ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 15. května 2006,
kterým se Litevské republice povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 21 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2006/388/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), a zejména na článek 27 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(2)
Litevská republika (dále jen „Litva“) požádala dopisem, který generální sekretariát Komise zaevidoval dne 28. června 2005, o povolení zavést opatření odchylující se od článku 21 směrnice 77/388/EHS.
(3)
V souladu s čl. 27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS uvědomila Komise o žádosti Litvy dopisem ze dne 22. srpna 2005 ostatní členské státy. Dopisem ze dne 23. srpna 2005 oznámila Komise Litvě, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(4)
Ustanovení čl. 21 odst. 1 směrnice 77/388/ES ve znění uvedeném v článku 28g uvedené směrnice stanoví, že v rámci vnitřního systému je k placení daně z přidané hodnoty (DPH) zpravidla povinna osoba povinná k dani, která dodává zboží nebo poskytuje služby.
(5)
Účelem odchylky požadované Litvou je za určitých podmínek v případě úpadkových řízení nebo restrukturalizačních řízení pod soudním dohledem, transakcí se dřevem, dodání železného a neželezného odpadu a stavebních prací učinit povinným k DPH, která se vztahuje na dodání zboží a poskytovaní služeb, příjemce.
(6)
Osoby povinné k dani, které jsou předmětem úpadkového řízení nebo restrukturalizačního řízení pod soudním dohledem, nemohou často kvůli finančním potížím odvádět DPH uvalenou na jejich dodání zboží a poskytované služby. Příjemce zboží nebo služeb si však může odečíst DPH, i přestože ji dodavatel zboží či poskytovatel služeb neodvedl.
(7)
Na litevském trhu se dřevem se objevily problémy, které souvisejí s jeho povahou a podniky, které se na něm podílí. Tento trh je ovládán malými místními společnostmi, které působí velmi často jako přeprodejci či zprostředkovatelé, jež daňové orgány mohou pouze těžko sledovat. Nejčastější způsob vyhýbání se daňovým povinnostem spočívá v tom, že společnost fakturuje dodávky a zanikne bez zaplacení daně, přičemž zanechá zákazníkovi platný účet, který ho opravňuje k daňovému odpočtu.
(8)
Podobné problémy s neplacením fakturované DPH se v Litvě objevily rovněž v odvětví recyklace železa a neželezných kovů.
(9)
Mimoto se srovnatelné problémy objevují i v litevském odvětví stavebnictví, zejména pokud jde o DPH fakturovanou subdodavateli, kteří následně mizí.
(10)
Určením příjemce jako osoby povinné platit DPH ve výše zmíněných případech, které mají nepříznivý dopad na veřejné finance, odstraňuje odchylka potíže, ke kterým dochází, bez toho, aby ovlivnila výši daně, kterou je nutno zaplatit. To usnadňuje daňovým orgánům práci při vyměřování daní a zabraňuje určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(11)
Toto opatření je úměrné sledovanému cíli, neboť nemá být uplatňováno všeobecně, ale pouze v určitých případech a odvětvích, v kterých nastávají značné problémy, pokud jde o vyměřování daně, daňové úniky nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(12)
Obdobné odchylky byly povoleny dalším členským státům a ukázalo se, že jsou účinné.
(13)
Tato odchylka by měla být časově omezena do 31. prosince 2009, aby bylo možno na základě zkušeností získaných k uvedenému dni posoudit, zda je i nadále opodstatněná. Dne 16. března 2005 však Komise navrhla směrnici k racionalizaci některých odchylek povolených podle článku 27 směrnice 77/388/EHS (2). Je proto nezbytné ukončit použitelnost těch částí tohoto rozhodnutí, na které se vztahuje zmíněný návrh, jakmile uvedená směrnice vstoupí v platnost.
(14)
Odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství pocházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 21 odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS ve znění uvedeném v článku 28g uvedené směrnice se Litvě povoluje stanovit jako osobu povinnou k placení DPH osobu povinnou k dani, které se dodává zboží či poskytují služby podle článku 2.
Článek 2
Příjemce dodaného zboží či poskytovaných služeb lze označit za osobu povinnou k placení DPH v těchto případech:
1.
dodání zboží a poskytování služeb osobou povinnou k dani, na kterou se vztahuje úpadkové řízení nebo restrukturalizační řízení pod soudním dohledem;
2.
dodání dřeva;
3.
dodání železného odpadu a šrotu, reziduí a dalších recyklovatelných materiálů obsahujících železo a neželezné kovy;
4.
poskytování stavebních prací subdodavatelem ve prospěch hlavního dodavatele, jiného subdodavatele nebo společnosti, která sama provádí stavební práce.
Článek 3
Použitelnost povolení podle článku 1 končí dnem 31. prosince 2009. Použitelnost čl. 2 bodů 3 a 4 končí dnem vstupu v platnost směrnice k racionalizaci odchylek podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, která obsahuje zvláštní režim pro uplatňování DPH v tomto odvětví, nastane-li tento den před 31. prosincem 2009.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Litevské republice.
V Bruselu dne 15. května 2006.
DECISIONE DEL CONSIGLIO
del 15 maggio 2006
che autorizza la Repubblica di Lituania ad applicare una misura di deroga all'articolo 21 della sesta direttiva 77/388/CEE in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra di affari
(2006/388/CE)
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
vista la sesta direttiva 77/388/CEE del Consiglio, del 17 maggio 1977, in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra di affari - Sistema comune di imposta sul valore aggiunto: base imponibile uniforme (1), in particolare l’articolo 27,
vista la proposta della Commissione,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 27, paragrafo 1, della direttiva 77/388/CEE, il Consiglio, deliberando all’unanimità su proposta della Commissione, può autorizzare ogni Stato membro ad introdurre misure particolari di deroga a detta direttiva, allo scopo di semplificare la riscossione dell’imposta o di evitare talune frodi o evasioni fiscali.
(2)
Con lettera protocollata dal segretariato generale della Commissione il 28 giugno 2005, la Repubblica di Lituania (di seguito «Lituania») ha chiesto l’autorizzazione ad introdurre misure di deroga all’articolo 21 della direttiva 77/388/CEE.
(3)
Conformemente all'articolo 27, paragrafo 2, della direttiva 77/388/CEE, la Commissione, con lettera del 22 agosto 2005, ha informato gli altri Stati membri della richiesta presentata dalla Lituania. Con lettera del 23 agosto 2005, la Commissione ha comunicato alla Lituania che disponeva di tutti i dati da essa ritenuti necessari per valutare la richiesta.
(4)
L'articolo 21, paragrafo 1, della direttiva 77/388/CEE, nella versione dell'articolo 28 octies, stabilisce che, in regime interno, il soggetto passivo che fornisce beni o servizi è di norma tenuto al pagamento dell'imposta sul valore aggiunto (IVA).
(5)
La deroga richiesta dalla Lituania mira a designare il destinatario, a determinate condizioni, quale debitore dell'IVA dovuta sulle cessioni di beni e le prestazioni di servizi in caso di procedure concorsuali o procedure di risanamento soggette a controllo giurisdizionale, operazioni relative al legname, cessioni di materiali di scarto ferrosi e non ferrosi e fornitura di lavori di costruzione.
(6)
A causa delle loro difficoltà finanziarie, i soggetti passivi sottoposti a procedure concorsuali o a procedure di risanamento soggette a controllo giurisdizionale spesso non riescono a pagare l’IVA fatturata sulle cessioni e prestazioni effettuate. Il destinatario tuttavia può detrarre l’IVA anche se non è stata pagata dal fornitore.
(7)
Nel mercato del legname lituano si riscontrano problemi dovuti alla natura del mercato e delle sue imprese. Il mercato è dominato da piccoli operatori locali, spesso rivenditori o intermediari, difficilmente controllabili dalle autorità fiscali. La forma più diffusa di evasione consiste nella fatturazione dell’operazione da parte dell’impresa, che poi scompare senza versare l’imposta, lasciando tuttavia al cliente una fattura valida ai fini della detrazione fiscale.
(8)
Problemi analoghi di mancato versamento dell’IVA fatturata si riscontrano in Lituania nel settore del riciclaggio dei metalli ferrosi e non ferrosi.
(9)
Simili problemi si rilevano anche nel settore edile lituano, in particolare in relazione all’IVA fatturata da subappaltatori che successivamente scompaiono.
(10)
Designando il destinatario quale debitore dell'IVA nei casi sopra citati, in cui è recato pregiudizio alle finanze pubbliche, la deroga permette di superare i problemi incontrati senza modificare l'importo dell'imposta dovuta. Ne conseguono una semplificazione del lavoro di riscossione dell’imposta da parte delle autorità fiscali e l’eliminazione di talune frodi o evasioni fiscali.
(11)
La misura è commisurata agli obiettivi perseguiti, in quanto non è destinata ad applicarsi generalmente, ma solo a operazioni e settori specifici in cui sussistono notevoli problemi di riscossione dell’imposta o di frodi o evasioni fiscali.
(12)
Deroghe analoghe sono state concesse ad altri Stati membri e sono risultate efficaci.
(13)
È opportuno limitare l’autorizzazione al 31 dicembre 2009, in modo da poter valutare se la deroga rimane giustificata in base ai dati raccolti fino a quel momento. Il 16 marzo 2005, tuttavia, la Commissione ha presentato una proposta di direttiva che razionalizza alcune delle deroghe concesse in virtù dell’articolo 27 della direttiva 77/388/CEE (2). È pertanto necessario che il periodo di applicazione delle parti della decisione che rientrano nell’oggetto della proposta giunga a termine all’entrata in vigore di tale direttiva.
(14)
La deroga non incide negativamente sulle risorse proprie delle Comunità provenienti dall'IVA,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
In deroga all’articolo 21, paragrafo 1, lettera a), della direttiva 77/388/CEE, nella versione dell'articolo 28 octies, la Lituania è autorizzata a designare quale debitore dell'IVA il soggetto passivo destinatario di una cessione di beni o di una prestazione di servizi ai sensi dell’articolo 2.
Articolo 2
Il destinatario della cessione di beni o della prestazione di servizi può essere designato quale debitore dell'IVA nei seguenti casi:
1)
cessione di beni o prestazione di servizi effettuata da un soggetto passivo sottoposto a procedura concorsuale o a procedura di risanamento soggetta a controllo giurisdizionale;
2)
cessione di legname;
3)
cessione di materiali di scarto e di rottami ferrosi, residui ed altri materiali riciclabili costituiti da metalli ferrosi e non ferrosi;
4)
fornitura di lavori di costruzione da parte di un subappaltatore a un appaltatore principale, a un altro subappaltatore o a un’impresa che esegue i propri lavori di costruzione.
Articolo 3
L'autorizzazione concessa a norma dell'articolo 1 scade il 31 dicembre 2009. Tuttavia i punti 3 e 4 dell’articolo 2 cessano di avere effetto alla data di entrata in vigore di una direttiva che razionalizzi le deroghe concesse in virtù dell’articolo 27 della direttiva 77/388/CEE e che includa un regime specifico per l’applicazione dell’IVA nel settore in questione, sempre che tale data sia anteriore al 31 dicembre 2009.
Articolo 4
La Repubblica di Lituania è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, addì 15 maggio 2006.