma operativo regionale volti a supportare le piccole e medie imprese, gli interventi di innovazione e trasferimento di tecnologia (destinati alla creazione a lungo termine di posti di lavoro) e lo sviluppo di infrastrutture sociali ed educative per la formazione professionale e permanente. Inoltre, tali imprese possono anche usufruire dei programmi operativi riguardanti l’economia innovativa e le risorse umane, questi ultimi specificamente intesi ad aiutare imprese e mercato del lavoro ad adeguarsi ai cambiamenti che intervengono in ambito economico, ivi compresi i processi di ristrutturazione.
(54)
Stocznia Gdynia si occupa di costruzione navale, produzione di scafi e costruzione di ponti in acciaio, offrendo servizi sia nel settore della cantieristica navale sia al di fuori di esso.
(55)
Tra i principali soci (6) di Stocznia Gdynia vi sono il Tesoro, titolare del 32 % del capitale sociale, pari al 35 % dei diritti di voto, Ray Car Carriers Ltd (rispettivamente 16 % e 22 %), Korporacja Polskie Stocznie S.A. (rispettivamente 10 % e 6 %), l’agenzia di sviluppo industriale (Agencja Rozwoju Przemysli S.A.) (rispettivamente 9 % e 13 %) e Stoczniowy Fundusz Inwestycyjny S.A. (rispettivamente 7 % e 5 %). Nessuno dei soci restanti ha una partecipazione superiore al 4 %.
(56)
Stocznia Gdynia è l'impresa madre del gruppo Stocznia Gdynia, che comprende dodici controllate. Fino a poco tempo fa, Stocznia Gdańsk S.A. era una delle controllate, ma con l’accordo dell’ottobre 2007 Stocznia Gdynia ha venduto la sua partecipazione residua in Stocznia Gdańsk al nuovo socio di maggioranza di Stocznia Gdańsk S.A. Resta nondimeno il fatto che, dal 1998 all’autunno 2006, Stocznia Gdynia era titolare della maggioranza delle quote di Stocznia Gdańsk S.A. (già Stocznia Gdańsk - Grupa Stoczni Gdynia) e, pertanto, la ristrutturazione dei due cantieri avveniva parallelamente.
(57)
I principali prodotti per la cantieristica navale di Stocznia Gdynia sono navi portacontainer da 1 100 a 5 000 TEU e navi Ro-Ro per il trasporto di autovetture con capacità di carico da 2 100 a 6 000 mezzi. Tra gli altri prodotti, vi sono navi polivalenti, petroliere e navi cisterna per prodotti chimici, navi per carichi alla rinfusa e navi per il trasporto di gas liquefatto di petrolio.
(58)
Nel segmento delle navi portacontainer fino a 3 000 TEU, i concorrenti più importanti sono i cantieri navali europei Aker Ostsee e Volkswerft Stralsund in Germania, oltre a quelli cinesi e coreani. Il cantiere produce le navi per il trasporto di autovetture più grandi del mondo (in termini di portata lorda) e la sua quota del portafoglio mondiale di ordini per tali prodotti è pari all’11 % (7). Nessun altro cantiere navale dell’Unione produce navi per il trasporto di autovetture di tali dimensioni e l’unico concorrente in Europa è il croato Uljanik. Gli altri concorrenti di Gdynia sono coreani e giapponesi.
(59)
Tra il 2002 e il 2006, Stocznia Gdynia ha prodotto 48 navi. Nel 2004, il cantiere si è classificato tra i 13 più importanti a livello mondiale in termini di portafoglio di ordini (misurato in tonnellaggio lordo compensato). Nel 2005, occupava il 21o posto, ma era ancora il più grande cantiere europeo.
(60)
Attualmente (aprile 2008) (8), il suo portafoglio di ordini è rappresentato da 16 contratti (12 navi per il trasporto di autovetture e 4 navi portacontainer) per un volume totale di 581 000 tonnellate lorde compensate (TLC) in consegna nel 2008 e 2009.
(61)
Le principali strutture di produzione di Stocznia Gdynia sono costituite da due bacini di carenaggio, rispettivamente denominati SD I e SD II.
(62)
Nell’agosto 2007, Stocznia Gdynia aveva 4 611 addetti, di cui il 68 % direttamente associato al processo di produzione (9). Tale numero rappresenta una riduzione del 26 % rispetto al dicembre 2004, allorquando il cantiere occupava 6 249 addetti (10).
(63)
Il gruppo Stocznia Gdynia ha incontrato le prime difficoltà nel 2002. Il piano di ristrutturazione del 2004 spiega che i fattori che hanno contributo a creare la difficile situazione finanziaria erano esterni come, per esempio, la concorrenza asiatica, la rivalutazione dello zloty rispetto al dollaro americano, l’aumento dei prezzi dell’acciaio e i problemi incontrati nell’accedere ai finanziamenti a seguito del fallimento di Stocznia Szczecin Porta Holding S.A. e del crollo di una gru a ponte presso il cantiere di Gdynia, durante una violenta tempesta nel 1999. Nel tentativo di rispettare gli impegni assunti in termini di ordini, soprattutto dopo l’acquisizione di Stocznia Gdańsk nel 1998 che ha incrementato il suo potenziale produttivo, Stocznia Gdynia ha preso una serie di decisioni a livello di gestione che si sono rivelate problematiche. Il cantiere ha assunto rischi progettuali, tecnologici, finanziari e commerciali (nuovi prodotti, prototipi e costruzione in perdita in navi nuove per il cantiere come piccole navi per carichi alla rinfusa, navi cisterna per prodotti chimici, navi Ro-Ro, navi gasiere, navi miste container/portarinfuse e navi per carico misto). Anche il ritmo al quale Stocznia Gdynia ha ridotto i costi di produzione non è stato sufficiente.
(64)
Tali difficoltà sono proseguite durante tutto il processo di ristrutturazione. Secondo il piano di ristrutturazione del 2006, i motivi delle difficoltà persistenti erano la rivalutazione dello zloty rispetto al dollaro americano e un aumento senza precedenti dei prezzi dell’acciaio, elementi non rispecchiati nei contratti stipulati dal cantiere. A ciò si è sommata la mancanza di risorse finanziarie per attuare operazioni di radicale ristrutturazione.
(65)
Le difficoltà finanziarie del gruppo lo hanno portato ad accumulare arretrati nella corresponsione delle retribuzioni e nella liquidazione dei debiti commerciali, con conseguenti carenze di materiali, rallentamenti nella produzione e aumenti dei costi (consumo di manodopera, penali), oltre a notevoli ritardi nell’esecuzione dei contratti.
(66)
La situazione finanziaria di Stocznia Gdynia è progressivamente peggiorata.
Tabella 1
Attività di Stocznia Gdynia
[milioni di zloty]
2002
2003
2004
2005
2006
2007
Volume di affari
1 724
891
1 327
1 599
1 259
1 040
Risultato
- 477
- 190
-77
- 114
- 292
- 311
Capitale proprio
- 288
- 285
- 576
- 928
Fonte: piano di ristrutturazione del 2006 e memorandum.
(67)
Nel 2008 e 2009, il cantiere prevede di subire ulteriori perdite notevoli considerato il suo attuale portafoglio di ordini (11).
2. DECISIONE DI AVVIARE UN PROCEDIMENTO A NORMA DELL’ARTICOLO 88, PARAGRAFO 2, DEL TRATTATO CHE ISTITUISCE LE COMUNITÀ EUROPEE (CE)
(68)
Nella decisione di avvio di un procedimento di indagine formale, la Commissione ha segnalato che alcuni interventi notificatile ai sensi dell’allegato IV, punto 3, del trattato di adesione costituivano nuovi aiuti in quanto erano stati concessi dopo l’adesione della Polonia all’Unione europea il 1o maggio 2004 o non erano ancora stati concessi all’atto della decisione. La Commissione ha elencato tali interventi nell’allegato I, parte B, della decisione.
(69)
La Commissione stabiliva anche, tuttavia, che una serie di interventi citati nell’allegato I, parte A, della decisione erano stati concessi a favore di Stocznia Gdynia prima del 1o maggio 2004 e non erano applicabili dopo l’adesione, secondo la definizione contenuta nell’allegato IV, punto 3, del trattato di adesione, ragion per cui non sarebbero stati esaminati nel quadro della procedura di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE. Tali interventi non rientrano dunque nell’ambito di applicazione della presente decisione, sebbene sia stato necessario tenerli presente nella valutazione della compatibilità con il mercato comune degli interventi concessi invece dopo l’adesione.
(70)
In sintesi, la Commissione obiettava che non era stata presa una decisione giuridicamente vincolante sugli interventi di cui all’allegato I, parte B, della decisione prima dell’adesione, pur riconoscendo che erano stati intrapresi vari passi preliminari verso una siffatta decisione.
(71)
In merito alla ristrutturazione dei debiti nei confronti di enti pubblici nell’ambito della procedura prevista dal “capitolo 5a” sulla base della legge in materia di aiuti di Stato (imprese di particolare rilevanza per il mercato del lavoro) del 30 ottobre 2002, come emendata (12), la Commissione concludeva che la decisione di ristrutturazione del presidente dell’agenzia di sviluppo industriale, agenzia del governo responsabile dell’amministrazione della procedura di cui al “capitolo 5a”, era giuridicamente vincolante. Nella fattispecie, però, prima dell’adesione non è stata resa nota alcuna decisione di ristrutturazione (13). Per tale motivo, la decisione di approvazione del piano di ristrutturazione del 2004 emessa dal presidente dell’agenzia per lo sviluppo industriale in data 19 aprile 2004 non ha risposto ai requisiti procedurali e sostanziali per essere considerata una decisione di ristrutturazione.
(72)
La Commissione ha accettato la spiegazione della Polonia secondo cui gli interessi maturati su detti debiti nei confronti di enti pubblici, vista la loro natura accessoria, sarebbero stati automaticamente azzerati insieme al capitale senza necessità di una decisione distinta.
(73)
La Commissione non ravvisava però elementi di prova di alcuna decisione giuridicamente vincolante in merito a una serie di interventi, tra cui svariate garanzie per la produzione, un conferimento di capitale, un’emissione di obbligazioni e una capitalizzazione del debito, elencati come interventi 28-34 nell’allegato I, parte B, della decisione. La Commissione contestava in particolare la principale argomentazione della Polonia, ossia che tali interventi erano stati inseriti nel piano di ristrutturazione del 2004 per Stocznia Gdynia approvato dal consiglio di vigilanza del cantiere, con obbligo di attuazione degli interventi da parte delle autorità competenti a seguito del voto favorevole dei rappresentanti del Tesoro.
(74)
La Commissione rilevava soprattutto che, poiché i soci non avevano intrapreso i passi necessari in tal senso, il consiglio di vigilanza non era autorizzato ad adottare decisioni che avrebbero avuto ripercussioni finanziarie sui soci. Inoltre, la Commissione sottolineava che, pur ipotizzando che il consiglio di vigilanza avesse il potere di prendere una siffatta decisione a nome e per conto dei soci, non era comunque chiaro se tale decisione avrebbe creato un obbligo positivo da parte del Tesoro a concedere aiuti di Stato, poiché generalmente non è possibile assimilare azioni intraprese dallo Stato in quanto operatore del mercato ad azioni intraprese dallo Stato nel perseguimento di varie finalità di natura pubblica.
(75)
Quanto all’intervento 32 dell’allegato I, parte B, della decisione (conferimento di capitale di 40 milioni di zloty), la Commissione nutriva dubbi circa la legalità in termini di legge della decisione che obbligava il Tesoro a procedere a un aumento di capitale prima dell’adesione della Polonia, visto che non era stato rispettato il requisito di registrazione entro sei mesi, presso il tribunale competente, di qualunque aumento di capitale.
(76)
Avendo osservato che una serie di interventi a favore di Stocznia Gdynia costituivano nuovi aiuti, la Commissione ha manifestato dubbi circa il rispetto delle condizioni per approvarli come aiuti alla ristrutturazione.
3. OSSERVAZIONI DELLE PARTI INTERESSATE
a) Osservazioni di Stocznia Gdynia
(77)
La beneficiaria ha formulato due ordini di argomentazioni: in merito alla competenza della Commissione per quanto concerne gli interventi elencati nell’allegato I, parte B, della decisione e in merito ai dubbi della Commissione circa la compatibilità di tali aiuti con il mercato comune nella misura in cui venivano considerati nuovi aiuti.
(78)
Quanto alla ristrutturazione dei debiti nei confronti di enti pubblici di cui al capitolo 5a, la beneficiaria asseriva che l’aggiudicazione degli aiuti costituiva una decisione di ristrutturazione da parte del presidente dell’agenzia di sviluppo industriale. Essa sosteneva, tuttavia, come aveva fatto la Polonia nella fase iniziale dell’esame della Commissione, che la corrispondente decisione era stata adottata dall’agenzia prima dell’adesione, il 19 aprile 2004.
(79)
Il beneficiario obiettava che il consenso manifestato da tutti i singoli creditori pubblici alla ristrutturazione di cui al capitolo 5a rappresentava un’aggiudicazione degli aiuti prima dell’adesione (14).
(80)
Contrariamente a quanto dichiarato dalla Polonia nella prima fase dell’esame della Commissione, il beneficiario asseriva che, dopo il 30 giugno 2003, non era maturato alcun interesse di mora sui debiti nei confronti di enti pubblici ristrutturati nell’ambito del capitolo 5a.
(81)
A ciò aggiungeva che l’esposizione esatta dello Stato rispetto all’intervento 32 (conferimento di capitale) era stata resa nota prima dell’adesione, ragion per cui si doveva ritenere che gli aiuti fossero stati concessi prima dell’adesione.
(82)
Il beneficiario ha formulato osservazioni anche su altri aspetti della decisione, sottolineando per esempio che le garanzie per la produzione prestate al cantiere da Export Credit Insurance Corporation non costituivano aiuti di Stato. Il beneficiario sosteneva che il regime di garanzie di Export Credit Insurance Corporation è un sistema di autofinanziamento in cui, a lungo termine, i premi incassati superano i rischi coperti e gli importi effettivamente erogati, descrivendo a tal fine le condizioni in cui Export Credit Insurance Corporation rilascia le garanzie in questione (premi e tipi di garanzie reali richiesti).
(83)
Quanto alla necessità che gli aiuti si limitassero al minimo indispensabile, il beneficiario obiettava che l’ammontare degli aiuti era stato limitato allo stretto necessario e sarebbe stato giustificato concederne di più se fossero stati disponibili. Inoltre, il beneficiario lasciava intendere che, anche se la Commissione avesse definito in maniera restrittiva i costi di ristrutturazione (ossia non includendovi i costi di gestione del cantiere), la componente di finanziamento di tali costi esenti da aiuti di Stato sarebbe stata dell’ordine del 30 %, per cui conforme agli orientamenti in materia di ristrutturazione del 1999 (15).
(84)
Il beneficiario ribatteva inoltre che gli aiuti di Stato concessi a favore di Stocznia Gdynia non distorcevano la concorrenza in Europa, asserendo che la reale minaccia concorrenziale per i cantieri navali europei era rappresentata dall’Estremo Oriente. Il beneficiario riconosceva che le navi portacontainer venivano costruite anche da altri cantieri europei, specialmente in Germania, ma obiettava che quelle costruite in Germania erano diverse in termini di caratteristiche tecniche e progettuali, aggiungendo che nessun altro cantiere europeo costruiva navi per il trasporto di autovetture e che pertanto Stocznia Gdynia non era in concorrenza con altri cantieri comunitari in tale segmento.
(85)
Da ultimo, il beneficiario asseriva che la sua ristrutturazione sarebbe stata definitivamente conclusa entro la fine del 2007.
b) Osservazioni di altre parti interessate
(86)
La Danimarca e Danish Maritime manifestavano sostegno agli sforzi profusi dalla Commissione per garantire che gli aiuti di Stato fossero concessi in linea con le norme applicabili, sottolineando che, vista la situazione di concorrenza esistente sul mercato mondiale della costruzione navale, diversi cantieri danesi avevano chiuso o erano falliti senza che fosse erogato loro alcun aiuto di Stato. Le due parti interessate confermavano altresì che la gamma di prodotti dei cantieri navali danesi era simile a quella dei cantieri polacchi, ragion per cui i cantieri danesi avrebbero potuto subire una concorrenza sleale. La Danimarca esortava inoltre la Commissione a chiedere a Stocznia Gdynia di ridurre la propria capacità in modo da non utilizzare gli aiuti di Stato per aumentare la capacità eccedentaria a livello mondiale.
(87)
Ray Car Carriers, principale cliente di Stocznia Gdynia e suo socio di minoranza, sottolineava l’importanza del cantiere per la sua attività, visti i contratti già in essere. Ray Car Carriers era del parere che, grazie alla sua direzione e alla sua forza lavoro altamente qualificata, il cantiere poteva diventare uno dei migliori in Europa se fosse stato ristrutturato e avesse ricevuto aiuti di Stato allo scopo.
(88)
Il sindacato Solidarność ribadiva l’aggravamento della situazione del cantiere asserendo che era necessario ristrutturarlo rapidamente e, in tale contesto, descriveva alcuni interventi di ristrutturazione già intrapresi, esprimendo il convincimento che, grazie alla tecnologia e alla forza lavoro disponibile, si sarebbe potuto posizionare tra i cantieri europei in attivo. Era dunque indispensabile attuare il piano di ristrutturazione.
(89)
L’associazione polacca dei costruttori navali Forum Okrętowe spiegava i motivi per i quali il cantiere versava in una situazione di difficoltà ed ha espresso il proprio appoggio al processo di ristrutturazione e all’uso di aiuti di Stato a tal fine.
c) Osservazioni della Polonia
(90)
Analogamente al beneficiario, la Polonia si soffermava sia sull’aspetto della competenza sia su quello della compatibilità.
(91)
Quanto alla ristrutturazione dei debiti nei confronti di enti pubblici di cui al capitolo 5a, la Polonia non ha formulato ulteriori argomentazioni. In risposta ai commenti del beneficiario, però, la Polonia si dichiarava in disaccordo con la sua interpretazione del diritto polacco.
(92)
Per quanto concerne gli interventi 28-34 dell’allegato I, parte B, della decisione, la Polonia non ha replicato alle conclusioni della Commissione riportate nella decisione di apertura dell’esame formale, avanzando tuttavia una nuova argomentazione secondo cui le dichiarazioni dei rappresentanti di varie autorità pubbliche nell’ambito del team per il comparto della costruzione navale in merito ai piani di ampliamento di tali interventi avrebbero dovuto essere considerate impegni ufficiali. Tali dichiarazioni erano state rilasciate prima dell’adesione.
(93)
Per quanto concerne l’intervento 32 (conferimento di capitale), la Polonia asseriva che, nella misura in cui il Tesoro aveva agito in occasione delle assemblee dei soci in veste di proprietario di Stocznia Gdynia, tale azione non era dissociabile dalle sue azioni in veste di amministrazione aggiudicatrice di aiuti pubblici.
(94)
Nel contempo, la Polonia riconosceva che, mentre le azioni riguardanti i conferimenti di capitale rientrano nella sfera della proprietà (dominium) e sono soggette al diritto civile, in caso di aumento del capitale azionario di un’impresa, il ministro (per il Tesoro) era tenuto a osservare ulteriori norme di diritto pubblico che non valgono per i normali operatori del mercato (imperium).
(95)
La Polonia spiegava poi che la regola dei sei mesi (termine per la registrazione delle sottoscrizioni di quote presso il tribunale) era unicamente un requisito formale che non produceva alcun effetto sulla decorrenza dell’obbligo di sottoscrizione delle quote da parte del socio. Secondo la Polonia, tale obbligo sussisteva dal 2004, prima dell’adesione, e il suo adempimento richiedeva unicamente l’adozione di una nuova delibera su un aumento del capitale sociale del cantiere, adozione avvenuta il 4 marzo 2005. La sottoscrizione da parte del Tesoro era stata successiva (23 giugno 2005).
(96)
Per quanto concerne la compatibilità dei nuovi aiuti di Stato con il mercato comune, la Polonia affermava che il piano di ristrutturazione del 2004 costituiva una solida base economica per il processo di ristrutturazione del cantiere. La Polonia riconosceva che il processo di ristrutturazione veniva attuato con risorse finanziarie limitate. Le autorità polacche fornivano quindi una breve descrizione degli interventi di ristrutturazione contenuti nel piano del 2004 per dimostrare che il fine della ristrutturazione non era meramente finanziario, difendendo in tal modo le misure compensative proposte nel piano di ristrutturazione del 2004 e attuate nell’ambito del gruppo Stocznia Gdynia. Quanto alla necessità che gli aiuti si limitassero al minimo indispensabile, la Polonia ha replicato che gli aiuti non erano utilizzati per altri fini che non fossero la ristrutturazione e sosteneva che l’intensità degli aiuti (aiuti in percentuale rispetto ai costi di ristrutturazione totali, compresi i costi di esercizio) era pari al 31 %. La Polonia asseriva che la rinegoziazione dei prezzi dei contratti, unitamente agli utili maturati e al flusso di cassa positivo generato in futuro dal cantiere, dovevano considerarsi un “contributo proprio”.
(97)
Le autorità polacche illustravano dettagliatamente il funzionamento del sistema di garanzie di Export Credit Insurance Corporation e asserivano che tali garanzie non costituivano aiuti di Stato.
4. DESCRIZIONE CRONOLOGICA DEGLI EVENTI DECISIVI SUCCESSIVI ALLA DECISIONE DI APERTURA DELL’ESAME FORMALE DELLA COMMISSIONE
(98)
Di seguito si sintetizzano l’iter dell’esame della Commissione e gli eventi verificatisi durante il suo svolgimento.
(99)
In risposta alla decisione di avvio di un procedimento di indagine formale della Commissione, nell’autunno 2005, le autorità polacche fornivano due ordini di precisazioni: da un lato, contestavano la competenza della Commissione in merito agli interventi definiti nuovi aiuti nella sua decisione; dall’altro, asserivano che, quand’anche tali interventi fossero stati nuovi aiuti, erano comunque compatibili con il mercato comune come aiuti alla ristrutturazione. La reazione di Stocznia Gdynia alla decisione della Commissione era analoga. Ambedue le risposte sono state descritte in precedenza.
(100)
A supporto della propria argomentazione in merito alla compatibilità degli aiuti, la Polonia ha fornito alla Commissione il piano di ristrutturazione di Stocznia Gdynia del 2004, identico al piano di ristrutturazione per il quale la Commissione aveva aperto l’esame formale dubitando della sua credibilità e solidità. Nondimeno, la Commissione analizzava attentamente anche il piano di ristrutturazione del 2004, coadiuvata tra l’altro da un consulente esterno, per concludere che tale piano non rispettava alcun requisito per l’approvazione di aiuti alla ristrutturazione previsto dai relativi orientamenti. Alla riunione del 22 febbraio 2006, la Commissione esponeva i propri dubbi principali alle autorità polacche, sottolineando le lacune più importanti del piano di ristrutturazione del 2004: investimenti ridotti, basso livello di produttività previsto, costi di produzione elevati, soprattutto spese generali, e rafforzamento insufficiente della base di capitale proprio del cantiere. Gli aiuti erogati al cantiere dovevano considerarsi aiuti al funzionamento, ossia a sostegno della ristrutturazione del debito e della continuità operativa del cantiere.
(101)
Nel dicembre 2005, la Commissione apprendeva da fonti pubbliche (16) che era stato creato un gruppo di capitali di proprietà pubblica, Korporacja Polskie Stocznia (in prosieguo “KPS”), il cui scopo era riunire i tre cantieri polacchi più importanti di Gdynia, Danzica e Szczecin sotto un unico ombrello (in prosieguo “piano di consolidamento”). Il principale ruolo di KPS era finanziare la produzione dei cantieri. La Polonia non ha notificato il piano di consolidamento alla Commissione in alcuna fase della procedura, né prima né dopo la decisione di apertura dell’esame formale.
(102)
Nel contempo, la Commissione apprendeva dalla stampa che erano in corso trattative per vendere a investitori strategici i cantieri di Gdynia e Danzica e separare le due imprese, che sino ad allora avevano operato all’interno dello stesso gruppo. Con lettera del 13 gennaio 2006, la Commissione ha chiesto al governo polacco di illustrare la sua vera strategia per Stocznia Gdynia.
(103)
Con lettera del 20 febbraio 2006, la Polonia ha confermato che in precedenza era stato effettivamente ipotizzato un piano di consolidamento, ma soggiungeva che tale piano era stato scartato e a breve sarebbe stata adottata una nuova strategia di ristrutturazione per il settore polacco della costruzione navale.
(104)
Alla riunione del 22 febbraio 2006 e con lettera del 13 marzo 2006, le autorità polacche comunicavano alla Commissione che il piano di ristrutturazione del 2004 era superato e doveva essere modificato. Le autorità polacche si impegnavano a presentare il piano di ristrutturazione modificato entro il giugno 2006, delineando peraltro le principali caratteristiche della nuova strategia di ristrutturazione per il settore polacco della costruzione navale. Innanzi tutto, era necessario scindere Stocznia Gdańsk dal gruppo Stocznia Gdynia il prima possibile. In secondo luogo, il governo doveva autorizzare un conferimento di capitale privato nei cantieri di Danzica e Gdynia per l’obiettivo a lungo termine di giungere a una loro totale privatizzazione.
(105)
L’assemblea generale di Stocznia Gdynia del 19 aprile 2006 deliberava un aumento di capitale per portarlo a 300 milioni di zloty, incaricando il consiglio di amministrazione di ricercare investitori interessati a partecipare all’operazione, ragion per cui successivamente, il 10 maggio 2006 veniva divulgato il memorandum del 2006 ai potenziali investitori, di cui 80 contattati direttamente dal consulente per la privatizzazione di Stocznia Gdynia. Stocznia Gdynia riceveva due offerte preliminari di partecipazione all’aumento di capitale, una dal produttore di acciaio ucraino Donbas, l’altra dal principale cliente del cantiere, Ray Car Carriers. I due proponenti presentavano infine le proprie offerte vincolanti il 28 agosto 2006, subordinate tuttavia alla copertura del debito e alla sua cancellazione da parte del venditore, lo Stato. Secondo il calendario preannunciato dalla Polonia (lettera del 26 settembre 2006), i negoziati con i due offerenti dovevano concludersi entro la fine dell’ottobre 2006 e la sottoscrizione delle nuove quote doveva avvenire entro il 15 dicembre 2006.
(106)
La Commissione riceveva il primo progetto di piano di ristrutturazione del 2006 in data 9 giugno 2006. Avendo visitato il cantiere e ricevuto il parere del consulente esterno, la Commissione ha espresso gravi preoccupazioni circa detto progetto nel corso dell’ispezione in loco del 13 giugno 2006 e per iscritto il 17 luglio, sottolineando che il piano non pareva abbastanza lungimirante per garantire il recupero della redditività a lungo termine del cantiere, non conteneva indicazioni in merito al finanziamento della ristrutturazione, non ha fornito una reale prospettiva di finanziamento della ristrutturazione con risorse esenti da aiuti di Stato e, da ultimo, non proponeva misure compensative. In relazione al continuo ricorso a garanzie prestate da Export Credit Insurance Corporation, agenzia del governo, per finanziare le navi, la Commissione ha segnalato al cantiere e alle autorità polacche che tali garanzie costituivano aiuti di Stato.
(107)
Nonostante tali commenti, il piano di ristrutturazione del 2006 presentato infine in Polonia nel settembre 2006, con un ritardo di due mesi, non differiva sostanzialmente dal primo progetto. Le principali critiche mosse dalla Commissione al piano di ristrutturazione del 2006 sono sintetizzate più avanti.
(108)
A una riunione organizzata il 7 dicembre 2006 e con lettera del 29 gennaio 2007, la Commissione ha comunicato alle autorità polacche che un’analisi preliminare aveva portato alla conclusione che il piano di ristrutturazione del 2006 non rispettava alcun requisito per l’approvazione di aiuti alla ristrutturazione nell’ambito degli orientamenti allora in vigore.
(109)
Le autorità polacche annunciavano a detta riunione che era loro intenzione rilanciare la privatizzazione di Stocznia Gdynia con una procedura aperta e trasparente al fine di coinvolgere un investitore privato che assumesse il controllo totale del cantiere. La Polonia indicava che il processo di privatizzazione doveva concludersi entro il giugno 2007. In attesa della preparazione dei documenti relativi alla privatizzazione, la Polonia ha chiesto alla Commissione di formulare una dichiarazione in merito alle misure compensative necessarie per Stocznia Gdynia in maniera che i potenziali investitori potessero disporre delle informazioni corrette.
(110)
Nei mesi successivi, Stocznia Gdynia proseguiva le trattative con i due investitori, Donbas e Ray Car Carriers, che presentavano le proprie offerte nell’agosto 2006. Nel contempo, il governo predisponeva vari documenti relativi alla privatizzazione al fine di rilanciarne il processo nel caso in cui i negoziati non fossero andati a buon fine. Nel maggio 2007, il governo polacco annunciava che i negoziati erano falliti e il processo di privatizzazione sarebbe stato rilanciato. Con lettera del 22 giugno 2007, la Polonia ha presentato un nuovo calendario per il processo di privatizzazione indicando come possibile termine per il suo completamento il mese di dicembre 2007, ossia un semestre dopo la data ultima che la Polonia aveva inizialmente sottoscritto nel gennaio 2007. Con lettera del 31 luglio 2007, la Commissione ha comunicato che il processo di privatizzazione non poteva più essere rinviato, rammentando anche alla Polonia che, in quel momento, i requisiti secondo cui la redditività a lungo termine del cantiere doveva essere recuperata e la ristrutturazione doveva essere finanziata, almeno in parte, con risorse esenti da aiuti di Stato non sembravano essere rispettati.
(111)
Nel contempo, a seguito di un accordo raggiunto tra il commissario Kroes e il ministro Woźniak nel dicembre 2006, la Commissione intavolava discussioni approfondite con le autorità polacche e Stocznia Gdynia al fine di definire le necessarie misure compensative. Con lettera del 28 febbraio 2007, la Polonia si impegnava a chiudere il bacino di carenaggio SD I di Gdynia dopo aver evaso gli ordini in sospeso e aver completato gli investimenti necessari nel bacino di carenaggio SD II, ossia nel gennaio 2010.
(112)
Per verificare se tale proposta costituisse una vera misura compensativa, la Commissione ha chiesto a Stocznia Gdynia di fornire informazioni su vari aspetti. Infine, la Commissione ha segnalato alla Polonia, con lettera del 31 luglio 2007, di essere disposta in via preliminare a considerare la chiusura del bacino di carenaggio SD I quale misura compensativa sufficiente, a condizione che la chiusura comportasse lo smantellamento della struttura in maniera da non poter più svolgervi attività di assemblaggio e varo di navi e la chiusura avvenisse il 1o settembre 2009 o prima, qualora la nave 8185/04, l’ultima del portafoglio di ordini del cantiere in data 8 marzo 2007 fosse stata varata prima di detta data. Inoltre, nel 2009, il bacino SD I avrebbe potuto essere utilizzato unicamente per assemblare le due navi previste nel 2009 e non trasferibili nel bacino SD II (navi LPG 8185/03 e 8185/04). Le motivazioni della conclusione della Commissione sono descritte nel prosieguo.
(113)
La nuova procedura di privatizzazione basata sulla legge in materia di privatizzazioni del 30 agosto 1996 iniziava nel luglio 2007. Il 5 luglio 2007, l’assemblea generale di Stocznia Gdynia adottava una delibera su un aumento di capitale di 515 milioni di zloty. Le quote avrebbero dovuto essere sottoscritte dal Tesoro se la privatizzazione si fosse conclusa con esito positivo. Veniva predisposta un memorandum datata 4 luglio 2007, messa a disposizione dei potenziali investitori il 10 luglio 2007, ossia alla data di pubblicazione sulla stampa internazionale e polacca del relativo bando. Come descritto in precedenza in merito alla procedura, la Commissione ha trasmesso commenti sul memorandum di cui la Polonia teneva debitamente conto.
(114)
Osservando ulteriori ritardi nel processo di privatizzazione, la Commissione, con lettera del 3 ottobre 2007, invitava la Polonia a concluderlo senza indugio. Tramite lettera del 23 ottobre 2007, la Polonia ha comunicato alla Commissione che non era possibile concludere la privatizzazione entro il termine previsto, ossia la fine del 2007. La Polonia si impegnava invece a intraprendere negoziati con gli investitori scelti nel gennaio 2008. La Commissione ribadiva le proprie preoccupazioni in merito ai ritardi accusati con lettera del 30 novembre 2008, indicando che si aspettava che il nuovo proprietario di Stocznia Gdynia presentasse il primo progetto di un nuovo piano di ristrutturazione entro la fine del febbraio 2008. Tali richiesta veniva successivamente ribadita in numerose occasioni dalla Commissione. La Commissione frequentemente rammentava la necessità di rispettare rigorosamente il calendario della privatizzazione affermando che non pareva sussistere alcuna giustificazione per il rilancio del processo di privatizzazione da parte della Polonia.
(115)
La Polonia ha comunicato alla Commissione che undici imprese avevano chiesto il memorandum su Stocznia Gdynia e quattro avevano presentato offerte iniziali entro il termine del 1o ottobre 2007. Le quattro società venivano accettate per un esame di “due diligence”. Infine, entro il termine del 20 dicembre 2007, venivano formulate tre offerte vincolanti. Alla fine del gennaio 2008, la Polonia ha deciso di intavolare trattative con due dei suddetti investitori. A metà del febbraio 2008, la Polonia annunciava che il processo di privatizzazione di Stocznia Gdynia si sarebbe concluso entro l’estate del 2008, ossia un anno dopo il termine per il quale la Polonia si era inizialmente impegnata nel gennaio 2007.
(116)
Il 20 marzo 2008, uno degli investitori, Amber Sp. z o.o. (in prosieguo “Amber”), controllata di Złomrex, commerciante polacco di acciaio, otteneva l’esclusiva delle trattative, successivamente prorogata diverse volte, fino al 12 maggio 2008.
(117)
Il 29 febbraio 2008, la Polonia ha inviato alla Commissione un progetto di piano di ristrutturazione per Stocznia Gdynia preparato da Amber (17). Con un’e-mail del 9 aprile 2008, Amber ha fornito proiezioni finanziarie aggiornate. La Commissione ha formulato commenti verbali in merito a tale progetto in occasione di una riunione organizzata con rappresentanti delle autorità polacche, di Amber e di Stocznia Gdynia a Varsavia, il 10 aprile 2008, nonché osservazioni scritte con lettera del 21 aprile 2008.
(118)
A un incontro con le autorità polacche, il 12 maggio 2008, Amber annunciava di essersi ritirata dal processo di privatizzazione di Stocznia Gdynia. La Polonia ha comunicato alla Commissione tale sviluppo il medesimo giorno. Nella giustificazione della sua decisione trasmessa al Tesoro, Amber citava come principale motivo del suo recesso il fatto che, dopo un’analisi di “due diligence” approfondita della situazione, aveva concluso che il cantiere non sarebbe ritornato redditizio neppure dopo l’attuazione di interventi di ristrutturazione, anche se questi avessero comportato ingenti investimenti.
(119)
Il 15 maggio 2008, le autorità polacche hanno deciso di chiudere il processo di privatizzazione sotto forma di invito pubblico a intavolare trattative con gli offerenti le cui proposte erano state ammesse alla procedura indetta nel 2007.
(120)
Il 26 maggio 2008, la Polonia ha comunicato alla Commissione che il processo di privatizzazione era stato rilanciato. Nelle successive relazioni giornaliere, le autorità polacche hanno segnalato alla Commissione le azioni intraprese per individuare un acquirente per Stocznia Gdynia. La Polonia ha inviato varie lettere alla Commissione in cui potenziali investitori si dicevano interessati a essere tenuti al corrente del processo di privatizzazione in corso e ricevere il memorandum allorquando disponibile.
(121)
Alla riunione del 10 giugno 2008 emergeva che le autorità polacche stavano conducendo intense trattative con ISD Polska, società all’epoca proprietaria di Stocznia Gdańsk, sul possibile acquisto di Stocznia Gdynia e una fusione dei due cantieri. La Polonia proponeva nuove misure compensative, segnalando che il nuovo investitore aveva richiesto ulteriori aiuti di Stato quale condizioni preliminare per partecipare alla privatizzazione. La Polonia ha comunicato altresì alla Commissione che ISD Polska stava predisponendo un piano di ristrutturazione comune per ambedue i cantieri da sottoporre alla Commissione entro il 26 giugno 2008, in linea con la richiesta di informazioni adottata dalla Commissione in merito alla causa su aiuti di Stato C 18/05 (18).
(122)
Sollecitata dalle autorità polacche, la Commissione ha comunicato alla Polonia e a ISD Polska, in occasione della riunione del 10 giugno 2008 e nuovamente in occasione dell’incontro del 13 giugno 2008, che affinché ISD Polska potesse acquistare Stocznia Gdynia con l’intenzione di gestirla insieme al cantiere di Danzica era necessario rispettare determinate condizioni quadro. Tali condizioni prevedevano che ISD Polska avrebbe dovuto presentare un piano di ristrutturazione comune per ambedue i cantieri entro il 26 giugno 2008, contribuire in maniera significativa ai costi di ristrutturazione e adottare misure compensative di rilievo conformemente ai corrispondenti orientamenti. La Commissione asseriva che il contributo ai costi di ristrutturazione proposto da ISD Polska era inadeguato alla luce dell’ammontare degli aiuti di Stato che il cantiere aveva ricevuto in passato e degli ulteriori aiuti che ISD Polska aveva richiesto per la privatizzazione.
(123)
Con lettera del 6 giugno 2008, la Polonia ha segnalato alla Commissione che, il 3 giugno 2008, il governo aveva adottato una decisione riguardante un conferimento di capitale pari a 515 milioni di zloty a favore di Stocznia Gdynia, in parte per coprire le perdite previste sui contratti di costruzione navale esistenti.
(124)
Il 26 giugno 2008, la Commissione riceveva un progetto di piano di ristrutturazione datato giugno 2008 e preparato da ISD Polska dal titolo “Piano di ristrutturazione del nuovo cantiere di Danzica-Gdynia”, in cui si illustrava una strategia di ristrutturazione comune per i cantieri di Danzica e Gdynia [in prosieguo “piano di ristrutturazione comune (di ISD)”]. Alla Commissione perveniva inoltre un progetto di piano di ristrutturazione, datato anch’esso giugno 2008 e preparato da Polish Shipbuilding Company, intitolato “Piano di ristrutturazione di Stocznia Gdynia per il periodo 2008-2012” (in prosieguo “piano di ristrutturazione di PSC”). Di seguito è riportata una breve descrizione dei due piani.
(125)
Con lettera del 14 luglio 2008, la Polonia ha comunicato alla Commissione che la privatizzazione di Stocznia Gdynia proseguiva e ha chiesto una proroga per la definizione del piano di ristrutturazione da parte dei potenziali investitori. La Polonia si impegnava a presentare un piano di ristrutturazione definitivo per Stocznia Gdynia entro e non oltre il 12 settembre 2008.
(126)
La Commissione ha accettato di attendere la presentazione di un piano di ristrutturazione definitivo per prendere una decisione.
(127)
Il 12 settembre 2008, la Polonia sottoponeva il piano di ristrutturazione definitivo predisposto da ISD Polska denominato “Piano di ristrutturazione per il nuovo cantiere Danzica-Gdynia” (in prosieguo “piano di ristrutturazione comune del 12 settembre”), che è sostanzialmente una versione aggiornata del piano di ristrutturazione comune del 26 giugno 2008.
5. PIANO DI RISTRUTTURAZIONE DEL 2006
(128)
Secondo il piano di ristrutturazione del 2006, le modifiche apportate al piano del 2004 si erano rese necessarie a seguito dei cambiamenti intervenuti nel clima macroeconomico, ovverosia la rivalutazione dello zloty rispetto al dollaro americano da PLN 4,1 a PLN 3,0 per USD e l’aumento del prezzo dell’acciaio da USD 300/t a USD 700/t, che avevano inciso negativamente sulla situazione economica del cantiere, sommandosi ad aiuti di Stato insufficienti, per cui il piano di ristrutturazione del 2004 non poteva essere attuato interamente.
(129)
Il piano di ristrutturazione del 2006 preparato dal cantiere con l’ausilio di Ernst & Young copriva il periodo dal 2006 al 2012. La maggior parte degli interventi, tuttavia, doveva essere attuata entro la fine del 2009. Il piano di ristrutturazione del 2004 copriva invece il periodo dal 2003 al 2008.
(130)
Gli obiettivi del piano di ristrutturazione del 2006 erano una limitazione effettiva dei costi di esercizio, il miglioramento dell’efficienza del cantiere e la garanzia della redditività del cantiere. A tal fine, il cantiere prima intendeva rinegoziare i contratti esistenti, eliminando in tal modo le perdite calcolate sulle navi il cui completamento era previsto nel 2006 e 2007. Inoltre, un programma di riduzione dei costi avrebbe tentato di contenere i costi di produzione.
a) Strategia di vendita
(131)
La strategia di vendita ipotizzata consisteva nel concentrarsi sulle navi standard, vale a dire navi portacontainer e navi per il trasporto di autovetture. Il cantiere prevedeva inoltre di mantenere una certa capacità per mercati di nicchia qualora si fossero prospettate offerte redditizie.
b) Ristrutturazione industriale e operativa
(132)
I principali interventi previsti erano i seguenti:
-
aumento dell’efficienza attraverso investimenti per 61 milioni di euro nel triennio 2007-2009. Tali investimenti dovevano eliminare gli strozzamenti esistenti nel processo di produzione (specialmente nella prefabbricazione dell’acciaio) e aumentare l’efficienza. Erano inoltre previsti investimenti nel campo dell’informatizzazione per 6,6 milioni di euro,
-
ristrutturazione dell’organico, ossia eliminazione dei contratti di lavoro a tempo determinato sempre più frequenti e interventi volti a conseguire un livello target di occupazione, in aggiunta all’introduzione di un sistema di incentivi. Il cantiere prevedeva anche di aumentare il livello retributivo dei lavoratori direttamente coinvolti nella produzione del 10 % nel 2006 e del 4 % all’anno dal 2008 al 2010. I problemi principali che il cantiere era chiamato ad affrontare erano un notevole assenteismo e la carenza di lavoratori qualificati,
-
il piano sottolineava l’importanza di tutelare il cantiere dal rischio valutario. A tal fine, dal 2007 al 2012, il 70 % delle entrate del cantiere doveva essere salvaguardato dal rischio valutario mediante operazioni in valuta estera,
-
ulteriori scorpori di controllate (come Zakładowa Służba Ratownicza, Wydział Technicznej Obsługi Urządzeń Dźwignicowych, eccetera) e vendite di attività;
-
miglioramenti del processo di progettazione (standardizzazione delle soluzioni progettuali), tra cui possibilità di scorporo dell’ufficio progettazione, che doveva essere decisa nel 2007.
-
altri interventi quali rinegoziazione dei contratti, applicazione di clausole di indicizzazione ai contratti per tutelarsi dai rischi valutari, sistemi di incentivazione dei dipendenti, ottimizzazione dei processi e vendite di attività finanziarie.
c) Interventi di ristrutturazione finanziaria
(133)
Il cantiere avrebbe dovuto procedere a una ristrutturazione finanziaria. Alla fine del 2005, il patrimonio netto ammontava a -285,4 milioni di zloty. Si era previsto di migliorare la situazione patrimoniale del cantiere nel 2006-2007 mediante un conferimento di capitale per complessivi 1 015 milioni di zloty, di cui 500 milioni di zloty finanziati nel 2006 da investitori privati e 515 milioni di zloty finanziati nel 2007 da un investitore pubblico o privato.
d) Obiettivi alla fine della ristrutturazione - recupero della redditività a lungo temine
(134)
Alla fine del periodo di ristrutturazione, nel 2009, la produzione del cantiere avrebbe dovuto essere di 298 610 tonnellate lorde compensate (TLC) contro le 279 258 del 2006. Il numero di navi costruite avrebbe dovuto scendere da 13 nel 2006 (8 navi portacontainer e 5 navi per il trasporto di autovetture) a 11 (5 navi portacontainer e 6 navi per il trasporto di vetture). La produzione avrebbe dovuto aumentare ulteriormente a 324 110 TLC nel 2012 (12 navi).
(135)
L’organico medio avrebbe dovuto passare da 5 208 addetti nel maggio 2006 a un livello target di 4 530 alla fine del 2007.
(136)
La produttività (rapporto tra input e output) doveva migliorare passando da 44,8 ore di manodopera/TLC nel 2007 a 37,0 ore di manodopera/TLC nel 2012. Secondo il consulente della Commissione, la produttività dei cantieri assimilabili più efficienti in Europa è inferiore a 20 ore di manodopera/TLC.
(137)
Il volume di affari avrebbe dovuto passare da 1,599 milioni di zloty nel 2005 a 1,869 milioni di zloty nel 2012. L’utile di gestione doveva migliorare da 7,35 milioni di zloty nel 2005 a -233,5 milioni di zloty nel 2006 per raggiungere 67,68 milioni di zloty nel 2012, con il primo esercizio in attivo nel 2009.
e) Analisi di sensibilità
(138)
Il piano contemplava un’analisi di sensibilità relativamente ai seguenti aspetti:
-
rivalutazione dello zloty rispetto al dollaro americano di 0,05 zloty e con un incremento annuo di 0,1 rispetto a un tasso di cambio costante PLN/USD pari a 3,00 come nello scenario di riferimento,
-
mantenimento della produzione di navi a livello di 10 nel 2009-2010, mentre nello scenario di riferimento si prevedeva la produzione di 11 navi nel 2009-2010 e 12 nel 2011-2112,
-
crescita più rapida di vari tassi di liquidazione (tassi per componente variabile e invariabile della collaborazione e remunerazione del lavoro) nel 2008-2012 rispetto allo scenario di riferimento,
-
calo dei prezzi delle navi del 5 % e del 10 % nel 2009-2012;
-
aumento dei prezzi dei materiali abbinato a un aumento dei prezzi delle navi dal 2007 in poi.
f) Misure compensative
(139)
Il piano di ristrutturazione del 2006 proponeva di limitare l’output a 340 000 TLC all’anno a titolo di misura compensativa ipotizzando una capacità tecnica del cantiere di 540 000 TLC. Come spiegato dettagliatamente più avanti, nel febbraio 2007 la Polonia proponeva la chiusura irreversibile del bacino di carenaggio SD I. Il cantiere ha fornito dati che dimostrano come la capacità tecnica corrente del cantiere fosse nettamente inferiore a 540 000 TLC. Alla fine, la Commissione dava preliminarmente il proprio consenso alla riduzione di capacità proposta, che sostituiva le misure compensative indicate nel piano di ristrutturazione del 2006.
6. PIANO DI RISTRUTTURAZIONE COMUNE PREPARATO DA ISD
(140)
Dopo il ritiro di Amber dalla tornata di privatizzazione avviata nel 2007, nel processo subentrava ISD Polska in veste di socio di maggioranza di Stocznia Gdańsk. Come rammentato in precedenza, ISD Polska esaminava il piano di ristrutturazione presentato alla Commissione il 26 giugno 2008, sottoponendone una versione aggiornata il 12 settembre 2008. La descrizione che segue, laddove applicabile, spiega le modifiche apportate al piano di ristrutturazione comune di settembre.
(141)
La strategia commerciale comune elaborata da ISD Polska si basava sull’idea che si sarebbero dovute sfruttare le sinergie tra i due cantieri e riunire i migliori beni di produzione di ambedue le strutture (19). Le principali strutture di stoccaggio dei materiali sarebbero state ubicate presso Stocznia Gdynia, dove si sarebbero anche prefabbricati profilati e lamiere, poi trasportati per idrovia al cantiere di Danzica per la produzione blocchi e sezioni. L’assemblaggio sarebbe stato eseguito presso i bacini di Stocznia Gdynia e l’allestimento finale sarebbe avvenuto presso le banchine di entrambi i cantieri.
(142)
Il piano di ristrutturazione comune faceva riferimento all’incapacità di quello del 2006 di recuperare la redditività del cantiere e identificava le cause delle difficoltà finanziarie correnti in cui versavano ambedue le strutture, tra cui, in particolare, la mancata privatizzazione di Stocznia Gdynia e la conseguente incapacità di portarne il capitale a livelli che ne consentissero la ristrutturazione, oltre al fatto che il cantiere non aveva ricevuto sufficienti aiuti di Stato. Il piano di ristrutturazione comune individuava altresì una serie di fattori macroeconomici, tra cui la rivalutazione dello zloty polacco rispetto al dollaro americano e l’aumento dei prezzi dell’acciaio, in aggiunta a fattori interni quali l’esodo di manodopera qualificata dal cantiere, il basso livello di produttività e la conclusione di contratti senza la necessaria copertura dal rischio di eventuali variazioni dei tassi di cambio e del costo dei materiali, sfociati in perdite per Stocznia Gdynia.
(143)
Lo scopo del piano di ristrutturazione comune era riportare i due cantieri ristrutturati, Stocznia Gdynia e Stocznia Gdańsk, alla redditività. Sebbene la presente decisione riguardi unicamente Stocznia Gdynia, la descrizione e la valutazione che seguono del piano di ristrutturazione comune non possono prescindere dall’esistenza di Stocznia Gdańsk, dai suoi passati sforzi di ristrutturazione e dagli aiuti di Stato già ricevuti e che riceverà in futuro.
a) Strategia di vendita
(144)
Secondo il piano di ristrutturazione comune, i cantieri riuniti avrebbero dovuto impegnarsi in due settori: costruzione navale e attività al di fuori della costruzione navale.
(145)
Per quanto concerne la costruzione navale, a breve termine ISD Polska avrebbe puntato a segmenti di mercato quali navi portacontainer (di dimensioni medio-piccole, 500-3 000 TEU), navi per carico misto (navi “classiche” per il trasporto di carichi secchi, navi polivalenti e navi per il trasporto di carichi pesanti) e navi per il trasporto di autovetture (grandi navi per il trasporto esclusivo di autovetture, dimensione C6600) sviluppando anche attività nel segmento delle navi off-shore (per esempio, navi AHTS da rimorchio, rifornimento e supporto off-shore, navi da rifornimento per piattaforme, imbarcazioni per equipaggi), che a medio termine sarebbero diventate dominanti.
(146)
L’analisi di mercato si basava su un raffronto con la produzione di altri cantieri europei e l’esperienza dei cantieri riuniti. Il piano dava atto che si sarebbe sviluppato il know-how necessario per la produzione di navi off-shore e nei primi anni la produzione sarebbe stata svolta con subappaltatori. Il piano di ristrutturazione comune di settembre descriveva la precedente esperienza di Stocznia Gdańsk nella costruzione di scafi di navi off-shore e spiegava che il cantiere aveva navi di questo genere nel suo portafoglio di ordini. Il piano, inoltre, ha segnalato che Stocznia Gdańsk aveva recentemente sottoscritto una lettera di intenti per una collaborazione quinquennale con un noto costruttore di navi off-shore che avrebbe subappaltato al cantiere scafi con un livello crescente di complessità. Il piano prevedeva una graduale transizione da tale lavoro di subappalto alla costruzione di navi off-shore interamente equipaggiate e riconosceva la necessità di acquisire progressivamente la capacità di realizzare navi complete e creare una rete di fornitori.
(147)
La gamma di produzione prevista presupponeva che inizialmente si proseguisse la produzione di navi portacontainer, rendendola tuttavia sempre più marginale fino 2011, per poi cessarla definitivamente. Il piano prevedeva poi una gamma costituita navi off-shore e grandi navi per il trasporto di autovetture C6600. Nel piano di ristrutturazione comune, dopo giugno, i cantieri riuniti dovevano stipulare contratti per 13 navi nel 2008 (3 navi portacontainer, 5 navi off-shore e 5 navi per il trasporto di autovetture), 16 navi nel 2009 (2 navi portacontainer, 8 navi off-shore e 6 navi per il trasporto di autovetture), 15 navi nel 2010 e 2011 (1 nave portacontainer, 7 navi off-shore e 7 navi per il trasporto di autovetture), 17 navi nel 2012 (10 navi off-shore e 7 navi per il trasporto di autovetture) e 18 navi nel 2013 e 2014 (14 navi off-shore e 4 navi per il trasporto di autovetture). Nella versione di settembre si modificava anche il piano di produzione: tra il 2009 e 2011 si sarebbero costruite 12-13 navi all’anno (5-7 navi per il trasporto di autovetture e 6 navi off-shore; non si prevedevano navi portacontainer nel portafoglio di ordini dopo il 2008).
(148)
Per quel che riguarda invece le attività al di fuori della costruzione navale, nei cantieri riuniti ISD Polska intendeva intraprendere la produzione di mulini a vento e strutture in acciaio. Il piano prevedeva che la produzione di mulini a vento iniziasse nel 2011 (75 pezzi), giungendo a 350 nel 2014 (lunghezza prevista 80 metri).
(149)
Il piano di luglio ipotizzava invece la produzione di varie strutture in acciaio (per esempio, bracci di gru, strutture di stoccaggio, strutture in acciaio per l’edilizia, componentistica di navi), passando da 2 174 tonnellate nel 2008 a 13 500 tonnellate nel 2011 (20).
(150)
Il piano di ristrutturazione di settembre ha fornito dettagli sul know-how di ISD Polska (o altre società del gruppo Donbas) nel campo delle strutture in acciaio. Era previsto il trasferimento di una parte della produzione da Huta Częstochowa ai cantieri riuniti. Il piano sintetizzava i risultati di uno studio di mercato condotto da un consulente indipendente (Roland Berger) in vista dello sviluppo del segmento delle strutture in acciaio presso Stocznia Gdańsk dopo l’acquisizione della partecipazione da parte di ISD Polska all’inizio del 2007. Secondo il piano, tale studio ipotizzava una crescita nel segmento delle strutture in acciaio in tutta Europa e in particolare in Polonia (per esempio, sviluppo di infrastrutture con il sostegno dei fondi strutturali). Lo studio non veniva fornito alla Commissione.
(151)
Il piano di settembre conteneva varie proiezioni per quanto concerne il volume di produzione di strutture in acciaio, come riporta la tabella 1a di seguito.
Tabella 1a
Produzione di strutture in acciaio prevista in tonnellate (piano di ristrutturazione comune del settembre 2008)
Prodotti
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
Bracci di gru
274
2 000
2 000
2 000
2 000
2 000
2 000
Elevatori
0
1 100
1 500
1 500
1 500
1 500
1 500
Strutture di stoccaggio
1 500
6 000
16 000
22 400
36 000
36 000
36 000
Strutture in acciaio per l’edilizia
0
1 100
3 000
4 000
4 000
4 000
4 000
Componentistica di navi
0
1 000
1 450
5 000
13 000
13 000
13 000
Totale
1 774
11 200
23 950
34 900
56 500
56 500
56 500
b) Ristrutturazione industriale e operativa
(152)
Il piano di ristrutturazione comune ha segnalato che i beni di produzione di ambedue i cantieri si erano notevolmente deteriorati ed erano allo stesso livello di quelli dei cantieri europei all’inizio degli anni Novanta. Gli investimenti pianificati ammontavano a 111 milioni di euro per il settore della costruzione navale e 193 milioni di zloty per le attività al di fuori della costruzione navale (175 milioni di zloty per i mulini a vento e 18 milioni per le strutture in acciaio).
(153)
Gli investimenti nel campo della costruzione navale sarebbero stati effettuati in due fasi sovrapposte tra il 2009 e il 2011. I più importanti (21) erano quelli riguardanti il taglio delle lamiere, la produzione di pannelli piatti, un nuovo reparto per la produzione di tubi e un nuovo capannone per sezioni voluminose. Tali investimenti, unitamente ai cambiamenti organizzativi, avrebbero dovuto comportare un aumento della produttività dalle attuali 45 ore di manodopera/TLC all’obiettivo di 20 ore di manodopera/TLC (22).
(154)
Le principali necessità a livello organizzativo riguardavano: vendite (contratti), acquisti di materiali e servizi, capacità progettuali, produzione, risorse umane e tecnologie di informazione.
(155)
Il piano di ristrutturazione comune prevedeva la creazione di un centro di pianificazione che sarebbe stato responsabile di una programmazione efficiente della produzione dei cantieri riuniti a tutti i livelli organizzativi. L’obiettivo della costituzione di tale centro era l’eliminazione di eventuali lacune in termini di pianificazione, programmazione, definizione del bilancio e controllo del processo di produzione.
(156)
Per quel che riguarda gli aspetti contrattuali, ISD Polska intendeva introdurre clausole di indicizzazione per tutelare il cantiere dagli aumenti dei prezzi dei materiali e delle retribuzioni trasferendo il rischio all’armatore. Il cantiere avrebbe dovuto inoltre introdurre un nuovo contratto standard. Al piano di ristrutturazione comune di settembre si allegavano in tal senso estratti di alcuni contratti in essere per la costruzione di navi al fine di dimostrare che il cantiere era stato in grado di negoziare clausole di indicizzazione per salvaguardarsi dalle fluttuazioni dei prezzi dell’acciaio.
(157)
Per proteggersi invece dal rischio di fluttuazioni delle valute, il cantiere intendeva introdurre la necessaria infrastruttura dopo aver identificato spese ed entrate che generavano un rischio valutario e aver definito i livelli consentiti di esposizione a tale rischio. Il sistema di gestione dei rischi previsto nel piano di ristrutturazione comune si basava su quattro elementi principali: considerazione del rischio quando si stabilisce la strategia del cantiere (definizione della tolleranza e del controllo del rischio), adeguamento della struttura organizzativa usando tecnologie di informazione e adottando vari metodi per ridurre il rischio al minimo (copertura naturale, clausole di indicizzazione nei contratti e acquisto di prodotti finanziari come opzioni in valuta e contratti a termine in valuta). Il piano di ristrutturazione comune di settembre descriveva la politica proposta in materia di copertura dei rischi di cambio con maggiore dovizia di dettagli identificando i tre strumenti di copertura di cui il cantiere avrebbe dovuto servirsi, quantificando l’esposizione del portafoglio di ordini ai rischi valutari fino al 2012 e stimando su tale base i costi di detti strumenti. Secondo il piano, ISD Polska si era rivolta a una serie di banche che, per predisporre le proprie offerte di copertura, le avevano chiesto di sottoporre loro un’adeguata strategia di copertura. Sempre secondo il piano, tale strategia avrebbe dovuto essere stilata nel primo semestre di ristrutturazione.
(158)
Nel campo della produzione, l’obiettivo era affrontare il problema della logistica inefficiente di Stocznia Gdańsk e gli strozzamenti di Stocznia Gdynia. Il piano proponeva una suddivisione del lavoro tra le due strutture e un nuovo diagramma di flusso dei materiali.
(159)
Quanto agli acquisti e alla gestione dei materiali, il principale obiettivo era tagliare i costi. Gli interventi di ristrutturazione includevano, per esempio, l’acquisto di materiali sulla base di almeno tre offerte, la collaborazione per gli acquisti con Huta Częstochowa, la gestione delle scorte, eccetera.
(160)
Il cantiere intendeva assumere e formare lavoratori qualificati ed estendere l’uso delle tecnologie informatiche ammodernando quelle esistenti.
(161)
Per quanto concerne i lavoratori, l’obiettivo era affrontare il notevole avvicendamento e il problema dell’assenteismo. ISD Polska intendeva collaborare con un’agenzia di collocamento locale. All’interno del cantiere, il piano prevedeva di ampliare i sistemi di avanzamento di carriera introducendo una formula di retribuzione legata a incentivi (gestione degli straordinari, valutazione dei dipendenti, controlli dell’assenteismo e retribuzione basata sul lavoro svolto, sulla puntualità e sulla qualità dell’esecuzione) e sviluppando l’identità aziendale. Il piano ribadiva la necessità di ridurre l’organico dagli allora 8 137 addetti (2 651 presso Stocznia Gdańsk, 4 238 presso Stocznia Gdynia e 1 248 presso le controllate di Gdynia) a un numero compreso tra 5 000 e 5 395. Secondo il piano di ristrutturazione comune di settembre, i licenziamenti sarebbero dovuti avvenire in maniera graduale dal 2009 al 2012. Il piano aggiornato conteneva altresì un calcolo dei costi e degli effetti della ristrutturazione della forza lavoro.
(162)
Infine, per quanto concerne le attività di progettazione, il piano disponeva la razionalizzazione del lavoro dell’ufficio di progettazione che avrebbe dovuto essere maggiormente coinvolto nel processo di produzione.
(163)
Il piano conteneva una breve descrizione generale degli effetti auspicati di tali interventi di ristrutturazione a livello organizzativo che quantificava asserendo che il conseguente miglioramento in termini di produttività sarebbe stato dell’ordine di 12 ore di manodopera/TLC (23).
c) Ristrutturazione finanziaria
(164)
In merito alla ristrutturazione finanziaria, il piano ipotizzava che gli aiuti di Stato notificati alla Commissione nel corso del suo esame formale (si veda la parte 9 più avanti) sarebbero stati erogati, così come prevedeva un conferimento di capitale da parte dello Stato di 385 milioni di zloty per coprire i debiti nei confronti di enti pubblici e ipotizzava che alcuni di questi (soprattutto la somma dovuta a ZUS a titolo di contributi previdenziali) sarebbe stati rateizzati e restituiti entro il 2018 (debiti nei confronti di enti pubblici per un valore nominale di 418,8 milioni di zloty) (24) Esso prevedeva inoltre che lo Stato avrebbe conferito capitale per 250 milioni di zloty a copertura delle perdite previste per il 2008 e che, tramite l’agenzia di sviluppo industriale, nel cantiere sarebbe confluiti altri 200 milioni di zloty per finanziare il capitale circolante. Da ultimo, il piano ipotizzava l’assunzione di un debito potenziale pari a 308 milioni di zloty riguardante un contenzioso in corso per imposte arretrate di Stocznia Gdańsk.
(165)
Infine, secondo il piano circa 712 milioni di zloty di costi di ristrutturazione avrebbero dovuto essere finanziati da futuri flussi di cassa del cantiere.
d) Costi di ristrutturazione e contributo proprio
(166)
Il piano di ristrutturazione comune quantificava i costi di ristrutturazione sostenuti fino a quella data da Stocznia Gdynia in 936 702 419 zloty, ivi compresi costi di investimento per 98 milioni di zloty e ristrutturazione del debito per 365 milioni di zloty (25). Secondo il piano, la ristrutturazione a Danzica aveva un costo di 311 533 500 zloty includendovi, per esempio, costi di investimento per 23 milioni di zloty e ristrutturazione del debito per 48 milioni di zloty (26). Il piano di ristrutturazione comune di settembre non modificava i costi sostenuti in passato, intervenendo invece sul costo di ristrutturazione previsto per i cantieri riuniti. Sono identificabili i seguenti costi: costi di investimento per 552 milioni di zloty, rimborso di arretrati pubblici per 892 milioni di zloty (27), rimborso di arretrati commerciali per 889 milioni di zloty, copertura di perdite previste nel 2008 per 250 milioni di zloty (28), copertura di potenziali debiti per 308 milioni di zloty in relazione a un contenzioso in corso in merito a imposte arretrate in sofferenza di Stocznia Gdańsk, costi di demolizione dei beni di produzione ridondanti (scali di varo) per 42,8 milioni di zloty e costi di ristrutturazione dell’organico per 69 milioni di zloty. Complessivamente i costi previsti erano pari a 3 miliardi di zloty.
(167)
Alla riunione del 30 settembre, le autorità polacche proponevano di ignorare di fatto gli aiuti al funzionamento concessi ai cantieri in passato nel valutare il contributo proprio per coprire i costi di ristrutturazione, proponendo che nella sua valutazione la Commissione considerasse i costi di ristrutturazione sostenuti fino all’assunzione del controllo del cantiere da parte dell’investitore. ISD Polska era diventata socio di maggioranza di Stocznia Gdańsk il 28 novembre 2008 e le autorità polacche sostengono che i costi di ristrutturazione sostenuti da quel momento dal cantiere ammonterebbero a 62,5 milioni di zloty. Non essendo ISD Polska ancora titolare di una partecipazione in Stocznia Gdynia, qualunque costo di ristrutturazione sostenuto per tale cantiere in passato dovrebbe essere ignorato. Di conseguenza, i costi di ristrutturazione proposti dalla Polonia in occasione dell’incontro del 30 settembre ammontavano a 3,065 miliardi di zloty.
(168)
A giudizio di ISD Polka, il contributo proprio del cantiere e dei suoi soci ai costi di ristrutturazione sarebbe stato invece quello riportato nella tabella 1b di seguito, che rispecchia le proposte formulate nel piano di ristrutturazione comune di settembre.
Tabella 1b
Contributo proprio ai costi di ristrutturazione secondo il piano di ristrutturazione comune
(PLN)
Contributo proprio passato presunto
1.
Vendita di attività da parte di Stocznia Gdynia
3 783 515
2.
Capitalizzazione del debito da parte di dipendenti e creditori privati
70 740 000
3.
Vendita di attività finanziarie da parte di Stocznia Gdynia tra il 1o maggio 2004 e il 24 giugno 2008
72 797 423
4.
Locazione di beni di produzione - Gdynia
8 335 000
5.
Spese per investimenti 2004-2007 - Gdynia
98 044 000
6.
Acquisto di quote da parte di ISD
35 875 059
7.
Spese per investimenti 2004-2007 - Danzica
22 238 900
8.
Locazione di beni di produzione - Danzica
14 700 000
9.
Prestito per ristrutturazione di Bank Nord/LB
20 000 000
10.
Prestito di ISD
2 000 000
Contributo proprio futuro presunto
11.
Aumento di capitale da parte di ISD
305 000 000
12.
Aumento di capitale da parte di ISD
100 000 000
13.
Vendita di attività
240 000 000
14.
Prestito per capitale circolante
280 000 000
15.
Prestito per investimenti per attività al di fuori della costruzione navale
185 000 000
16.
Prestito per capitale circolante per attività al di fuori della costruzione navale
45 000 000
17.
Acquisto di quote dall’agenzia di sviluppo industriale (29)
69 560 400
(169)
Secondo le spiegazioni sul piano di ristrutturazione comune fornite dalla Polonia il 7 luglio 2008 e il piano di ristrutturazione comune di settembre, le fonti di finanziamento esterne di cui ai punti 14-16 non sarebbero attualmente note.
(170)
ISD Polska ipotizzava di ottenere un prestito per capitale circolante pari a 280 milioni di zloty nel 2012 e considerava realistica l’ipotesi alla luce del rapporto indebitamento/EBIDTA presumibilmente favorevole previsto per il 2012.
(171)
Quanto ai prestiti per attività al di fuori della costruzione navale (produzione di mulini a vento, punti 15-16), ISD Polska intendeva creare una consociata dei cantieri riuniti sotto forma di società veicolo per svolgere la produzione di mulini a vento e prevedeva che tale attività richiamasse capitale esterno. Il piano di ristrutturazione comune di settembre conteneva ulteriori informazioni sul prestito per investimenti nel progetto relativo ai mulini a vento (punto 15) con una sintesi del progetto da sottoporre all’attenzione di varie banche. Al piano erano accluse due lettere di manifestazione di interesse in merito a tale progetto, rispettivamente provenienti da Kredyt Bank (KBC) e Fortis Bank, la prima del 4 agosto e la seconda del 4 settembre 2008. Fortis Bank affermava che, come è noto, si occupa di progetti che riguardano energie rinnovabili e ha dichiarato che il progetto di ISD relativo ai mulini a vento pare molto interessante, per cui avrebbe gradito approfondirne specifici aspetti. Kredyt Bank ha confermato l’interesse per il finanziamento di progetti nel campo delle energie rinnovabili ed ha elencato le verifiche da essa svolte prima di prendere una decisione in merito a una domanda di prestito: valutazione del piano commerciale e del modello finanziario sulla base di ipotesi reali che rispecchino le leggi di mercato, valutazione della redditività del progetto e sua sensibilità a fattori quali prezzi dei materiali e tasso di cambio, valutazione dei contratti di approvvigionamento esistenti ed esito delle procedure amministrative in corso riguardo alla situazione giuridica del terreno sul quale deve essere attuato il progetto.
(172)
Con lettera dell’8 luglio 2008, la Polonia ha fornito un elenco dei beni di produzione e delle attività finanziarie che ISD Polska intendeva alienare per realizzare 189 milioni di zloty di entrate. Il piano di ristrutturazione comune di settembre rettificava tale cifra indicando 240 milioni di zloty. La differenza principale consisteva nella valutazione della componente più importante di tali disinvestimenti, ossia la vendita del terreno attualmente occupato da tre scali di varo presso Stocznia Gdańsk. Mentre il piano di ristrutturazione di giugno indicava le entrate nette stimate derivanti dalla vendita (prezzo di vendita meno spese di preparazione del terreno alla vendita), il piano di settembre faceva riferimento al valore nominale delle entrate derivanti dalla vendita e includeva le spese per la preparazione del terreno nella stima dei costi di ristrutturazione. Al piano di settembre era allegata una stima indipendente del terreno che non indicava il suo prezzo corrente di mercato, ma ne calcolava il valore per un investitore che lo acquistasse a fini di sviluppo (appartamenti, fabbricati uso ufficio).
(173)
La Polonia spiegava che gli scali di varo di Stocznia Gdańsk e il terreno adiacente attualmente appartengono a un’impresa denominata Synergia 99. Il cantiere di Gdynia è socio di Synergia e, in virtù di un accordo tra soci, avrebbe il diritto di acquisire gli scali di varo e il terreno adiacente qualora Synergia fosse sciolta. Secondo le informazioni fornite dalla Polonia, la ripartizione delle attività di Synergia tra i suoi soci dipenderebbe dallo stato di avanzamento delle procedure amministrative in corso per stabilire i confini del porto di Danzica.
(174)
Il piano di ristrutturazione comune di settembre spiegava che le procedure amministrative in corso non riguardano il lotto adiacente agli scali di varo e includeva la conferma da parte di Synergia 99 del 28 agosto 2008 che presenterà domanda presso le autorità competenti per escludere il terreno sul quale sono ubicati gli scali di varo dall’area portuale.
(175)
Il piano di settembre precisava inoltre le pattuizioni intercorse tra i soci per quanto concerne lo scioglimento di Synergia 99. L’operazione doveva aver luogo in due fasi: in primo luogo, scissione di Synergia 99 in due società chiamate a subentrare in attività prestabilite di Synergia 99; in secondo luogo, acquisizione da parte di Stocznia Gdynia dell’intera proprietà della società che ha acquisito il terreno sul quale sono ubicati gli scali di varo. Conformemente al piano, la prima fase del processo di scioglimento doveva aver luogo in occasione di un’assemblea dei soci di Synergia il 15 ottobre 2008. La ripartizione prevista risultava tuttavia subordinata alle modifiche apportate ai confini del porto. L’accordo tra soci in merito alle pattuizioni per lo scioglimento di Synergia 99 è a tempo determinato.
(176)
Secondo il bilancio di Stocznia Gdynia, la partecipazione del cantiere in Synergia 99 ammonterebbe a 40 milioni di zloty. In base al piano di ristrutturazione comune di settembre, (30) nell’agosto 2007 il consiglio di amministrazione di Synergia 99 ha confermato, in vista della conclusione di un accordo tra soci in merito alla ripartizione delle attività di Synergia in caso di suo scioglimento, che il valore nominale delle attività della società era pari a […] milioni di zloty, (31) importo che, a giudizio del consiglio di amministrazione, ne rispecchiava il valore di mercato. Una perizia indipendente trasmessa all’epoca dal consiglio di amministrazione ai soci ha confermato che il valore di mercato del terreno sul quale sono ubicati gli scali di varo era pari a […] milioni di zloty.
e) Proiezioni finanziarie
(177)
Il piano di ristrutturazione comune di settembre contiene proiezioni finanziarie modificate sulla base di una serie di ipotesi per quanto concerne l’inflazione (WIBOR 3m), il tasso di cambio USD/PLN e il costo dei materiali, ipotesi a loro volta basate su stime di esperti esterni. Il tasso di cambio PLN/USD adottato in giugno era pari a 2,254 per il 2008 e 2,32 per il 2009, mentre il piano di settembre, sulla base di una relazione esterna (32), adottava un tasso di cambio PLN/USD pari a 2,32 per l’intero periodo di ristrutturazione. Il prezzo dell’acciaio adottato in giugno per il 2008 era pari a USD 1 381/t, con una diminuzione a USD 1 211/t per il 2011 e un nuovo aumento a USD 1 359/t per il 2014. Il piano di settembre si basava invece su prezzi dell’acciaio più alti (USD 1 539/t per il 2009, USD 1 350/t per il 2011 e USD 1 516/t per il 2014). Il piano di ristrutturazione comune di giugno ipotizzava le seguenti tendenze all’aumento delle retribuzioni: 7,6 % per il 2009, 7 % per il 2010, 6 % per il 2011 e circa 5 % dopo il 2012. Il piano di settembre prevedeva una percentuale di aumento inferiore: 5,8 % per il 2009, 5 % per il 2010, 4 % per il 2011 e il 2012 e 3 % all’anno dopo il 2012 (33). Il piano di ristrutturazione di giugno prevedeva un’inflazione all’incirca del 2,2 %. Il piano di settembre ipotizzava invece un’inflazione superiore partendo dal 3,4 % nel 2009 (34), per diminuire poi progressivamente (fino al 2,5-2,6 % dopo il 2012) (35).
(178)
Il principale cambiamento apportato alle proiezioni finanziarie nel piano di settembre rispetto a quello di giugno riguarderebbe le entrate derivanti da vendite di navi e attività al di fuori della costruzione navale. In particolare, il piano di settembre prevedeva prezzi sostanzialmente superiori per le navi per il trasporto di autovetture, uno dei due prodotti principali, ipotesi modificata che incide notevolmente sulle proiezioni del conto economico.
(179)
La previsione per il conto economico consolidato per quel che riguarda la costruzione navale e le attività al di fuori della costruzione navale nel piano di settembre indicava margini di utile positivi dal 2009: (4,1 % nel 2009, 3,1 % nel 2010, 7,4 % nel 2011 e 6,4 % alla fine del periodo di ristrutturazione nel 2012). I margini di utile scenderebbero al 4,3 % nel 2014 (recessione del mercato), per poi risalire progressivamente al 7,7 % nel 2017.
(180)
Il piano di ristrutturazione di giugno includeva una breve versione di un’analisi di sensibilità che esaminava gli effetti di una serie di cambiamenti delle principali ipotesi sottese all’EBIDTA a 10 anni e agli utili non distribuiti a 10 anni, esaminando in particolare gli effetti di un’ulteriore rivalutazione di 5 groszy dello zloty e un ulteriore aumento del 5 % dei prezzi dell’acciaio e delle retribuzioni. Il piano di ristrutturazione comune di settembre includeva invece una nuova analisi di sensibilità più dettagliata che illustra in particolare l’impatto di una rivalutazione del 5 % dello zloty rispetto al dollaro americano. Il piano ipotizzava l’adozione dell’euro in Polonia nel 2013, per cui successivamente le attività del cantiere non avrebbero subito le fluttuazioni del tasso di cambio PLN/USD. La nuova analisi di sensibilità mostra altresì l’impatto di una svalutazione del 5 % del dollaro americano rispetto all’euro nel periodo 2013-2017 (ossia dopo la presumibile adozione dell’euro da parte della Polonia).
(181)
Secondo le proiezioni finanziarie del piano di giugno, fino all’undicesimo anno di attività, ossia il 2019, il recupero dell’investimento non attualizzato (tralasciando la variazione del valore del denaro nel tempo) non sarebbe stato ottenibile, calcolo basato unicamente sull’esposizione finanziaria dell’investitore (440 milioni di zloty), il che significa che i flussi di cassa accumulati nel periodo in esame sono raffrontati unicamente ai conferimenti di capitale dell’investitore e non considerano il fatto che lo Stato dovrebbe prima conferire un notevole apporto di capitale. Il piano presupponeva che i costi di ristrutturazione, pari a circa 712 milioni di zloty, sarebbero stati finanziati dai futuri flussi di cassa dell’impresa.
(182)
Il piano di ristrutturazione comune di settembre proponeva viceversa un calcolo attualizzato del periodo di recupero dell’investimento, corrispondente a 10 anni. Anche questo piano presupponeva che gran parte dei costi di ristrutturazione (712 milioni di zloty) (36) sarebbero stati coperti da futuri flussi di cassa.
7. PIANO DI RISTRUTTURAZIONE DI PSC
(183)
PSC, costituita in Polonia nel 2007 allo scopo di acquisire Stocznia Gdynia, appartiene a due società, Marine Co e Maritim Shipyard, controllate dal businessman polacco Janusz Baran. Le due imprese operano dagli anni Novanta a Gdynia, Danzica e Szczecin producendo navi e imbarcazioni, anche nel ruolo di subappaltatrici di cantieri più grandi, soprattutto in Germania, Norvegia, Paesi Bassi e Francia, costruendo blocchi e sezioni e fornendo servizi. Nel complesso, il gruppo occupa 1 500 addetti.
a) Strategia di vendita
(184)
Per quanto concerne la strategia di mercato, il piano presupponeva un’attività concentrata sulle navi portacontainer, sulle navi per il trasporto di autovetture e sulle navi gasiere, producendo fino a dieci navi da rifornimento per piattaforme all’anno. Inoltre, il piano ipotizzava che in futuro il cantiere avrebbe prodotto dodici navi all’anno, pari alla sua capacità dopo la chiusura del bacino di carenaggio piccolo. La sezione riguardante la produzione futura ipotizzava la produzione di un numero crescente di navi (da 6 nel 2008 a 12 nel 2009, 17 nel 2010 e 21 nel 2012). Il modello finanziario presentato, sulla cui base sono state apparentemente predisposte le proiezioni finanziarie, presupponeva altresì che l’output sarebbe passato a 21 navi nel 2012.
(185)
Inoltre, il piano ventilava la diversificazione delle attività e la creazione di un terminal container nell’attuale area del cantiere. Secondo il piano, dopo la riduzione della capacità, il cantiere avrebbe potuto contare su una fascia costiera ridondante sulla quale si sarebbe potuto realizzare un terminal container avente una capacità di 150 000 TEU all’anno.
b) Ristrutturazione industriale e operativa
(186)
I principali interventi di ristrutturazione proposti erano di tipo industriale e comportavano l’attuazione di un programma di investimenti volto ad aumentare la produttività, tagliare i costi e abbreviare il ciclo di produzione. Il costo stimato del programma di investimenti per la costruzione navale era pari a 80 625 000 euro. Erano inoltre previsti accantonamenti per investimenti pari a 50 milioni di zloty (circa 15 milioni di euro) in vista dello sviluppo di un terminal container. I costi di investimento totali sarebbero stati dunque pari a 95,6 milioni di euro. Tuttavia, un’altra parte del piano di ristrutturazione stimava investimenti totali per 131 milioni di euro (443 milioni di zloty). Il piano non spiegava la differenza tra le due cifre. Secondo quanto affermato, l’attuazione di tali interventi avrebbe dovuto tagliare i costi per nave del 25 % nel quinquennio.
(187)
Il piano prevedeva altresì l’introduzione di un sistema informatico integrato per la gestione di tutti gli ambiti di attività del cantiere, ossia progettazione, approvvigionamenti, scorte, trasformazione dell’acciaio, pianificazione, supervisione della produzione e contabilità.
(188)
Il piano ipotizzava di mantenere l’attuale forza lavoro o ridurla di 650 unità. Non è chiaro quali fattori avrebbe indotto a propendere per un’opzione o per l’altra. Il piano prevedeva altresì l’introduzione di un sistema retributivo basato su incentivi.
(189)
Per quel che riguarda uno dei principali problemi del cantiere, vale a dire l’esposizione alle fluttuazioni dei tassi di cambio e l’aumento dei prezzi dell’acciaio, il piano proponeva di incorporare clausole di indicizzazione dei contratti e formule di copertura naturale (sostenendo costi nella valuta delle entrate).
(190)
Il piano presupponeva infine che le navi fossero finanziate con anticipi garantiti da Export Credit Insurance Corporation a premi vantaggiosi rispetto alla normale prassi adottata per imprese sane, con l’aggiunta di prestiti temporanei da parte del Tesoro.
c) Ristrutturazione finanziaria
(191)
Quanto alla ristrutturazione finanziaria, il piano ipotizzava la rinegoziazione dei contratti esistenti per ridurre le perdite previste. Secondo il piano, la ristrutturazione avrebbe dovuto comportare un aumento dei prezzi del 30 % (portandoli al livello prevalente sul mercato) generando ulteriori entrate per 100 milioni di dollari americani.
(192)
L’attuazione del piano sarebbe dipesa dalla concessione di aiuti ulteriori da parte dello Stato sotto forma di conferimento di capitale per un importo di 515 milioni di zloty, dalla cancellazione e dalla ristrutturazione dei debiti nei confronti di enti pubblici per un totale di 497 milioni di zloty e dalla copertura di altre passività maturate e potenziali del cantiere (come contenziosi e future perdite su contratti esistenti). Da ultimo, l’investitore esortava lo Stato ad assicurare che Export Credit Insurance Corporation garantisse la produzione durante il periodo di ristrutturazione a un premio vantaggio rispetto alla normale prassi adottata per imprese sane e il Tesoro fornisse garanzie per il capitale circolante pari a un importo di 297 milioni di zloty.
d) Contributo proprio
(193)
In merito al contributo proprio, il piano prevedeva un conferimento di capitale da parte dell’investitore di 500 milioni di zloty per finanziare gli investimenti e coprire le perdite previste sui contratti esistenti. Inoltre, il piano suggeriva che il contributo proprio al processo di ristrutturazione includesse anche entrate per 50 milioni di zloty derivanti dalla prevista vendita di attività e quelle derivanti dalla vendita di attività avvenuta dopo l’adesione (124,5 milioni di zloty). Si potrebbe obiettare che ciò equivarrebbe a un contributo proprio di 675 milioni di zloty, mentre nel piano di ristrutturazione l’investitore dichiarava un contributo proprio di soli 475 milioni di zloty.
e) Proiezioni finanziarie
(194)
Le proiezioni finanziarie erano basate su un tasso di cambio stabile pari a PLN 3,46 per l’euro e PLN 2,2 per il dollaro americano. Le previsioni partivano altresì dal presupposto che il numero di navi costruite sarebbe arrivato a 21 nel 2012 e l’investitore realmente intendeva espandere la costruzione navale in cantiere: nel 2008 le vendite dovevano ammontare a 1,2 miliardi di zloty 2008 e si ipotizzava un loro costante aumento per arrivare a 2,6 miliardi di zloty entro il 2012 (aumento del 116 % rispetto al 2008).
8. MISURE COMPENSATIVE
(195)
Di concerto con il suo consulente esterno e il cantiere, per valutare la riduzione di capacità proposta come misura compensativa dalla Polonia, la Commissione adottava la seguente metodologia.
(196)
Per considerare efficaci le misure compensative, la riduzione di capacità doveva essere tale da garantire una capacità futura del cantiere dopo la ristrutturazione inferiore a quella corrente.
(197)
La Commissione valutava innanzi tutto la capacità tecnica corrente del cantiere e notava che l’assemblaggio delle navi in bacino di carenaggio sembrava essere uno degli strozzamenti del suo processo di produzione, problema non facilmente risolvibile ricorrendo all’esternalizzazione. Secondo la metodologia impiegata dalla Commissione, non contestata dalle autorità polacce né dal cantiere, la capacità veniva calcolata in riferimento alla durata dell’assemblaggio nel bacino di carenaggio per una gamma tipica di navi (visto che l’assemblaggio di navi con tonnellaggio lordo compensato diverso può comunque richiedere lo stesso tempo).
(198)
La capacità stimata corrente teneva conto del tempo effettivamente necessario per l’assemblaggio di una nave (di un certo tipo) in bacino di carenaggio, tempo che dovrebbe rispecchiare tutte le carenze presenti nel processo di produzione, ossia bassa produttività, strozzamenti, beni obsoleti, flussi di produzione inefficienti e problemi con la forza lavoro. I vincoli finanziari gravanti sul cantiere a causa della sua difficile situazione finanziaria erano l’unico fattore che avrebbe potuto rettificare il tempo di assemblaggio. L’accesso irregolare o il mancato accesso al capitale circolante poteva gravemente compromettere il processo di produzione e, trattandosi di un fattore esterno che riguarda tutte le imprese che versano in difficoltà finanziarie, per cui non legato all’inefficienza della specifica impresa, la Commissione giungeva alla conclusione che le prestazioni effettive del cantiere potevano essere rettificate ipotizzando un accesso agevole al capitale circolante.
(199)
La capacità stimata futura teneva conto del tempo probabilmente necessario per l’assemblaggio di una nave (di un certo tipo) in bacino di carenaggio partendo dal presupposto che la produttività del cantiere era raffrontabile a un parametro di riferimento fissato da altri cantieri europei competitivi. In altre parole, si dovevano tenere presenti gli effetti dell’indispensabile ammodernamento delle strutture e dell’introduzione di condizioni di lavoro ottimali (organizzazione, approvvigionamenti, forza lavoro).
(200)
Se il cantiere intendeva recuperare la sua redditività a lungo termine, l’ammodernamento era inevitabile. Il conseguente aumento della produttività avrebbe comportato una riduzione degli input e un’accelerazione della produzione del cantiere. Inoltre, migliorando vari aspetti della produzione, la capacità, intesa come possibilità di costruire un certo numero di navi, sarebbe aumentata. Va dunque osservato che la chiusura di alcune strutture, come la chiusura proposta del bacino di carenaggio SD I di Stocznia Gdynia, avrebbe potuto essere interamente compensata dall’aumento di capacità del bacino restante. Per permettere alle misure compensative di assolvere la propria funzione, la riduzione di capacità doveva essere da garantire una capacità del cantiere alla fine della ristrutturazione, ossia dopo gli investimenti e l’aumento della produttività, inferiore a quella corrente. Soltanto in questo modo si sarebbero potuti conciliare i due obiettivi correlati del recupero della redditività a lungo termine, che richiede un aumento della produttività, e della limitazione di ogni forma di distorsione della concorrenza.
(201)
Per garantire la coerenza del metodo di calcolo della capacità presente e futura, occorreva basarsi sullo stesso mix di prodotti, ossia gli stessi tipi di nave o, in alternativa, scegliere una “nave media” (ossia una nave con tonnellaggio lordo compensato medio scelta in base al portafoglio di ordini del cantiere).
(202)
All’inizio, Stocznia Gdynia aveva segnalato che la sua capacità tecnica era pari a 540 000 TLC. Una volta chiarita e concordata la suddetta metodologia tra la Commissione e Stocznia Gdynia, il cantiere aveva comunicato che i presupposti tecnici per il calcolo della sua capacità corrente, purché libero da vincoli finanziari, erano un ciclo in bacino di carenaggio di tre mesi con l’assemblaggio parallelo di tre navi al massimo a vari stadi di completamento (parziale uso del metodo semi-tandem nel bacino di carenaggio SD II), che consentiva di costruire fino a quattordici navi all’anno. La gamma ipotetica era quella tipica del cantiere, confermata dal portafoglio di ordini esistente e dalla strategia di vendita illustrata nel piano di ristrutturazione del 2006. Con una media di 27 000 TLC per nave, in quel momento la capacità in assenza di vincoli finanziari era stimata pari a 378 000 TLC.
(203)
Per esaminare l’impatto dei vincoli finanziari esistenti sul processo di produzione (ossia il numero di settimane/mesi di proroga del ciclo di produzione a seguito di ritardi negli approvvigionamenti unicamente a causa del capitale circolante) e stabilire se l’entità di tali vincoli fosse sovrastimata o sottostimata, la Commissione raffrontava tale dato con il miglior risultato ottenuto in anni recenti (12 navi per un tonnellaggio lordo compensato totale di 272 000 nel 2002). In primo luogo, la Commissione riscontrava che il divario tra il miglior risultato del 2002 e la capacità tecnica corrente era dovuto, in parte, a differenze in termini di portafoglio di ordini. In quel momento, il cantiere produceva navi con un tonnellaggio lordo compensato superiore. Se nel 2002 avesse prodotto navi con una media di 27 000 TLC, il suo output totale sarebbe stato di 324 000 TLC. La differenza restante era imputabile all’impatto dei vincoli finanziari sul processo di produzione e corrispondeva a circa due navi con un tonnellaggio lordo compensato medio, ossia il 14 %, ipotesi ragionevole a giudizio della Commissione.
(204)
Quanto alla capacità futura, presupponendo l’utilizzo di ambedue i bacini di carenaggio, il cantiere spiegava che il bacino grande (SD II) poteva essere impiegato per la costruzione parallela e la costruzione in semitandem, in maniera da poter realizzare parallelamente fino a quattro scafi a vari stadi di completamento. In tal modo, il cantiere sarebbe stato in grado di costruire 18 navi, ipotizzando un ciclo in bacino di carenaggio di 3 mesi (37). Presupponendo una media di 27 000 TLC per nave, la futura capacità del cantiere con ambedue i bacini di carenaggio sarebbe stata di 486 000 TLC. La futura capacità dopo la chiusura del bacino piccolo (SD I) sarebbe stata di 12 navi o 324 000 TLC, sempre considerando una media di 27 000 TLC per nave.
(205)
Sulla base di tali dati, la Commissione calcolava che la riduzione di capacità dopo la chiusura del bacino piccolo (SD I) sarebbe stata pari al 14 % circa. Tenuto conto che il cantiere sarebbe rimasto con una sola struttura di varo, ossia il bacino di carenaggio SD II, e che aveva dimostrato mediante un’analisi del punto di equilibrio dettagliata e credibile che qualunque riduzione di capacità del bacino SD II in aggiunta alla chiusura del bacino SD I avrebbe messo a repentaglio la redditività a lungo termine del cantiere, la Commissione concludeva in via preliminare che la chiusura del bacino di carenaggio SD I proposta dalla Polonia sarebbe stata una misura compensativa sufficiente.
(206)
In vista della strategia commerciale adottata, il piano di ristrutturazione comune di ISD Polska proponeva una serie alternativa di misure compensative. Nel quadro dell’esame sugli aiuti di Stato di Stocznia Gdańsk e Stocznia Gdynia, il piano prevedeva i seguenti interventi: chiusura di tre scali di varo presso Stocznia Gdańsk entro il 31 dicembre 2008, purché fosse possibile trasferire la produzione esistente di Stocznia Gdańsk al bacino piccolo di Gdynia, visti gli ostacoli di carattere legale, tecnico e organizzativo. In occasione della riunione tenutasi l’8 luglio 2008, ISD Polska affermava che, secondo le sue ipotesi, il lavoro necessario per allestire il bacino di carenaggio piccolo di Gdynia non avrebbe consentito la chiusura degli scali di varo prima del secondo semestre 2009. Il piano di ristrutturazione comune di settembre proponeva il rinvio della chiusura di due scali al giugno 2009 e del terzo all’ottobre 2009 (38). Inoltre, la capacità del cantiere sarebbe stata limitata a 400 000 TLC all’anno per dieci anni dall’adesione della Polonia all’Unione europea, ossia fino al 2014.
(207)
All’incontro tenutosi il 30 settembre, ISD Polska ha segnalato alla Commissione che, come ulteriore misura compensativa, poteva ridurre ulteriormente la produzione a 360 000 TLC all’anno per dieci anni dalla chiusura degli scali di varo. ISD Polska ha comunicato altresì che era in grado di chiudere gli scali prima di quanto previsto nel piano di ristrutturazione del 12 settembre, vale a dire entro la fine dell’aprile 2009 gli scali B3 e B5 ed entro la fine dell’agosto 2009 lo scalo B1.
(208)
Il piano di ristrutturazione di PSC prevedeva la vendita del bacino di carenaggio più piccolo all’inizio del 2009. Le entrate previste, pari a 170 milioni di zloty, dovevano incrementare il capitale circolante del cantiere.
9. AIUTI DI STATO CONCESSI A FAVORE DI STOCZNIA GDYNIA (SITUAZIONE NEL GIUGNO 2008)
(209)
Secondo le autorità polacche, dal 1o maggio 2004 Stocznia Gdynia ha ricevuto gli aiuti di Stato riportati nelle tabelle 1-4.
(210)
La tabella 1 riporta gli aiuti erogati dal 1o maggio 2004, data di adesione della Polonia all’Unione europea, al 30 giugno 2007. La Polonia ha notificato tali interventi con lettera del 13 luglio 2007. L’elenco comprende alcuni interventi descritti nell’allegato I, parte B, della decisione di avvio di un procedimento di indagine formale.
(211)
La Polonia ha fornito ulteriori precisazioni in merito alla ristrutturazione dei debiti di cui al capitolo 5a. Le autorità polacche spiegavano che il cantiere aveva ceduto all’operatore (39) attività per un valore pari almeno al 45 % del valore delle passività cedute (40). Secondo la Polonia, la componente di aiuto corrispondeva dunque al 55 % del valore nominale dei debiti ceduti all’operatore, valore nominale riportato nella tabella 1 più avanti.
(212)
I prestiti assistiti da garanzie del Tesoro di cui alla tabella 1 venivano concessi a un tasso di interessi pari al LIBOR 1M + 100 punti base con un rischio di inadempienza all’atto dell’emissione delle garanzie stimato dalle autorità polacche pari al 60-70 %. Le garanzie del Tesoro venivano prestate a fronte di garanzie reali sotto forma di cambiali in bianco emesse dal cantiere e atti notarili in cui il cantiere acconsentiva all’esecuzione di una garanzia sui suoi beni fino al 120 % del valore della garanzia. Il Tesoro addebitava un premio pari allo 0,4 % dell’importo garantito.
(213)
La tabella 1 riporta altresì i prestiti erogati da Korporacja Polskie Stocznie (in prosieguo “KPS”) e utilizzati per finanziare il fabbisogno del cantiere in termini di capitale circolante. La Polonia, nelle proprie osservazioni dell’11 luglio 2007 e 9 gennaio 2008, sosteneva che tali prestiti non costituivano aiuti di Stato perché l’interesse addebitato corrispondeva alla valutazione del rischio dello specifico progetto per il quale i prestiti erano stati richiesti.
(214)
Per i prestiti erogati negli anni 2005-2007, KPS addebitava interessi dal 9,6 % al 13,46 % con un tasso di interesse fisso medio del 10,64 %, oltre a una commissione una tantum compresa tra lo 0,1 % e lo 0,4 %. Secondo le autorità polacche, KPS richiedeva garanzie reali sotto forma di accettazioni di esecuzione, accordi di cessione di crediti, mandati di pagamento incondizionati, cambiali in bianco o attività in pegno (41).
(215)
KPS veniva creata nel 2004 quale controllata dell’agenzia di sviluppo industriale, interamente di sua proprietà, per fungere da fondo di capitali di rischio. Inizialmente, il suo ruolo era quello di veicolo per il consolidamento dei tre principali cantieri polacchi, progetto abbandonato nel 2006. Secondo le informazioni fornite dalla Polonia nel 2006 (42), KPS doveva essere finanziata mediante un conferimento di capitale effettuato dall’agenzia di sviluppo industriale, un apporto in natura (azioni o quote di società terze) da parte dell’agenzia e un credito bancario rinnovabile garantito dall’agenzia, espressamente destinato a essere utilizzato come aiuto finanziario ai cantieri navali. In base al sito Internet del governo, KPS doveva anche sostenere le attività di costruzione navale in Polonia emettendo obbligazioni interamente garantite dall’agenzia di sviluppo industriale. Infatti, il documento intitolato “Strategia per il settore della costruzione navale (cantieristica marittima) in Polonia 2006-2010” (43) conferma che KPS avrebbe dovuto generare fondi emettendo strumenti di debito per circa 100 milioni di dollari americani garantiti dalle attività destinate alla ristrutturazione del comparto della costruzione navale sotto forma di fondi trasferiti dal Tesoro all’agenzia di sviluppo industriale.
(216)
La tabella 2 riporta gli interventi notificati alla Commissione dopo il 13 luglio 2007 con lettere del 6 dicembre 2007 e 12 febbraio 2008: due prestiti erogati dall’agenzia di sviluppo industriale per finanziare il capitale circolante (retribuzioni e debiti commerciali). Inoltre, nella tabella 2 figura un prestito concesso da KPS a seguito della sua decisione 2.11.2007, comunicata alla Commissione con lettera del 9 gennaio 2008 (44), la Commissione, tuttavia, non dispone di alcuna informazione dettagliata sull’ammontare e la durata di tale prestito. KPS addebitava un interesse del 10,5 % e una commissione una tantum dello 0,1 %.
(217)
Considerata la precaria situazione finanziaria del cantiere, la Commissione non può escludere che a Stocznia Gdynia siano stati concessi ulteriori aiuti di Stato di analoga natura.
(218)
La tabella 3 cita i debiti nei confronti di enti pubblici in sofferenza di Stocznia Gdynia al 30 settembre 2007. Tali informazioni venivano fornite dalla Polonia in data 9 gennaio 2008. In detta lettera, la Polonia ha confermato che Stocznia Gdynia non aveva onorato regolarmente i propri debiti nei confronti di enti pubblici. Il cantiere aveva provveduto a pagare alle relative scadenze le somme dovute all’istituto previdenziale (ZUS) soltanto nella misura consentita dalla sua situazione finanziaria.
(219)
Secondo l’allegato 1 della lettera trasmessa dalla Polonia il 9 gennaio 2008, i debiti in essere nei confronti dei corrispondenti enti pubblici al 1o maggio 2004 ammontavano a circa 254 milioni di zloty. Tra il 1o maggio 2005 e il 30 settembre 2007, maturavano altri debiti per circa 362 milioni di zloty. Durante detto periodo, Stocznia Gdynia rimborsava di fatto grossomodo 194 milioni di zloty (45). Al 30 settembre 2007, i debiti in essere ammontavano a circa 423 milioni di zloty.
(220)
Stocznia Gdynia intendeva rimborsare almeno parte di tali debiti con i proventi del conferimento di capitale del Tesoro per 515 milioni di zloty, a sua volta subordinato a un conferimento di capitale da parte di un investitore privato scelto nel quadro del processo di privatizzazione prima descritto.
(221)
Da ultimo, dopo l’adesione della Polonia all’Unione europea, Stocznia Gdynia ha ricevuto aiuti che la Polonia ritiene siano stati concessi “per scopi diversi dalla ristrutturazione” (tabella 4 più avanti). Si trattava di aiuti di Stato alla ricerca e allo sviluppo nonché alla formazione per un totale di 412 000 zloty.
(222)
Stocznia Gdynia ha anche ricevuto aiuti oltre a quelli elencati nelle tabelle 1-4 di seguito.
(223)
In primo luogo, nella sua lettera dell’11 luglio 2007 (46), la Polonia ha notificato una serie di interventi definiti “interventi da aggiudicare […] tra il 1o luglio 2007 e la fine del processo di ristrutturazione”.
(224)
La Commissione osserva soprattutto che tali interventi contemplano un’eventuale cancellazione degli interessi maturati tra il 1o luglio 2003 e il 15 marzo 2005 su debiti nei confronti di enti pubblici ristrutturati nell’ambito del capitolo 5a per un totale di 6 905 304 zloty. A dire della Polonia, la cancellazione o meno di tali interessi sarebbe oggetto di controversia in sede giudiziaria tra Stocznia Gdynia e le autorità polacche competenti. Poiché tali interessi sono accessori ai debiti principali di cui al capitolo 5a ed elencati nella tabella 1 più avanti, la Commissione è dell’avviso che la cancellazione degli interessi costituisca anch’essa una forma di aiuti di Stato per tutto l’importo in questione (47), ragion per cui rientra nella presente decisione.
(225)
La Commissione rileva altresì che la tabella riporta vari interventi consistenti in un rinvio di pagamento o una cancellazione di debiti nei confronti di enti pubblici. Non è chiaro in che misura tali voci siano sovrapponibili ai debiti nei confronti di enti pubblici di cui all’allegato 1 della lettera inviata dalla Polonia il 9 gennaio 2008 (e sintetizzati nella tabella 3 più avanti).
(226)
Aspetto più importante, Stocznia Gdynia ha usufruito di garanzie di produzione emesse da Export Credit Insurance Corporation (in prosieguo “garanzie di anticipo” o “garanzie di Export Credit Insurance Corporation”). Praticamente tutta la costruzione navale dal 1o maggio 2004 veniva finanziata grazie a queste garanzie. In totale, tra il 1o maggio 2004 e il 12 giugno 2008, Stocznia Gdynia riceveva 108 garanzie pari a un valore complessivo di 3 095 529 638 zloty per navi costruite a Gdynia (non presso Stocznia Gdańsk, che in precedenza era una controllata di Stocznia Gdynia) (48). Nelle sue osservazioni dell’11 luglio 2007, la Polonia ha comunicato alla Commissione che Export Credit Insurance Corporation avrebbe continuato a prestare garanzie a Stocznia Gdynia sino alla fine del 2008.
(227)
Una caratteristica comune del comparto è che i cantieri navali generalmente non sono in grado di procurarsi capitale circolante sufficiente per la costruzione di navi al loro interno e si affidano a finanziamenti esterni sia attraverso prestiti (i cosiddetti prestiti garantiti da contratti di produzione) sia attraverso anticipi versati dagli armatori per prefinanziare la produzione. Di norma, gli armatori pagano anticipatamente l’80 % del prezzo in rate che coincidono con gli stadi decisivi del completamento della nave, versando poi il 20 % restante alla consegna. La partecipazione dell’armatore al finanziamento della costruzione di una nave è dunque fondamentale. Le garanzie di Export Credit Insurance Corporation emesse a favore di Stocznia Gdynia servivano a tutelare gli anticipi degli armatori dal rischio di mancato assolvimento da parte del cantiere del suo obbligo di consegna della nave.
(228)
Vari documenti forniti dalla Polonia in merito al funzionamento del sistema di garanzie di Export Credit Insurance Corporation (49) indicano che tali garanzie erano concesse a Stocznia Gdynia nel seguente modo. In primo luogo, veniva firmato un contratto con l’armatore, generalmente subordinato alla condizione che il cantiere fosse in grado di dimostrare entro un determinato lasso di tempo che il finanziamento della produzione sarebbe stato garantito da Export Credit Insurance Corporation. Export Credit Insurance Corporation adottava una delibera impegnandosi ad assicurare il finanziamento della nave nel suo complesso garantendo gli anticipi. In successivi accordi distinti, Export Credit Insurance Corporation attivava la garanzia per ogni singolo anticipo (di norma quattro). Generalmente, l’esposizione complessiva di Export Credit Insurance Corporation al rischio di mancato assolvimento da parte del cantiere del suo obbligo di consegna della nave era pari all’80 % del prezzo di acquisto, vale a dire l’ammontare complessivo degli anticipi versati dall’armatore prima della consegna. Tale esposizione complessiva diventava nota nel momento in cui Export Credit Insurance Corporation adottava la delibera a copertura del finanziamento della nave da parte dell’armatore. La garanzia scadeva alla consegna della nave.
(229)
Le attività di Export Credit Insurance Corporation sono varie (50) ed essenzialmente si distinguono in attività commerciali e attività svolte per conto del Tesoro e da esso garantite. Per lo svolgimento di queste ultime attività è aperto un conto bancario distinto intestato a “Interes Narodowy”. Le garanzie prestate a Stocznia Gdynia rientrano nell’attività rigarantita dal Tesoro.
(230)
Secondo le informazioni fornite dalla Polonia, Export Credit Insurance Corporation concedeva garanzie per anticipi a Stocznia Gdynia a fronte di una commissione calcolata a seconda dell’importo della garanzia. La commissione risulta pari al 2 % all’anno per garanzie non superiori a 35 milioni di zloty e all’1 % all’anno per garanzie superiori a 35 milioni di zloty. Export Credit Insurance Corporation richiedeva quale garanzia reale il trasferimento della proprietà della nave, la nave in costruzione e i materiali da costruzione. Le stesse condizioni sarebbero state applicabili alle garanzie di Export Credit Insurance Corporation emesse prima della fine del periodo di ristrutturazione, ossia prima del 2012.
(231)
Infine, la Commissione osserva che, il 3 giugno 2008, la Polonia ha adottato la decisione di concedere a Stocznia Gdynia un ulteriore conferimento di capitale pari a 515 milioni di zloty.
(232)
Le tabelle 1-4 e le informazioni di cui sopra dimostrano che, dal 1o maggio 2004, Stocznia Gdynia ha usufruito di aiuti per un valore nominale complessivo di 5 018 862 443 zloty (circa 1 434 milioni di euro).
Tabella 1
Aiuti di Stato concessi a favore di Stocznia Gdynia tra il 1o maggio 2004 e il 30 giugno 2007 secondo le informazioni fornite dalle autorità polacche (in PLN)
N.
Amministrazione aggiudicatrice
Strumento di aiuto
Base giuridica
Numero di decisione o accordo
Data di concessione dell’aiuto
Entrata in vigore
Periodo di concessione dell’aiuto
Valore nominale
dell’aiuto
1
2
3
4
5
6
7
8
9
1.
Tesoro
Garanzia - nave n. 8276/1
Legge sulle garanzie e le fideiussioni emesse dal Tesoro e talune persone giuridiche dell’8 maggio 1997 (Gazzetta delle leggi 2003/174, sezione 1689, come emendata)
Decreto del gabinetto n. 198/2004 del 24.8.2004
24.8.2004
3.9.2004
Fino al 30.3.2006
75 000 000,00
2.
Tesoro
Garanzia - nave n. 8276/2
Decreto del gabinetto n. 198/2004 del 24.8.2004
24.8.2004
3.9.2004
Fino all’11.12.2006
75 000 000,00
3.
Tesoro
Garanzia - nave n. 8245/1-4
Decreto del gabinetto n. 213/2004 del 7.9.2004
7.9.2004
17.9.2004
Fino al 27.2.2007
82 531 200,00
4.
Tesoro
Garanzia - navi nn. 8148/11 e 8184/14-17
Decreto del gabinetto n. 222/2004 del 21.9.2004
21.9.2004
1.10.2004
Fino al 15.1.2008
147 662 619,46
5.
Maresciallo della provincia di Pomerania
Cancellazione
Legge del 30.10.2002
Decisione n. UPP/11/3/2005 del presidente dell’agenzia di sviluppo industriale del 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Cancellazione unica
600 568,04 (51)
6.
Fondo statale per la riabilitazione dei disabili
Cancellazione
Decisione n. UPP/11/3/2005 del presidente dell’agenzia di sviluppo industriale del 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Cancellazione unica
5 331 071,54 (51)
7.
Provincia di Pomerania
Cancellazione
Decisione n. UPP/11/3/2005 del presidente dell’agenzia di sviluppo industriale del 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Cancellazione unica
2 414 962,11 (51)
8.
ZUS
Cancellazione
Decisione n. UPP/11/3/2005 del presidente dell’agenzia di sviluppo industriale del 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Cancellazione unica
23 048 186,93 (51)
9.
Agenzia di sviluppo industriale
Conferimento di capitale
Articolo 56, legge sulle privatizzazioni (Gazzetta delle leggi 2002/171, sezione 1397, come modificata)
Accordo (atto notarile rep. A n. 3255/2005)
23.6.2005
27.6.2005
Conferimento di capitale unico
40 000 000,00
10.
Associazione di comuni
Accordo di rimborso rateizzato
Legge del 30.10.2002
Accordo di ristrutturazione n. 200364/1/ZR del of 22.11.2004
22.11.2004
Rate mensili pagate dal 31.12.2004 al 28.2.2006
Operazione unica
419 543,25
11.
Tesoro
Garanzia di costruzione per navi: 8184/21-25
Legge sulle garanzie e fideiussioni emesse dal Tesoro e talune persone giuridiche dell’8 maggio 1997 (Gazzetta delle leggi 2003/174, sezione 1689, come emendata)
Decreto del gabinetto n. 93/2005
12.4.2005
12.9.2007
Fino al 31.12.2007
97 098 200,00
12.
KPS
Prestito
Attività di KPS conformemente all’atto costitutivo
Contratto di prestito n. 1/2/2005
10.2.2005
10.2.2005
8.3.2005
7 500 000,00
13.
KPS
Prestito
Attività di KPS conformemente all’atto costitutivo
Contratto di prestito n. 2/4/2005
12.4.2005
20.4.2005
5.5.2005
7 500 000,00
14.
KPS
Prestito
Attività di KPS conformemente all’atto costitutivo
Contratto di prestito n. 4/9/.2005
21.9.2005
31.10.2005
4.1.2006
14 500 000,00
15.
KPS
Prestito
Attività di KPS conformemente all’atto costitutivo
Contratto di prestito n. 2/7/2006
24.7.2006
3.8.2006
29.11.2006
10 000 000,00
16.
KPS
Prestito
Attività di KPS conformemente all’atto costitutivo
Contratto di prestito n. 1/4/2006
21.4.2006
26.4.2006
30.7.2007
4 000 000,00
17.
KPS
Prestito
Attività di KPS conformemente all’atto costitutivo
Contratto di prestito n. 1/12/2006
05.12.2006
5.12.2006
7.2.2006
5 500 000,00
11.12.2006
2 300 000,00
18.
KPS
Prestito
Attività di KPS conformemente all’atto costitutivo
Contratto di prestito n. 1/3/2007
20.3.2007
20.3.2007
20.9.2007
6 200 000,00
29.3.2007
2 000 000,00
23.4.2007
5 800 000,00
19.
ZUS
Accordo di rimborso rateizzato
Domanda del debitore
Formalmente non ancora concesso, ma praticamente utilizzato
In rate sino alla fine del 2008
In rate sino alla fine del 2008
34 272 360,17
Totale
648 678 711,50
Tabella 2
Ulteriori aiuti di Stato concessi a favore di Stocznia Gdynia tra il 1o giugno 2007 e il 15 luglio 2008 secondo le informazioni fornite dalle autorità polacche (in PLN)
N.
Amministrazione aggiudicatrice
Strumento di aiuto
Base giuridica
Numero di decisione o accordo
Data di concessione dell’aiuto
Entrata in vigore
Periodo di concessione dell’aiuto
Valore nominale
dell’aiuto
20.
Agenzia di sviluppo industriale
Prestito
Articolo 56, legge sulle privatizzazioni (Gazzetta delle leggi 2002/171, sezione 1397, come modificata)
Contratto di prestito n. OPP/11/07
4.12.2007
In due rate:
5.12.2007
4.1.2008
Entro il 31.5.2008
40 000 000
21.
Agenzia di sviluppo industriale
Prestito
5.2.2008
54 000 000
22.
KPS
Prestito
Attività di KPS conformemente all’atto costitutivo
Contratto di prestito n. 2/11/2007
?
Tabella 3
Debiti nei confronti di enti pubblici in essere al 30 settembre 2007 secondo le informazioni fornite dalle autorità polacche (in PLN)
Amministrazione aggiudicatrice
Debiti interessati
Importo dovuto
al 30 settembre 2007
23.
ZUS
Rinvio di premi, pagamento rateizzato
maggio 2004-settembre 2007
356 708 912
24.
Fondo statale per la riabilitazione dei disabili
Rinvio di premi, pagamento rateizzato
maggio 2004-settembre 2007
12 192 821
25.
Comune di Danzica
Rinvio di imposte sugli immobili, pagamento rateizzato
maggio 2004-settembre 2007
50 872 523
26.
Comune di Danzica
Rinvio di diritti per l’utilizzo di terreni, pagamento rateizzato
2005-2007
2 859 684
27.
Maresciallo della provincia di Pomerania
Rinvio del tributo ambientale, pagamento rateizzato
maggio 2004-settembre 2007
361 781
Totale
422 995 722
Tabella 4
Aiuti di Stato concessi a favore di Stocznia Gdynia per scopi diversi dalla ristrutturazione secondo le informazioni fornite dalle autorità polacche (in PLN)
N.
Amministrazione aggiudicatrice
Strumento di aiuto
Scopo
Base giuridica
Numero di decisione o accordo
Data di concessione dell’aiuto
Entrata in vigore
Periodo di concessione dell’aiuto
Valore nominale
dell’aiuto
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
28.
Agenzia di sviluppo industriale
Sovvenzione
Ricerca e sviluppo
Progetto rientrante in INTERREG IIIC - 2005 Legge sui bilanci 22.12.2004, Gazzetta delle leggi n. 278 del 29.12.2004, sezione 2755
Nota di pagamento n. 5/ERR/2006
30.5.2006
30.5.2006
Sovvenzione una tantum
1 322,19
29.
Ministero dell’Istruzione e della Ricerca
Sovvenzione
Decreto del presidente del comitato statale per la ricerca scientifica del 30.11.2001 (Gazzetta delle leggi n. 146, sezione 1642, come modificata)
Progetto UE G3RD-CT-2002-00822-FASTPOD
26.6.2006
26.6.2006
Sovvenzione una tantum
49 571,98
30.
Ministero dell’Istruzione e della Ricerca
Sovvenzione
Decisione n. 03797/C.ZR6-6/2005
12.12.2005
20.11.2006
Progetto da realizzare entro il 31.1.2009
279 825,51
31.
Ministero della Scienza e dell’Istruzione superiore
Sovvenzione
Legge sul finanziamento della scienza dell’8.10.2004 (Gazzetta delle leggi n. 238, sezione 2390, come modificata)
Decisione n. 03858/C.ZR8-6/2006
1.9.2006
20.11.2006
Progetto da realizzare entro il 31.3.2009
36 509,45
32.
Ministero della Scienza e dell’Istruzione superiore
Sovvenzione
Ricerca e sviluppo
Legge sul comitato statale per la ricerca scientifica del 12. 1.1991 (Gazzetta delle leggi n. 33 del 2001, sezione 389)
Decisione n. 960/E-594/SPB/5.PR UE/DZ 29/2003-2005
31.1.2003
30.6.2005
30.6.2005
37 906,00
33.
Agenzia polacca per lo sviluppo delle imprese
Sovvenzione
Decreto del ministro dell’Economia e del Lavoro del 16.9.2004 sull’aggiudicazione da parte della Polonia (agenzia di sviluppo industriale) di aiuti finanziari nell’ambito del programma operativo settoriale 2004-2006 per le risorse umane (Gazzetta delle leggi del 2007, sezione 2115)
Convenzione n. 30/2006/efs/gdy formazione finanziata dal FSE del 20.1.2006
2.2.2006
25.5.2006
Sovvenzione una tantum
4 253,02
34.
Agenzia polacca per lo sviluppo delle imprese
Sovvenzione
Decreto del ministro dell’Economia e del Lavoro del 16.9.2004 sull’aggiudicazione da parte della Polonia (agenzia di sviluppo industriale) di aiuti finanziari nell’ambito del programma operativo settoriale 2004-2006 per le risorse umane (Gazzetta delle leggi del 2007, sezione 2115)
Convenzione n. WSAiB/039
1.2.2007
13.3.2007
Sovvenzione una tantum
2 209,94
Totale
411 598,09
III. VALUTAZIONE
1. COMPETENZE DELLA COMMISSIONE
(233)
L’allegato IV, punto 3, del trattato di adesione descrive la procedura del meccanismo provvisorio e, in tal senso, costituisce un quadro giuridico per la valutazione dei regimi di aiuto e dei singoli interventi di aiuto posti in essere in un nuovo Stato membro prima della data di adesione all’Unione europea ancora applicabili dopo l’adesione.
(234)
La Commissione non ha facoltà di esaminare interventi che siano stati posti in essere prima dell’adesione, ma non siano più applicabili dopo di essa né nell’ambito della procedura del meccanismo provvisorio né nell’ambito della procedura prevista dall’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE.
(235)
Tuttavia, interventi non posti in essere prima dell’adesione sono valutati dalla Commissione come aiuti notificati o aiuti illegali conformemente all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE.
(236)
Il criterio utilizzato per stabilire il momento in cui un determinato intervento è stato posto in essere è il provvedimento giuridicamente vincolante con il quale l’autorità nazionale competente si impegna a concedere l’aiuto (52). È il diritto nazionale a stabilire se un provvedimento amministrativo è un giuridicamente vincolante o meno. La Commissione, però, soprattutto nei casi limite, deve poter esaminare un siffatto provvedimento per appurare, sulla base della sua forma e del suo contenuto, se possa aver suscitato nei beneficiari legittime aspettative da far valere dinanzi a un tribunale polacco. Tale facoltà di verifica di un provvedimento amministrativo nazionale è indispensabile affinché la Commissione possa esercitare la sua competenza esclusiva e approvare deroghe al divieto generale di aiuti di Stato in relazione a interventi posti in essere in Polonia dopo il 1o maggio 2004.
(237)
Un intervento posto in essere prima dell’adesione è considerato applicabile dopo l’adesione se può ancora dar luogo alla concessione di aiuti ulteriori o a un aumento dell’ammontare di un aiuto già concesso, ossia se l’esatta esposizione economica dello Stato alla data in cui l’intervento è stato posto in essere non era nota e tale rimane alla data di adesione.
(238)
Nella decisione di apertura dell’esame formale, la Commissione concludeva, alla luce delle informazioni fornite dalla Polonia, che una serie di interventi notificatile il 29 aprile 2004 di fatto costituivano nuovi aiuti, illegali o notificati, perché erano stati concessi dopo il 1o maggio 2004, data di adesione della Polonia all’Unione europea. Le osservazioni formulate dalla Polonia e da terzi dopo l’apertura dell’esame non hanno indotto la Commissione a modificare tale conclusione. In particolare, la Commissione ritiene di essere competente per quanto concerne la valutazione della compatibilità con il mercato comune degli interventi riportati nell’allegato I, parte B, della decisione di apertura dell’esame formale, pur prendendo atto del fatto che taluni interventi sono stati abbandonati (interventi 33 e 34 dell’allegato I, parte B, della decisione di apertura dell’esame formale).
(239)
Di seguito, la Commissione spiega i motivi per i quali essa non può accogliere le argomentazioni formulate dalla Polonia e dalle parti interessate.
a) Ristrutturazione dei debiti nei confronti di enti pubblici di cui al capitolo 5a
(240)
La Commissione concorda con il beneficiario nell’affermare che l’evento che ha dato luogo alla parziale cancellazione dei debiti nei confronti di enti pubblici di cui al capitolo 5a è stato l’adozione della decisione di ristrutturazione da parte del presidente dell’agenzia di sviluppo industriale. La Commissione, però, non può accettare l’affermazione secondo cui tale decisione è stata adottata il 19 aprile 2004, ossia prima dell’adesione. La Commissione spiegava i motivi della sua posizione nella decisione di apertura dell’esame formale e né la Polonia né il beneficiario hanno avanzato ulteriori argomentazioni. La Commissione ribadisce che la decisione del 19 aprile approvava unicamente il piano di ristrutturazione del 2004 e non ristrutturava i debiti nei confronti di enti pubblici di cui al capitolo 5a. Il presidente dell’agenzia di sviluppo industriale non poteva rendere nota la decisione di ristrutturazione prima dell’adesione perché non poteva contare, come richiede il capitolo 5a, sul consenso di tutti i creditori pubblici coinvolti nella ristrutturazione e dell’operatore, vale a dire l’impresa che gestisce l’operazione di ristrutturazione (53). La Commissione osserva che il presidente dell’agenzia di sviluppo industriale riconosceva tale circostanza affermando, nella sua decisione del 19 aprile 2004, che sarebbe stata necessaria un’ulteriore decisione per completare la ristrutturazione di cui al capitolo 5a, concetto ribadito quando, alla fine, ha reso note le sue decisioni di ristrutturazione il 4 gennaio 2005, ovverosia dopo l’adesione.
(241)
La Commissione non può accettare l’argomentazione del beneficiario secondo cui il consenso di tutti i creditori pubblici coinvolti alla ristrutturazione dei crediti da loro vantati nei confronti di Stocznia Gdynia di cui al capitolo 5a costituiva il provvedimento giuridicamente vincolante richiesto dalla sentenza Fleuren Compost. Il beneficiario essenzialmente obiettava che il capitolo 5a non era una lex specialis rispetto ad altre leggi che consentono la ristrutturazione di debiti nei confronti di enti pubblici e la funzione del presidente dell’agenzia di sviluppo industriale consisteva nell’amministrare e agevolare il processo di ristrutturazione, non nel sostituirsi alle autorità coinvolte e competenti per quanto concerne passività specifiche. La Commissione osserva che tale interpretazione del diritto polacco è in contrasto con tutto ciò che è stato prodotto a oggi dalla Polonia, oltre che con il testo e la logica dello stesso capitolo 5a. Innegabilmente, come ha obiettato il beneficiario, la legge del 30 ottobre 2002“non vieta alle autorità che procedono alla ristrutturazione di emettere decisioni di cancellazione nella misura in cui ciò è consentito loro da disposizioni di carattere generale”. Nondimeno, se così fosse stato, detti debiti non rientrerebbero più nel capitolo 5a con tutti i vantaggi che ne derivano e che lo stesso beneficiario ha enumerato come segue: possibilità di usufruire di un prestito dell’agenzia di sviluppo industriale, sospensione di procedimenti esecutivi in corso, esenzione dal fallimento e non maturazione di interessi sugli importi dovuti.
(242)
La Commissione non può accogliere l’argomentazione del beneficiario secondo cui non sono maturati interessi dopo il 30 giugno 2006 sui debiti ristrutturati nell’ambito del capitolo 5a. Tale interpretazione del diritto polacco è stata respinta dalla stessa Polonia. Inoltre, la Polonia ha notificato come nuovo aiuto la prevista (parziale) cancellazione degli interessi maturati dopo il 30 giugno 2006, per cui è evidente che tali interessi erano in realtà maturati.
b) Interventi 28-34 dell’allegato I, parte B, della decisione di apertura dell’esame formale
(243)
La Commissione non può accettare l’argomentazione della Polonia secondo cui tali aiuti sono stati concessi de facto in virtù della circostanza che tutte le corrispondenti amministrazioni aggiudicatrici avevano rilasciato dichiarazioni verbali in occasione di una riunione del gruppo di lavoro del governo sulla ristrutturazione dei cantieri navali in Polonia (il team per il comparto della costruzione navale). Tali dichiarazioni, ammesso che siano state rilasciate, erano prettamente verbali ed erano ovviamente necessari ulteriori interventi attuativi per creare aspettative legittime secondo il diritto polacco.
c) Conferimento di capitale da parte dell’agenzia di sviluppo industriale
(244)
L’argomentazione del beneficiario secondo cui gli aiuti sono stati concessi prima dell’adesione perché l’esatta esposizione economica era nota prima di detta data deriva da un’erronea interpretazione dell’allegato IV, punto 3, del trattato di adesione. Per essere considerato un aiuto antecedente all’adesione, un intervento deve soddisfare due requisiti: è necessario che sia stato concesso prima dell’adesione (il che equivale a una decisione giuridicamente vincolante adottata dall’amministrazione aggiudicatrice competente) ed è necessario che “non sia applicabile dopo l’adesione”. Si tratta di due condizioni distinte che devono ricorrere entrambe. L’argomentazione del beneficiario secondo cui l’esposizione economica dello Stato era nota prima dell’adesione si riferisce al secondo di tali requisiti e non al momento in cui l’aiuto è stato concesso.
(245)
La Commissione non può accogliere l’argomentazione della Polonia secondo cui il requisito di registrazione della sottoscrizione delle nuove quote entro 6 mesi era puramente formale. Essa osserva che, in realtà, scaduto il termine di 6 mesi, erano necessarie due nuove decisioni distinte: una nuova delibera dell’assemblea generale in merito all’aumento di capitale e la stessa sottoscrizione. Pare infatti che, a norma del diritto commerciale polacco, il diritto di una società di procedere a un conferimento di capitale diventi effettivo alla data di adozione della delibera di aumento del capitale (ossia la prima delibera del 17 febbraio 2004). La registrazione ha valore per i rapporti esterni della società, non per quelli con i suoi soci. Tuttavia, la mancata registrazione comporta anche effetti giuridici sul rapporto tra la società e i suoi soci: se non viene effettuata entro sei mesi, la delibera di aumento del capitale sociale scade e non è possibile procedere al conferimento di capitale. In tali circostanze, per aumentare il capitale sociale, occorre una nuova delibera dei soci, delibera che è stata infatti adottata dall’assemblea generale il 4 marzo 2005. Il fatto però che la delibera non sia stata adottata all’unanimità (tre soci importanti si sono opposti) dimostra che essa non può considerarsi un requisito meramente formale. La Commissione osserva inoltre che il capitale è stato alla fine sottoscritto dall’agenzia di sviluppo industriale, non dal Tesoro. La delibera del 17 febbraio 2004 non può dunque ritenersi una decisione giuridicamente vincolante per l’aggiudicazione di un aiuto sotto forma di conferimento di capitale di cui all’intervento 32 dell’allegato I, parte B, della decisione di apertura dell’esame formale.
(246)
Da ultimo, la Commissione rileva che né la Polonia né il beneficiario hanno contestato la sua conclusione secondo cui gli interventi 19-27 dell’allegato I, parte B, della decisione di apertura dell’esame formale costituivano nuovi aiuti, rientrando pertanto nel mandato della Commissione di cui all’articolo 88 del trattato CE.
2. AIUTI DI STATO SECONDO LA DEFINIZIONE CONTENUTA DALL’ARTICOLO 87, PARAGRAFO 1, DEL TRATTATO CE
2.1 ESISTENZA DI UN AIUTO DI STATO
(247)
L’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE afferma che qualunque aiuto concesso da uno Stato membro o attraverso risorse dello Stato, a prescindere dalla forma, che distorca o rischi di distorcere la concorrenza favorendo talune imprese o la produzione di taluni prodotti e incidendo sugli scambi tra Stati membri è incompatibile con il mercato comune.
(248)
La Commissione rileva che tutti gli aiuti descritti nei considerando 209-232 sono stati concessi dallo Stato o attraverso risorse dello Stato ed erano selettivi, essendo destinati a una specifica impresa.
(249)
Stocznia Gdynia è uno dei più grandi cantieri navali europei e compete attivamente sul mercato delle navi portacontainer con cantieri navali soprattutto tedeschi e danesi, come la Polonia e il beneficiario hanno riconosciuto. Lo hanno anche rilevato la Danimarca e l’associazione danese dei costruttori navali nelle rispettive osservazioni sulla decisione di apertura dell’esame formale della Commissione. Le navi portacontainer rappresentavano il 26 % del portafoglio di ordini dei cantieri navali europei alla fine del 2006 (54).
(250)
Pare che Stocznia Gdynia sia l’unico cantiere nell’Unione europea a costruire un certo tipo di nave Ro-Ro: le grandi navi per il trasporto di autovetture. Tale specializzazione, tuttavia, non significa che Stocznia Gdynia non sia concorrente, perlomeno potenziale, di altri cantieri comunitari. La Commissione osserva che esiste un livello considerevole di sostituibilità sul versante dell’offerta, quantomeno nel segmento delle navi da carico (55), anche se, considerando la struttura della domanda per varie categorie di nave da carico, tali navi non appartengono a un mercato unico.
(251)
Ciò significa che altri cantieri navali nell’Unione europea potrebbero incontrare notevoli ostacoli all’avvio della produzione di navi per il trasporto di autovetture, perlomeno non di natura tecnologica (strutture di produzione, know-how, eccetera). Tuttavia, il continuo sovvenzionamento di Stocznia Gdynia, che ha consentito al cantiere di concludere contratti senza totale riconoscimento e remunerazione di tutti i rischi coinvolti, avrebbe potuto ostacolare notevolmente l’ingresso di altri cantieri navali sul mercato delle navi per il trasporto di autovetture.
(252)
La Commissione osserva che Stocznia Gdynia opera anche in altri segmenti per quanto concerne le navi da carico offrendo prodotti come navi polivalenti, navi per il trasporto di gas liquefatto di petrolio, petroliere e navi per prodotti chimici, nonché navi per carichi alla rinfusa. Per esempio, le petroliere e le navi per prodotti chimici costituivano circa l’8 % del portafoglio di ordini dei cantieri navali europei alla fine del 2006 (56). I cantieri tedeschi e rumeni sono particolarmente attivi in tali segmenti.
(253)
Alla luce di quanto precede, la Commissione conclude che gli aiuti di Stato concessi a favore di Stocznia Gdynia hanno inciso sugli scambi tra Stati membri.
(254)
Da ultimo, la Commissione deve appurare se gli interventi concessi a favore di Stocznia Gdynia abbiano rappresentato un vantaggio indebito per il cantiere distorcendo o rischiando di distorcere la concorrenza. La Commissione osserva che le autorità polacche non hanno contestato la classificazione degli interventi oggetto della presente decisione come aiuti di Stato, eccezion fatta per i prestiti concessi da KPS e le garanzie prestate da Export Credit Insurance Corporation che, a giudizio delle autorità polacche, sono conformi al principio dell’investitore in economia di mercato.
(255)
Nel prosieguo, la Commissione prima spiega i motivi per i quali ritiene che la continua mancata esecuzione del debito nei confronti di enti pubblici non abbia superato il test del creditore in economia di mercato, poi valuta gli interventi contestati dalla Polonia per analizzare infine le circostanze in cui sono stati concessi gli aiuti oggetto della presente decisione e il loro impatto sulla concorrenza.
a) Continua mancata esecuzione dei debiti nei confronti di enti pubblici
(256)
Il principio secondo cui la continua mancata esecuzione di debiti nei confronti di enti pubblici possa considerarsi in sé costitutiva di un aiuto di Stato è consolidato a livello giurisprudenziale (57). Le informazioni fornite dalle autorità polacche (58) indicano chiaramente che Stocznia Gdynia ha notevoli accumulato arretrati notevoli nei confronti di enti pubblici che risalgono ben al 2004. Il cantiere ha restituito tali debiti in maniera decisamente discontinua e la restituzione del saldo è stata continuamente differita, con tutta probabilità senza alcuna decisione formale da parte dei corrispondenti creditori pubblici, oppure soggetta a piani di rientro. La Polonia ha spiegato che il beneficiario intendeva restituire i debiti nei confronti di enti pubblici in essere al 30 settembre 2007 (complessivamente 443 milioni di zloty) utilizzando il conferimento di capitale del Tesoro dopo la privatizzazione del cantiere. Trattandosi di un evento incerto con una tempistica incerta, l’intenzione del cantiere sottintende che, in pratica, i debiti nei confronti di enti pubblici sono stati differiti a tempo indeterminato o non specificato e rimborsati soltanto occasionalmente in funzione del flusso di cassa del cantiere. La Commissione ritiene che nessun creditore in economia di mercato accetterebbe un siffatto differimento a tempo indeterminato di crediti vantati nei confronti di un debitore, che risulterebbero subordinati a un evento incerto di privatizzazione e ricapitalizzazione da parte dello Stato (il che costituisce un aiuto di Stato di dubbia legalità e compatibilità con il mercato unico). Non vi è inoltre alcuna indicazione del fatto che i corrispondenti creditori pubblici abbiano intrapreso azioni per far valere i propri crediti nei confronti di Stocznia Gdynia, per esempio mediante esecuzione forzata o ricorso al diritto fallimentare. La Commissione conclude pertanto che la continua mancata esecuzione dei debiti nei confronti di enti pubblici rappresenta un vantaggio che il beneficiario non avrebbe ottenuto da un creditore in economia di mercato, che dunque costituisce un aiuto di Stato assimilabile a un prestito (senza interessi).
b) Interventi che a giudizio della Polonia superano il test dell’investitore privato
(257)
La Commissione non può accogliere l’argomentazione della Polonia secondo cui gli aiuti sotto forma di prestiti per capitale circolante fossero esenti da aiuti di Stato. La Commissione osserva che il tasso di interesse addebitato da KPS era superiore di circa 400 punti base al tasso di riferimento, rilevando altresì che il cantiere si è trovato in una situazione finanziaria molto precaria per diversi anni, con un passivo nettamente superiore all’attivo. Il cantiere non è stato in grado di reperire finanziamenti per la sua produzione da alcuna altra fonte esterna. Il suo capitale circolante è stato finanziato con anticipi coperti da garanzie di Export Credit Insurance Corporation, prestiti interamente coperti da garanzie del Tesoro e prestiti di KPS. Il tasso di interesse applicato da KPS non pare pertanto rispecchiare in maniera adeguata il rischio corso. Sebbene KPS richiedesse garanzie reali, il loro valore resta discutibile; va infatti ricordato che anche Export Credit Insurance Corporation e il Tesoro richiedevano garanzie analoghe e, considerato il rapporto attivo/passivo di Stocznia Gdynia, pare improbabile che KPS potesse ottenere una garanzia di primo grado sui beni del cantiere. In ogni caso, la Polonia non ha fornito informazioni dettagliate che possano consentire alla Commissione di stabilire il valore effettivo delle garanzie reali richieste.
(258)
Non vi è peraltro differenza tra i prestiti concessi da KPS e quelli concessi dall’agenzia di sviluppo industriale, che appartiene a KPS. È difficile sostenere allo stesso tempo, come fa la Polonia, che i prestiti concessi dall’agenzia di sviluppo industriale costituiscono aiuti di Stato, mentre quelli concessi dalla sua controllata, KPS, soddisfano i requisiti del principio dell’investitore in economia di mercato.
(259)
Infine, la Commissione osserva che KPS è stata costituita come fondo controllato dal governo con obiettivi di politica pubblica, il cui finanziamento era interamente coperto o garantito dallo Stato attraverso l’agenzia di sviluppo industriale. Secondo il documento “Strategia per il settore della costruzione navale (cantieristica marittima) in Polonia 2006-2010”, KPS era “costituita per organizzare il finanziamento della produzione di un cantiere navale fino all’assunzione del controllo da parte degli investitori privati”. La strategia, volta a conseguire finalità non soltanto economiche, ma anche sociali e macroeconomiche, (59) delega a KPS vari poteri che la apparentano all’agenzia di sviluppo industriale, al Tesoro e ad altri organi pubblici competenti. I legami finanziari di KPS con l’agenzia di sviluppo industriale e il Tesoro sono chiari e KPS funge piuttosto da veicolo per il trasferimento di attività destinate dal bilancio dello Stato ai cantieri navali polacchi, tra cui quello di Gdynia.
(260)
Alla luce di quanto precede, la Commissione conclude che KPS non agiva quale investitore in economia di mercato nel momento in cui concedeva prestiti per il capitale circolante di Stocznia Gdynia. Tali prestiti, riportati nel considerando 158, tabelle 1 e 2, costituiscono pertanto aiuti di Stato.
(261)
Nelle osservazioni formulate a seguito dell’adozione della decisione di apertura dell’esame formale, la Polonia asseriva che le garanzie prestate da Export Credit Insurance Corporation a Stocznia Gdynia non costituivano aiuti di Stato. La Commissione non può condividere tale affermazione.
(262)
In primo luogo, la Commissione vorrebbe sottolineare che le garanzie per anticipi di Export Credit Insurance Corporation sono garantite dal Tesoro e le corrispondenti operazioni transitano per un conto bancario distinto intestato a “Interes Narodowy”. Se sul conto non sono presenti fondi sufficienti, Export Credit Insurance Corporation può utilizzare prestiti del Tesoro o usufruire di garanzie per prestiti del Tesoro.
(263)
In secondo luogo, la Commissione rammenta la sua decisione del 18 luglio 2007 nella causa N 105/07 (60) con la quale ha approvato come esente da aiuti di Stato il regime attraverso cui Export Credit Insurance Corporation gestiva il suo programma di assicurazione delle esportazioni garantito dal Tesoro. Tale regime attualmente copre il tipo di garanzie per la produzione che Stocznia Gdynia ha ricevuto negli ultimi anni. La commissione osserva che il regime espressamente esclude (61) imprese che versino in difficoltà finanziarie, secondo la definizione contenuta negli orientamenti sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà. La principale caratteristica del regime è che i premi per le garanzie sono calcolati sulla base di una valutazione del rischio. Per esempio, il premio per un’impresa che appartenga alla massima categoria di rischio è pari a […] % all’anno per garanzie inferiori a 2 anni e […] % all’anno per garanzie superiori a 2 anni. Il premio di base corrisponde a […] % all’anno. A titolo di raffronto, le garanzie prestate a Stocznia Gdynia da Export Credit Insurance Corporation sono state concesse a fronte di un premio del 2 % all’anno per garanzie non superiori a 35 milioni di zloty e dell’1 % all’anno per garanzie superiori a detto importo.
(264)
Risulta dunque evidente che Stocznia Gdynia non può beneficiare di garanzie rientranti nel regime appena descritto e approvato dalla Commissione come esente da aiuti di Stato. Di conseguenza, le garanzie prestate a Stocznia Gdynia non sono esenti da aiuti di Stato.
(265)
È inoltre chiaro che il premio per la garanzia addebitato a Stocznia Gdynia è nettamente inferiore al premio di base applicato alle garanzie prestate a imprese sane e inferiore di diverse volte al premio imputato a società ad alto rischio che, tuttavia, possono ancora usufruire del regime illustrato poc’anzi. La Commissione conclude che il premio per la garanzia applicato a Stocznia Gdynia non corrisponde a un premio di mercato e che, pertanto, le garanzie in questione costituiscono aiuti di Stato.
(266)
In terzo luogo, conformemente alla comunicazione della Commissione sull’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie, (62) affinché una singola garanzia dello Stato non costituisca un aiuto di Stato, è necessario che il mutuatario non versi in difficoltà finanziarie. È chiaro che nella fattispecie le circostanze sono completamente diverse. Secondo la succitata comunicazione, nel momento in cui il mutuatario versa in difficoltà finanziarie, la componente di aiuto della garanzia può avere lo stesso valore dell’importo coperto dalla garanzia.
(267)
La Commissione rileva infine che Stocznia Gdynia poteva unicamente contare sulle garanzie prestate da Export Credit Insurance Corporation e dal Tesoro, non riuscendo a ottenerne altre sul mercato.
(268)
Alla luce di quanto precede, la Commissione conclude che Export Credit Insurance Corporation non agiva quale investitore in economia di mercato nel momento in cui prestava garanzie a Stocznia Gdynia.
c) Distorsione della concorrenza causata dagli aiuti di Stato concessi a favore di Stocznia Gdynia
(269)
La Commissione è dell’avviso che la possibilità di contare pienamente su aiuti di Stato abbia consentito a Stocznia Gdynia di adottare pratiche anticoncorrenziali, come la definizione di prezzi inferiori ai costi di produzione, senza subire le conseguenze che tali pratiche generalmente comportano, segnatamente l’estromissione dal mercato.
(270)
La Commissione osserva inoltre che uno dei principali problemi a lungo termine di Stocznia Gdynia è stato quello di aver stipulato contratti che si sono rivelati in perdita a seguito della rivalutazione dello zloty rispetto al dollaro americano, valuta dominante nel campo della costruzione navale, e all’aumento a livello mondiale del prezzo delle lamiere in acciaio. Tali fattori esterni erano già stati definiti le principali minacce alla continuità operativa del cantiere nel piano di ristrutturazione del 2002 e successivamente nella sua versione modificata del 2004, come anche nel nuovo piano di ristrutturazione del 2006 e, da ultimo, nel corso della privatizzazione del 2008.
(271)
Nonostante il fatto che la direzione del cantiere fosse consapevole di tali minacce, il cantiere ha continuato a sottoscrivere contratti senza adottare alcuna misura per attenuare il rischio, pratica commerciale proseguita anche durante il boom senza precedenti del mercato della costruzione navale registrato tra il 2004 e il 2008, epoca in cui i prezzi hanno raggiunto livelli record. L’esito di tale approccio è stato che il cantiere è riuscito a proseguire l’attività e mantenere il suo organico accusando però gravi perdite in termini di regolarità della produzione di navi. Secondo la relazione di “due diligence” stilata da Amber nel primo semestre del 2008, sull’attuale portafoglio di ordini con consegne previste per il 2008 e il 2009 grava ancora un rischio di perdite notevoli derivanti da contratti stipulati senza alcuna misura di attenuazione del rischio, elemento che è stato confermato dalla Polonia.
(272)
Su tale base, la Commissione conclude che tutti gli aiuti concessi a favore di Stocznia Gdynia descritti nella parte II, punto 7, sono stati tali da distorcere o rischiare di distorcere la concorrenza sul mercato della costruzione navale.
(273)
In conclusione, la Commissione è del parere che tutti gli interventi concessi a favore di Stocznia Gdynia siano aiuti di Stato secondo la definizione contenuta nell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
2.2. Possibilità per la Polonia e terzi di formulare osservazioni
(274)
Con la decisione del 1o giugno 2005, la Commissione ha aperto un esame formale di una serie di interventi, tra cui ristrutturazione del debito (cancellazioni, differimenti, modifiche del piano di rientro) sulla base di varie motivazioni legali e riguardante diversi creditori pubblici, conferimenti di capitale, garanzie per la produzione del Tesoro e interventi di reperimento di capitale (emissioni di obbligazioni e capitalizzazione del debito).
(275)
La Commissione ha inoltre chiaramente affermato che l’argomentazione della Polonia secondo cui gli anticipi degli armatori avrebbero dovuto essere considerati un contributo proprio era inaccettabile. In proposito, la Commissione ha manifestato dubbi asserendo che le garanzie per anticipi prestate da Export Credit Insurance Corporation potevano forse costituire aiuti di Stato e ha annunciato che avrebbe approfondito la natura di tali anticipi.
(276)
Sia la Polonia sia il beneficiario hanno formulato osservazioni; tuttavia, sebbene essi abbiano contestato la competenza della Commissione in riferimento alla valutazione della compatibilità di alcuni interventi in questione, non hanno invece confutato la sua conclusione secondo cui, poiché tali interventi sono stati concessi dopo l’adesione della Polonia all’Unione europea, essi costituiscono nuovi aiuti secondo la definizione contenuta dall’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE. L’unica eccezione riguardava la natura delle garanzie prestate da Export Credit Insurance Corporation, asseritamente esenti da aiuti di Stato. La Polonia successivamente ha anche obiettato che i prestiti concessi da KPS non costituivano aiuti di Stato. La Commissione ha approfondito le argomentazioni formulate dalla Polonia e dal beneficiario.
(277)
Nel corso del suo esame, la strategia adottata dal governo polacco in quanto socio di maggioranza di Stocznia Gdynia è stata oggetto, a più riprese, di radicali cambiamenti, come dimostra l’excursus degli avvenimenti prima riportato. L’obiettivo del consolidamento del settore della costruzione navale si è trasformato in una strategia volta alla separazione dei cantieri di Gdynia e Danzica e in una decisione di parziale privatizzazione di Stocznia Gdynia, poi riorientata verso una totale privatizzazione, scelta anch’essa discutibile vista la manifesta assenza di interesse per l’acquisizione del cantiere da parte degli operatori del mercato.
(278)
Come già affermato, la Commissione ha intrattenuto contatti regolari con le autorità polacche in quanto proprietarie di Stocznia Gdynia, così come con lo stesso cantiere. La Commissione ha sistematicamente segnalato sia alla Polonia sia al cantiere che, considerata la sua precaria situazione finanziaria e l’assenza di finanziamenti esterni esenti da aiuti di Stato, tutti gli interventi concessi a favore di Stocznia Gdynia attingendo da risorse dello Stato probabilmente costituivano aiuti di Stato secondo la definizione contenuta nell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, avvertendo altresì che tali aiuti erano stati concessi in violazione dell’articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE ed erano incompatibili con il mercato comune. La Commissione ha inoltre sottolineato in varie occasioni che le garanzie prestate da Stocznia Gdynia da Export Credit Insurance Corporation costituivano aiuti di Stato.
(279)
Durante il suo esame, la Commissione ha anche raccolto informazioni in merito alle attività di KPS e alla natura dei fondi per finanziare il capitale circolante concessi al cantiere, segnalando alla Polonia che, con tutta probabilità, tali prestiti costituivano aiuti di Stato secondo la definizione contenuta nell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(280)
Infine, sempre nel corso dell’esame, la Commissione ha osservato che Stocznia Gdynia stava ancora accumulando debiti nei confronti di enti pubblici, per cui ha raccolto informazioni al riguardo e ha informato la Polonia (in quanto proprietaria del cantiere e creditrice) che la mancata esecuzione di debiti nei confronti di enti pubblici o la loro ristrutturazione poteva costituire un aiuto di Stato secondo la definizione contenuta nell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
3. COMPATIBILITÀ DEGLI AIUTI CON IL MERCATO UNICO - DEROGA PREVISTA DALL’ARTICOLO 87, PARAGRAFO 3, DEL TRATTATO CE
(281)
L’obiettivo principale degli interventi è assistere una società che versi in difficoltà finanziarie e mantenerla a galla. In tali casi, ammesso che concorrano gli elementi richiesti, è possibile applicare l’esenzione prevista dall’articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE che autorizza aiuti di Stato concessi per agevolare lo sviluppo di talune attività economiche, purché non incidano sulle condizioni commerciali in misura contraria all’interesse pubblico.
(282)
Gli aiuti al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà sono attualmente disciplinati dagli orientamenti comunitari sugli aiuti al salvataggio e alla ristrutturazione delle imprese in difficoltà (63) (in prosieguo “orientamenti (del 2004)”), subentrati al precedente testo adottato nel 1999 (64) (in prosieguo “orientamenti del 1999”).
(283)
Le disposizioni transitorie degli orientamenti del 2004 prevedono che le notifiche protocollate prima del 10 ottobre 2004 siano esaminate alla luce dei criteri applicabili all’atto della notifica (punto 103). Nella fattispecie, la Commissione ha ricevuto comunicazione di alcuni interventi il 29 aprile 2004 nell’ambito del meccanismo provvisorio di cui all’allegato IV, punto 3, del trattato di adesione, epoca in cui erano in vigore gli orientamenti del 1999. Gli orientamenti del 2004 stabiliscono tuttavia che alla valutazione di aiuti al salvataggio o alla ristrutturazione concessi senza l’autorizzazione della Commissione (aiuti illegali) si applichi l’ultima versione se alcuni di essi o tutti vengono concessi dopo il 1o ottobre 2004 (punto 104, primo comma). Poiché gli interventi descritti nei considerando 209-232 sono stati concessi per la maggior parte illegalmente dopo detta data, la Commissione conclude che sono applicabili gli orientamenti del 2004.
(284)
Gli orientamenti valgono per le imprese di tutti i settori con le eccezioni indicate al punto 18 degli orientamenti. Il quadro sugli aiuti di Stato alla costruzione navale (65), che è il quadro giuridico per la valutazione degli aiuti di Stato in tale settore, cita il punto 11 degli orientamenti quale base giuridica applicabile alla valutazione degli aiuti al salvataggio e alla ristrutturazione.
A. AIUTI AL SALVATAGGIO
(285)
Gli orientamenti contemplano la possibilità di concedere aiuti al salvataggio quale forma di assistenza temporanea a imprese che versino in difficoltà finanziarie in attesa che venga predisposto un piano di ristrutturazione o liquidazione o al fine di affrontare una grave crisi di liquidità.
(286)
La Commissione osserva che gli aiuti di Stato concessi a favore di Stocznia Gdynia non rispondono né al criterio di temporaneità, visto che tutti gli interventi di aiuto sono stati concessi per periodi di gran lunga superiori ai 6 mesi prescritti, né al criterio di reversibilità, poiché sono stati autorizzati interventi irreversibili quali conferimenti di capitale e cancellazioni di debiti, equiparabili a sovvenzioni.
(287)
La Commissione conclude pertanto che gli interventi elencati nei considerando 209-232 non sono compatibili con il mercato comune come aiuti al salvataggio.
B. AIUTI ALLA RISTRUTTURAZIONE
(288)
Secondo la definizione contenuta nel punto 17 degli orientamenti, un aiuto alla ristrutturazione deve basarsi su un piano attuabile, coerente e lungimirante per recuperare la redditività a lungo termine dell’impresa entro un arco di tempo ragionevole. Generalmente una ristrutturazione comporta i seguenti elementi: ristrutturazione di tutti gli aspetti delle attività dell’impresa, riorganizzazione e razionalizzazione della sua attività, ivi compreso il recesso da attività in perdita, e ristrutturazione finanziaria. Le operazioni di ristrutturazione, nel caso in cui beneficino di aiuti di Stato, non possono tuttavia limitarsi ad aiuti finanziari volti a ripianare perdite passate senza affrontare i motivi di tali perdite, ossia senza intraprendere una reale ristrutturazione. Inoltre, una ristrutturazione deve essere finanziata, almeno in parte, da risorse proprie della società o da fonti esterne esenti da aiuti di Stato, mentre gli aiuti di Stato devono limitarsi al minimo necessario per recuperare la redditività. È infine necessario adottare misure compensative per attenuare l’effetto distorcente dell’aiuto.
(289)
Vista la natura estremamente distorcente dell’aiuto alla ristrutturazione, la Commissione ritiene che gli aiuti a imprese in difficoltà contribuiscano realmente allo sviluppo di attività economiche senza incidere negativamente sugli scambi in misura contraria all’interesse comunitario unicamente nel caso in cui concorrano tutti gli elementi indicati negli orientamenti.
(290)
Di seguito, la Commissione valuta se nella fattispecie detti elementi fossero compresenti o meno.
a) Ammissibilità
(291)
Per poter beneficiare di aiuti al salvataggio o alla ristrutturazione, è necessario che l’impresa sia in difficoltà, come previsto negli orientamenti. La Commissione ritiene che la situazione finanziaria di Stocznia Gdynia, perlomeno dal 2002, sia stata caratterizzata da una costante illiquidità e insolvenza, nonché da perdite crescenti con un valore di inventario negativo. Secondo la definizione contenuta negli orientamenti, Stocznia Gdynia è pertanto un’impresa in difficoltà.
b) Recupero della redditività a lungo termine
(292)
Conformemente al punto 34 degli orientamenti, è necessario che la concessione di un aiuto sia subordinata all’attuazione di un piano di ristrutturazione che deve consentire all’impresa di recuperare la propria redditività entro un arco di tempo ragionevole. Per recupero della redditività si intende che l’impresa, conclusa la ristrutturazione, deve essere in grado di coprire tutti i costi e generare un ritorno sul capitale sufficiente per competere sulla base di meriti propri. La ristrutturazione deve essere eseguita il più rapidamente possibile.
(293)
La Commissione rileva che, nel corso dell’esame, si sono analizzati due piani di ristrutturazione (2004 e 2006) preparati dalla direzione del cantiere e approvati dal suo socio di maggioranza, lo Stato, giungendo alla conclusione che le sue gravi preoccupazioni in merito alla capacità dei due piani di assicurare il recupero della redditività del cantiere non erano state fugate. Poiché il piano di ristrutturazione del 2006 ha sostituito quello del 2004, la Commissione spiega nel prosieguo i motivi delle sue notevoli perplessità in merito al piano di ristrutturazione del 2006, sottolineando tuttavia che tale piano ricalca per molti versi il piano di ristrutturazione del 2004 e che i dubbi espressi dalla Commissione nella decisione di avvio di un procedimento di indagine formale in merito a detto piano valgono anche, per analogia, per la versione del 2006.
(294)
La Commissione rammenta l’asserzione della Polonia, dopo l’adozione della decisione di apertura dell’esame formale, secondo cui il piano di ristrutturazione del 2004 rappresentava una solida base economica per la ristrutturazione del cantiere. La realtà ha dimostrato che il piano del 2004 non era sufficiente per recuperare la redditività del cantiere ed è stato necessario modificarlo già nel 2006.
(295)
La Commissione osserva che il piano di ristrutturazione del 2006 si concentrava essenzialmente sulla ristrutturazione finanziaria, mentre gli aspetti industriali non erano affrontati in maniera adeguata. Dal piano non emergeva infatti una strategia industriale lungimirante convincente.
(296)
Ciò è confermato in particolare dalla strategia di investimento proposta, che potrebbe definirsi una serie di piccoli progetti di ampliamento senza la visione globale che sarebbe necessaria per ammodernare strutture che in molti casi risalgono agli anni Settanta. Il piano non analizza nel dettaglio l’attuale stato delle strutture di produzione o le loro carenze né identifica gli strozzamenti del cantiere. Secondo il consulente esterno della Commissione, gli importi stanziati per gli investimenti (240 milioni di zloty; 69 milioni di euro) sono troppo esigui per consentire un reale ammodernamento.
(297)
Per mettere gli investimenti previsti in prospettiva, è anche utile considerare le proiezioni per quanto concerne la svalutazione annuale delle attività del cantiere e le tendenze del valore delle immobilizzazioni in base alle stime del piano di ristrutturazione del 2006. La svalutazione nel triennio 2007-2009, vale a dire il periodo di investimento, è stimata pari a 100 milioni di zloty. Ne consegue che almeno il 40 % degli investimenti previsti, pari a 240 milioni di zloty, serve semplicemente per mantenere i beni al loro livello tecnico corrente, lasciando per l’ammodernamento vero e proprio non più del 60 % dell’importo. La previsione di bilancio indica un aumento stabile delle immobilizzazioni da 246 milioni di zloty nel 2006 a 361 milioni di zloty nel 2010, tendenza che tuttavia dovrebbe invertirsi nel 2010, per cui il valore delle immobilizzazione dovrebbe nuovamente scendere al livello di 284 milioni di zloty nel 2012 (ultimo anno incluso nella previsione).
(298)
Alla luce di quanto precede, la Commissione non ritiene che la strategia di investimento sia abbastanza lungimirante da garantire un reale ammodernamento e un vero recupero della redditività a lungo termine.
(299)
La Commissione osserva inoltre che l’obiettivo di produttività per il 2012 di 37 ore di manodopera/TLC, per quanto rappresenti un miglioramento rispetto all’odierna situazione, è comunque modesto rispetto ai cantieri navali europei efficienti che raggiungono una produttività di 20 ore di manodopera/TLC.
(300)
Il piano dichiara che uno dei principali problemi del cantiere è l’assenteismo elevato, al quale si accompagna una carenza di lavoratori qualificati, che preferiscono lasciare il posto alla ricerca di una retribuzione migliore presso altri cantieri europei. La Commissione è del parere che il previsto aumento retributivo del 10 % nel 2006 e del 4 % all’anno dal 2008 non sia sufficiente per affrontare tale problema.
(301)
Alla luce di quanto precede, la Commissione non pensa che la ristrutturazione industriale e organizzativa prevista sia tale da poter garantire il recupero della redditività a lungo termine del cantiere.
(302)
La Commissione rileva inoltre che i risultati finanziari previsti dal cantiere non rispecchiano la sua analisi di sensibilità basata su uno scenario che prevede una svalutazione del dollaro americano, una diminuzione dei prezzi delle navi e un aumento dei prezzi dei materiali e delle retribuzioni. L’analisi di sensibilità dimostra che una svalutazione del dollaro americano di PLN 0,10 all’anno significherebbe che non è possibile recuperare la redditività sulla base del piano di ristrutturazione del 2006. La Commissione conclude pertanto che il piano di ristrutturazione del 2006 non è sufficientemente solido (66).
(303)
Infine, la Commissione ha riscontrato che gli interventi di ristrutturazione previsti nel piano non potevano essere attuati in assenza di un investitore e il nuovo capitale richiesto per la realizzazione di quella che veniva prospettata come una ristrutturazione alquanto modesta era notevole, soprattutto vista la necessità di intraprendere una costosa ristrutturazione finanziaria (1,015 miliardi di zloty) (67). La Commissione nutriva dubbi quanto al fatto che il piano si basasse su ipotesi realistiche in merito alla capacità del cantiere di richiamare nuovo capitale.
(304)
Tali dubbi sono stati confermati dagli sviluppi effettivi del processo di privatizzazione di Stocznia Gdynia. Come già rammentato, lo Stato in veste di proprietario di Stocznia Gdynia ha tentato due volte di reperire un investitore privato pronto a subentrare nel cantiere. Nessuno dei due tentativi di privatizzazione (privatizzazione parziale nel 2006 e vendita di tutte le quote pubbliche nel 2007) ha avuto buon esito. La Commissione osserva che i tentativi di privatizzazione sono avvenuti in un momento in cui il mercato della costruzione navale stava vivendo un boom senza precedenti. Le condizioni erano dunque ottimali per la vendita. L’esito negativo del processo di privatizzazione può soltanto essere interpretato come il riflesso di una mancanza di fiducia da parte degli operatori del mercato nella capacità del cantiere di recuperare la redditività a lungo termine. Il ritiro di Amber dal processo di privatizzazione dopo un’analisi di “due diligence” approfondita non è che una riprova di tale conclusione (68).
(305)
La Commissione ha preso atto dei rinnovati sforzi profusi dalle autorità polacche al fine di individuare un investitore privato per Stocznia Gdynia dopo il ritiro di Amber. Fino alla pubblicazione della decisione, però, nessuna evidenza ha persuaso la Commissione della possibilità che l’ulteriore tentativo di privatizzazione, per quanto compiuto con il massimo impegno, potesse concludersi positivamente in un breve lasso di tempo e in linea con gli orientamenti. Come illustrato di seguito, il piano di ristrutturazione comune di ISD Polska e il piano di ristrutturazione di PSC si basano entrambi sull’aspettativa che vengano concessi al cantiere ingenti aiuti di Stato e che il cantiere possa recuperare la redditività una volta liberato dai debiti in essere e dalle perdite previste sui contratti esistenti.
(306)
La Commissione conclude che il piano di ristrutturazione comune non ha dimostrato la possibilità di recuperare la redditività di Stocznia Gdynia dopo la fusione con Stocznia Gdańsk. In particolare, la Commissione non è convinta della solidità del piano o delle proiezioni finanziarie. Essa è del parere che gli interventi di ristrutturazione previsti nel piano non siano abbastanza lungimiranti. Sebbene il piano di ristrutturazione comune rivisto abbia introdotto alcuni miglioramenti, la Commissione conclude che non permetterà di recuperare la redditività dei cantieri riuniti. Nel prosieguo la Commissione valuta il piano di ristrutturazione di settembre, che è subentrato al piano di ristrutturazione di giugno, mettendo in luce le differenze unicamente laddove sono rilevanti ai fini della valutazione.
(307)
Le ipotesi contenute nel piano di giugno secondo cui il ritorno sul capitale proprio sarebbe ottenibile soltanto nel 2020 e il ritorno sull’investimento soltanto nel 2016 tendono a portare la Commissione alla conclusione che il progetto non sia sostenibile. Tali risultati, inoltre, si basano su cifre non attualizzate; se gli importi fossero attualizzati, il ritorno sul capitale proprio e quello sull’investimento sarebbe addirittura successivi. Il piano di settembre apporta un miglioramento al riguardo perché fornisce previsioni attualizzate. Nondimeno, il piano presuppone che il ritorno attualizzato sul capitale proprio sia raggiungibile nel 2018, ossia 10 anni dopo l’ingresso del nuovo investitore nel 2009, che ancora rappresenta un arco di tempo troppo lungo e conferma la rischiosità del progetto. La Commissione è dunque del parere che il piano non dimostri la sostenibilità del progetto. Inoltre, essa rileva che il miglioramento apportato alle proiezioni finanziarie non si basa sull’adozione di interventi di ristrutturazione più lungimiranti (come miglioramenti della produttività o riduzioni dei costi), bensì su modifiche delle principali ipotesi finanziarie di base, che non sono state debitamente giustificate, come si spiegherà nel prosieguo.
(308)
Le proiezioni finanziarie presuppongono che gran parte dei costi di ristrutturazione possano essere coperti da futuri flussi di cassa del cantiere. La Commissione ritiene irrealistica tale eventualità per una società che ha generato enormi perdite in passato e necessita di una radicale ristrutturazione. Secondo il piano di settembre, sul flusso di cassa incideranno i debiti passati, aumentati da 592 milioni di zloty a 712 milioni di zloty. Inoltre, gran parte dei debiti nei confronti di enti pubblici (oltre 400 milioni di zloty) va restituita tra il 2012 e il 2018, ossia molto dopo il periodo di ristrutturazione ipotizzato (69). La Commissione osserva che ISD Polska ha ammesso come il livello di risultati previsti sia al limite della redditività, aggiungendo però di avere un motivo di interesse in più per il progetto. L’investitore asserisce infatti che il cantiere creerà una domanda notevole per un’altra società del gruppo, l’acciaieria Huta Częstochowa, e che pertanto l’investimento in Stocznia Gdynia trova una sua logica nell’ottica dell’intero gruppo ISD Polska.
(309)
La Commissione rileva che il piano di ristrutturazione comune si basa sul presupposto che gli aiuti di Stato sono stati concessi nel quadro della privatizzazione per ripianare il bilancio del cantiere e coprire le perdite previste. Il piano si basa altresì sull’ipotesi che le attività del cantiere continueranno a essere finanziate da garanzie prestate da Export Credit Insurance Corporation a condizioni vantaggiose rispetto alla normale pratica applicata a imprese sane. Le proiezioni finanziarie tengono conto di tali aiuti di Stato previsti. Il piano di ristrutturazione comune di settembre non ha ridotto tale esposizione a ulteriori aiuti di Stato. Al contrario, l’investitore ha individuato un ulteriore debito potenziale di 308 milioni di zloty legato a un contenzioso fiscale tra Stocznia Gdańsk e lo Stato. L’investitore si aspetta che il Tesoro garantisca il pagamento di tale debito qualora effettivamente si concretizzasse.
(310)
La Commissione osserva che né il piano di giugno né l’aggiornamento di settembre contengono un piano commerciale che possa dirsi tale per la produzione delle strutture in acciaio, carenza grave visto che tale attività dovrebbe generare un volume di affari di 300 milioni di zloty alla fine del periodo di ristrutturazione sfruttando la capacità notevole di trasformazione dell’acciaio del nuovo cantiere (che passerebbe dal 4 % nel 2009 al 20 % nel 2012), per cui rappresenterebbe circa il 10 % delle nuove vendite del cantiere.
(311)
Il piano di settembre fa riferimento a uno studio di mercato indipendente che pare dimostrare un aumento, nei prossimi anni, della domanda di strutture di acciaio in Polonia e in tutta Europa. Tale studio, però, non analizza come tale crescita possa essere sfruttata dal cantiere dopo la fusione. Il piano di settembre, benché più dettagliato per quanto concerne l’attività nel campo delle strutture in acciaio, non valuta se le previsioni in termini di volumi di produzione per il nuovo cantiere siano realistiche. Viceversa, esso contiene ulteriori indicazioni che indurrebbero a giudicarle irrealistiche.
(312)
L’attuale output di strutture di acciaio è pari a 2 000 tonnellate, mentre l’obiettivo è 56 000 tonnellate. Rispetto al piano di giugno, il piano di settembre prevede un raddoppio dell’output già nel 2010 (24 000 tonnellate a fronte di 12 000 nel piano di giugno) e una sua quadruplicazione nel 2012 (56 000 tonnellate a fronte di 13 000 nel piano di giugno). Huta Częstochowa, uno dei maggiori produttori di acciaio polacchi, ha una capacità produttiva di 100 000 tonnellate di strutture di acciaio.
(313)
ISD Polska enumera i contratti di Stocznia Gdańsk già acquisiti per strutture in acciaio, compreso uno per strutture di stoccaggio di petrolio pari a circa 5 000 tonnellate all’anno nel 2008 e 2009. Secondo il piano, l’output per questo specifico prodotto dovrebbe essere pari a 16 000 tonnellate entro il 2010 per giungere a 36 000 nel 2012.
(314)
Non sono state fornite relazioni contenenti previsioni o analisi di mercato in grado di giustificare gli utili previsti per le strutture in acciaio (9,5 % nel 2010 e circa 8 % negli anni successivi). La Commissione osserva che, secondo l’istituto statistico polacco, la redditività del settore delle strutture in acciaio in Polonia è aumentata al 6 % nel 2006, attestandosi allo stesso livello nel 2007.
(315)
Sulla base delle informazioni disponibili, la Commissione conclude che la produzione di strutture in acciaio, che è parte integrante e significativa dell’attività del nuovo cantiere, non si fonda su un’analisi credibile della sua posizione competitiva. L’analisi di mercato non dimostra che l’output previsto dal nuovo cantiere potrebbe essere assorbito dalla domanda del mercato, per cui il piano non ha provato la realisticità delle sue ipotesi per il segmento delle strutture in acciaio.
(316)
Per quanto concerne la ristrutturazione dei contratti, il piano affronta due delle cause esterne più importanti delle attuali difficoltà del cantiere (aumento dei costi dei materiali e rivalutazione dello zloty) attraverso la serie di interventi prima descritti. Il piano parte essenzialmente dal presupposto che sarà possibile incorporare nei contratti di costruzione navale clausole di indicizzazione trasferendo all’armatore, almeno in parte, i rischi associati alle fluttuazioni valutarie e i costi dei materiali. Esso, però, non ha dimostrato che tali clausole di indicizzazione sono state o sarebbero accettate dagli armatori. Il piano di settembre ha fornito qualche informazione in più al riguardo, soprattutto estratti di contratti esistenti dei due cantieri contenenti clausole di indicizzazione del genere.
(317)
La Commissione, avendo esaminato tali evidenze, nota che i contratti presentati nel piano inizialmente includevano clausole di indicizzazione in virtù delle quali eventuali aumenti del prezzo dell’acciaio sarebbero stati coperti dall’acquirente, clausole però annullate da una successiva integrazione contrattuale e sostituite da una pattuizione secondo cui il cantiere e l’acquirente avrebbero acquistato insieme i materiali concordando, al completamento dell’acquisto, un adeguamento del prezzo in una successiva integrazione, che però non è stata fornita alla Commissione.
(318)
La Commissione rileva inoltre che tali contratti erano stati conclusi e rinegoziati in un periodo di picco della domanda (dal 2005 in poi), periodo in cui gli armatori si dimostravano flessibili proprio in ragione della limitatezza dell’offerta. Sebbene la Commissione sia a conoscenza del fatto che nel comparto della costruzione navale cominci ad affermarsi la pratica dell’indicizzazione del prezzo dell’acciaio, va nondimeno notato che in precedenza tali clausole non erano accettate, soprattutto nei momenti difficili.
(319)
Alla luce delle informazioni disponibili, la Commissione non ritiene che il piano dimostri la capacità del cantiere di stipulare contratti contenenti clausole di indicizzazione. A giudizio della Commissione, l’esperienza di Stocznia Gdynia in merito, come descrive lo stesso piano, non è concludente.
(320)
Il piano di settembre, rispetto al progetto di giugno, contiene informazioni più dettagliate in merito alla strategia di copertura prevista per attenuare i rischi valutari. Il piano, tuttavia, non dimostra che i due cantieri si siano avvalsi di tali strumenti (compresa la copertura naturale senza spese), perlomeno negli ultimi anni (70). Benché il piano di settembre quantifichi i costi e gli effetti della politica proposta in materia di copertura, esso non spiega come il nuovo cantiere la otterrebbe sul mercato. È chiaro, d’altro canto, che le banche impongono agli investitori di elaborare una strategia di copertura concreta prima di decidere se offrire protezione.
(321)
Considerata la rilevanza di tale elemento per le attività del cantiere, il piano non affronta il tema in maniera adeguata. L’analisi di sensibilità suggerisce infatti che, nonostante l’introduzione di tali misure di attenuazione del rischio, asseritamente ponderate sulla base dei relativi fattori nelle proiezioni finanziarie, queste ultime restano sensibili anche a lievi variazioni del tasso di cambio, come si descriverà nel prosieguo. La Commissione non è pertanto convinta che la politica ipotizzata in materia di copertura sia abbastanza lungimirante da garantire il recupero della redditività a lungo termine del cantiere.
(322)
Sul versante della ristrutturazione dell’organico, il piano non contiene un’analisi delle esigenze di razionalizzazione, affermando semplicemente che la forza lavoro sarà ridotta. Il piano dichiara inoltre, anche in questo caso senza ulteriori precisazioni, che tale riduzione comporterà costi pari a circa 69 milioni di zloty. Il piano di settembre quantifica costi ed effetti della ristrutturazione dell’organico, ma non spiega né giustifica la loro base di calcolo. Alla luce di quanto precede, la Commissione non può concludere che il piano identifica nel dettaglio i motivi e gli effetti dei licenziamenti collettivi né che la quantificazione dei costi e degli effetti si basa su ipotesi affidabili.
(323)
Quanto alle proiezioni finanziarie, la Commissione riscontra in particolare le seguenti lacune nello scenario di riferimento sul quale si innesta il modello finanziario preparato da ISD Polska, che mettono in discussione la credibilità di tali proiezioni.
(324)
In primo luogo, il piano di settembre, rispetto al progetto di piano di giugno, presuppone prezzi di vendita decisamente superiori per le navi per il trasporto di autovetture, uno dei due prodotti principali del nuovo cantiere. Il piano basa le proiezioni per i primi anni su contratti esistenti stipulati da Stocznia Gdynia, senza tuttavia giustificare le proiezioni per gli anni successivi e non citando alcuna previsione esterna al riguardo (71).
(325)
In secondo luogo, l’ipotesi che le retribuzioni aumenteranno circa del 4-6 % all’anno durante il periodo di ristrutturazione pare essere sottostimata, vista la grave carenza di personale qualificato, l’avvicendamento e l’assenteismo, nonché la concorrenza a livello retributivo che ambedue i cantieri hanno dovuto affrontare da parte di cantieri esteri e polacchi. Il piano di settembre prevede un aumento del livello retribuito addirittura inferiore a quello del piano di giugno. La Commissione rileva che, dal gennaio 2007 al gennaio 2008, la retribuzione lorda media in Polonia è aumentata dell’11,5 % (72) e si prevedono ulteriori aumenti. Varie fonti, tra cui quelle citate nel piano di ristrutturazione di settembre (come la Banca nazionale di Polonia, l’OCSE, la previsione economica CE della primavera 2008, Goldman Sachs) prevedono a medio termine un netto aumento delle retribuzioni in Polonia e una crescente carenza di manodopera. In ogni caso, questo è un fattore che avrebbe dovuto essere preso in considerazione nell’analisi di sensibilità.
(326)
In terzo luogo, lo scenario di riferimento presuppone costi in relazione alle garanzie per il capitale circolante dell’1,5 %, stima che si basa sul presupposto che Export Credit Insurance Corporation presti garanzie per gli interi importi degli anticipi e tali garanzie siano concesse a condizioni più favorevoli di quelle applicate alle garanzie prestate ad altre imprese (sane). Qualora i cantieri riuniti ottenessero garanzie simili sul mercato, come affermato dalla Polonia nei suoi chiarimenti del 7 luglio 2008, il costo del capitale sarebbe notevolmente superiore a quello ipotizzato nello scenario di riferimento (73) con conseguenze negative dirette sulle proiezioni finanziarie.
(327)
Considerate tali ipotesi, il piano non fornisce assicurazioni sufficienti quanto al fatto che lo scenario di riferimento delle proiezioni finanziarie sia realistico e realizzabile.
(328)
L’analisi di sensibilità, inoltre, non dimostra che il piano è tanto solido da poter resistere ad alcuni dei principali fattori di rischi associati all’attività del cantiere. La revisione di settembre del piano non dà prova di un miglioramento convincente.
(329)
L’analisi di sensibilità dimostra che una svalutazione del 5 % del dollaro americano rispetto allo zloty comporterebbe una riduzione del 35 % dell’utile netto non distribuito a 10 anni, anche se lo scenario di riferimento ha tenuto conto di interventi di ristrutturazione per attenuare il rischio legato al tasso di cambio.
(330)
Un’analisi distinta acclusa al piano di settembre dimostra che una rivalutazione del 5 % dell’euro rispetto al dollaro americano dal 2013 al 2017 (ossia dopo l’anno in cui la Polonia dovrebbe adottate l’euro) provocherebbe una riduzione del 44 % dell’utile netto non distribuito a 10 anni rispetto allo scenario di riferimento.
(331)
La Commissione osserva che se le due monete si rivalutassero (rivalutazione una tantum dello zloty nel 2009 e rivalutazione una tantum dell’euro nel 2013) rispetto al dollaro americano del 5 % rispetto allo scenario di riferimento, l’utile non distribuito a 10 anni risulterebbe ridotto dell’80 % rispetto allo scenario di riferimento.
(332)
La Commissione conclude che l’analisi di sensibilità dimostra come le proiezioni finanziarie siano sensibili anche a lievi variazioni delle ipotesi di base, soprattutto per quanto concerne il tasso di cambio che, secondo lo stesso piano, è uno dei principali fattori ad aver determinato le attuali difficoltà finanziarie del cantiere. Su tale base, la Commissione non può concludere che il piano di ristrutturazione comune è abbastanza solido da garantire il recupero della redditività a lungo termine dei cantieri riuniti.
(333)
Sotto molti profili, il piano contiene gravi lacune che portano la Commissione a concludere che non dimostra la possibilità di recupero della redditività entro un arco di tempo ragionevole. Le profonde incoerenze del piano di ristrutturazione sollevano dubbi notevoli in merito alla sua sostenibilità e solidità. Si formulano, per esempio, ipotesi contraddittorie per quanto concerne la strategia di mercato e la futura produzione e capacità del cantiere. Elemento ancor più preoccupante, non viene fornita alcuna analisi di mercato che giustifichi la strategia adottata e dimostri che l’ipotetica gamma scelta genererà utili.
(334)
Quanto alla ristrutturazione finanziaria, i presupposti per quel che riguarda il costo del capitale, le soluzioni di finanziamento della produzione e il tasso di cambio evidenziano le seguenti gravi lacune. Il piano ipotizza che i tassi di cambio restino stabili per tutto il periodo di ristrutturazione a un livello più ottimistico di quello che l’attuale situazione lascerebbe presagire (PLN 3,46/EUR e PLN 2,23/USD a fronte di attuali tassi di cambio pari a PLN 3,32/EUR e PLN 2,12/USD). Inoltre, l’ipotesi che il cantiere riuscirebbe ad aumentare le entrate del 30 % ricavando ulteriori 100 milioni di dollari americani attraverso una rinegoziazione dei contratti esistenti va vista alla luce del fatto che il cantiere ha già profuso notevoli sforzi per rinegoziare i contratti esistenti con conseguente annullamento di molti di essi. Il piano non sostanzia l’ipotesi di una possibile ulteriori rinegoziazione e, pertanto, la Commissione non la considera realistica.
(335)
In merito alla ristrutturazione dell’organico, il fatto stesso che l’investitore proponga due alternative (mantenimento dell’organico al livello corrente o sua contrazione di 650 unità) potrebbe sottintendere l’assenza di una strategia chiara per il recupero della redditività del cantiere. Tali ipotesi alternative rimettono inoltre in discussione le proiezioni finanziarie poiché non si spiega il livello di occupazione utilizzato come base per le previsioni.
(336)
Il piano non illustra nel dettaglio come incideranno i vari interventi di ristrutturazione, ivi compresi gli investimenti e diversi interventi di taglio dei costi, sulle proiezioni finanziarie. In altre parole, non è chiaro quale sia il nesso tra gli interventi di ristrutturazione ipotizzati e le proiezioni finanziarie, specialmente per quel che riguarda produzione e spese generali. Per esempio, il piano non dimostra come si potrebbe ottenere la ventilata riduzione del 25 % dei costi di produzione delle navi nell’arco di cinque anni. La credibilità delle proiezioni è inoltre compromessa da contraddizioni per quel che riguarda il livello di investimenti proposto. La Commissione non è dunque persuasa che lo scenario di riferimento delle proiezioni finanziarie sia credibile e fondato su ipotesi realistiche.
(337)
Non è fornita alcuna analisi che verifichi la sensibilità di tali proiezioni a fattori di rischio quali l’andamento del mercato e le variazioni dei prezzi, dei costi di materiali, dei tassi di cambio, delle retribuzioni, eccetera. Mancando una descrizione dettagliata e una giustificazione delle ipotesi sottese alle proiezioni finanziarie, il modello finanziario utilizzato per le proiezioni e un’analisi di sensibilità, la Commissione ritiene che la credibilità delle stesse proiezioni e la solidità del piano non siano state dimostrate.
(338)
Da ultimo, la Commissione rileva che l’investitore subordina la riuscita del piano di ristrutturazione all’aggiudicazione di ulteriori aiuti di Stato.
(339)
Alla luce di quanto precede, la Commissione è del parere che la capacità del piano di ristrutturazione del giugno 2008 preparato da PSC di garantire il recupero della redditività del cantiere non sia stata dimostrata.
(340)
In mancanza di un piano di ristrutturazione realistico e lungimirante, la Commissione conclude che gli aiuti concessi a favore di Stocznia Gdynia descritti nei considerando 209-232 sono unicamente aiuti al funzionamento, per cui incompatibili con il mercato comune come aiuti alla ristrutturazione.
c) Aiuti “de minimis”
(341)
Conformemente al punto 43 degli orientamenti, un aiuto deve limitarsi al minimo indispensabile, ossia ai costi necessari per attuare la ristrutturazione. È previsto che il beneficiario dia un apporto notevole al finanziamento della ristrutturazione utilizzando risorse proprie o prestiti esterni a tassi di mercato. Lo scopo di un siffatto contributo è dimostrare la fiducia del mercato nella possibilità di recupero della redditività dell’impresa, oltre a garantire che l’aiuto di Stato si limiti al minimo indispensabile. Nel caso delle grandi imprese come Stocznia Gdynia, tale apporto dovrebbe ammontare almeno al 50 % dei costi di ristrutturazione. Il contributo proprio deve essere reale; sono dunque esclusi utili e flussi di cassa (punto 43 degli orientamenti).
(342)
La Commissione ha valutato se il piano di ristrutturazione del 2006 rispondesse a tale criterio. La conclusione è stata negativa per due motivi. In primo luogo, il piano si basava su un finanziamento statale continuo sotto forma di garanzie, conferimenti di capitale e rinunce a debiti, senza dimostrare che tale livello di aiuti di Stato era indispensabile per recuperare la redditività del cantiere (e, in particolare, che non fossero perseguibili strategie di ristrutturazione alternative che avrebbero richiesto un livello inferiore di intervento da parte dello Stato). In secondo luogo, il contributo proprio era molto limitato e l’ingresso di un investitore che avrebbe potuto fornire un finanziamento esterno a tassi di mercato era considerato unicamente una remota eventualità futura. Il contributo proprio avrebbe potuto includere interventi quali la partecipazione a un aumento del capitale sociale da parte della direzione, una capitalizzazione di debiti da parte di creditori privati e la vendita di attività. Insieme, tali interventi avrebbero rappresentato un apporto di circa 127 milioni di zloty alla ristrutturazione del cantiere. Considerato il coinvolgimento notevole dello Stato, però, anche se tali interventi fossero stati giudicati un contributo proprio secondo la definizione contenuta negli orientamenti, tale contributo non sarebbe stato di rilievo.
(343)
La Commissione ha altresì analizzato la situazione del cantiere negli ultimi anni prescindendo dal piano di ristrutturazione del 2006 che, dopo tutto, non è stato attuato.
(344)
In primo luogo, la succitata descrizione della situazione di Stocznia Gdynia dimostra che il cantiere non è stato in grado di richiamare praticamente alcun finanziamento esterno per la sua ristrutturazione. Vi sono pochi segni di una partecipazione esterna a condizioni di mercato nelle attività del cantiere.
(345)
Il cantiere è riuscito a negoziare una qualche ristrutturazione dei suoi debiti commerciali, soprattutto con l’accordo di ristrutturazione concluso nel luglio 2003 (74), che riguardava passività per circa 424 milioni di zloty e la capitalizzazione del debito da parte di creditori commerciali per circa 70 milioni di zloty. Nel contempo, tuttavia, Stocznia Gdynia ha dovuto far fronte a vari contenzioni e procedimenti esecutivi. La Commissione osserva inoltre che il valore dei debiti maturati nei confronti di enti pubblici al 30 settembre 2007 era pari a 423 milioni di zloty. La Commissione è del parere che l’accordo di ristrutturazione del 2003 avrebbe potuto essere considerato un contributo proprio unicamente se i creditori in questione avessero accettato un termine di restituzione superiore al normale; in tal caso, si sarebbero reperite ulteriori risorse per la ristrutturazione del cantiere e la proroga del termine di restituzione avrebbe rappresentato un segnale di fiducia da parte del mercato nella possibilità di recupero della redditività del cantiere. Lo stesso dicasi per la capitalizzazione del debito. Tuttavia, anche se l’accordo di ristrutturazione fosse stato considerato un contributo proprio, la Commissione nota che tale contribuito non sarebbe stato comunque sufficiente secondo la definizione contenuta negli orientamenti. L’entità dei debiti commerciali ristrutturati è pari a quella dei debiti nei confronti di enti pubblici non eseguiti. Ovviamente, il cantiere avrebbe dovuto sostenere costi di ristrutturazione ulteriori rispetto ai costi di ristrutturazione del debito.
(346)
La Polonia e il beneficiario hanno obiettato che, dopo l’apertura dell’esame formale, gli anticipi da parte degli armatori avrebbero dovuto essere trattati come contributo proprio. La Commissione non può condividere tale argomentazione. Gli orientamenti affermano che il contributo proprio non deve contenere alcun aiuto, il che non avviene, per esempio, nel caso in cui un prestito sia assistito da garanzie statali contenenti elementi di aiuto (nota 1 al punto 44 degli orientamenti). Gli anticipi erano interamente assistiti da garanzie prestate da Export Credit Insurance Corporation che, come già spiegato, la Commissione considera aiuti di Stato. Gli anticipi da parte degli armatori non possono pertanto ritenersi un finanziamento esterno a tassi di mercato. Ne consegue che l’affermazione iniziale della Polonia secondo cui l’intensità degli aiuti era pari al 31 % formulata partendo dal presupposto che gli anticipi assistiti da garanzie prestate da Export Credit Insurance Corporation costituivano un contributo proprio non è parimenti accettabile.
(347)
La Commissione osserva inoltre che Ray Car Carriers è entrata a far parte della compagine societaria di Stocznia Gdynia attraverso una capitalizzazione del debito e, pertanto, non ha contribuito ai costi di ristrutturazione.
(348)
Considerando i costi previsti della ristrutturazione, pari a 3 miliardi di zloty, e raffrontandoli alle fonti di prestito ipotizzate, la Commissione riscontra nel piano uno scarto tra i fondi necessari e quelli disponibili, come si evince dalla successiva tabella 5. Naturalmente in questa sede non si considerano i prestiti per capitale circolante pari a 280 milioni di zloty (voce 14 della tabella 1b) e 45 milioni di zloty (voce 16 della tabella 1b) né i prestiti per capitale circolante erogati dallo Stato pari a 250-350 milioni di zloty perché sono destinati giustappunto a finanziare il capitale circolante, non incluso nei costi di ristrutturazione. Lo stesso dicasi per il conferimento di capitale dell’agenzia di sviluppo industriale (200 milioni di zloty). Il pagamento dovuto per le quote dell’agenzia di sviluppo industriale di Stocznia Gdańsk (voce 17 della tabella 1b) non può considerarsi una fonte di finanziamento per la ristrutturazione del nuovo cantiere in quanto si tratta di un pagamento all’agenzia di sviluppo industriale, non al cantiere.
Tabella 5
Fonti di finanziamento ipotizzate per i costi di ristrutturazione previsti (PLN in milioni)
(PLN million)
Conferimento di capitale da parte di ISD Polska
405
Prestito per investimenti
185
Vendita di attività
240
Conferimento di capitale da parte dello Stato
515
Conferimento di capitale da parte dello Stato
385
Conferimento di capitale da parte dello Stato
250
Cancellazione di debiti fiscali
308
Totale
2 288
Costi di ristrutturazione previsti totali
3 000
Scarto
712
(349)
Alla luce di tale scarto, la Commissione conclude che il piano di ristrutturazione comune non assicura il finanziamento della ristrutturazione. In altre parole, il piano non dimostra come sia concretamente attuabile la ristrutturazione prevista, anche concedendo al cantiere ulteriori e sostanziali aiuti di Stato.
(350)
Il piano di ristrutturazione comune di settembre identifica alcune entrate passate come contributo proprio di Stocznia Gdynia e Stocznia Gdańsk alla loro ristrutturazione (tabella 1b “Contributo proprio passato presunto”). Benché alcune di queste entrate (per esempio, certe vendite di attività) avrebbero potuto essere considerate un contribuito proprio secondo la definizione contenuta negli orientamenti (reale, effettivo ed esente da aiuti di Stato), la Commissione è del parere, alla luce della precaria situazione finanziaria dei due cantieri, che tali entrate ulteriori siano state impiegate per contenere le perdite e non avrebbero potuto essere destinate a una vera ristrutturazione. Anche se il cantiere fosse stato in grado di attuare alcuni interventi di ristrutturazione (come piccoli investimenti) grazie, per esempio, al disinvestimento di attività, tali entrate a giudizio della Commissione, non avrebbero potuto considerarsi esenti da aiuti di Stato perché i cantieri potevano continuare a operare e ipotizzare una ristrutturazione unicamente in virtù di un costante accumulo di debiti nei confronti di enti pubblici, della possibilità concessa loro di continuare a svolgere attività economiche in perdita e del costante sostegno dello Stato.
(351)
A ogni modo, vista la situazione finanziaria del cantiere, è chiaro che qualunque entrata passata derivante da risorse proprie del cantiere o esterne è stata utilizzata per finanziare le attività passate del cantiere.
(352)
Quanto invece al contributo proprio futuro presunto, la Commissione non può accettare le seguenti voci.
(353)
In primo luogo, come già rammentato, i prestiti per capitale circolante pari a 280 milioni di zloty (voce 14 della tabella 1b) non erano destinati a coprire alcun costo di ristrutturazione previsto di cui sopra, essendo specificamente intesi a finanziare il capitale circolante per la produzione in corso. Tali prestiti, peraltro, non possono ritenersi reali ed effettivi, bensì potenziali e remoti nel tempo. Lo stesso vale per il prestito per capitale circolante pari a 45 milioni di zloty destinato ad attività produttive al di fuori della costruzione navale (voce 16 della tabella 1b).
(354)
In secondo luogo, il prestito per investimenti corrispondente a 185 milioni di zloty destinato ad attività produttive al di fuori della costruzione navale (voce 15 della tabella 1b) non può considerarsi, in questa fase, reale e accessibile. Nei suoi chiarimenti del 7 luglio 2008, la Polonia spiegava che ISD Polska aveva intavolato trattative con varie banche al fine di ottenere il prestito. La Commissione ha esaminato due manifestazioni di interesse sottopostele con il piano di ristrutturazione di settembre.
(355)
Su tale base, la Commissione non può concludere che il piano ha dimostrato che il finanziamento degli investimenti era reale ed effettivo. Il piano ha dimostrato unicamente che ISD Polska stava conducendo trattative con due banche, una delle quali pareva interessata ad analizzare il progetto. Il fatto che ISD Polska abbia iniziato a lavorare su tale progetto all’inizio del 2007, nel momento in cui ha acquisito una partecipazione in Stocznia Gdańsk, e sinora non sia riuscita ad assicurarsi fondi a tale scopo è un segnale eloquente.
(356)
In terzo luogo, la Commissione osserva che, per generare un contributo proprio di 240 milioni di zloty, il piano di settembre cita le singole componenti della vendita di attività (voce 13 della tabella 1b).
(357)
Inoltre, né ISD Polska né Stocznia Gdynia hanno attualmente il diritto di alienare la componente principale di tali attività (il terreno sul quale sono ubicati gli scali di varo di Stocznia Gdańsk). Allo stato, sussistono chiari ostacoli di natura giuridica (è necessario che Stocznia Gdynia acquisisca diritti di proprietà sul terreno, operazione fondamentalmente legata allo scioglimento di Synergia 99, di cui Stocznia Gdynia è soltanto uno dei soci; sono in corso procedure amministrative per la ridefinizione dei confini del porto di Danzica), come pure di natura pratica (il terreno potrebbe essere venduto soltanto dopo aver smantellato i tre scali di varo e probabilmente soltanto dopo aver ripulito il sito) che impediscono a Stocznia Gdynia e ISD Polska di vendere tali beni. In aggiunta, come ha spiegato lo stesso investitore, le notevoli entrate stimate derivanti dalla vendita del terreno potranno essere ottenute soltanto una volta modificate le condizioni per l’ottenimento delle licenze di costruzione (75). Il piano di settembre indica che Synergia 99, attuale proprietario del lotto, non ha ancora intrapreso l’iter amministrativo per escluderlo dall’area portuale. Sebbene il piano di settembre illustri nel dettaglio gli elementi del progetto di Synergia 99, la sua effettiva attuazione resta subordinata a vari eventi che esulano dal controllo di Stocznia Gdynia o ISD Polska, specialmente a variazioni dei confini dell’area portuale. La commissione, pertanto, non può considerare reale ed effettivo questo contributo proprio presunto.
(358)
ISD ha fornito una valutazione indipendente del terreno sul quale sono ubicati i tre scali di varo ([…] milioni di zloty).
(359)
La Commissione osserva che il consiglio di amministrazione di Synergia 99 ha indicato come stima delle sue attività […] milioni di zloty. Poiché il consiglio di amministrazione ha rilasciato una dichiarazione in tal senso per concludere un accordo tra soci in merito alle pattuizioni per ripartire le attività in caso di scioglimento di Synergia 99, si può presupporre che il valore delle attività non sia sottostimato. Una perizia indipendente commissionata all’epoca dal consiglio di amministrazione ha calcolato che il valore di mercato del terreno in questione dovrebbe aggirarsi sui […] milioni di zloty.
(360)
Viste le notevoli differenze tra le due valutazioni, che rispecchiano ipotesi diverse in merito al futuro uso del terreno, la Commissione ritiene ottimistica l’idea che il terreno sia utilizzabile per uno sviluppo destinato alla fascia superiore del mercato e alquanto irrealistica in assenza di specifiche proposte di acquisto del terreno o indicazioni più concrete di progetti per il recupero dell’area. La Commissione è del parere che si sarebbero dovute anche stimare le entrate potenziali derivanti dalla vendita del terreno per usi industriali o di sviluppo poiché ambedue gli scenari sono ipotizzabili.
(361)
La Commissione osserva inoltre che il prezzo delle quote di Stocznia Gdynia calcolato per ISD non rispecchiava il valore di investimento stimato per il terreno sul quale sono ubicati gli scali di varo ([…] milioni di zloty). Secondo il piano di ristrutturazione di settembre, alla fine del 2007 il valore di inventario netto di Stocznia Gdynia ammontava a ([…] valore notevolmente negativo) milioni di zloty. Da allora, il Tesoro ha proceduto a conferimenti di capitale per 515 milioni di zloty e 385 milioni di zloty e sarebbe prevista un’ulteriore capitalizzazione di 200 milioni di zloty. Se tutte le altre voci di bilancio fossero rimaste invariate (76), il valore di inventario netto del cantiere a seguito di tali conferimenti di capitale sarebbe ammontato a ([…] valore positivo) milioni di zloty, mentre ISD Polska avrebbe corrisposto un prezzo simbolico per le quote di Stocznia Gdynia. Qualora il valore di mercato del terreno sul quale sono ubicati gli scali di varo fosse stato correttamente riportato in bilancio, il valore di inventario netto sarebbe stato persino superiore. In altre parole, ISD Polska avrebbe acquistato le quote di Stocznia Gdynia a un prezzo inferiore al loro valore di mercato, ricevendo in tal modo aiuti di Stato. La Commissione ritiene dunque che tali attività siano “contaminate” da aiuti di Stato aggiudicati durante il processo di privatizzazione e non possano considerarsi contributo proprio esente da aiuti di Stato.
(362)
Quanto ad altre attività destinate alla vendita attualmente riportate nel bilancio di Stocznia Gdynia o Stocznia Gdańsk, la Commissione accetta, sulla base delle informazioni disponibili, la vendita o la locazione di alcune di esse come contributo proprio reale ed effettivo nel caso in cui sia stata fornita una valutazione sostanziata e la vendita o la locazione si basi su accordi esistenti (vendita di quote di Euromedicus, vendita di quote di Polskie Linie Lotnicze, contratti di locazione con Eurocynk e CRIST). Tali contratti ammontano a circa […] milioni di zloty.
(363)
Infine, in linea con la prassi consolidata (77), la Commissione è dell’avviso che flussi di cassa futuri non possano considerarsi un contributo proprio secondo la definizione contenuta negli orientamenti perché non rappresentano un contributo reale ed effettivo da parte della società o dei suoi soci ai costi di ristrutturazione.
(364)
Ne consegue che le uniche voci che possono considerarsi un contributo proprio sono i conferimenti di capitale previsti a carico di ISD Polska per complessivi 405 milioni di zloty e i proventi della vendita e della locazione di alcuni beni (14 milioni di zloty). Tale contributo proprio equivale al 14 % (78) dei costi di ristrutturazione previsti, pari a 3 miliardi di zloty. Se la Commissione accettasse la proposta delle autorità polacche, presentata in occasione della riunione del 30 settembre 2008, di valutare il livello del contributo proprio sulla base di un raffronto con i costi di ristrutturazione sostenuti dai cantieri fino all’assunzione del controllo da parte degli investitori, il risultato sarebbe identico (costi di ristrutturazione pari a 3,065 miliardi di zloty a fronte di un contributo proprio reale ed effettivo di 419 milioni di zloty, ossia 14 %).
(365)
Tutto questo va esaminato alla luce dell’ipotesi di aggiudicazione di ulteriori aiuti di Stato, che è il presupposto di partenza del piano: ulteriore conferimento di capitale da parte dello Stato per 1,6 miliardi di zloty (1,14 miliardi di zloty nel giugno 2008 e 418 milioni di zloty ancora da realizzarsi) e ulteriore ristrutturazione dei debiti accumulati nei confronti di enti pubblici per un valore nominale di 496,6 milioni di zloty nel periodo 2009-2017. Va notato che il piano ipotizza che le attività di costruzione navale continuino a dipendere da finanziamenti sotto forma di garanzie per anticipi prestate da Export Credit Insurance Corporation a condizioni vantaggiose, presupposto incorporato nel modello finanziario dei cantieri riuniti. I cantieri riuniti prevedevano di ricevere nuove garanzie entro la fine del 2008, e anche negli anni successivi, perlomeno sino alla fine del periodo di ristrutturazione nel 2012, le garanzie di Export Credit Insurance Corporation avrebbero dovuto assistere praticamente per intero la costruzione navale.
(366)
Inoltre, la Commissione deve tener presente l’intero periodo di ristrutturazione, iniziato nel 2002. Considerati gli ingenti aiuti di Stato di cui il cantiere ha usufruito in tale periodo, il contributo proprio in percentuale rispetto ai costi di ristrutturazione è persino inferiore. È dunque evidente che il contributo proprio non raggiunge neanche lontanamente la soglia del 50 % dei costi di ristrutturazione prevista dagli orientamenti.
(367)
Benché l’investitore abbia previsto un conferimento di capitale di 500 milioni di zloty per finanziare in parte il programma di investimenti, è stato richiesto anche un ulteriore conferimento di capitale da parte dello Stato per complessivi 515 milioni di zloty, una ristrutturazione dei debiti nei confronti di enti pubblici per un importo di 560 milioni di zloty e la copertura di eventuali future passività potenziali del cantiere, stimate pari a 555 milioni di zloty (future perdite, penali per l’annullamento di contratti, contenziosi). Il piano ha elencato inoltre tutte le altre passività del cantiere per complessivi 948 milioni di zloty (debiti commerciali nei confronti di fornitori, armatori, eccetera) e presupponeva che fossero coperti dallo Stato. Infine, l’investitore richiedeva ulteriori garanzie da Export Credit Insurance Corporation a un premio vantaggio rispetto alla prassi da essa normalmente applicata a imprese sane per finanziare il capitale circolante e garanzie del Tesoro per prestiti temporanei per un importo di 397 milioni di zloty.
(368)
I costi di ristrutturazione identificabili sulla base delle informazioni limitate contenute nel piano coprirebbero perlomeno le passività maturate (prestiti e debiti accumulati per un totale di 1 508 milioni di zloty), le perdite previste sui contratti di costruzione di navi esistenti e i contenziosi (555 milioni di zloty), oltre al fabbisogno per investimenti ipotizzato per gli anni 2008-2018 (443 milioni di zloty).
(369)
La maggior parte di tali costi dovrebbe essere coperta da aiuti di Stato. Il contributo proprio proposto era rappresentato da un conferimento di capitale da parte dell’investitore pari a 500 milioni di zloty. La Commissione osserva che non sono state fornite informazioni sulla capacità dell’investitore di provvedere a tale conferimento di capitale. Secondo l’offerta preliminare di PSC, i fondi per finanziare il conferimento avrebbero dovuto essere ottenuti presso un terzo, un investitore finanziario. In assenza di elementi comprovanti la capacità dell’investitore di procurare capitale per 500 milioni di zloty, la Commissione ritiene che tale intervento non possa considerarsi reale ed effettivo. Il piano presupponeva altresì che le entrate derivanti dalla vendita di attività generate nel periodo dopo l’adesione e quelle derivanti dalla prevista vendita di attività per un ammontare complessivo di 174,5 milioni di zloty dovessero considerarsi pure un contributo proprio secondo la definizione contenuta negli orientamenti. Anche in questo caso non è stato dimostrato che le operazioni passate fossero esenti da aiuti di Stato né la realisticità delle ipotesi in merito alle previste entrate. La contraddizione in merito al contributo proprio dichiarato dall’investitore solleva ulteriori dubbi in merito alla credibilità delle ipotesi al riguardo. La Commissione conclude dunque che il piano non dimostra che il contributo proprio proposto è significativo, reale, effettivo ed esente da aiuti di Stato.
(370)
La Commissione rileva che, pur considerando gli interventi proposti (conferimento di capitale di 500 milioni di zloty e vendite passate e future di attività) come contributo proprio, il tutto ammonterebbe al 27 % dei costi di ristrutturazione prima indicati. Essa, peraltro, deve tener presente l’intero periodo di ristrutturazione, iniziato nel 2002. Considerati gli ingenti aiuti di Stato di cui il cantiere ha usufruito in tale periodo, il contributo proprio in percentuale rispetto ai costi di ristrutturazione totali è addirittura inferiore. È chiaro, dunque, che il contributo proprio non raggiunge neanche lontanamente la soglia del 50 % dei costi di ristrutturazione prevista dagli orientamenti.
(371)
Su tale base, la Commissione è dell’avviso che in passato il cantiere non abbia realizzato, in pratica, alcun contributo proprio secondo la definizione contenuta negli orientamenti e, se lo ha realizzato, tale contributo non è stato di rilievo. Inoltre, il piano di ristrutturazione sottoposto da Polish Shipbuilding Company non assicura un contributo proprio sufficiente. Poiché lo scopo di un contributo proprio è mantenere al minimo l’aiuto di Stato, in mancanza di un contributo proprio la Commissione si vede costretta a concludere che il requisito della limitazione al minimo dell’aiuto di Stato non è stato rispettato. Il piano di ristrutturazione di PSC si basa viceversa sul presupposto che venga concesso un aiuto di Stato e conclude che da esso dipende la sua attuazione.
(372)
Sulla base di quanto precede, la Commissione conclude che in passato il cantiere non ha realizzato, in pratica, alcun contributo proprio secondo la definizione contenuta negli orientamenti, ossia un contributo che possa considerarsi reale, effettivo ed esente da aiuti di Stato. Né il piano di ristrutturazione comune né il piano presentato da PSC assicurano un contributo proprio sufficiente. Poiché lo scopo di un contributo proprio è limitare al minimo l’aiuto di Stato, in mancanza di un contributo proprio la Commissione si vede costretta a concludere che il requisito della limitazione al minimo dell’aiuto di Stato non è stato rispettato. Tutti i due piani si basano viceversa sul presupposto che venga concesso un ulteriore aiuto di Stato. Nel complesso, vi è dunque un finanziamento sproporzionato della ristrutturazione tramite aiuti di Stato, il che comporta forme di distorsione indebita della concorrenza.
(373)
Secondo gli orientamenti, un aiuto non deve fornire all’impresa eccedenze di cassa che possano essere utilizzate per attività aggressive, che distorcano il mercato, non legate al processo di ristrutturazione. Sebbene al cantiere non abbia beneficiato di eccedenze di cassa, grazie alle garanzie dello Stato ha potuto accedere a capitale circolante che non gli era disponibile sul mercato. Il cantiere, pertanto, non soltanto ha potuto proseguire l’attività ed evadere gli ordini in portafoglio, ma anche stipulare contratti senza doversi fare carico dei costi dell’attenuazione dei rischi associati alle variazioni di prezzo dei materiali e alle fluttuazioni dei tassi di cambio. In altre parole, il cantiere ha potuto usare gli aiuti di Stato per svolgere attività che distorcono il mercato, non legate al processo di ristrutturazione, accettando ordini a prezzi che non coprivano i costi sostenuti. Ciò corrobora l’idea della Commissione che gli aiuti di Stato non si siano limitati al minimo necessario per la sopravvivenza del cantiere.
(374)
Da ultimo, la Commissione rammenta che gli aiuti di Stato a imprese in difficoltà vanno utilizzati per finanziare la ristrutturazione. È possibile concedere aiuti al funzionamento soltanto nella misura necessaria per tenere a galla l’impresa in attesa dell’attuazione di una ristrutturazione lungimirante. Nella fattispecie, però, un reale impegno di ristrutturazione volto a ottenere effetti a lungo termine è stato limitato. Gli aiuti di Stato hanno essenzialmente permesso al cantiere di restare a galla, per cui sono stati solamente aiuti al funzionamento. In tali circostante, non è possibile ritenere che gli aiuti concessi si siano limitati al minimo necessario per consentire di intraprendere la ristrutturazione.
(375)
Alla luce di quanto precede, la Commissione conclude che il requisito della limitazione degli aiuti al minimo indispensabile con un contributo proprio reale e di rilievo, esente da aiuti di Stato, non è stato rispettato.
d) Misure per evitare una distorsione indebita della concorrenza
(376)
La Commissione ricorda l’accordo preliminare con la Polonia in merito alla chiusura del bacino di carenaggio SD I. Tuttavia, alla luce degli ulteriori sviluppi successivi a detto accordo e alle succitate conclusioni in merito alle prime due condizioni degli orientamenti, non occorre valutare se le misure compensative proposte dalla Polonia fossero sufficienti.
e) Conclusione
(377)
Poiché i criteri prescritti dagli orientamenti affinché un aiuto sia ritenuto compatibile con il mercato comune non sono stati rispettati, la Commissione conclude che gli interventi enumerati nei considerando 209-232 non sono compatibili con il mercato comune come aiuti alla ristrutturazione.
C. ALTRI AIUTI
(378)
Nella lettera dell’11 luglio 2007, la Polonia affermava che Stocznia Gdynia aveva ricevuto aiuti “per scopi diversi dalla ristrutturazione”. Tali aiuti sono elencati nella tabella 4.
(379)
La Commissione rammenta che un’impresa in difficoltà, essendo in pericolo la sua stessa sopravvivenza, non può considerarsi un veicolo appropriato per promuovere obiettivi di politica pubblica finché non se ne garantisce la redditività (punto 20 degli orientamenti). Qualunque aiuto concesso a un’impresa in difficoltà durante il periodo di ristrutturazione, a meno che non sia coperto dai regolamenti di esenzione, deve essere notificato come aiuto alla ristrutturazione (punto 69 degli orientamenti).
(380)
La Polonia non ha prodotto alcuna prova del fatto che gli aiuti di cui alla precedente tabella 4 siano coperti dai regolamenti di esenzione.
(381)
La Commissione conclude che detti interventi rientrano anch’essi nella presente decisione e costituiscono aiuti alla ristrutturazione illegali e incompatibili.
IV. CONCLUSIONE
(382)
La Commissione rileva che la Polonia ha illegalmente concesso gli aiuti di Stato descritti nei considerando 209-232 a Stocznia Gdynia in violazione dell’articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE. Tali aiuti non sono compatibili con il mercato comune a norma di alcuna deroga prevista da detto trattato.
(383)
Per ristabilire la situazione ex ante, gli aiuti di Stato devono essere recuperati.
V. ATTUAZIONE
(384)
La componente di aiuto degli interventi concessi a favore di Stocznia Gdynia illustrati nei considerando 209-158 della decisione deve essere recuperata. In generale, la componente di aiuto da recuperare, ossia il vantaggio ricevuto dal beneficiario, è pari alla differenza tra le condizioni che il beneficiario potrebbe ottenere sul mercato e le condizioni dell’intervento concesso.
(385)
Per misurare la componente di aiuto si applicano, in luogo dei tassi di mercato, i tassi di riferimento e attualizzazione annunciati dalla Commissione, specialmente nei casi in cui l’aiuto viene erogato in varie quote. Lo stesso dicasi per il calcolo della componente di aiuto risultante dai regimi di abbuono degli interessi (79). Nel caso delle imprese in difficoltà come Stocznia Gdynia, la Commissione considera che il tasso di riferimento debba essere maggiorato di almeno 400 punti base per riflettere il rischio elevato associato all’operazione, nonché di 200 punti base per riflettere le garanzie reali scarse o nulle offerte dal beneficiario. Come spiegato in precedenza, il valore delle garanzie reali fornite dal cantiere è discutibile, visto il suo rapporto tra attivo e passivo. Quando un’impresa in difficoltà non è in grado di reperire finanziamenti sul mercato, la componente di aiuto può essere equivalente anche al 100 % del valore nominale dei fondi ricevuti (80).
(386)
A giudizio della Commissione, nel periodo in cui Stocznia Gdynia ha ricevuto gli aiuti di cui ai considerando 209-232, il cantiere versava in gravi difficoltà finanziarie (situazione descritta nei considerando 62-66) e non era in grado di reperire finanziamenti sul mercato. Nel periodo in questione, il suo patrimonio netto era negativo, continuava ad accumulare perdite e non riusciva a ottenere praticamente alcun finanziamento dal mercato. In tali circostanze, un operatore in economia di mercato non sarebbe stato disposto a fornire al cantiere alcun finanziamento, visto l’alto rischio associato all’operazione. La Commissione ritiene pertanto che nessuna banca avrebbe accettato di concedere prestiti al cantiere, foss’anche a tassi di interesse elevati, e nessuna banca avrebbe rilasciato una garanzia, neanche a fronte di una commissione notevole.
(387)
Non essendo Stocznia Gdynia stata in grado di ottenere prestiti o garanzie sul mercato, qualunque prestito o garanzia concessole durante il periodo in questione costituisce automaticamente un aiuto. Di conseguenza, qualsiasi garanzia ancora in essere deve cessare immediatamente e qualunque prestito deve essere immediatamente rimborsato.
(388)
La restituzione di prestiti concessi al cantiere non è tuttavia sufficiente per ristabilire la situazione iniziale perché fino alla data del rimborso il cantiere ha potuto contare su finanziamenti che in una normale situazione non avrebbe potuto ottenere dal mercato. Per ristabilire la situazione iniziale, occorre pertanto recuperare anche un importo equivalente al valore di tale vantaggio, la cui entità può essere stimata unicamente sulla base del tasso di interesse imputato per prestiti ad altissimo rischio. La Commissione deve dunque ingiungere il recupero della differenza tra il tasso di interesse effettivamente corrisposto da Stocznia Gdynia e un tasso di interesse teoricamente adeguato per un prestito ad altissimo rischio dal momento della concessione al cantiere del prestito alla data della sua restituzione. In relazione alla necessità di stabilire il tasso di interesse per un prestito ad altissimo rischio, la comunicazione della Commissione relativa al metodo di fissazione dei tassi di riferimento e attualizzazione indica che il premio di rischio può essere maggiorato di 400 punti base rispetto al tasso di riferimento “nell’ipotesi in cui nessuna banca privata avrebbe accettato di concedere il prestito”, che corrisponde alla fattispecie. In varie decisioni, la Commissione è stata del parere che un premio maggiorato di 600 punti base al tasso di riferimento fosse un minimo adeguato per rispecchiare una situazione ad alto rischio (81). La Commissione ritiene che ciò sia il minimo per i prestiti concessi nella fattispecie.
(389)
La Commissione assumerà lo stesso approccio nei confronti delle garanzie: essa deve ingiungere il recupero dell’equivalente della sovvenzione di cui alla garanzia dal momento dell’erogazione del prestito garantito alla cessazione della garanzia.
(390)
Come spiegato nella comunicazione della Commissione sull’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie (82), la Commissione è dell’avviso che l’equivalente della sovvenzione sia pari all’abbuono di interessi ottenuto in virtù della garanzia (nel caso in cui la garanzia assista un prestito concesso a un tasso inferiore a quello di mercato) o all’importo risultante dal fattore di rischio sulla somma garantita decurtato del premio corrisposto per la garanzia.
(391)
Nel caso in cui non sia possibile calcolare la componente di aiuto utilizzando tali regole, la Commissione riterrebbe appropriato calcolare la differenza tra il premio per la garanzia che sarebbe addebitato sul mercato e quello corrisposto dal beneficiario. La Commissione è del parere che la differenza calcolata in questo modo rappresenti la componente di aiuto della garanzia. A giudizio della Commissione, il premio imputato per il regime esente da aiuti di Stato sulla base del quale Export Credit Insurance Corporation gestisce il suo programma di assicurazione delle esportazioni garantito dal Tesoro, avallato dalla decisione della Commissione del 18 luglio 2007, potrebbe fungere da premio di riferimento per il suddetto calcolo. Anche in questo caso, il premio dovrebbe essere maggiorato di almeno 400 punti base per riflettere il fatto che il cantiere non poteva usufruire di garanzie nell’ambito del succitato regime. Le garanzie prestate al cantiere, pertanto, hanno comportato un rischio notevolmente superiore.
(392)
Come spiegato in precedenza, dato che il cantiere non sarebbe stato in grado di acquisire garanzie sul mercato in ragione della sua precaria situazione finanziaria, per far cessare la distorsione della concorrenza creata dagli aiuti, è indispensabile che le garanzie in essere cessino immediatamente.
(393)
Quanto alle garanzie per anticipi, la Commissione osserva che gli anticipi garantiti da Export Credit Insurance Corporation riguardano contratti di vendita, non contratti di prestito. Sugli anticipi non maturano interessi. La Commissione ritiene pertanto che, per calcolare la componente di aiuto ricevuta dal beneficiario, occorra prevedere un raffronto tra il premio corrisposto dal cantiere e quello che sarebbe stato normalmente imputato sul mercato. Anche in questo caso, il regime esente da aiuti di Stato utilizzato da Export Credit Insurance Corporation può fungere da riferimento per le commissioni addebitate sul mercato, che vanno comunque maggiorate per riflettere l’ulteriore rischio corso nel concedere aiuti a un’impresa in difficoltà finanziarie.
(394)
Come nel caso delle altre garanzie ricevute dal cantiere e per gli stessi motivi, la Commissione sottolinea che qualunque garanzia di Export Credit Insurance Corporation in essere deve immediatamente cessare.
(395)
La continua mancata esecuzione dei debiti da parte degli enti pubblici costituisce anch’essa un aiuto di Stato che va tenuto presente (83). La situazione è assimilabile a quella di un prestito rinnovabile concesso a condizioni preferenziali e, pertanto, la componente di aiuto equivale alla differenza tra l’interesse che sarebbe stato addebitato sul mercato (a un’impresa con un rating analogo in una situazione economica e finanziaria simile con garanzie reali comparabili) e quello addebitato dall’amministrazione aggiudicatrice.
(396)
Vista la continua precarietà della situazione finanziaria del cantiere, la Commissione è del parere che un creditore in economia di mercato avrebbe richiesto l’immediato incasso dei suoi crediti alla data di scadenza. Di conseguenza, il fatto che le autorità polacche non abbiano adottato immediatamente provvedimenti esecutivi rappresenta un aiuto, ragion per cui la data di disponibilità dell’aiuto coinciderebbe con la data di scadenza di un debito non rimborsato. La componente di aiuto sarebbe pari alla differenza tra l’interesse che sarebbe stato addebitato sul mercato (a un’impresa con un rating analogo in una situazione economica e finanziaria simile con garanzie reali comparabili) e quello addebitato dall’amministrazione aggiudicatrice.
(397)
Poiché qualunque operatore in economia di mercato esigerebbe l’immediata restituzione dei debiti da parte del cantiere, non soltanto è necessario che si recuperi la componente di aiuto risultante dall’interesse inferiore addebitato, ma occorre anche che siano immediatamente rimborsati i debiti accumulati.
(398)
Qualunque cancellazione di debiti equivale a una sovvenzione non rimborsabile, ragion per cui l’intera parte di debito cancellata costituisce un aiuto.
(399)
Secondo la legge del 30 ottobre 2002, i debiti nei confronti di enti pubblici ristrutturati nell’ambito del capitolo 5a sono stati ceduti dall’operatore, impresa interamente di proprietà dell’agenzia di sviluppo industriale, unitamente a componenti dell’attività per un valore pari almeno al 25 % delle passività ristrutturate. L’operatore doveva poi vendere tali attività e utilizzare i proventi così ottenuti per rimborsare parte dei debiti nei confronti di enti pubblici. La parte restante dei debiti sarebbe stata poi cancellata dalle autorità competenti. La Commissione ritiene dunque che la componente di aiuto di Stato di tale operazione sia pari al valore dei debiti nei confronti di enti pubblici ceduti all’operatore decurtato del valore effettivo delle attività cedute. Secondo la legge del 30 ottobre 2002, ciò significherebbe che la componente di aiuto equivale al massimo al 75 % dei debiti ceduti. Tuttavia, se il valore delle attività è superiore o inferiore al 25 % richiesto dalla legge, la componente di aiuto va ricalcolata di conseguenza.
(400)
La Commissione osserva che i conferimenti di capitale da parte dello Stato o enti controllati dallo Stato come l’agenzia di sviluppo industriale e KPS in imprese in difficoltà, se non è ipotizzabile una restituzione, vanno considerati sovvenzioni non rimborsabili (84). Per eliminare la distorsione della concorrenza causata da un conferimento di capitale, il cantiere dovrebbe restituire l’intero ammontare del capitale conferito.
(401)
Con lettera del 3 novembre 2008, la Polonia si è impegnata ad attuare la presente decisione mediante una vendita di attività al prezzo di mercato tramite una gara aperta, trasparente, incondizionata e non discriminatoria (condotta nel rispetto delle condizioni specifiche stabilite dalla lettera della Commissione del 27 ottobre 2008) con successiva liquidazione di Stocznia Gdynia. Tutte le ragioni di credito per recuperi derivanti dalla presente decisione dovranno essere immediatamente iscritte dalla Polonia nell’ambito della liquidazione di Stocznia Gdynia. Con lettera del 6 novembre 2008, la Commissione ha comunicato alla Polonia che, ammesso che tali condizioni siano rispettate, la vendita di attività non comporterà nuovi aiuti per l’uno o più acquirenti e le attività potrebbero essere cedute libere da qualunque passività risultante dalla restituzione di aiuti di Stato illegali e incompatibili concessi al cantiere in passato, come richiesto per evitare una continuità economica tra i beneficiari degli aiuti e l’attività degli acquirenti (85). La Commissione seguirà da vicino l’evoluzione della questione per verificare se le condizioni enunciate nella sua lettera del 27 ottobre 2008 e accettate dalle autorità polacche sono rispettate al fine di sincerarsi della corretta attuazione della presente decisione.
(402)
Tali condizioni, che la Polonia si è espressamente impegnata a rispettare, possono essere sintetizzate come segue.
(403)
Le attività (senza passività) saranno privatizzate tramite una gara aperta, trasparente, incondizionata e non discriminatoria. Il cantiere, unitamente a eventuali attività e passività restanti, sarà liquidato.
(404)
Le attività dovranno essere vendute al prezzo di mercato (al migliore offerente). Le varie componenti delle attività dovranno essere messe in vendita separatamente o in grandi lotti definiti in un’ottica di massimizzazione della vendita. I lotti non dovranno consistere in parti organizzate di una società o un ramo di attività. Tale ripartizione in lotti non dovrà tuttavia precludere ai potenziali acquirenti la possibilità di presentare un’offerta comune per più lotti o componenti.
(405)
La gara dovrà essere non discriminatoria, ossia dovrà garantire che la vendita sia aperta a tutti i profili di potenziale acquirente, senza alcuna discriminazione per quel che riguarda lo scopo dell’investimento.
(406)
La gara non potrà comportare condizioni (come il mantenimento dell’organico o dell’attività, oppure il subentro nei contratti esistenti) (l’unico criterio per la scelta dell’offerta migliore dovrà essere la massimizzazione dei proventi a beneficio dei creditori di Stocznia Gdynia).
(407)
I creditori del cantiere, pubblici e privati, tra cui i suoi clienti, dovranno avere il medesimo grado e gli stessi diritti in relazione ai proventi derivanti dalla vendita delle attività che avrebbero in un procedimento fallimentare.
(408)
Nel quadro della vendita non si potranno concedere nuovi aiuti di Stato né in forma di cancellazione né in forma di restituzione finanziata dallo Stato di debiti nei confronti di enti pubblici, rimborso di creditori privati, conferimenti di capitale, prestiti, garanzie o altro. Per qualunque nuovo debito nei confronti di enti pubblici che maturi durante il periodo necessario per concludere la procedura di vendita si dovrà attingere dalla massa della liquidazione.
(409)
La vendita sarà condotta da un amministratore indipendente, che avrà diritti e obblighi simili a quelli di un curatore fallimentare. Sarà altresì necessario creare una struttura che consenta ai creditori di sovrintendere efficacemente alla vendita e accertarsi che sia svolta a condizioni di mercato e che i loro diritti e il loro grado rispetto ai proventi siano rispettati. Inoltre, la Polonia e la Commissione nomineranno insieme un amministratore fiduciario con compiti di vigilanza che provvederà espressamente ad aiutare la Commissione a verificare che il processo di vendita e il recupero degli aiuti abbiano luogo nel pieno rispetto di tutti i succitati requisiti. A tal fine, l’amministratore fiduciario stilerà periodicamente relazioni dettagliate che sottoporrà alla Commissione nelle diverse fasi della procedura.
(410)
La Polonia ha segnalato che, per attuare la decisione, avrà bisogno di adottare un provvedimento legislativo. La Commissione riconosce la necessità di concedere un termine di attuazione più lungo del consueto, anche tenuto conto del numero di singoli interventi di aiuto oggetto della presente decisione e della loro diversità a livello di forma e durata. La Commissione invita pertanto la Polonia ad attuare la presente decisione entro sette mesi dal suo ricevimento,
DECIDE:
Articolo 1
L'aiuto di Stato di cui ai considerando 209-232 della presente decisione, concesso dalla Polonia in violazione dell’articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE a favore di Stocznia Gdynia, è incompatibile con il mercato comune.
Inoltre, tutte le garanzie sugli anticipi concesse dalla Polonia a favore di Stocznia Gdynia in violazione dell’articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE dal 1o luglio 2007 fino alla data della presente decisione sono incompatibili con il mercato comune.
Articolo 2
Per quanto concerne i prestiti ottenuti da vari enti pubblici di cui ai considerando 209-232 della presente decisione, la Polonia recupera, per il periodo intercorrente tra la data di concessione di detti prestiti e la data del loro rimborso, un aiuto pari alla differenza tra il tasso di interesse effettivamente corrisposto da Stocznia Gdynia e quello che avrebbe dovuto pagare se avesse ottenuto il prestito a condizioni di mercato. Inoltre, gli eventuali prestiti non rimborsati alla data di adozione della presente decisione devono essere immediatamente rimborsati.
Articolo 3
Per quel che riguarda le garanzie ottenute dal Tesoro descritte nei considerando 209-232 della presente decisione, la Polonia recupera, per il periodo intercorrente tra la data di concessione dell’aiuto e la data di cessazione della garanzia, l'aiuto per un importo pari alla differenza tra il tasso di interesse effettivamente corrisposto da Stocznia Gdynia per il prestito ottenuto grazie alla garanzia statale e quello che il beneficiario avrebbe dovuto pagare se avesse ottenuto il prestito a condizioni di mercato,oppure per un importo corrispondente all’importo garantito moltiplicato per il fattore di rischio (probabilità di default o tasso di insolvenza) e decurtato del premio per la garanzia versato, oppure per un importo pari alla differenza tra il premio per la garanzia pagato dal beneficiario e quello che il beneficiario avrebbe dovuto pagare se avesse ottenuto la garanzia a condizioni di mercato. Inoltre,occorre porre immediatamente fine alle eventuali garanzie in essere alla data di adozione della presente decisione.
Articolo 4
Quanto alle garanzie per anticipi concesse da Export Credit Insurance Corporation descritte nei considerando 209-232 della presente decisione, la Polonia recupera, per il periodo intercorrente tra la data di concessione dell’aiuto e la data di cessazione della garanzia, l'aiuto per un importo pari alla differenza tra il premio per la garanzia corrisposto dal beneficiario e quello che il beneficiario avrebbe dovuto pagare se avesse ottenuto la garanzia a condizioni di mercato. Inoltre, le eventuali garanzie in vigore alla data di adozione della presente decisione devono essere immediatamente revocate.
Articolo 5
Gli articoli 3 e 4 si applicano mutatis mutandis anche alle garanzie per anticipi concesse dalla Polonia in violazione dell’articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE a favore di Stocznia Gdynia dal 1o luglio 2007 alla data della presente decisione.
Articolo 6
Per quanto riguarda i debiti non eseguiti nei confronti di vari enti pubblici descritti nei considerando 209-232 della presente decisione, la Polonia recupera, per il periodo intercorrente tra la data di concessione dell’aiuto e la data del rimborso del debito nei confronti di enti pubblici, un aiuto pari alla differenza tra il tasso di interesse effettivamente pagato da Stocznia Gdynia e quello che il beneficiario avrebbe dovuto pagare per ottenere il rinvio della scadenza dei suoi debiti da un creditore a condizioni di mercato. Inoltre, gli eventuali debiti non rimborsati nei confronti di enti pubblici devono essere immediatamente rimborsati.
Articolo 7
In relazione alle cancellazioni di debiti nei confronti di enti pubblici descritte nei considerando 209-232 della presente decisione, la Polonia recupera un aiuto pari all’importo della cancellazione.
Articolo 8
In merito ai debiti nei confronti di enti pubblici ristrutturati nell’ambito della legge del 30 ottobre 2002 sugli aiuti di Stato a imprese di particolare rilevanza per il mercato del lavoro, e successive modifiche, descritti nei considerando 209-232 della presente decisione, la Polonia recupera un aiuto pari all’importo del debito nei confronti di enti pubblici ceduto all’operatore, decurtato del valore effettivo degli attivi del beneficiario ceduti all’operatore.
Articolo 9
Per quanto riguarda gli apporti di capitale da parte di vari enti pubblici descritti nei considerando 209-232 della presente decisione, la Polonia recupera un aiuto pari all’intero importo del capitale apportato.
Articolo 10
Relativamente alle sovvenzioni dirette descritte nella tabella 4, ai considerando 209-232 della presente decisione, la Polonia recupera un aiuto pari all’intero importo delle sovvenzioni.
Articolo 11
1. La Polonia deve ottenere dal beneficiario la restituzione degli aiuti di cui agli articoli che precedono. Il recupero deve avvenire conformemente alle disposizioni di cui ai considerando 384-401 della presente decisione.
2. Negli importi da recuperare rientrano gli interessi per l'intero periodo, a decorrere dalla data in cui è stato messo a disposizione l'aiuto concesso a favore di Stocznia Gdynia fino alla data del loro effettivo recupero.
3. Gli interessi saranno calcolati su base composta conformemente al capitolo V del regolamento (CE) n. 794/2004 della Commissione (86) e del regolamento (CE) n. 271/2008 della Commissione (87) che modifica il regolamento (CE) n. 794/2004.
4. Con effetto a partire dalla data di adozione della presente decisione, la Polonia annulla tutti i versamenti non ancora effettuati dell'aiuto di cui all’articolo 1.
Articolo 12
1. Il recupero dell'aiuto di cui all’articolo 1 è immediato ed effettivo.
2. La Polonia s'impegna ad attuare la presente decisione entro sette mesi dalla data di notifica.
Articolo 13
1. Entro due mesi dalla notifica della presente decisione, la Polonia trasmette alla Commissione le seguenti informazioni:
a)
l'importo complessivo (capitale e interessi) di cui occorre ottenere la restituzione dal beneficiario;
b)
la descrizione dettagliata dei provvedimenti già adottati e di quelli previsti per ottemperare alla presente decisione;
c)
documenti comprovanti che al beneficiario è stata ingiunta la restituzione degli aiuti;
d)
documenti comprovanti l'annullamento di tutti i contratti di garanzia per anticipi ancora in vigore.
2. La Polonia informa la Commissione sui progressi dei provvedimenti nazionali adottati per attuare la presente decisione fino al recupero degli aiuti di cui all’articolo 1. Su richiesta della Commissione, essa fornisce immediatamente informazioni sui provvedimenti già adottati e su quelli previsti per ottemperare alla presente decisione. Inoltre, la Polonia fornisce informazioni dettagliate sugli importi già recuperati dal beneficiario a titolo di aiuti e interessi.
La Repubblica di Polonia è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 6 novembre 2008.