Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES
ze dne 27. ledna 2003
o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 8. listopadu 2002 [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cíle politiky Společenství v oblasti životního prostředí jsou zejména udržování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, ochrana lidského zdraví a obezřetné a racionální využívání přírodních zdrojů. Tato politika je založena na zásadách obezřetnosti a prevence, odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje a na zásadě "znečišťovatel platí".
(2) Program politiky a opatření Společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje (Pátý akční program pro životní prostředí) [5] uvádí, že pro dosažení udržitelného rozvoje je nutno významně změnit současný charakter vývoje, výroby, spotřeby a vzorce chování, a vyslovuje se mimo jiné pro snížení plýtvání přírodními zdroji a pro prevenci znečištění. Odpadní elektrická a elektronická zařízení (OEEZ) jsou zmíněna jako jedna z cílových oblastí, která má být regulována s cílem uplatnit zásady prevence vzniku odpadů, jejich využití a bezpečného odstranění.
(3) Sdělení Komise ze dne 30. července 1996 o přezkoumání strategie Společenství pro nakládání s odpady stanoví, že pokud vzniku odpadů nelze předejít, měly by být opětovně použity anebo by měl být využit jejich materiál nebo energie.
(4) Rada ve svém usnesení ze dne 24. února 1997 o strategii Společenství pro nakládání s odpady [6] zdůraznila, že je nutno podpořit využívání odpadů s cílem omezit množství odpadů určených k odstranění a šetřit přírodní zdroje, a to zejména pomocí opětovného použití, recyklace, kompostování a využití energie z odpadů, a dále uznala, že výběr možností v každém jednotlivém případě musí zohlednit dopady na životní prostředí a ekonomické dopady, ale že než bude dosaženo vědeckého a technologického pokroku a bude více rozvinuta analýza životního cyklu, je třeba upřednostnit opětovné použití a využití materiálu, pokud je to nejvýhodnější řešení z hlediska životního prostředí. Rada rovněž vyzvala Komisi k co nejrychlejšímu vypracování vhodných následných opatření k projektům programu prioritních toků odpadu, včetně OEEZ.
(5) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 14. listopadu 1996 [7] požádal Komisi, aby předložila návrhy směrnic o některých prioritních tocích odpadu, včetně elektrického a elektronického odpadu, a o to, aby byly tyto návrhy založeny na zásadě odpovědnosti výrobců. Evropský parlament v témž usnesení požádal Radu a Komisi, aby předložily návrhy na snížení objemu odpadu.
(6) Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8] stanoví, že prostřednictvím samostatných směrnic mohou být stanovena zvláštní pravidla pro jednotlivé případy nebo pravidla doplňující směrnici 75/442/EHS, pokud jde o nakládání se zvláštními kategoriemi odpadu.
(7) Množství OEEZ vznikajícího ve Společenství rychle roste. Obsah nebezpečných konstrukčních částí v elektrických a elektronických zařízeních (EEZ) představuje závažný problém při nakládání s odpady a k recyklaci OEEZ nedochází v dostatečném rozsahu.
(8) Cíle, kterým je zlepšené nakládání s OEEZ, nelze účinně dosáhnout, pokud budou členské státy jednat samostatně. Zejména odlišné vnitrostátní uplatňování zásady odpovědnosti výrobce může vést k podstatným nerovnostem ve finančním zatížení hospodářských subjektů. Existence různých vnitrostátních politik nakládání s OEEZ omezuje účinnost recyklační politiky. Z tohoto důvodu by základní kritéria měla být stanovena na úrovni Společenství.
(9) Ustanovení této směrnice by měla být použitelná pro výrobky a jejich výrobce bez ohledu na způsob prodeje, včetně prodeje na dálku a elektronického prodeje. V této souvislosti by povinnosti výrobců a distributorů používajících způsoby, jako je prodej na dálku a elektronický prodej, měly být pokud možno stejné a měly by být vynucovány stejným způsobem, aby se předešlo tomu, že by ostatní distribuční kanály musely nést náklady vyplývající z ustanovení této směrnice týkajících se OEEZ, která byla prodána na dálku nebo prostřednictvím elektronického prodeje.
(10) Do oblasti působnosti této směrnice by měla spadat veškerá elektrická a elektronická zařízení používaná spotřebiteli a elektrická a elektronická zařízení určená k profesionálnímu použití. Tato směrnice by měla být použitelná, aniž by byly dotčeny právní předpisy Společenství týkající se požadavků na bezpečnost a ochranu zdraví všech, kdo přicházejí do styku s OEEZ, jakož i specifické právní předpisy Společenství týkajíc se nakládání s odpady, zejména směrnice Rady 91/157/EHS ze dne 18. března 1991 o bateriích a akumulátorech obsahujících určité nebezpečné látky [9].
(11) Směrnice 91/157/EHS musí být co nejdříve revidována, zejména s ohledem na tuto směrnici.
(12) Zavedení odpovědnosti výrobce podle této směrnice je jedním ze způsobů, jak podporovat takové návrhy a výrobu elektrických a elektronických zařízení, které zcela zohlední a usnadní jejich opravu, možnou modernizaci, opětovné použití, demontáž a recyklaci.
(13) S cílem zajistit bezpečnost a zdraví personálu distributora, který je zapojen do zpětného odběru a manipulace s OEEZ, by členské státy měly, v souladu s vnitrostátními právními předpisy a právními předpisy Společenství týkajícími se požadavků na bezpečnost a ochranu zdraví, určit podmínky, za kterých může distributor zpětný odběr odmítnout.
(14) Členské státy by měly podporovat návrhy a výrobu elektrických a elektronických zařízení, které zohlední a usnadní jejich demontáž a využití, zejména opětovné použití a recyklaci OEEZ, jejich konstrukčních částí a materiálů. Výrobci by neměli prostřednictvím specifických vlastností návrhu anebo výrobních postupů bránit opětovnému použití OEEZ, pokud tyto specifické vlastnosti návrhu nebo výrobní postupy nepředstavují značné výhody, například s ohledem na ochranu životního prostředí nebo na požadavky na bezpečnost.
(15) Oddělený sběr je předpokladem pro zajištění specifického zpracování a pro recyklaci OEEZ a je nezbytný pro dosažení zvolené úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí ve Společenství. Spotřebitelé musí aktivně přispívat k úspěšnému provádění tohoto sběru a měli by být stimulováni k vracení OEEZ. K tomuto účelu by měla být zřízena vhodná zařízení pro vracení OEEZ, včetně veřejných sběrných míst, kde by domácnosti mohly vracet tento odpad přinejmenším bezplatně.
(16) S cílem dosáhnout zvolené úrovně ochrany a harmonizovaných cílů Společenství v oblasti životního prostředí by měly členské státy přijmout vhodná opatření k minimalizaci odstraňování OEEZ jako netříděného komunálního odpadu a k dosažení vysoké úrovně odděleného sběru OEEZ. S cílem zajistit, aby členské státy usilovaly o zřízení účinných systémů sběru, by mělo být požadováno dosažení vysoké úrovně sběru OEEZ z domácností.
(17) Má-li se předejít rozptylu znečišťujících látek do recyklovaných materiálů nebo do toku odpadů, je nevyhnutelné specifické zpracování OEEZ. Takové zpracování je nejúčinnějším prostředkem zajištění dosažení zvolené úrovně ochrany životního prostředí ve Společenství. Z důvodu zabránění negativním dopadům na životní prostředí spojeným se zpracováváním OEEZ by všechna zařízení nebo podniky zabývající se recyklací a zpracováním OEEZ měly splňovat určité minimální normy. Měly by být používány nejlepší dostupné techniky pro zpracování, využití a recyklaci, pokud zabezpečí ochranu lidského zdraví a vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Nejlepší dostupné techniky pro zpracování, využití a recyklaci mohou být definovány přesněji v souladu s postupy směrnice 96/61/ES.
(18) Popřípadě by mělo být upřednostněno opětovné použití OEEZ a jejich konstrukčních částí, podsestav a spotřebních materiálů. Pokud není opětovné použití vhodné, všechna OEEZ z odděleného sběru by měla být předána k využití, přičemž by mělo být dosaženo vysoké úrovně recyklace a využití. Výrobci by měli být navíc stimulováni k tomu, aby při výrobě nových zařízení používali recyklovaný materiál.
(19) Základní zásady týkající se financování nakládání s OEEZ musí být stanoveny na úrovni Společenství a systémy financování musí přispívat k vysoké úrovni sběru a k uplatňování zásady odpovědnosti výrobců.
(20) Domácnosti, které jsou uživateli elektrických a elektronických zařízení, by měly mít možnost vracet OEEZ přinejmenším bezplatně. Výrobci by proto měli financovat sběr ze sběrných zařízení, zpracování, využití a odstranění OEEZ. Aby se dosáhlo maximálního účinku koncepce odpovědnosti výrobce, měl by být každý výrobce odpovědný za financování nakládání s odpady ze svých vlastních výrobků. Výrobce by měl mít možnost výběru, zda chce plnit tuto povinnost samostatně, anebo se zapojit do kolektivního systému. Každý výrobce by měl při uvádění svého výrobku na trh poskytnout finanční záruku, aby se předešlo tomu, že by náklady spojené s nakládáním s OEEZ z bezprizorných výrobků nesla společnost nebo ostatní výrobci. Odpovědnost za financování nakládání s historickými odpady by měla být sdílena všemi stávajícími výrobci v rámci kolektivních systémů financování, do kterých přispívají úměrně všichni výrobci, kteří působí na trhu v okamžiku, kdy dochází ke vzniku nákladů. Kolektivní systémy financování by neměly mít za následek vyloučení výrobců zaplňujících niku na trhu a výrobců malých objemů, dovozců a nových účastníků trhu. Po přechodné období by mělo být výrobcům povoleno dobrovolně při prodeji nových výrobků informovat kupující o nákladech na sběr, zpracování a odstraňování historických odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí. Výrobci by při využití tohoto opatření měli zajistit, že uvedené náklady nepřevýší náklady skutečně vzniklé.
(21) Pro úspěšné provedení sběru OEEZ jsou nepostradatelné informace poskytované uživatelům o požadavku neodstraňovat OEEZ jako netříděný komunální odpad a sbírat je odděleně, o sběrných systémech a o jejich úloze při nakládání s OEEZ. Takovéto informace zahrnují rovněž vhodné označování elektrických a elektronických zařízení, která by jinak mohla skončit v nádobách na odpadky nebo v obdobných prostředcích pro sběr komunálního odpadu.
(22) Je důležité, aby výrobci poskytovali informace o identifikaci konstrukčních částí a materiálů pro usnadnění nakládání s OEEZ a zejména pro jejich zpracování a využití/recyklaci.
(23) Členské státy by měly zajistit, aby inspekční a kontrolní infrastruktura umožnila řádné provádění této směrnice, přičemž je třeba mimo jiné zohlednit doporučení Evropského parlamentu a Rady 2001/331/ES ze dne 4. dubna 2001, kterým se stanoví minimální kritéria pro inspekce v oblasti životního prostředí v členských státech [10].
(24) Pro kontrolu dosahování cílů této směrnice jsou nezbytné informace o hmotnosti anebo, pokud to není možné, o množství jednotek elektrických a elektronických zařízení uvedených na trh ve Společenství a o kvótách sběru, opětovného použití (pokud možno včetně opětovného použití celých zařízení), využití/recyklace OEEZ a vývozu OEEZ sebraných v souladu s touto směrnicí.
(25) Členské státy mají možnost provést určitá ustanovení této směrnice prostřednictvím dohod mezi příslušnými orgány a dotyčnými hospodářskými odvětvími, za předpokladu, že budou splněny zvláštní požadavky.
(26) Přizpůsobení určitých ustanovení této směrnice, seznamu výrobků spadajících do kategorií uvedených v příloze IA, odděleného zpracování materiálů a konstrukčních částí OEEZ, technických požadavků na skladování a zpracování OEEZ a symbolů pro označení EEZ vědeckému a technickému pokroku by mělo být uskutečněno Komisí v rámci postupu projednávání ve výboru.
(27) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Účelem této směrnice je na prvním místě prevence vzniku odpadních elektrických a elektronických zařízení (OEEZ) a dále jejich opětovné použití, recyklace a další formy jejich využívání ve snaze snížit množství odpadu určeného k odstranění. Usiluje také o zlepšení účinnosti ochrany životního prostředí ze strany všech subjektů zapojených do životního cyklu elektrických a elektronických zařízení, tj. výrobců, distributorů a spotřebitelů a zejména subjektů přímo zapojených do zpracování odpadních elektrických a elektronických zařízení.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se použije pro elektrická a elektronická zařízení spadající do kategorií uvedených v příloze IA, za předpokladu, že dotyčná zařízení nejsou částí jiného typu zařízení, které nespadá do oblasti působnosti této směrnice. Příloha IB obsahuje seznam výrobků, které spadají do kategorií uvedených v příloze IA.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství o požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví a specifické právní předpisy Společenství týkající se nakládání s odpady.
3. Zařízení, která souvisejí s ochranou podstatných bezpečnostních zájmů členských států, zbraně, střelivo a válečný materiál jsou z této směrnice vyňaty. To však neplatí pro výrobky, které nejsou určeny výlučně k vojenským účelům.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "elektrickým a elektronickým zařízením" nebo "EEZ" zařízení, jehož správná funkce závisí na elektrickém proudu nebo na elektromagnetickém poli, a zařízení na výrobu, přenos a měření tohoto proudu a pole, které spadá do kategorií uvedených v příloze IA a je určeno pro použití s napětím nepřesahujícím 1000 V pro střídavý proud a 1500 V pro stejnosměrný proud;
b) "odpadním elektrickým a elektronickým zařízením" nebo "OEEZ" elektrické a elektronické zařízení, které je odpadem ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS, včetně všech konstrukčních částí, podsestav a spotřebních materiálů, které jsou součástí výrobku v době jeho vyřazení;
c) "prevencí" opatření zaměřená na snížení množství OEEZ a jejich škodlivosti pro životní prostředí a na snížení množství a škodlivosti materiálů a látek v OEEZ obsažených;
d) "opětovným použitím" jakýkoli způsob, kterým jsou OEEZ nebo jejich konstrukční části použity k témuž účelu, pro který byly určeny, včetně dalšího použití OEEZ nebo jeho konstrukčních částí, které byly vráceny do sběrných míst, distributorům, k recyklaci nebo výrobcům;
e) "recyklací" přepracování odpadních materiálů ve výrobním procesu pro původní nebo pro jiné účely, ale s vyloučením energetického využití, to znamená použití spalitelných odpadů jako prostředku pro výrobu energie přímým spalováním spolu s jiným odpadem nebo bez něj, ale s využitím tepla;
f) "využitím" jakýkoli z použitelných postupů uvedených v příloze IIB směrnice 75/442/EHS;
g) "odstraňováním" jakýkoli z použitelných postupů uvedených v příloze IIA směrnice 75/442/EHS;
h) "zpracováním" jakákoli činnost provedená po předání OEEZ do zařízení pro odstranění znečišťujících látek, pro demontáž, drcení, využití nebo pro přípravu na odstranění a jakýkoli jiný postup provedený s cílem využití nebo odstranění OEEZ;
i) "výrobcem" každý, kdo bez ohledu na způsob prodeje, včetně prodeje prostřednictvím komunikace na dálku, v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku [12],
i) vyrábí a prodává pod svou vlastní značkou elektrická a elektronická zařízení,
ii) dále prodává pod svou vlastní značkou elektrická a elektronická zařízení vyrobená jinými dodavateli; prodejce přitom není považován za výrobce, jestliže se značka výrobce objevuje na zařízení, jak je uvedeno v bodu i), nebo
iii) profesionálně dováží nebo vyváží elektrická a elektronická zařízení do členského státu.
Ten, kdo zajišťuje výlučně financování na základě nebo v rámci finanční dohody, se nepovažuje za výrobce, pokud nepůsobí zároveň jako výrobce ve smyslu bodů i) až iii);
j) "distributorem" se rozumí každý, kdo dodává na komerčním základě elektrické nebo elektronické zařízení straně, která je hodlá používat;
k) "OEEZ z domácností" OEEZ, která pocházejí z domácností a z živnostenských, průmyslových, institucionálních a jiných zdrojů, které jsou svým charakterem a velikostí podobné domácnostem;
l) "nebezpečnou látkou nebo přípravkem" jakákoli látka, která je považována za nebezpečnou, nebo přípravek, který je považován za nebezpečný ve smyslu směrnice Rady 67/548/EHS [13] nebo směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES [14];
m) "finanční dohodou" jakákoli smlouva o úvěru, leasingu, nájmu nebo splátkovém prodeji, nebo podobná dohoda o nějakém zařízení, bez ohledu na to, zda podle podmínek takové smlouvy nebo dohody, případně smlouvy nebo dohody o zajištění, dojde nebo může dojít k převodu vlastnictví tohoto zařízení.
Článek 4
Návrh výrobku
Členské státy podporují návrhy a výrobu elektrických a elektronických zařízení, které zohlední a usnadní jejich demontáž a využití, zejména opětovné použití a recyklaci OEEZ, jejich konstrukčních částí a materiálů. V této souvislosti členské státy přijmou vhodná opatření, aby výrobci prostřednictvím specifických vlastností návrhu anebo výrobních postupů nebránili opětovnému použití OEEZ, pokud tyto specifické vlastnosti návrhu nebo výrobní postupy nepředstavují značné výhody, například s ohledem na ochranu životního prostředí nebo na požadavky na bezpečnost.
Článek 5
Oddělený sběr
1. Členské státy přijmou vhodná opatření k minimalizaci odstraňování OEEZ jako netříděného komunálního odpadu a k dosažení vysoké úrovně odděleného sběru OEEZ.
2. Pokud jde o OEEZ z domácností, členské státy zajistí, že nejpozději od 13. srpna 2005:
a) budou zřízeny systémy, které umožní konečným držitelům a distributorům vracet tento odpad z domácností přinejmenším bezplatně. Členské státy zajistí dostupnost a přístupnost nezbytných sběrných zařízení, zejména s přihlédnutím k hustotě obyvatelstva;
b) budou distributoři při dodávce nových výrobků zodpovídat za zajištění přinejmenším bezplatného vracení těchto odpadů distributorovi, a to vždy jedno odpadní zařízení za jeden nový výrobek, pokud jde o zařízení ekvivalentního typu, které plnilo stejnou funkci jako dodávaný výrobek. Členské státy se mohou odchýlit od tohoto ustanovení za předpokladu, že zajistí, že tak nebude vracení OEEZ pro konečného držitele méně snadné, a za předpokladu, že systém zůstane pro konečného držitele bezplatný. Pokud členské státy použijí toto ustanovení, musí o tom uvědomit Komisi;
c) aniž by byla dotčena písmena a) a b), bude výrobcům povoleno zřídit a provozovat samostatné nebo kolektivní systémy zpětného odběru OEEZ z domácností za předpokladu, že jsou v souladu s cíli této směrnice;
d) s ohledem na národní zdravotní a bezpečnostní normy a na zdravotní a bezpečnostní normy Společenství bude moci být v případě OEEZ, která představují zdravotní a bezpečnostní riziko pro personál z důvodu kontaminace, vracení podle písmen a) a b) odmítnuto. Členské státy přijmou pro tato OEEZ zvláštní opatření.
Členské státy mohou stanovit zvláštní opatření pro vracení OEEZ podle odstavců a) a b) v případech, kdy zařízení neobsahuje základní konstrukční části nebo obsahuje jiné odpady než OEEZ.
3. V případě OEEZ jiných než z domácností, a aniž by byl dotčen článek 9, členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem zabezpečí sběr těchto odpadů.
4. Členské státy zajistí, aby byla veškerá OEEZ sebraná podle výše uvedených odstavců 1, 2 a 3 předávána zpracovatelským zařízením schváleným podle článku 6, kromě případů, kdy jsou spotřebiče opětovně použity jako celek. Členské státy zajistí, aby plánované opětovné použití nevedlo k obcházení této směrnice, zejména pokud jde o 6 a 7. Sběr a přeprava odděleně sebraných OEEZ musí být prováděny takovým způsobem, aby byla optimalizována možnost opětovného použití a recyklace těch konstrukčních částí nebo celých spotřebičů, které lze opětovně použít nebo recyklovat.
5. Aniž by byl dotčen odstavec 1, členské státy zajistí, aby bylo nejpozději do 31. prosince 2006 dosaženo míry odděleného sběru v průměru nejméně čtyř kilogramů OEEZ z domácností na osobu za rok.
Evropský parlament a Rada stanoví na návrh Komise a s ohledem na technické a ekonomické zkušenosti členských států do 31. prosince 2008 nový závazný cíl. Ten může být vyjádřen jako procentuální podíl z množství elektrických a elektronických zařízení prodaných domácnostem v předcházejících letech.
Článek 6
Zpracování
1. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem zřídí v souladu s právními předpisy Společenství systémy zajišťující zpracování OEEZ za použití nejlepších dostupných technik zpracování, využití a recyklace. Tyto systémy mohou být zřízeny výrobci samostatně nebo kolektivně. K zajištění souladu s článkem 4 směrnice 75/442/EHS musí být součástí tohoto zpracování alespoň odstranění všech tekutin a selektivní zpracování v souladu s přílohou II této směrnice.
Jiné technologie zpracování, které zajišťují přinejmenším stejnou úroveň ochrany lidského zdraví a životního prostředí, mohou být zavedeny do přílohy II podle postupu uvedeného v čl. 14 odst. 2.
Pro účely ochrany životního prostředí mohou členské státy vypracovat normy minimální jakosti pro zpracování sebraných OEEZ. Členské státy, které se rozhodnou pro tyto normy jakosti, o tom uvědomí Komisi, která tyto normy zveřejní.
2. Členské státy zajistí, aby každé zařízení nebo podnik, který provádí postupy zpracování, k tomu získal od příslušných orgánů povolení v souladu s články 9 a 10 směrnice 75/442/EHS.
Výjimka z požadavků povolení podle čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 75/442/EHS se může vztahovat na postupy využití OEEZ, pokud je před registrací provedena příslušnými orgány inspekce s cílem zajistit soulad s článkem 4 směrnice 75/442/EHS.
Inspekce ověří:
a) druh a množství odpadu, který má být zpracován;
b) obecné technické požadavky, které mají být splněny;
c) bezpečnostní opatření, která mají být přijata.
Tato inspekce se provádí nejméně jednou ročně a členské státy sdělí výsledky Komisi.
3. Členské státy zajistí, aby každé zařízení nebo podnik, který provádí postupy zpracování, skladoval a zpracovával OEEZ v souladu s technickými požadavky uvedenými v příloze III.
4. Členské státy zajistí, aby povolení nebo registrace uvedené v odstavci 2 obsahovaly všechny podmínky nezbytné pro splnění požadavků odstavců 1 a 3 a pro dosažení cílů využití uvedených v článku 7.
5. Postupy zpracování mohou být rovněž provedeny mimo dotyčný členský stát nebo mimo Společenství, za předpokladu, že je přeprava OEEZ v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [15].
OEEZ vyvážená ze Společenství v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 259/93, nařízením Rady (ES) č. 1420/1999 ze dne 29. dubna 1999 [16], kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů do některých nečlenských zemí OECD, a nařízením Komise (ES) č. 1547/1999 [17] ze dne 12. července 1999, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění, se započítávají do plnění povinností a cílů podle čl. 7 odst. 1 a 2 této směrnice pouze tehdy, pokud vývozce může prokázat, že jsou využití, opětovné použití nebo recyklace prováděny za podmínek, které jsou rovnocenné požadavkům této směrnice.
6. Členské státy podpoří zařízení nebo podniky, které provádějí postupy zpracování, při zavádění certifikovaných systémů řízení z hlediska ochrany životního prostředí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [18].
Článek 7
Využití
1. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem v souladu s právními předpisy Společenství zřídí, samostatně nebo na kolektivním základě, systémy zajišťující využití OEEZ odděleně sebraných v souladu s článkem 5. Členské státy upřednostní opětovné použití celých spotřebičů. Do dne uvedeného v odstavci 4 nesmí být tyto spotřebiče zohledněny při výpočtu cílů stanovených v odstavci 2.
2. Pokud jde o OEEZ ke zpracování v souladu s článkem 6, členské státy zajistí, aby nejpozději do 31. prosince 2006 výrobci splnili tyto cíle:
a) pro OEEZ spadající do kategorií 1 a 10 přílohy IA:
- musí být zvýšena kvóta využití minimálně na 80 % průměrné hmotnosti na spotřebič, a
- musí být zvýšena kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek minimálně na 75 % průměrné hmotnosti na spotřebič;
b) pro OEEZ spadající do kategorií 3 a 4 přílohy IA:
- musí být zvýšena kvóta využití minimálně na 75 % průměrné hmotnosti na spotřebič, a
- musí být zvýšena kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek minimálně na 65 % průměrné hmotnosti na spotřebič;
c) pro OEEZ spadající do kategorií 2, 5, 6, 7 a 9 přílohy IA:
- musí být zvýšena kvóta využití minimálně na 70 % průměrné hmotnosti na spotřebič, a
- musí být zvýšena kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek minimálně na 50 % průměrné hmotnosti na spotřebič;
d) pro výbojky musí kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek dosáhnout minimálně 80 % hmotnosti výbojek.
3. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem povedou pro účely výpočtu těchto cílů záznamy o hmotnosti OEEZ, jejich konstrukčních částech, materiálech nebo látkách při vstupu (input) do zpracovatelského zařízení a výstupu (output) z něj nebo při vstupu (input) do zařízení na využití nebo recyklaci.
Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 14 odst. 2 zavede podrobná pravidla pro monitorování shody členských států s cíli stanovenými v odstavci 2, včetně specifikací týkajících se materiálů. Komise předloží toto opatření nejpozději do 13. srpna 2004.
4. Evropský parlament a Rada stanoví na návrh Komise nejpozději do 31. prosince 2008 nové cíle pro využití a opětovné použití/recyklaci, v případě potřeby včetně cílů pro opětovné použití celých spotřebičů a pro výrobky spadající do kategorie 8 přílohy IA. Tyto cíle budou stanoveny s ohledem na přínosy používaných elektrických a elektronických zařízení pro životní prostředí, jako je zlepšená účinnost zdrojů v důsledku vývoje v oblasti materiálů a technologií. Musí být také zohledněn technický pokrok v oblasti opětovného použití, využití a recyklace, výrobků a materiálů a zkušenosti získané členskými státy a průmyslem.
5. Členské státy podpoří vývoj nových technologií využití, recyklace a zpracování.
Článek 8
Financování týkající se OEEZ z domácností
1. Členské státy zajistí, aby nejpozději od 13. srpna 2005 výrobci financovali přinejmenším sběr, zpracování, využití a environmentálně šetrné odstraňování OEEZ z domácností uložených ve sběrných zařízeních, která byla zřízena podle čl. 5 odst. 2.
2. U výrobků uvedených na trh po 13. srpnu 2005 musí každý výrobce odpovídat za financování postupů uvedených v odstavci 1 týkajících se odpadů z vlastních výrobků. Výrobci mají možnost plnit tuto povinnost buď samostatně, nebo zapojením do kolektivního systému.
Členské státy zajistí, že každý výrobce při uvedení výrobku na trh poskytne záruku, že bude zajištěno financování nakládání se všemi OEEZ, a že výrobci jasně označí své výrobky v souladu s čl. 11 odst. 2. Tato záruka zajistí, že postupy uvedené v odstavci 1 týkající se tohoto výrobku budou financovány. Záruka může mít formu účasti výrobce na vhodných systémech financování nakládání s OEEZ, pojištění recyklace nebo vázaného bankovního účtu.
Náklady na sběr, zpracování a environmentálně šetrné odstraňování nesmějí být kupujícím při prodeji nových výrobků sdělovány odděleně.
3. Financování nákladů spojených s nakládáním s OEEZ z výrobků uvedených na trh před uplynutím období uvedeného v odstavci 1 (historický odpad) musí být zajištěno jedním nebo více systémy, do kterých všichni výrobci, kteří působí na trhu v okamžiku, kdy příslušné náklady vznikají, přispívají úměrně, tj. v poměru k jejich podílu na trhu podle druhu zařízení.
Členské státy zajistí, aby po přechodné období osmi let (deseti let pro kategorii 1 přílohy IA) po vstupu této směrnice v platnost bylo výrobcům povoleno informovat kupující při prodeji nových výrobků o nákladech na sběr, zpracování a environmentálně šetrné odstraňování. Uvedené náklady nesmějí převýšit náklady skutečně vzniklé.
4. Členské státy zajistí, aby výrobci dodávající elektrická nebo elektronická zařízení prostřednictvím komunikace na dálku také splňovali požadavky uvedené v tomto článku, pokud jde o zařízení dodávaná do členského státu, ve kterém sídlí kupující tohoto zařízení.
Článek 9
Financování týkající se OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti
Členské státy zajistí, aby bylo nejpozději od 13. srpna 2005 výrobci zajištěno financování nákladů na sběr, zpracování, využití a environmentálně šetrné odstraňování OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti, z výrobků uvedených na trh po 13. srpnu 2005.
U OEEZ z výrobků uvedených na trh před 13. srpnem 2005 (historický odpad) zajišťují financování nakládání výrobci. Jako náhradní řešení mohou členské státy stanovit, že do tohoto financování budou částečně nebo úplně zapojeni i jiní uživatelé, než jsou domácnosti.
Výrobci a uživatelé jiní, než jsou domácnosti, mohou, aniž by byla dotčena tato směrnice, uzavírat dohody, kterými sjednají jiné způsoby financování.
Článek 10
Informace pro uživatele
1. Členské státy zajistí, aby byly uživatelům elektrických a elektronických zařízení v domácnostech poskytnuty nezbytné informace o:
a) požadavku neodstraňovat OEEZ jako netříděný komunální odpad a sbírat tato OEEZ odděleně;
b) jim dostupných systémech vracení a sběru;
c) jejich přispění k opětovnému použití, recyklaci nebo k jiným formám využití OEEZ;
d) potenciálních účincích na životní prostředí a lidské zdraví v důsledku přítomnosti nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních;
e) významu symbolu uvedeného v příloze IV.
2. Členské státy přijmou vhodná opatření, aby se spotřebitelé podíleli na sběru OEEZ a byli stimulováni k usnadňování procesů opětovného použití, zpracování a využití.
3. S cílem minimalizovat odstraňování OEEZ jako netříděného komunálního odpadu a usnadnit jejich oddělený sběr členské státy zajistí, aby výrobci správně označovali elektrická a elektronická zařízení uvedená na trh po 13. srpnu 2005 symbolem znázorněným v příloze IV. Ve výjimečných případech, kdy je to nezbytné vzhledem k velikosti nebo funkci výrobku, se tento symbol vytiskne na obal, na návod k použití a na záruční list elektrických a elektronických zařízení.
4. Členské státy mohou požadovat, aby výrobci nebo distributoři poskytovali některé nebo všechny informace uvedené v odstavcích 1 až 3 např. v návodu k použití nebo v místě prodeje.
Článek 11
Informace pro zpracovatelská zařízení
1. S cílem usnadnit opětovné použití a řádné a environmentálně šetrné zpracování OEEZ, včetně údržby, modernizace, opravy a recyklace, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily, že výrobci poskytnou informace o opětovném použití a zpracování pro každý nový druh EEZ uváděný na trh do jednoho roku od jeho uvedení na trh. Obsahem těchto informací musí být, pokud je to nezbytné pro střediska pro opětovné použití a zařízení pro zpracování a recyklaci k dosažení souladu s ustanoveními této směrnice, jaké různé konstrukční části a materiály EEZ obsahují a na jakém místě se nebezpečné látky a přípravky v EEZ vyskytují. Tyto informace musí výrobci EEZ zpřístupnit střediskům pro opětovné použití a zařízením pro zpracování a recyklaci ve formě manuálů nebo v elektronické podobě (např. CD-ROM, on-line služby).
2. Členské státy zajistí, aby byl každý výrobce elektrických nebo elektronických zařízení uváděných na trh po 13. srpnu 2005 jasně identifikovatelný podle značky na zařízení. Navíc, aby mohlo být jednoznačně určeno datum uvedení zařízení na trh, opatří se zařízení značkou uvádějící, že bylo uvedeno na trh po 13. srpnu 2005. Komise podpoří přípravu evropských norem za tímto účelem.
Článek 12
Informace a předkládání zpráv
1. Členské státy vypracují seznam výrobců a každoročně shromáždí informace, včetně podložených odhadů, o množstvích a o kategoriích elektrických a elektronických zařízení uvedených na trh, sebraných všemi způsoby, opětovně použitých, recyklovaných a využitých v členských státech, a o vyvezených sebraných odpadech, podle hmotnosti nebo, pokud to není možné, podle počtu.
Členské státy zajistí, aby výrobci dodávající elektrická a elektronická zařízení prostřednictvím komunikace na dálku poskytovali informace o dosažení souladu s požadavky čl. 8 odst. 4 a o množstvích a kategoriích elektrických a elektronických zařízení uváděných na trh členského státu, ve kterém sídlí kupující tohoto zařízení.
Členské státy zajistí, aby byly požadované informace předávány Komisi každé dva roky, vždy nejpozději do osmnácti měsíců po skončení období, jehož se informace týkají. První soubor informací se bude týkat let 2005 a 2006. Informace budou poskytnuty ve formátu, který bude stanoven do jednoho roku od vstupu této směrnice v platnost v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2 za účelem vybudování databází o OEEZ a jejich zpracování.
Pro dosažení souladu s tímto odstavcem členské státy zajistí přiměřenou výměnu informací, zejména u postupů zpracování podle čl. 6 odst. 5.
2. Aniž by byly dotčeny požadavky odstavce 1, předkládají členské státy Komisi v tříletých intervalech zprávu o provádění této směrnice. Zpráva bude vypracována na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem podle článku 6 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [19]. Dotazník nebo osnova bude členským státům odeslána šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká. Komisi bude zpráva odeslána do devíti měsíců od konce tříletého období, jehož se týká.
První zpráva se týká období od roku 2004 do roku 2006.
Komise zveřejní zprávu o provádění této směrnice do devíti měsíců od obdržení zpráv z členských států.
Článek 13
Přizpůsobování vědeckému a technickému pokroku
Jakékoli změny, které jsou nezbytné k přizpůsobení čl. 7 odst. 3, přílohy IB (zejména vzhledem k možnému doplnění o svítidla v domácnostech, přímo žhavené žárovky a fotoelektrické výrobky, tj. solární panely), přílohy II (zejména při zohlednění nového technického vývoje ve zpracování OEEZ) a příloh III a IV vědeckému a technickému pokroku musí být přijímány postupem podle čl. 14 odst. 2.
Před provedením změn příloh Komise mimo jiné vede konzultace s výrobci elektrických a elektronických zařízení, provozovateli recyklace, zpracovateli a organizacemi zaměřenými na ochranu životního prostředí a sdruženími zaměstnanců a spotřebitelů.
Článek 14
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Sankce
Členské státy určí sankce použitelné při porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice. Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 16
Inspekce a kontrola
Členské státy zajistí, aby inspekce a kontrola umožnily ověření řádného provádění této směrnice.
Článek 17
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 13. srpna 2004. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění všech právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Budou-li cíle stanovené touto směrnicí dosaženy, mohou členské státy provést čl. 6 odst. 6, čl. 10 odst. 1 a článek 11 prostřednictvím dohod mezi příslušnými orgány a dotyčnými hospodářskými odvětvími. Tyto dohody musí splňovat tyto požadavky:
a) dohody jsou vymahatelné;
b) dohody musí upřesnit cíle a odpovídající lhůty;
c) dohody jsou zveřejněny v úředním věstníku dotčeného členského státu nebo v úředním dokumentu rovněž přístupném veřejnosti a jsou předány Komisi;
d) dosažené výsledky jsou pravidelně kontrolovány, sdělovány příslušným orgánům a Komisi a zpřístupňovány veřejnosti za podmínek stanovených v dohodě;
e) příslušné orgány zajistí, aby byly přezkoumány výsledky dosažené v rámci dohody;
f) v případě neplnění dohody jsou členské státy povinny provádět příslušná ustanovení této směrnice formou přijímání právních a správních opatření.
4. a) Řecko a Irsko, které vzhledem k:
- nedostatečné recyklační infrastruktuře,
- geografickým okolnostem, jako je velký počet malých ostrovů a výskyt venkovských a horských oblastí,
- nízké hustotě obyvatelstva, a
- nízké úrovni spotřeby EEZ
nejsou schopny splnit cíle sběru ve smyslu čl. 5 odst. 5 prvního pododstavce nebo cíle využití ve smyslu čl. 7 odst. 2 a které podle čl. 5 odst. 2 třetího pododstavce směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [20] mohou žádat o prodloužení lhůty uvedené v tomto článku, mohou prodloužit období uvedené v čl. 5 odst. 5 a v čl. 7 odst. 2 této směrnice na 24 měsíců.
Tyto členské státy uvědomí Komisi o svém rozhodnutí nejpozději ve lhůtě pro provedení této směrnice.
b) Komise uvědomí o těchto rozhodnutích ostatní členské státy a Evropský parlament.
5. Do pěti let od vstupu této směrnice v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu na základě zkušeností s uplatňováním směrnice, zejména s ohledem na oddělený sběr, zpracování, využití a systémy financování. Kromě toho musí zpráva vycházet i z vývoje stavu technologie, ze získaných zkušeností, z požadavků na ochranu životního prostředí a z fungování vnitřního trhu. Ke zprávě musí být v případě potřeby připojeny návrhy na změnu příslušných ustanovení této směrnice.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 27. ledna 2003.
Direttiva 2002/96/CE del Parlamento europeo e del Consiglio
del 27 gennaio 2003
sui rifiuti di apparecchiature elettriche ed elettroniche (RAEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 175, paragrafo 1,
vista la proposta della Commissione(1),
visto il parere del Comitato economico e sociale(2),
visto il parere del Comitato delle regioni(3),
deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 251 del trattato(4), visto il progetto comune approvato l'8 novembre 2002 dal comitato di conciliazione,
considerando quanto segue:
(1) Gli obiettivi della politica ambientale della Comunità sono in particolare la salvaguardia, la tutela e il miglioramento della qualità dell'ambiente, la protezione della salute umana e l'uso accorto e razionale delle risorse naturali. Questa politica è essere basata sul principio di precauzione, sul principio dell'azione preventiva, e su quello della correzione del danno ambientale, in via prioritaria, alla fonte e sul principio "chi inquina paga".
(2) Secondo il programma comunitario di politica ed azione a favore dell'ambiente e di uno sviluppo sostenibile ("Quinto programma di azione a favore dell'ambiente")(5), il conseguimento dello sviluppo sostenibile comporta cambiamenti significativi nell'attuale andamento di sviluppo, produzione, consumo e comportamento. Inoltre, il programma auspica, fra l'altro, di ridurre lo spreco di risorse naturali e di prevenire l'inquinamento. Esso menziona i rifiuti di apparecchiature elettriche ed elettroniche (in prosieguo: "RAEE") come uno dei settori da regolare in relazione ai principi di prevenzione, recupero e smaltimento sicuro dei rifiuti.
(3) Secondo la comunicazione della Commissione del 30 luglio 1996 sul riesame della strategia comunitaria per la gestione dei rifiuti, quando non è possibile evitare la produzione dei rifiuti, essi devono essere riusati o recuperati a livello di materiale o di energia.
(4) Nella risoluzione del 24 febbraio 1997 sulla strategia comunitaria per la gestione dei rifiuti(6) il Consiglio ha insistito sulla necessità di promuovere il recupero dei rifiuti al fine di ridurne la quantità da smaltire e di preservare le risorse naturali, in particolare mediante il reimpiego, il riciclaggio, il compostaggio e il recupero dell'energia dai rifiuti ed ha riconosciuto che la scelta delle opzioni nei casi specifici deve tener conto delle conseguenze ambientali ed economiche, ma che fino a quando non interverranno progressi scientifici e tecnici al riguardo e non saranno ulteriormente sviluppate le analisi del ciclo biologico, bisognerà optare per il reimpiego e per il recupero dei materiali se e nella misura in cui essi rappresentano le migliori opzioni ambientali. Il Consiglio ha inoltre invitato la Commissione a dare opportunamente seguito, il più presto possibile, ai progetti del programma sui flussi di rifiuti prioritari, compresi i RAEE.
(5) Nella risoluzione del 14 novembre 1996(7) il Parlamento europeo ha chiesto alla Commissione di presentare proposte di direttive su vari flussi di rifiuti prioritari, tra cui i rifiuti elettrici ed elettronici, e di basare tali proposte sul principio della responsabilità del produttore. Nella stessa risoluzione il Parlamento europeo ha chiesto al Consiglio e alla Commissione di presentare proposte per ridurre il volume dei rifiuti.
(6) La direttiva 75/442/CEE del Consiglio, del 15 luglio 1975, relativa ai rifiuti(8), prevede la possibilità di adottare norme specifiche mediante singole direttive in particolari casi o per completare detta direttiva relativamente alla gestione di categorie particolari di rifiuti.
(7) Le quantità di RAEE generate nella Comunità aumentano rapidamente. La presenza di componenti pericolose nelle apparecchiature elettriche ed elettroniche (in prosieguo: "AEE") solleva grandi problemi nella fase di gestione dei rifiuti e i RAEE non sono sufficientemente riciclati.
(8) L'obiettivo di migliorare la gestione dei RAEE non può essere efficacemente raggiunto dagli Stati membri a livello individuale. In particolare, le diverse applicazioni nazionali del principio della responsabilità del produttore possono provocare notevoli disparità tra gli oneri finanziari a carico degli operatori economici. La presenza di politiche nazionali diverse sulla gestione dei RAEE ostacola l'efficacia delle politiche di riciclaggio. Pertanto, i criteri essenziali dovrebbero essere stabiliti a livello comunitario.
(9) Le disposizioni della presente direttiva dovrebbero applicarsi ai prodotti e ai produttori, a prescindere dalle tecniche di vendita, comprese televendite e vendite elettroniche. In tale contesto gli obblighi dei produttori e dei distributori che utilizzano canali di televendita e vendita elettronica dovrebbero, per quanto possibile, avere la stessa forma ed essere attuati nello stesso modo, onde evitare che altri canali di distribuzione debbano sostenere i costi delle disposizioni della presente direttiva concernenti i RAEE di attrezzature vendute mediante televendita o vendita elettronica.
(10) L'ambito di applicazione della presente direttiva dovrebbe includere tutte le apparecchiature elettriche ed elettroniche usate dai consumatori e le apparecchiature elettriche ed elettroniche ad uso professionale. La presente direttiva si dovrebbe applicare ferma restando la normativa comunitaria in materia di sicurezza e di salute pubblica che protegge chiunque entri in contatto con i RAEE e la normativa specifica sulla gestione dei rifiuti, in particolare la direttiva 91/157/CEE del Consiglio, del 18 marzo 1991, relativa alle pile ed agli accumulatori contenenti sostanze pericolose(9).
(11) La direttiva 91/157/CEE dovrebbe essere sottoposta senza indugio ad una revisione, in particolare alla luce della presente direttiva.
(12) L'introduzione, da parte della presente direttiva, della responsabilità del produttore è uno degli strumenti per incoraggiare la progettazione e la produzione di apparecchiature elettriche ed elettroniche che tengano pienamente in considerazione e facilitino la riparazione, l'eventuale adeguamento al progresso tecnico, il reimpiego, smontaggio e riciclaggio.
(13) Al fine di garantire la salute e la sicurezza del personale del distributore incaricato del ritiro e della gestione dei RAEE, gli Stati membri, in conformità con le norme nazionali e comunitarie in materia di salute e sicurezza, dovrebbero definire le condizioni in cui i distributori possono rifiutare il ritiro.
(14) Gli Stati membri dovrebbero incoraggiare la progettazione e la produzione di apparecchiature elettriche ed elettroniche che tengano in considerazione e facilitino la soppressione e il recupero, in particolare il reimpiego e il riciclaggio dei RAEE, dei loro componenti e materiali. I produttori non dovrebbero impedire, mediante caratteristiche specifiche della progettazione o processi di fabbricazione, il reimpiego dei RAEE, a meno che tali caratteristiche specifiche della progettazione o processi di fabbricazione presentino vantaggi di primaria importanza, ed esempio in relazione alla protezione dell'ambiente e/o ai requisiti di sicurezza.
(15) La raccolta separata è la condizione preliminare per garantire il trattamento specifico e il riciclaggio dei RAEE ed è necessaria per raggiungere il livello stabilito di protezione della salute umana e dell'ambiente nella Comunità. I consumatori devono contribuire attivamente al successo di questa raccolta e dovrebbero essere incoraggiati a riportare i RAEE. A tal fine è opportuno creare idonee strutture per la restituzione dei RAEE, compresi punti pubblici di raccolta, dove i nuclei domestici possano restituire almeno gratuitamente i loro rifiuti.
(16) Al fine di raggiungere il livello stabilito di protezione e gli obiettivi ambientali armonizzati nella Comunità, gli Stati membri dovrebbero adottare misure appropriate al fine di ridurre al minimo lo smaltimento dei RAEE come rifiuti municipali misti e raggiungere un elevato livello di raccolta separata dei RAEE. Al fine di garantire che gli Stati membri si adoperino per istituire regimi efficienti di raccolta, essi dovrebbero essere tenuti a raggiungere un elevato livello di raccolta di RAEE dai nuclei domestici.
(17) Un trattamento specifico dei RAEE è indispensabile per evitare la dispersione degli inquinanti nel materiale riciclato o nel flusso di rifiuti. Esso costituisce il metodo più efficace per garantire l'osservanza del livello di protezione dell'ambiente comunitario che è stato stabilito. Gli stabilimenti o le imprese che effettuano operazioni di riciclaggio e di trattamento dovrebbero essere conformi a talune norme minime per evitare gli impatti ambientali negativi legati al trattamento dei RAEE. Si dovrebbe ricorrere alle migliori tecniche di trattamento, recupero e riciclaggio disponibili purché assicurino il rispetto della salute umana e un'elevata protezione dell'ambiente. Le migliori tecniche di trattamento, recupero e riciclaggio disponibili possono essere ulteriormente definite secondo le procedure della direttiva 96/61/CE.
(18) Ove opportuno, andrebbe attribuita priorità al reimpiego dei RAEE e dei loro componenti, sottoinsiemi e materiali di consumo. Laddove il reimpiego non sia preferibile, tutti i RAEE raccolti separatamente dovrebbero essere inviati al recupero, permettendo in tal modo di raggiungere un elevato livello di riciclaggio e di recupero. Occorrerebbe inoltre incoraggiare i produttori a integrare materiale riciclato nelle nuove apparecchiature.
(19) A livello comunitario devono essere definiti i principi di base concernenti un finanziamento della gestione dei RAEE e i regimi di finanziamento devono contribuire a livelli elevati di raccolta, nonché all'attuazione del principio della responsabilità del produttore.
(20) I nuclei domestici utenti delle apparecchiature elettriche ed elettroniche dovrebbero poter restituire almeno gratuitamente i RAEE. I produttori dovrebbero quindi finanziare il ritiro dal punto di raccolta, il trattamento, il recupero e lo smaltimento dei RAEE. Per ottimizzare l'efficacia del concetto di responsabilità del produttore, ciascun produttore dovrebbe essere responsabile del finanziamento della gestione dei rifiuti derivanti dai suoi prodotti. Il produttore dovrebbe poter scegliere di adempiere tale obbligo o individualmente o aderendo ad un regime collettivo. Ciascun produttore, allorché immette un prodotto sul mercato, dovrebbe fornire una garanzia finanziaria per evitare che i costi della gestione dei RAEE derivanti da prodotti orfani ricadano sulla società o sugli altri produttori. Tutti i produttori esistenti dovrebbero condividere la responsabilità del finanziamento della gestione dei rifiuti storici nell'ambito di regimi di finanziamento collettivi ai quali contribuiscono proporzionalmente tutti i produttori esistenti sul mercato al momento in cui si verificano i costi. I regimi di finanziamento collettivi non dovrebbero avere l'effetto di escludere i produttori di nicchie di mercato o con ridotti volumi di produzione, gli importatori e i nuovi arrivati. Per un periodo transitorio i produttori dovrebbero poter indicare agli acquirenti, su base volontaria al momento della vendita di nuovi prodotti, i costi della raccolta, del trattamento e dello smaltimento inoffensivo per l'ambiente dei rifiuti storici. I produttori che si avvalgono di tale disposizione dovrebbero provvedere affinché i costi indicati non superino le spese effettivamente sostenute.
(21) L'informazione degli utenti sull'obbligo di non smaltire i RAEE come rifiuti municipali solidi misti e di raccogliere tali RAEE separatamente, nonché sui sistemi di raccolta e sul proprio ruolo nella gestione dei RAEE, è indispensabile per il successo della raccolta dei RAEE. Tale informazione comporta la marcatura appropriata delle apparecchiature elettriche ed elettroniche che potrebbero finire nei contenitori della spazzatura o in simili canali di raccolta dei rifiuti municipali.
(22) L'informazione sull'identificazione delle componenti e dei materiali fornita dai produttori è importante per facilitare la gestione e, in particolare, il trattamento e il recupero/riciclaggio dei RAEE.
(23) Gli Stati membri dovrebbero assicurare che le infrastrutture d'ispezione e monitoraggio permettano di verificare la corretta attuazione della presente direttiva, tenendo conto, fra l'altro, della raccomandazione 2001/331/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 4 aprile 2001, che stabilisce criteri minimi per le ispezioni ambientali negli Stati membri(10).
(24) L'informazione sul peso o, se ciò non è possibile, sul numero delle apparecchiature elettriche ed elettroniche immesse sul mercato nella Comunità e sui tassi di raccolta, reimpiego (compreso per quanto possibile il reimpiego di interi apparecchi), recupero/riciclaggio ed esportazione dei RAEE raccolti a norma della presente direttiva è necessaria per monitorare il raggiungimento degli obiettivi della presente direttiva.
(25) Gli Stati membri possono decidere di attuare alcune disposizioni della presente direttiva mediante accordi tra le autorità competenti e i settori economici interessati, purché siano soddisfatti particolari requisiti.
(26) L'adeguamento al progresso scientifico e tecnico di alcune disposizioni della direttiva, l'elenco dei prodotti che rientrano nelle categorie di cui all'allegato I A, il trattamento selettivo per materiali e componenti di RAEE, i requisiti tecnici per lo stoccaggio e il trattamento dei RAEE e il simbolo per la marcatura delle AEE dovrebbero essere stabiliti dalla Commissione secondo una procedura di comitato.
(27) Le misure necessarie per l'attuazione della presente direttiva sono adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l'esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione(11),
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Scopo
La presente direttiva reca misure miranti in via prioritaria a prevenire la produzione di rifiuti di apparecchiature elettriche ed elettroniche (RAEE) ed inoltre al loro reimpiego, riciclaggio e ad altre forme di recupero in modo da ridurre il volume dei rifiuti da smaltire. Essa mira inoltre a migliorare il funzionamento dal punto di vista ambientale di tutti gli operatori che intervengono nel ciclo di vita delle AEE, quali ad esempio produttori, distributori e consumatori, in particolare quegli operatori direttamente collegati al trattamento dei rifiuti delle stesse.
Articolo 2
Ambito di applicazione
1. La presente direttiva si applica alle apparecchiature elettriche ed elettroniche che rientrano nelle categorie dell'allegato I A, purché non si tratti di parti di altri tipi di apparecchiature che non rientrano nell'ambito di applicazione della presente direttiva. L'allegato I B contiene un elenco di prodotti che rientrano nelle categorie dell'allegato I A.
2. La presente direttiva si applica ferma restando la normativa comunitaria in materia di sicurezza e di salute e quella specifica sulla gestione dei rifiuti.
3. Sono escluse dall'ambito di applicazione della presente direttiva le apparecchiature connesse alla tutela degli interessi essenziali della sicurezza degli Stati membri, le armi, le munizioni e il materiale bellico, ad eccezione tuttavia dei prodotti che non siano destinati a fini specificamente militari.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini della presente direttiva si intende per:
a) "apparecchiature elettriche ed elettroniche" o "AEE": le apparecchiature che dipendono per un corretto funzionamento da correnti elettriche o campi elettromagnetici e le apparecchiature di generazione, trasferimento e misura di queste correnti e campi appartenenti alle categorie di cui all'allegato I A e progettate per essere usate con una tensione non superiore a 1000 volt per la corrente alternata e a 1500 volt per la corrente continua;
b) "rifiuti di apparecchiature elettriche ed elettroniche" o "RAEE": le apparecchiature elettriche ed elettroniche che sono rifiuti ai sensi dell'articolo 1, lettera a), della direttiva 75/442/CEE, inclusi tutti i componenti, sottoinsiemi e materiali di consumo che sono parte integrante del prodotto al momento in cui si decide di eliminarlo;
c) "prevenzione": le misure volte a ridurre la quantità e la nocività per l'ambiente dei RAEE e dei materiali e delle sostanze che li compongono;
d) "reimpiego": le operazioni in virtù delle quali i RAEE o loro componenti sono utilizzati allo stesso scopo per il quale le apparecchiature erano state originariamente concepite, incluso l'uso continuativo delle apparecchiature o loro componenti riportati ai punti di raccolta, ai distributori, riciclatori o fabbricanti;
e) "riciclaggio": il ritrattamento in un processo di produzione dei materiali di rifiuto per la loro funzione originaria o per altri fini, escluso il recupero di energia ossia l'utilizzo di rifiuti combustibili quale mezzo per produrre energia mediante incenerimento diretto con o senza altri rifiuti, ma con recupero di calore;
f) "recupero": le pertinenti operazioni di cui all'allegato II B della direttiva 75/442/CEE;
g) "smaltimento": le pertinenti operazioni di cui all'allegato II A della direttiva 75/442/CEE;
h) "trattamento": le attività eseguite dopo la consegna dei RAEE ad un impianto di disinquinamento, smontaggio, frantumazione, recupero o preparazione per lo smaltimento e tutte le altre operazioni eseguite ai fini del recupero e/o dello smaltimento dei RAEE;
i) "produttore": chi, qualunque sia la tecnica di vendita utilizzata, anche mediante tecniche di comunicazione a distanza ai sensi della direttiva 97/7/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 maggio 1997, riguardante la protezione dei consumatori in materia di contratti a distanza(12):
i) fabbrica e vende apparecchiature elettriche ed elettroniche recanti il suo marchio;
ii) rivende sotto il suo marchio apparecchiature prodotte da altri fornitori; il rivenditore non viene considerato "produttore", se l'apparecchiatura reca il marchio del produttore a norma del punto i);
iii) importa o esporta apparecchiature elettriche ed elettroniche in uno Stato membro nell'ambito di un'attività professionale.
Chiunque fornisca finanziamenti esclusivamente sulla base o a norma di un accordo finanziario non è considerato "produttore" a meno che non agisca in qualità di produttore ai sensi delle lettere da i) a iii);
j) "distributore": chi fornisce un'apparecchiatura elettrica od elettronica nell'ambito di un'attività commerciale ad una parte che la userà;
k) "RAEE provenienti dai nuclei domestici": i RAEE originati dai nuclei domestici e di origine commerciale, industriale, istituzionale e di altro tipo analoghi, per natura e quantità, a quelli originati dai nuclei domestici;
l) "sostanze o preparati pericolosi": le sostanze o preparati che devono essere considerati pericolosi ai sensi della direttiva 67/548/CEE del Consiglio(13) o della direttiva 1999/45/CE del Parlamento europeo e del Consiglio(14);
m) "accordo finanziario", qualsiasi contratto o accordo di prestito, noleggio, affitto o vendita dilazionata relativo a qualsiasi apparecchiatura, indipendentemente dal fatto che i termini di tale contratto o accordo o di un contratto o accordo accessori prevedano il trasferimento o la possibilità del trasferimento della proprietà di tale apparecchiatura.
Articolo 4
Progettazione dei prodotti
Gli Stati membri incoraggiano la progettazione e la produzione di apparecchiature elettriche ed elettroniche che tengano in considerazione e facilitino la soppressione e il recupero, in particolare il reimpiego e il riciclaggio dei RAEE, dei loro componenti e materiali. In tale contesto, gli Stati membri adottano misure adeguate affinché i produttori non impediscano, mediante caratteristiche specifiche della progettazione o processi di fabbricazione, il reimpiego dei RAEE, a meno che tali caratteristiche specifiche della progettazione o processi di fabbricazione presentino vantaggi di primaria importanza, ad esempio in relazione alla protezione dell'ambiente e/o ai requisiti di sicurezza.
Articolo 5
Raccolta separata
1. Gli Stati membri adottano misure adeguate al fine di ridurre al minimo lo smaltimento dei RAEE come rifiuti municipali misti e raggiungere un elevato livello di raccolta separata dei RAEE.
2. Per quanto riguarda i RAEE provenienti dai nuclei domestici, gli Stati membri provvedono affinché entro il 13 agosto 2005:
a) siano istituiti sistemi che consentano ai detentori finali e ai distributori di rendere almeno gratuitamente tali rifiuti. Gli Stati membri assicurano la disponibilità e l'accessibilità dei centri di raccolta necessari, tenendo conto soprattutto della densità della popolazione;
b) quando forniscono un nuovo prodotto, i distributori si assumano la responsabilità di assicurare che tali rifiuti possano essere resi almeno gratuitamente al distributore, in ragione di uno per uno, a condizione che le apparecchiature siano di tipo equivalente e abbiano svolto le stesse funzioni dell'apparecchiatura fornita. Gli Stati membri possono derogare a tale disposizione purché garantiscano che la resa dei RAEE non diventi in tal modo più difficile per il detentore finale e purché tali sistemi restino gratuiti per il detentore finale. Gli Stati membri che si avvalgono di questa disposizione ne informano la Commissione;
c) fatto salvo il disposto delle lettere a) e b), i produttori siano autorizzati ad organizzare e gestire sistemi, individuali e/o collettivi, di resa dei RAEE provenienti da nuclei domestici, a condizione che siano conformi agli obiettivi della presente direttiva;
d) tenendo conto delle norme nazionali e comunitarie in materia di salute e sicurezza, possa essere rifiutata la resa ai sensi delle lettere a) e b) dei RAEE che presentano un rischio per la salute e la sicurezza del personale per motivi di contaminazione. Gli Stati membri concludono accordi specifici in relazione a tali RAEE.
Gli Stati membri possono prevedere modalità specifiche di resa dei RAEE ai sensi delle lettere a) e b) se l'apparecchiatura in questione non contiene i suoi componenti essenziali o se contiene rifiuti diversi dai RAEE.
3. Per quanto riguarda i RAEE diversi da quelli provenienti dai nuclei domestici, gli Stati membri assicurano, fatto salvo il disposto dell'articolo 9, che i produttori o i terzi che agiscono a nome loro provvedano alla raccolta di tali rifiuti.
4. Gli Stati membri provvedono affinché tutti i RAEE raccolti ai sensi dei paragrafi 1, 2 e 3 siano trasportati a centri di trattamento autorizzati a norma dell'articolo 6, a meno che essi non possano essere interamente reimpiegati. Gli Stati membri provvedono affinché il reimpiego previsto non comporti un'elusione delle prescrizioni della presente direttiva, in particolare degli articoli 6 e 7. La raccolta e il trasporto dei RAEE raccolti separatamente sono essere eseguiti in maniera da ottimizzare il reimpiego e il riciclaggio dei componenti o degli interi apparecchi che possono essere reimpiegati o riciclati.
5. Fatte salve le disposizioni di cui al paragrafo 1, gli Stati membri provvedono affinché entro il 31 dicembre 2008 venga raggiunto un tasso di raccolta separata di RAEE provenienti dai nuclei domestici pari ad almeno 4 kg in media per abitante all'anno.
Il Parlamento europeo e il Consiglio, su proposta della Commissione e tenendo conto dell'esperienza tecnica ed economica acquisita negli Stati membri, determinano entro il 31 dicembre 2008 un nuovo obiettivo obbligatorio. Esso può assumere la forma di una percentuale della quantità di apparecchiature elettriche ed elettroniche vendute ai nuclei domestici negli anni precedenti.
Articolo 6
Trattamento
1. Gli Stati membri provvedono affinché i produttori o i terzi che agiscono a nome loro istituiscano, conformemente alla normativa comunitaria, sistemi di trattamento dei RAEE ricorrendo alle migliori tecniche di trattamento, recupero e riciclaggio disponibili. I produttori possono istituire tali sistemi a titolo individuale e/o collettivo. Al fine di garantire il rispetto dell'articolo 4 della direttiva 75/442/CEE, il trattamento comprende, almeno, la rimozione di tutti i fluidi e un trattamento selettivo a norma dell'allegato II della presente direttiva.
Secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2, nell'allegato II possono essere introdotte altre tecnologie di trattamento che garantiscano almeno lo stesso livello di protezione della salute umana e dell'ambiente.
Ai fini della protezione ambientale, gli Stati membri possono stabilire norme minime di qualità per il trattamento dei RAEE raccolti. Gli Stati membri che optano per tali norme di qualità ne informano la Commissione, che provvede alla loro pubblicazione.
2. Gli Stati membri garantiscono che gli stabilimenti o le imprese che effettuano operazioni di trattamento ottengano un'autorizzazione dalle autorità competenti, ai sensi degli articoli 9 e 10 della direttiva 75/442/CEE.
La deroga all'obbligo di autorizzazione di cui all'articolo 11, paragrafo 1, lettera b), della direttiva 75/442/CEE può essere applicata alle operazioni di recupero dei RAEE se le autorità competenti effettuano un'ispezione prima della registrazione per garantire la conformità con l'articolo 4 della direttiva 75/442/CEE.
L'ispezione verifica quanto segue:
a) il tipo e le quantità dei rifiuti da trattare;
b) i requisiti tecnici generali da rispettare;
c) le misure di sicurezza da adottare.
L'ispezione è effettuata almeno una volta all'anno e i suoi risultati sono trasmessi dagli Stati membri alla Commissione.
3. Gli Stati membri provvedono a che gli stabilimenti o le imprese che effettuano operazioni di trattamento effettuino lo stoccaggio e il trattamento dei RAEE conformemente ai requisiti tecnici indicati nell'allegato III.
4. Gli Stati membri provvedono a che l'autorizzazione o la registrazione di cui al paragrafo 2 includa tutte le condizioni necessarie ai fini dell'osservanza dei requisiti di cui ai paragrafi 1 e 3 e del conseguimento degli obiettivi di recupero di cui all'articolo 7.
5. L'operazione di trattamento può anche essere effettuata al di fuori dello Stato membro rispettivo o della Comunità, a condizione che la spedizione di RAEE sia conforme al regolamento (CEE) n. 259/93 del Consiglio, del 1o febbraio 1993, relativo alla sorveglianza e al controllo delle spedizioni di rifiuti all'interno della Comunità europea, nonché in entrata e in uscita dal suo territorio(15).
I RAEE esportati dalla Comunità a norma del regolamento (CEE) n. 259/93 del Consiglio e del regolamento (CE) n. 1420/1999 del Consiglio, del 29 aprile 1999, recante regole e procedure comuni per le spedizioni di determinati tipi di rifiuti verso taluni paesi non appartenenti all'OCSE(16), e del regolamento (CE) n. 1547/1999 della Commissione, del 12 luglio 1999, che stabilisce la procedura di controllo prevista dal regolamento (CEE) n. 259/93 del Consiglio in relazione alle spedizioni di determinati tipi di rifiuti verso taluni paesi ai quali non si applica la decisione dell'OCSE C(92) 39/def.(17), sono presi in considerazione ai fini dell'adempimento degli obblighi e del conseguimento degli obiettivi di cui all'articolo 7, paragrafi 1 e 2, della presente direttiva solo se l'esportatore può dimostrare che l'operazione di recupero, reimpiego e/o riciclaggio ha avuto luogo in condizioni che siano equivalenti ai requisiti della presente direttiva.
6. Gli Stati membri incoraggiano gli stabilimenti o le imprese che effettuano operazioni di trattamento ad introdurre sistemi certificati di gestione dell'ambiente ai sensi del regolamento (CE) n. 761/2001 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 19 marzo 2001, sull'adesione volontaria delle organizzazioni a un sistema comunitario di ecogestione e audit (EMAS)(18).
Articolo 7
Recupero
1. Gli Stati membri provvedono affinché i produttori o i terzi che agiscono a nome loro istituiscano, a titolo individuale o collettivo e conformemente alla normativa comunitaria, sistemi di recupero dei RAEE oggetto di raccolta separata a norma dell'articolo 5. Gli Stati membri privilegiano il reimpiego degli apparecchi interi. Fino alla data di cui al paragrafo 4, questi non rientrano nel computo degli obiettivi di cui al paragrafo 2.
2. Riguardo ai RAEEE inviati per il trattamento a norma dell'articolo 6 gli Stati membri provvedono affinché i produttori raggiungano i seguenti obiettivi entro il 31 dicembre 2006:
a) per i RAEE che rientrano nelle categorie 1 e 10 dell'allegato I A,
- aumento del tasso di recupero ad un minimo dell'80 % in peso medio per apparecchio, e
- per il reimpiego e il riciclaggio di componenti, materiali e sostanze, aumento ad un minimo del 75 % in peso medio per apparecchio;
b) per i RAEE che rientrano nelle categorie 3 e 4 dell'allegato I A
- aumento del tasso di recupero ad un minimo del 75 % in peso medio per apparecchio, e
- per il reimpiego e il riciclaggio di componenti, materiali e sostanze, aumento ad un minimo del 65 % in peso medio per apparecchio;
c) per i RAEE che rientrano nelle categorie 2, 5, 6, 7, e 9 dell'allegato I A,
- aumento del tasso di recupero ad un minimo del 70 % in peso medio per apparecchio, e
- per il reimpiego e il riciclaggio di componenti, materiali e sostanze, aumento ad un minimo del 50 % in peso medio per apparecchio;
d) per tutti i rifiuti di lampade a discarica, un tasso di reimpiego e riciclaggio di componenti, materiali e sostanze di un minimo dell'80 % in peso di queste lampade.
3. Gli Stati membri provvedono affinché, ai fini del calcolo di tali obiettivi, i produttori o i terzi che agiscono a loro nome detengano la documentazione relativa al volume dei RAEE, ai loro componenti, materiali o sostanze in entrata e in uscita dai centri di trattamento e/o in entrata nei centri di recupero o di riciclaggio.
La Commissione stabilisce, secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2, le modalità d'applicazione, comprese le specifiche per i materiali, necessarie per sorvegliare il rispetto, da parte degli Stati membri, degli obiettivi di cui al paragrafo 2. La Commissione sottopone tale misura entro il 13 agosto 2004.
4. Entro il 31 dicembre 2008 il Parlamento europeo e il Consiglio fissano, su proposta della Commissione, nuovi obiettivi per il recupero e il reimpiego/riciclaggio, compreso, se del caso, il reimpiego di apparecchiature intere, nonché per i prodotti rientranti nella categoria 8 dell'allegato I A. Ciò avviene tenuto conto del vantaggio ecologico delle apparecchiature elettriche ed elettroniche in uso, quale una migliore efficienza delle risorse derivante dallo sviluppo nei settori dei materiali e delle tecnologie. Si tiene conto anche dei progressi tecnici nel reimpiego, recupero e riciclaggio, nei prodotti e nei materiali, nonché dell'esperienza acquisita dagli Stati membri e dalle imprese del settore.
5. Gli Stati membri promuovono lo sviluppo di nuove tecnologie di recupero, riciclaggio e trattamento.
Articolo 8
Finanziamento relativo ai RAEE provenienti dai nuclei domestici
1. Gli Stati membri provvedono affinché, entro il 13 agosto 2005, i produttori prevedano almeno il finanziamento della raccolta, del trattamento, del recupero e dello smaltimento ecologicamente corretto dei RAEE provenienti dai nuclei domestici depositati nei centri di raccolta istituiti a norma dell'articolo 5, paragrafo 2.
2. Per quanto riguarda i prodotti immessi sul mercato dopo il 13 agosto 2005 ciascun produttore è responsabile del finanziamento delle operazioni di cui al paragrafo 1 relative ai rifiuti derivanti dai suoi prodotti. Il produttore può scegliere di adempiere tale obbligo o individualmente o aderendo ad un regime collettivo.
Gli Stati membri provvedono affinché ciascun produttore, allorché immette un prodotto sul mercato, fornisca una garanzia che dimostra che la gestione di tutti i RAEE sarà finanziata e affinché i produttori marchino chiaramente i loro prodotti a norma dell'articolo 11, paragrafo 2. Detta garanzia assicura che le operazioni di cui al paragrafo 1 relative a tale prodotto saranno finanziate. La garanzia può assumere la forma di una partecipazione del produttore a regimi adeguati per il finanziamento della gestione dei RAEE, di un'assicurazione di riciclaggio o di un conto bancario vincolato.
I costi della raccolta, del trattamento e dello smaltimento inoffensivo per l'ambiente non sono indicati separatamente agli acquirenti al momento della vendita di nuovi prodotti.
3. Il finanziamento dei costi della gestione dei RAEE originati da prodotti immessi sul mercato anteriormente alla data di cui al paragrafo 1 ("rifiuti storici") è fornito da uno o più sistemi ai quali contribuiscono proporzionalmente tutti i produttori esistenti sul mercato al momento in cui si verificano i rispettivi costi, ad esempio in proporzione della rispettiva quota di mercato per tipo di apparecchiatura.
Gli Stati membri provvedono affinché, per un periodo transitorio di otto anni (dieci anni per la categoria 1 dell'allegato I A) dall'entrata in vigore della presente direttiva, i produttori possano indicare agli acquirenti, al momento della vendita di nuovi prodotti, i costi della raccolta, del trattamento e dello smaltimento inoffensivo per l'ambiente. I costi indicati non superano le spese effettivamente sostenute.
4. Gli Stati membri provvedono affinché i produttori che forniscono apparecchiature elettriche o elettroniche servendosi della comunicazione a distanza si conformino agli obblighi del presente articolo anche per quanto riguarda le apparecchiature fornite nello Stato membro in cui risiede l'acquirente delle stesse.
Articolo 9
Finanziamento relativo ai RAEE provenienti da utenti diversi dai nuclei domestici
Gli Stati membri provvedono affinché entro il 13 agosto 2005 i produttori debbano prevedere il finanziamento dei costi di raccolta, trattamento, recupero e smaltimento ecologicamente corretto dei RAEE provenienti da utenti diversi dai nuclei domestici e originati da prodotti immessi sul mercato dopo il 13 agosto 2005.
Per i RAEE di prodotti immessi sul mercato prima del 13 agosto 2005 ("rifiuti storici"), il finanziamento dei costi di gestione è assicurato dai produttori. In alternativa, gli Stati membri possono prevedere che tale finanziamento competa anche, in tutto o in parte, a utenti diversi dai nuclei domestici.
I produttori e gli utenti diversi dai nuclei domestici possono, fatta salva la presente direttiva, concludere accordi che stabiliscano altre modalità di finanziamento.
Articolo 10
Informazione degli utenti
1. Gli Stati membri provvedono affinché gli utenti di apparecchiature elettriche ed elettroniche nei nuclei domestici ottengano le informazioni concernenti:
a) l'obbligo di non smaltire i RAEE come rifiuti municipali misti e di effettuare una raccolta separata di tali RAEE;
b) i sistemi di ripresa e raccolta disponibili;
c) il proprio ruolo nel reimpiego, riciclaggio e in altre forme di recupero dei RAEE;
d) gli effetti potenziali sull'ambiente e la salute umana come risultato della presenza di sostanze pericolose nelle apparecchiature elettriche ed elettroniche;
e) il significato del simbolo indicato nell'allegato IV.
2. Gli Stati membri adottano misure adeguate ad assicurare che i consumatori contribuiscano alla raccolta dei RAEE e ad indurli ad agevolare il processo di reimpiego, trattamento e recupero.
3. Al fine di ridurre al minimo lo smaltimento dei RAEE come rifiuti municipali misti e di facilitarne la raccolta separata gli Stati membri provvedono affinché i produttori marchino adeguatamente con il simbolo indicato nell'allegato IV le apparecchiature elettriche ed elettroniche immesse sul mercato dopo il 13 agosto 2005. In casi eccezionali, ove sia necessario a causa delle dimensioni o della funzione del prodotto, il simbolo è stampato sull'imballaggio, sulle istruzioni per l'uso e sulla garanzia dell'apparecchiatura elettrica ed elettronica.
4. Gli Stati membri possono esigere che i produttori e/o distributori forniscano, integralmente o parzialmente, ad esempio nelle istruzioni per l'uso o presso i punti di vendita, le informazioni di cui ai paragrafi da 1 a 3.
Articolo 11
Informazione degli impianti di trattamento
1. Al fine di agevolare il reimpiego e il trattamento corretto e sano sotto il profilo ambientale dei RAEE, compresi la manutenzione, l'aggiornamento, la rimessa a nuovo e il riciclaggio, gli Stati membri adottano le misure necessarie per garantire che i produttori forniscano informazioni in materia di reimpiego e trattamento per ogni tipo di nuove AEE immesso sul mercato entro un anno dalla data di immissione sul mercato dell'apparecchiatura. Le informazioni segnalano, nella misura in cui ciò è necessario per i centri di reimpiego e gli impianti di trattamento e riciclaggio al fine di uniformarsi alle disposizioni della presente direttiva, i diversi componenti e materiali delle AEE, nonché il punto in cui le sostanze e i preparati pericolosi si trovano nelle AEE. Vengono messe a disposizione dei centri di reimpiego e degli impianti di trattamento e riciclaggio da parte dei produttori di AEE in forma di manuali o attraverso gli strumenti elettronici (ad esempio CD-Rom e servizi on-line).
2. Gli Stati membri garantiscono che i produttori di dispositivi elettrici o elettronici immessi sul mercato successivamente al 13 agosto 2005 siano chiaramente identificabili attraverso un marchio apposto sul dispositivo. Inoltre, al fine di consentire che la data in cui il dispositivo è stato immesso sul mercato venga determinata in modo inequivocabile, il marchio apposto sul dispositivo specifica che quest'ultimo è stato immesso sul mercato successivamente al 13 agosto 2005. La Commissione promuove la preparazione di norme europee a tal fine.
Articolo 12
Informazione e relazioni
1. Gli Stati membri redigono un registro dei produttori e raccolgono informazioni, su base annua, comprese stime circostanziate, sulle quantità e sulle categorie di apparecchiature elettriche ed elettroniche immesse sul loro mercato, raccolte attraverso tutti i canali, reimpiegate, riciclate e recuperate negli Stati membri, nonché sui rifiuti raccolti esportati, per peso o, se non è possibile, per numero.
Gli Stati membri garantiscono che i produttori che forniscono apparecchiature elettriche ed elettroniche mediante tecniche di comunicazione a distanza informino sulla conformità ai requisiti di cui all'articolo 8, paragrafo 4, e sulle quantità e categorie di tali apparecchiature immesse sul mercato dello Stato membro in cui risiede l'acquirente.
Gli Stati membri garantiscono che le informazioni richieste siano trasmesse alla Commissione ogni due anni entro 18 mesi dalla fine del periodo cui si riferiscono. La prima serie di informazioni verte sugli anni 2005 e 2006. Le informazioni sono fornite in un formato che è adottato entro un anno dall'entrata in vigore dalla presente direttiva, secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2, al fine di creare banche dati sui RAEE e sul loro trattamento.
Gli Stati membri provvedono che vi sia un adeguato scambio di informazioni per conformarsi al presente paragrafo, in particolare per quanto riguarda le operazioni di trattamento di cui all'articolo 6, paragrafo 5.
2. Fatto salvo il disposto del paragrafo 1, gli Stati membri inviano alla Commissione una relazione sull'attuazione della presente direttiva ogni tre anni. La relazione è redatta sulla base di un questionario o di uno schema elaborato dalla Commissione secondo la procedura di cui all'articolo 6 della direttiva 91/692/CEE del Consiglio, del 23 dicembre 1991, per la standardizzazione e la razionalizzazione delle relazioni relative all'attuazione di talune direttive concernenti l'ambiente(19). Il questionario o lo schema è inviato agli Stati membri sei mesi prima dell'inizio del periodo contemplato dalla relazione. La relazione è messa a disposizione della Commissione entro nove mesi a decorrere dalla fine del periodo di tre anni in essa esaminato.
La prima relazione triennale verte sul periodo dal 2004 al 2006.
La Commissione pubblica una relazione sull'attuazione della presente direttiva entro nove mesi dalla ricezione delle relazioni degli Stati membri.
Articolo 13
Adattamento al progresso scientifico e tecnico
Le modificazioni necessarie ad adeguare l'articolo 7, paragrafo 3, l'allegato I B (in particolare per inserirvi eventualmente i lampadari delle abitazioni, le lampade a incandescenza ed i prodotti fotovoltaici, per esempio i pannelli solari), l'allegato II (in particolare tenendo conto di nuovi sviluppi tecnici per il trattamento dei RAEE), gli allegati III e IV al progresso scientifico e tecnico sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2.
Prima della modifica degli allegati la Commissione consulta, fra l'altro, i produttori di apparecchiature elettriche e elettroniche, gli operatori che si occupano del riciclaggio e del trattamento, le organizzazioni ambientalistiche e le associazioni dei lavoratori e dei consumatori.
Articolo 14
Comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato istituito dall'articolo 18 della direttiva 75/442/CEE.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 5 e 7 della decisione 1999/468/CE, tenendo conto delle disposizioni dell'articolo 8 della stessa.
Il periodo di cui all'articolo 5, paragrafo 6, della decisione 1999/468/CE è fissato a tre mesi.
3. Il comitato adotta il proprio regolamento interno.
Articolo 15
Sanzioni
Gli Stati membri determinano le sanzioni da irrogare in caso di violazione delle disposizioni nazionali adottate ai sensi della presente direttiva. Le sanzioni sono effettive, proporzionate e dissuasive.
Articolo 16
Ispezione e monitoraggio
Gli Stati membri provvedono affinché l'ispezione e il monitoraggio consentano di verificare la corretta attuazione della presente direttiva.
Articolo 17
Attuazione
1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 13 agosto 2004. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione tutte le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative adottate nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
3. Purché i risultati perseguiti dalla presente direttiva siano raggiunti, gli Stati membri possono recepire le disposizioni di cui all'articolo 6, paragrafo 6, all'articolo 10, paragrafo 1 e all'articolo 11 mediante accordi tra le autorità competenti e i settori economici interessati. Tali accordi devono soddisfare i seguenti requisiti:
a) avere forza vincolante;
b) specificare gli obiettivi e le corrispondenti scadenze;
c) essere pubblicati nella Gazzetta ufficiale nazionale o in un documento ufficiale parimenti accessibile al pubblico e comunicati alla Commissione;
d) i risultati conseguiti sono periodicamente controllati, riferiti alle competenti autorità e alla Commissione e resi accessibili al pubblico alle condizioni stabilite dagli accordi;
e) le autorità competenti provvedono affinché siano esaminati i progressi compiuti nel quadro degli accordi;
f) in caso di inosservanza degli accordi, gli Stati membri devono applicare le pertinenti disposizioni della presente direttiva attraverso misure legislative, regolamentari o amministrative.
4. a) La Grecia e l'Irlanda che, complessivamente a causa di:
- carenze di infrastrutture di riciclaggio,
- circostanze geografiche come la presenza di un gran numero di piccole isole o di zone rurali e di montagna,
- bassa densità di popolazione, e
- basso livello di consumo di AEE,
non sono in grado di raggiungere l'obiettivo di raccolta di cui all'articolo 5, paragrafo 5, primo comma, o gli obiettivi di recupero di cui all'articolo 7, paragrafo 2, e che, a norma dell'articolo 5, paragrafo 2, terzo comma, della direttiva 1999/31/CE del Consiglio, del 26 aprile 1999, relativa alle discariche di rifiuti(20), possono chiedere una proroga del termine di cui a detto articolo,
possono prorogare le scadenze previste negli articoli 5, paragrafo 5 e 7, paragrafo 2, della presente direttiva, fino a ventiquattro mesi.
Questi Stati membri informano la Commissione delle loro decisioni al più tardi all'atto del recepimento della presente direttiva.
b) La Commissione informa gli altri Stati membri e il Parlamento europeo di tali decisioni.
5. Entro cinque anni dall'entrata in vigore della presente direttiva, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione basata sull'esperienza fatta con l'applicazione della presente direttiva, in particolare per quanto riguarda la raccolta separata, il trattamento, il recupero e i sistemi di finanziamento. Inoltre, la relazione tiene conto dello sviluppo della tecnologia, dell'esperienza acquisita, dei requisiti in materia di ambiente e del funzionamento del mercato interno. Se del caso, la relazione è corredata di proposte di revisione delle pertinenti disposizioni della presente direttiva.
Articolo 18
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Articolo 19
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 27 gennaio 2003.