Nařízení Komise (ES) č. 1901/2000
ze dne 7. září 2000,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 ze dne 7. listopadu 1991 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1624/2000 [2], a zejména s ohledem na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3046/92 [3], kterým se provádí a mění nařízení (EHS) č. 3330/91, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2535/98 [4], bylo při různých příležitostech několikrát podstatně změněno.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 2256/92 [5], (ES) č. 1125/94 [6] a (ES) č. 2820/94 [7] dále provádějí nařízení (EHS) č. 3330/91, zejména pokud jde o statistické prahy, lhůty pro předávání výsledků a prahy pro jednotlivé transakce v rámci statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy.
(3) Při dalších změnách nařízení (EHS) č. 3046/92 by měla být související nařízení vypracována způsobem snižujícím zatížení podniků a správních orgánů, kterých se taková nařízení týkají.
(4) S ohledem na zavádění statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy je třeba přesně vymezit oblast působnosti systému Intrastat, jak pokud jde o zboží, které má být zahrnuto, tak pokud jde o zboží, které má být osvobozeno.
(5) Je nutné stanovit datum, od kterého musí zpravodajská jednotka plnit svou zpravodajskou povinnost uvnitř Společenství, a rozsah povinností třetí strany, na niž může zpravodajská jednotka zpravodajskou povinnost převést.
(6) Je třeba podrobně stanovit některá pravidla, kterými se musí příslušné statistické orgány řídit, zejména proto, aby byly účinně spravovány registry hospodářských subjektů uvnitř Společenství.
(7) Klíčový prvek systému Intrastat spočívá ve využívání informací o dani z přidané hodnoty u obchodních transakcí uvnitř Společenství. Aby bylo možné zkontrolovat úplnost statistik, je třeba přesně stanovit informace, které mohou správní orgány v členských státech odpovědné za uplatňování právních předpisů vztahujících se k dani z přidané hodnoty předávat stranám odpovědným za vypracování statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy.
(8) Je třeba co nejvíce snížit zatížení hospodářských subjektů uvnitř Společenství, a to buď jejich osvobozením od zpravodajské povinnosti, nebo zjednodušením postupů. Toto menší zatížení je možné omezit pouze dodatečně vymezenými požadavky na uspokojivou kvalitu statistik. Všechny členské státy musí mít nástroje potřebné k zajištění kvality, přičemž je třeba brat v úvahu jejich hospodářskou a obchodní strukturu.
(9) Je nezbytné stanovit způsob výpočtu prahů týkajících se některých údajů. Pokud jde o statistický postup, je třeba tuto informaci odlišovat od postupu používaného pro statistická hlášení a daňová přiznání.
(10) Přestože jsou zavedeny statistické prahy, existuje stále řada zpravodajských jednotek, které mají zpravodajskou povinnost vykazování značného počtu transakcí nevelké hodnoty v podrobné formě, což představuje zatížení naprosto neúměrné užitečnosti takto získaných informací. Je proto nezbytné toto zatížení snížit.
(11) Je třeba sestavit seznam zboží, jež má být ze statistiky obchodu se zbožím vyloučeno.
(12) Je třeba podrobněji stanovit, které údaje mají být předávány, a jednodušší mechanismy jejich předávání.
(13) Čistá hmotnost vyjádřená v kilogramech je hlavním ukazatelem mezi jednotkami množství a v zásadě by se měla uvádět u každého druhu zboží, avšak pro určité produkty není vhodnou měrnou jednotkou. Zpravodajská jednotka by tudíž měla být v takových případech od povinnosti uvádět čistou hmotnost osvobozena.
(14) Na statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy mohou mít podstatný vliv zvláštní pohyby zboží. Skutečnost, že na úrovni Společenství neexistují harmonizované předpisy, snižuje porovnatelnost statistických údajů mezi členskými státy. Kdekoli je to možné, je třeba zvyšovat harmonizaci statistických předpisů v oblasti zvláštního pohybu zboží dosažením souladu s příslušnými mezinárodními doporučeními.
(15) Aby bylo zajištěno pravidelné a včasné vypracování statistik Společenství o obchodu mezi členskými státy, musí členské státy předkládat výkazy podle společného časového harmonogramu. Je třeba rozlišovat souhrnné výsledky a podrobné výsledky tak, aby byly potřeby uživatele optimálně zajištěny a aby byly vzaty v úvahu požadavky na sběr a zpracování údajů.
(16) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
OBECNÉ POKYNY
Článek 1
Společenství a členské státy použijí nařízení (EHS) č. 3330/91 (dále jen "základní nařízení") pro vypracování statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy v souladu s pravidly uvedenými v tomto nařízení.
Článek 2
Systém Intrastat platí pro zboží uvedené v čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS [8], bez ohledu na formu a obsah průvodních dokladů, které se vystavují pro jejich pohyb mezi územími členských států.
Článek 3
1. Systém Intrastat neplatí pro:
a) zboží propuštěné do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku (režim s podmíněným osvobozením od cla), nebo přepracování pod celním dohledem, nebo zboží z těchto režimů vystupující;
b) zboží, které se pohybuje mezi částmi statistického území Společenství, z nichž alespoň jedna není částí území Společenství podle směrnice Rady 77/388/EHS [9].
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, se však ustanovení tohoto nařízení vztahují na uvedené zboží, kromě článků 2, 4, 5, 8 až 20, čl. 24 odst. 1, 2 (vyjma odrážky 3), 3 a 4, a článků 28, 29, 30 a 47.
2. Členské státy jsou odpovědné za sběr údajů uváděných v odstavci 1 na základě celních režimů vztahujících se na takové zboží.
3. Pokud není k dispozici statistická kopie jednotného správního dokladu s údaji uvedenými v čl. 23 odst. 1 a 2 základního nařízení, zašlou celní orgány v souladu s ujednáními dohodnutými uvedenými orgány nejméně jednou měsíčně příslušným statistickým orgánům pravidelný seznam se stejnými údaji podle druhu zboží.
KAPITOLA 2
POSKYTOVATELÉ INFORMACÍ A REGISTRY
Článek 4
1. Každá fyzická či právnická osoba, která poprvé provádí transakce uvnitř Společenství, ať již zboží přijímá či odesílá, se stává zpravodajskou jednotkou ve smyslu čl. 20 odst. 5 základního nařízení.
2. Zpravodajská jednotka uvedená v odstavci 1 poskytuje údaje o svých transakcích uvnitř Společenství prostřednictvím pravidelných hlášení uvedených v článku 13 základního nařízení od měsíce, během kterého dojde k překročení prahu asimilace, a to v souladu s ustanoveními vztahujícími se v tom případě na platný práh.
3. Pokud se změní identifikační číslo zpravodajské jednotky pro účely DPH v důsledku změny vlastnických poměrů, názvu, adresy, právního postavení nebo podobné změny, která neovlivní podstatnou měrou transakce uvnitř Společenství, pravidlo uvedené v odstavci 1 se na zpravodajskou jednotku nemusí použít. Tato dále podléhá zpravodajské povinnosti stejně jako před změnou.
Článek 5
1. Třetí strana, na kterou odkazuje čl. 9 odst. 1 základního nařízení, je dále uváděna jako "třetí deklarant".
2. Třetí deklarant poskytne příslušným vnitrostátním orgánům tyto informace:
a) v souladu s čl. 6 odst. 1 údaje potřebné
- k identifikaci své osoby,
- k identifikaci každé ze zpravodajských jednotek, které na ni převedly zpravodajskou povinnost;
b) za každou zpravodajskou jednotku údaje požadované podle základního nařízení a při jeho provádění.
Článek 6
1. Údaje potřebné pro identifikaci hospodářského subjektu uvnitř Společenství ve smyslu článku 10 základního nařízení jsou tyto:
- úplné jméno a příjmení, popřípadě název firmy,
- úplná adresa včetně poštovního směrovacího čísla,
- identifikační číslo pro účely DPH podle zásad stanovených v čl. 10 odst. 6 základního nařízení.
Statistické orgány uvedené v čl. 10 odst. 1 základního nařízení se však mohou bez jednoho nebo více výše uvedených údajů obejít, nebo mohou hospodářské subjekty uvnitř Společenství osvobodit od povinnosti je poskytovat a stanovit podmínky, za kterých je budou poskytovat.
V členských státech uvedených v čl. 10 odst. 3 základního nařízení předávají správcové daně, na které odkazuje uvedený článek, údaje sloužící k identifikaci hospodářského subjektu uvnitř Společenství výše uvedeným statistickým orgánům, jakmile a když je mají správcové daně k dispozici, pokud nedojde mezi danými orgány k dohodě v jiném smyslu.
2. Minimální seznam údajů, které mají být zaznamenány v registru hospodářských subjektů uvnitř Společenství ve smyslu článku 10 základního nařízení, obsahuje u každého hospodářského subjektu uvnitř Společenství toto:
a) rok a měsíc zápisu do registru;
b) údaj potřebný k identifikaci hospodářského subjektu podle odstavce 1;
c) zda je hospodářský subjekt při odesílání nebo převzetí zpravodajskou jednotkou, nebo třetím deklarantem;
d) pokud jde o zpravodajskou jednotku, celkovou hodnotu jejích operací uvnitř Společenství, podle měsíce a toku zboží, spolu s hodnotou uvedenou v čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Tyto informace však není třeba uvádět, pokud je prováděna kontrola údajů, zaznamenaných jako statistické pomocí údajů uvedených v čl. 11 odst. 3 základního nařízení, a pokud je fungování statistických prahů uvedených v článku 28 základního nařízení uskutečňováno odděleně od správy registru hospodářských subjektů uvnitř Společenství.
Příslušné národní orgány mohou v souladu se svými potřebami v registru zaznamenávat i jiné údaje.
Článek 7
S ohledem na provádění čl. 10 odst. 6 základního nařízení lze za odůvodněné výjimky považovat případy, kdy odpovědnost za údaje u daných operací nespočívá na hospodářském subjektu jako na právnické osobě, ale na její jiné složce jako je pobočka, činnostní jednotka nebo místní jednotka.
Článek 8
1. Příslušní správci daně uvedou v seznamech podle čl. 11 odst. 1 základního nařízení hospodářské subjekty uvnitř Společenství, které se v důsledku rozdělení, fúze nebo zániku činnosti během sledovaného období na uvedených seznamech již nevyskytují.
2. Poskytování údajů daňové povahy uvedených v čl. 11 odst. 4 základního nařízení správními orgány členského státu, odpovědnými za uplatňování právních předpisů na daň z přidané hodnoty orgánům tohoto členském státu, které odpovídají za sestavování statistiky obchodu mezi členskými státy, je omezeno na údaje, které jsou plátci DPH povinni poskytovat v souladu s článkem 22 směrnice 77/388/EHS.
Článek 9
1. Zpravodajská jednotka předá informace požadované v základním nařízení a při jeho provádění:
a) v souladu s platnými předpisy Společenství;
b) přímo příslušným vnitrostátním orgánům nebo prostřednictvím sběrných míst, která členské státy založily za tím účelem nebo pro jiné statistické a správní účely;
c) za dané sledované období, podle svého uvážení:
- buď jediným hlášením ve lhůtě, kterou příslušný vnitrostátní orgán stanoví v pokynech pro zpravodajské jednotky,
- nebo několika dílčími hlášeními; v takovém případě mohou příslušné vnitrostátní orgány požadovat, aby s nimi byla uzavřena dohoda o frekvenci a termínech předávání, avšak poslední dílčí hlášení musí být předáno ve lhůtě stanovené v první odrážce.
2. Odchylně od odstavce 1 musí zpravodajská jednotka, která využívá osvobození na základě uplatnění prahu asimilace stanoveného v čl. 28 odst. 4 základního nařízení, splňovat při předávání údajů pouze předpisy příslušných správců daně.
3. Podle článku 34 základního nařízení nebrání ustanovení tohoto článku, která se vztahují na periodicitu poskytovaných hlášení, uzavření dohody stanovující předávání údajů v reálném čase, pokud jsou data přenášeny elektronicky.
4. Odchylně od odstavce 1 se v členských státech, ve kterých je pravidelné statistické hlášení shodné s pravidelným daňovým přiznáním, dávají ustanovení vztahující se na předávání statistických hlášení do souladu s daňovými předpisy Společenství nebo jednotlivých států.
KAPITOLA 3
STATISTICKÉ PRAHY A OSVOBOZENÍ
Oddíl 1
Všeobecné fungování prahů
Článek 10
Členské státy stanoví ročně prahy asimilace a prahy zjednodušení, na které odkazuje článek 28 základního nařízení. Při stanovování těchto prahů členské státy zajistí, aby tyto splňovaly jak požadavky na kvalitu, uvedené v této kapitole, tak plně využívaly možností snížení zatížení hospodářských subjektů uvnitř Společenství.
Článek 11
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
a) "chybou" rozpor mezi výsledky dosaženými při nebo bez uplatnění prahů uvedených v článku 10. Uplatní-li se na výsledky dosažené použitím prahů opravný postup, vypočítá se chyba srovnáním s opravenými výsledky;
b) "celkovou hodnotou" - pro účely úpravy prahu - buď hodnota odeslaného, nebo přijatého zboží vykazovaná za období 12 měsíců hospodářskými subjekty uvnitř Společenství, kromě těch, které jsou osvobozeny podle článku 5 základního nařízení;
c) "mírou pokrytí" - ve vztahu k dané celkové hodnotě - hodnotový podíl odeslaného nebo přijatého zboží, vykázaného hospodářskými subjekty uvnitř Společenství ležícími nad prahem asimilace.
Článek 12
1. Prahy asimilace stanovené členskými státy splní tyto požadavky na kvalitu:
a) Výsledky podle skupin zboží
Každý členský stát zajistí, aby chyba u ročních hodnot u 90 % osmimístných podpoložek kombinované nomenklatury, které představují nejméně 0,005 % celkové hodnoty jeho odeslaného nebo přijatého zboží, nepřekročila 5 %.
Každý členský stát však může zvýšit tento požadavek na kvalitu až na takovou míru, že chyba u ročních hodnot u 90 % osmimístných podpoložek kombinované nomenklatury, které představují nejméně 0,001 % z celkové hodnoty jeho odeslaného nebo přijatého zboží, nepřekročí 5 %.
b) Výsledky podle partnerských zemí
Každý členský stát zajistí, že s výjimkou zemí, které představují méně než 3 % z celkové hodnoty jeho odeslaného nebo přijatého zboží, nepřekročí chyba u ročních hodnot jeho výsledků podle partnerských zemí 1 %.
2. Pokud je podíl členského státu na celkové hodnotě odeslaného nebo přijatého zboží nižší než 3 %, může se členský stát odchýlit od požadavků na kvalitu stanovených v odst. 1 písm. a) prvním pododstavci. V takových případech se hodnoty 90 % a 0,005 % nahradí hodnotami 70 % a 0,01 %.
3. Aby členské státy splnily požadavky na kvalitu stanovené v odstavcích 1 a 2, založí výpočet svých prahů na výsledcích obchodu s ostatními členskými státy za období 12 měsíců před stanovením prahů.
U členských států, které tento výpočet nemohou provést z důvodu neúplných informací, se prahy asimilace stanovují na úrovni ležící mezi nejnižší a nejvyšší hodnotou prahů ostatních členských států. Toto ustanovení však není závazné pro členské státy, které jsou osvobozeny podle odstavce 2.
4. Pokud použití prahů vypočtených podle tohoto článku vede u některých skupin zboží k výsledkům, které nesplňují přiměřeně požadavky na kvalitu stanovené v odstavcích 1 a 2, a pokud tyto prahy není možné snížit bez omezení úlevy, kterou hospodářským subjektům uvnitř Společenství zaručuje článek 10, lze z podnětu Komise nebo na žádost členského státu přijmout vhodná opatření postupem podle článku 30 základního nařízení.
Článek 13
1. Pro stanovení prahů zjednodušení mohou členské státy stanovit:
- hodnotu prahů vyšší než 100000 EUR, podle čl. 28 odst. 9 prvního pododstavce základního nařízení, pokud zajistí, že nejméně 95 % celkové hodnoty jejich odeslaného nebo přijatého zboží bude zahrnuto v pravidelných hlášeních, obsahujících všechny údaje požadované podle článku 23 základního nařízení,
- pokud se u nich použije osvobození podle čl. 12 odst. 2, hodnotu prahů nižší než 100000 EUR, podle čl. 28 odst. 9 druhého pododstavce základního nařízení, v míře potřebné pro zajištění toho, že nejméně 95 % celkové hodnoty jejich odeslaného nebo přijatého zboží bude zahrnuto v pravidelných hlášeních, obsahujících všechny údaje požadované podle článku 23 základního nařízení,.
2. Zpravodajská jednotka podávající hlášení podle zjednodušených pravidel čl. 28 odst. 5 základního nařízení vykáže nejvýše deset relevantních podpoložek kombinované nomenklatury, které jsou pro sledované období hlášení hodnotově nejdůležitější. Pro zbývající produkty se použije kód 99500000.
Článek 14
1. Pro úpravu prahů asimilace se požadavky na kvalitu uvedené v článku 12 považují za splněné, pohybuje-li se pokrytí na úrovni dosažené v době stanovení prahů.
2. Podmínka stanovená v odstavci 1 je splněna, pokud členské státy
a) vypočítají své prahy pro rok následující po běžném roce na základě posledních dostupných výsledků obchodu s ostatními členskými státy za období 12 měsíců a
b) stanoví prahy na úrovni, která umožní stejné pokrytí v období takto vymezeném, jako v období použitém jako základ pro výpočet jejich prahů pro běžný rok.
Pokud členské státy použijí ke splnění této podmínky jinou metodu, oznámí toto Komisi.
3. Členské státy mohou snížit míru pokrytí, pokud i nadále zajistí plnění požadavků na kvalitu stanovených v článku 12.
4. Členské státy upravují každoročně své prahy asimilace výpočtem. Prahy upravují, pouze představuje-li úprava změnu prahu nejméně o 10 % hodnoty za běžný rok.
Článek 15
1. S ohledem na úpravu prahů zjednodušení členské státy, které je stanovily:
- na úrovni vyšší, než jsou hodnoty stanovené v čl. 28 odst. 8 základního nařízení, zajistí splnění podmínky stanovené v čl. 13 odst. 1 první odrážce tohoto nařízení,
- na úrovni nižší, než jsou výše uvedené hodnoty, protože jsou osvobozeny podle čl. 12 odst. 2, zajistí dodržení limitu stanoveného v čl. 13 druhé odrážce tohoto nařízení.
2. Pro splnění podmínky uvedené v čl. 13 odst. 1 první odrážce nebo dodržení limitu uvedeného v čl. 13 odst. 1 druhé odrážce je postačující, aby členské státy vypočítaly úpravu prahů zjednodušení pomocí metody uvedené v čl. 14 odst. 2 pro úpravu prahů asimilace. Použijí-li členské státy odlišnou metodu, oznámí toto Komisi.
Článek 16
Informace vztahující se k úpravě prahů zjednodušení a asimilace se zveřejní nejpozději dne 31. října předchozího roku.
Článek 17
1. Zpravodajské jednotky jsou osvobozeny od svých povinností v míře, kterou umožňuje použití prahů asimilace a zjednodušení, stanovených pro daný rok, a to za předpokladu, že tyto prahy nebyly v předchozím roce překročeny.
2. Přijatá opatření platí u jednotlivých statistických prahů po celý rok.
Pokud však hodnota transakcí uskutečněných uvnitř Společenství zpravodajskou jednotkou překročí v některém období roku práh, který se na ni vztahuje, poskytne tato jednotka údaje o svých transakcích uvnitř Společenství za měsíc, v němž byl tento práh překročen, a to v souladu s ustanoveními vztahujícími se na příslušný práh. Pokud toto ustanovení zahrnuje předávání pravidelných hlášení uvedených v článku 13 základního nařízení, stanoví členské státy lhůtu pro předání těchto hlášení podle vlastních administrativních postupů.
Článek 18
Členské státy sdělují Komisi údaje týkající se vypočítaných prahů nejpozději dva týdny před jejich zveřejněním. Na žádost Komise sdělují také údaje požadované pro vyhodnocení těchto prahů, a to jak za období, na němž je jejich výpočet založen, tak za daný kalendářní rok.
Oddíl 2
Zvláštní prahy a osvobození
Článek 19
K provádění čl. 24 odst. 3 tohoto nařízení a čl. 23 odst. 3 základního nařízení stanoví členské státy samostatné prahy pro přijaté a odeslané zboží na takové úrovni, aby nejméně 95 % zpravodajských jednotek bylo osvobozeno od povinnosti poskytovat údaje o "statistické hodnotě zboží", "dodacích podmínkách", "způsobu dopravy" a "statistickém postupu".
Pokud jde o "statistickou hodnotu zboží", členské státy zajistí, aby bylo pokryto alespoň 70 % celkové hodnoty jimi přijatého nebo odeslaného zboží. Limit 95 % zpravodajských jednotek lze snížit na 90 %, pokud není dosažena míra pokrytí 70 % z celkové hodnoty jimi přijatého nebo odeslaného zboží.
Členské státy vypočítají tyto limity z nejnovějších dostupných výsledků obchodu s ostatními členskými státy za období 12 měsíců.
Údaje vztahující se k zavádění těchto prahů se zveřejní nejpozději do 31. října 2000.
Členské státy mohou upravovat prahy každý kalendářní rok, pokud i nadále zajistí plnění požadavků na kvalitu stanovených v tomto článku. Dotyčné členské státy zveřejňují údaje vztahující se k úpravě prahů nejpozději do 31. října předchozího roku.
Článek 20
1. Prahovou hodnotu pro jednotlivé transakce lze použít za podmínek stanovených v odstavcích 2 a 3. Aniž je dotčen odstavec 2, umožní tento práh zpravodajským jednotkám uvést všechny transakce, jejichž hodnota nedosahuje tohoto prahu, pod souhrnnou položku kombinované nomenklatury; v takovém případě se použití článku 23 základního nařízení omezí na poskytování těchto údajů:
- při přijetí: členský stát odeslání,
- při odeslání: členský stát určení,
- hodnota zboží.
Souhrnná položka, na kterou odkazuje odstavec 1, se označí kódem KN 99500000.
Pro účely tohoto článku se "transakcí" rozumí jakákoli operace definovaná v čl. 25 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení.
Práh pro každou transakci je 100 EUR.
2. V kontextu tohoto článku mohou členské státy zamítnout nebo omezit uplatnění možnosti poskytované v odstavci 1, pokud mají za to, že cíl zachování uspokojivé kvality statistických údajů převažuje nad potřebou snížit zatížení spojené s hlášením údajů.
3. Členské státy mohou žádat po zpravodajských jednotkách, aby předem požádaly vnitrostátní orgán, odpovědný za vypracovávání statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy, o povolení využít možnost uvedenou v odstavci 1.
4. Členské státy předají na požádání Komise údaje potřebné pro vyhodnocení používání tohoto článku.
Článek 21
Údaje, které se týkají zboží uvedeného na seznamu v příloze I se vyjímají ze zpracování, a v důsledku toho, podle čl. 25 odst. 4 základního nařízení, také ze statistického zjišťování.
KAPITOLA 4
STATISTICKÉ ÚDAJE
Článek 22
Na nosiči statistických informací se členské státy, jejichž statistické území je definováno v nomenklatuře zemí vydávané každý rok podle čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1172/95 [10], označují těmito kódy:
Belgie | BE nebo 017 |
Dánsko | DK nebo 008 |
Německo | DE nebo 004 |
Řecko | GR nebo 009 |
Španělsko | ES nebo 011 |
Francie | FR nebo 001 |
Irsko | IE nebo 007 |
Itálie | IT nebo 005 |
Lucembursko | LU nebo 018 |
Nizozemsko | NL nebo 003 |
Rakousko | AT nebo 038 |
Portugalsko | PT nebo 010 |
Finsko | FI nebo 032 |
Švédsko | SE nebo 030 |
Spojené království | GB nebo 006 |
Článek 23
Pro účely určení množství zboží uváděného na nosiči dat se rozumí
a) "čistou hmotností" skutečná hmotnost zboží bez veškerých obalů. Uvádí se v kilogramech. Uvádění čisté hmotnosti je pro zpravodajské jednotky nepovinné u podpoložek kombinované nomenklatury stanovených v příloze II. Pro informování zpravodajských jednotek o případných aktualizacích přílohy na základě ročních změn v kombinované nomenklatuře se v Úředním věstníku Evropských společenství (řada C) zveřejňují vysvětlující poznámky;
b) "doplňkovými jednotkami" měrné jednotky vyjadřující množství, kromě jednotek vyjadřujících hmotnost v kilogramech. Musí být uváděny v souladu s údaji stanovenými v platné verzi kombinované nomenklatury u příslušných podpoložek, jejichž seznam je zveřejněn v části I "Úvodní ustanovení" uvedené nomenklatury.
Článek 24
1. Hodnota zboží uvedená v čl. 23 odst. 1 písm. d) základního nařízení se uvádí na nosiči statistických informací podle zásad definovaných v odstavci 2 a odstavci 3.
2. Hodnota zboží, která má být vykazována v poli "fakturovaná částka" na nosiči statistických informací, je zdanitelná částka, kterou je třeba stanovit pro účely zdanění v souladu se směrnicí 77/388/EHS. U výrobků podléhajících spotřební dani však částka této daně nesmí být zahrnuta v hodnotě zboží.
Pokud není třeba částku podléhající zdanění vykazovat pro účely zdanění, odpovídá hodnota zboží, kterou je třeba oznámit, fakturované hodnotě bez DPH, nebo v ostatních případech částce, která by byla fakturována v případě jakéhokoli prodeje nebo nákupu.
V případě zpracování na základě smluvního vztahu se hodnota zboží určená k vykazování rovná - s přihlédnutím k těmto procesům a v návaznosti na ně - celkové částce, která by se fakturovala v případě jakéhokoli prodeje nebo nákupu.
3. Statistická hodnota zboží, jak je definována v odstavci 5, se též předává v poli určeném k tomuto účelu na nosiči statistických informací poskytovatelům informací, jejichž roční přijaté nebo odeslané zásilky překračují limity stanovené každým členským státem v souladu s článkem 19.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou členské státy osvobodit zpravodajské jednotky od povinnosti vypracovávat hlášení o statistické hodnotě zboží.
V takovém případě vypočítají příslušné členské státy statistickou hodnotu zboží, jak je definováno v odstavci 5, podle druhů zboží.
5. Statistická hodnota se zakládá na hodnotě zboží, které vykazují zpravodajské jednotky podle odstavce 2. Zahrnuje pouze vedlejší výdaje jako náklady na dopravu a pojištění, jež se vztahují na část trasy, která je:
- u odesílaných zásilek na statistickém území členského státu odeslání,
- u přijatých zásilek mimo statistické území členského státu přijetí.
6. Hodnota zboží definovaná v předchozích odstavcích se vykazuje v národní měně, přičemž použitý směnný kurs je:
- kurs použitelný pro stanovení zdanitelné částky pro účely zdanění, pokud je stanoven,
- v ostatních případech úřední směnný kurs v době vypracování hlášení, nebo kurs, který se použije pro výpočet pro celní účely, pokud se členské státy nerozhodnou pro zvláštní ustanovení.
7. V souladu s článkem 26 základního nařízení se hodnotou zboží uvedenou ve výkazech předávaných Komisi rozumí statistická hodnota vymezená v odstavci 5.
8. Na žádost Komise jí členské státy poskytnou údaje, na základě kterých je možné vyhodnotit uplatňování odstavce 3.
Článek 25
1. Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "transakcí" jakákoli operace, ať už obchodní či nikoli, na základě které dochází k pohybu zboží zahrnovaného do statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy;
b) "druhem transakce" množina charakteristik, které odlišují jednu transakci od druhé.
2. Jednotlivé transakce se rozlišují podle své povahy podle seznamu v příloze III.
Povaha transakce se na nosiči informací určí číslem kódu odpovídajícího příslušné skupině sloupce A ve výše uvedeném seznamu.
3. V rámci limitů uvedených v seznamu, na který odkazuje odstavec 2, mohou členské státy předepsat sběr informací o povaze transakce až do úrovně, kterou používají pro sběr informací o obchodu s třetími zeměmi, bez ohledu na to, zda je shromažďují v této souvislosti jako údaje o povaze transakce, nebo jako údaje o celním režimu.
Článek 26
1. "Zemí původu" se rozumí země původu zboží.
Zboží, které je zcela získáno v některé zemi, má v této zemi svůj původ.
Zboží, na jehož výrobě se podílí dvě nebo více zemí, má původ v té zemi, kde se uskuteční poslední podstatné ekonomicky odůvodněné zpracování nebo opracování provedené v podniku vybaveném pro tento účel a vedoucí k výrobě nového výrobku, nebo představující důležitou fázi výroby.
2. Země původu je označena kódem přiděleným zemi v nejnovější verzi klasifikace zemí, na kterou odkazuje článek 9 nařízení (ES) č. 1172/95 naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 374/98 [11].
Článek 27
1. "Regionem původu" se rozumí region členského státu odeslání, v němž bylo zboží vyrobeno nebo smontováno, sestaveno, zpracováno, opraveno nebo udržováno. Pokud není region původu znám, nahradí se regionem, v němž proběhl obchod, nebo z něhož bylo zboží odesláno.
2. "Regionem určení" se rozumí region členského státu přijetí, v němž má být zboží spotřebováno nebo sestaveno, smontováno, zpracováno, opraveno nebo udržováno. Pokud není region určení znám, nahradí se regionem, v němž má proběhnout obchod, nebo do něhož se má zboží odeslat.
3. Každý členský stát využívající možnosti podle čl. 23 odst. 2 písm. b) základního nařízení sestaví seznam regionů a stanoví kód o nejméně dvou znacích, kterým se tyto regiony označují na nosiči informací.
Článek 28
1. Pro účely tohoto nařízení se "dodacími podmínkami" rozumějí ustanovení kupní smlouvy, která stanoví povinnosti prodávajícího a kupujícího podle podmínek Incoterms Mezinárodní obchodní komory, uvedených v seznamu v příloze IV.
2. V rámci limitů, které jsou stanoveny v článku 19 a na které odkazuje seznam uvedený v odstavci 1, mohou členské státy předepsat, aby se údaje o dodacích podmínkách uváděly na nosičích informací, a mohou stanovit podrobné pokyny k jejich vykazování.
Článek 29
1. "Předpokládaný druh dopravy" identifikuje při odesílání druh dopravy definovaný aktivními dopravními prostředky, kterými má zboží opustit statistické území členského státu odeslání; při příjezdu tento údaj identifikuje druh dopravy definovaný aktivními dopravními prostředky, kterými má zboží vstoupit na statistické území členského státu přijetí.
2. V rámci limitů, které jsou stanoveny v článku 19, jsou druhy dopravy uváděné na nosičích informací tyto:
Kód | Název |
1 | Námořní doprava |
2 | Železniční doprava |
3 | Silniční doprava |
4 | Letecká doprava |
5 | Poštovní zásilky |
7 | Zabudovaná dopravní zařízení |
8 | Vnitrozemská vodní doprava |
9 | Vlastní pohon |
Druh dopravy se označí na daném nosiči informací odpovídajícím číslem kódu.
Článek 30
1. "Statistickým postupem" se rozumí kategorie odeslání nebo přijetí, která není přiměřeně uvedena ve sloupci A nebo B seznamu transakcí v příloze III.
2. V rámci limitů, které jsou stanoveny v článku 19, mohou členské státy předepsat shromažďování údajů o statistických postupech na nosiči informací a vydat podrobné pokyny k jejich vykazování.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
DEFINICE A OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
1. "Zvláštními pohyby zboží" ve smyslu článku 33 základního nařízení se rozumí pohyby zboží, které mají zvláštní charakteristiky významné pro interpretaci údajů a jsou odvozeny buď z pohybu zboží samotného, nebo z druhu zboží, z povahy transakce, která má za následek pohyb zboží, nebo ze zpravodajské jednotky.
2. Zvláštními pohyby zboží se rozumí:
a) kompletní průmyslové celky;
b) plavidla a letadla podle definice v kapitole 3;
c) mořský rybolov;
d) zásoby a provozní a pomocný materiál pro plavidla a letadla;
e) časově rozložené zásilky;
f) vojenské dodávky;
g) zařízení na volném moři;
h) kosmické lodě a kosmické nosné rakety;
i) náhradní díly motorových vozidel a letadel;
j) odpady.
3. Pokud není v tomto nařízení nebo v článku 30 základního nařízení stanoveno jinak, vykazují se zvláštní pohyby zboží v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy členských států.
4. Aniž je dotčen článek 13 základního nařízení, členské státy přijmou patřičná opatření k provádění této hlavy, a v případě potřeby mohou používat jiné statistické informační zdroje, než které jsou uvedeny v nařízení Komise (EHS) č. 3590/92 [12].
KAPITOLA 2
KOMPLETNÍ PRŮMYSLOVÉ CELKY
Článek 32
1. "Kompletním průmyslovým celkem" se rozumí kombinace strojů, přístrojů, zařízení, vybavení, nástrojů a materiálů, dále jen "komponentů", které spadají pod různé položky harmonizovaného systému a které dohromady slouží jako velkokapacitníjednotka pro výrobu zboží nebo poskytování služeb.
Při sestavení kompletního průmyslového celku je možné jako komponenty uvést i jiné zboží, pokud toto zboží není osvobozeno od statistického zpracování podle základního nařízení.
2. Při vykazování odeslání nebo příjmu kompletních průmyslových celků je možno používat zjednodušené celní prohlášení. Zpravodajským jednotkám se umožní na jejich vlastní žádost použití takového zjednodušeného celního prohlášení v souladu s podmínkami stanovenými v této kapitole.
3. Zjednodušené celní prohlášení je možné použít pouze u kompletních průmyslových celků, jejichž celková statistická hodnota je vyšší než 1,5 miliónu EUR, pokud se nejedná o opakované použití kompletních průmyslových celků.
Celková hodnota kompletního průmyslového celku se vypočítává jako součet odpovídajících statistických hodnot komponentů a odpovídajících statistických hodnot zboží, na které odkazuje odst. 1 druhý pododstavec. Hodnota braná v úvahu je fakturovaná hodnota zboží, nebo hodnota, která by byla fakturována v případě prodeje nebo koupě.
Článek 33
1. Pro účely této kapitoly se komponenty uvedené v příslušné kapitole klasifikují do patřičné podpoložky kompletních průmyslových celků v kapitole 98, pokud příslušný orgán stanovený v článku 35 nepožaduje, aby zboží bylo klasifikováno v kapitole 98 pod příslušnou podpoložkou kompletních průmyslových celků v klasifikační položce harmonizovaného systému, nebo aby se použila ustanovení odstavce 2.
Zjednodušené celní prohlášení však nevylučuje, že příslušný orgán může klasifikovat některé komponenty pod příslušnou podpoložkou kombinované nomenklatury ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [13].
2. Pokud příslušný orgán, na který odkazuje odstavec 1, má za to, že hodnota položek kompletního průmyslového celku je příliš malá na to, aby bylo oprávněno jejich uvádění v podpoložkách vztahujících se ke kapitolám, do kterých patří, použijí se specifické podpoložky uváděné v kombinované nomenklatuře.
Článek 34
Pro stanovení číselných kódů pro podpoložky kompletních průmyslových celků platí v souladu s kombinovanou nomenklaturou tato pravidla:
1. Kód se skládá z osmi číselných znaků.
2. První dva znaky jsou 9 a 8.
3. Třetí znak je 8 a slouží k označení vývozu kompletních průmyslových celků.
4. Čtvrtý znak se mění od 0 do 9 podle hlavní ekonomické činnosti vykonávané kompletním průmyslovým celkem a podle této klasifikace:
Kód | Ekonomická činnost |
0 | Energetika (včetně výroby a distribuce horké páry a teplé vody) |
1 | Dobývání neenergetických surovin (včetně přípravy rud kovů a dobývání rašeliny); zpracování a opracování kamene a jiných surovin; výroba a zpracování skla |
2 | Průmysl železa a oceli; výroba produktů z kovu (bez strojírenského a automobilového průmyslu) |
3 | Strojírenství a výroba automobilů; výroba přístrojů |
4 | Chemický průmysl (včetně výroby umělých a syntetických vláken); gumárenský a plastikářský průmysl |
5 | Potravinový, nápojový a tabákový průmysl |
6 | Textilní, kožedělný, obuvní a oděvní průmysl |
7 | Dřevařský a papírenský průmysl (včetně tisku a vydavatelských činností); zpracovatelský průmysl jinde neuvedený |
8 | Doprava (kromě služeb spojených s dopravou, služeb cestovních kanceláří, dopravních dispečinků a jiných kanceláří zprostředkovávajících přepravu osob nebo zboží a skladování) a komunikace |
9 | Získávání, čištění a distribuce vody; služby spojené s dopravou; ekonomické činnosti jinde neuvedené. |
5. Pátý a šestý číselný znak odpovídají číslu kapitoly kombinované nomenklatury, do které podpoložka patří. Pro účely čl. 33 odst. 2 však je pátý a šestý znak 9.
6. Pro podpoložky kompletních průmyslových celků platí, že na úrovni:
- kapitoly kombinované nomenklatury je sedmý a osmý číselný znak 0,
- položky harmonizovaného systému odpovídají sedmý a osmý znak třetímu a čtvrtému znaku této položky.
7. Příslušný orgán, na který odkazuje čl. 33 odst. 2, předepíše označení a číselný kód, který se použije v nosiči statistických informací, aby bylo možné identifikovat komponenty kompletního průmyslového celku.
Článek 35
1. Zpravodajské jednotky nesmí použít zjednodušené celní prohlášení bez předchozího povolení orgánu odpovědného za vypracovávání statistik obchodu mezi členskými státy, v souladu s prováděcími pravidly, která jednotlivé členské státy přijmou v rámci této kapitoly.
2. V případě kompletního průmyslového celku, s jehož komponenty obchoduje několik členských států, se povolení k použití zjednodušeného celního prohlášení uděluje každým členským státem pro toky, které se ho týkají.
KAPITOLA 3
PLAVIDLA A LETADLA
Článek 36
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "plavidly" plavidla pro námořní plavbu, uvedená v doplňkových poznámkách 1 a 2 ke kapitole 89 kombinované nomenklatury, a válečné lodě;
b) "letadly" letadla spadající pod kód KN 8802, pro civilní použití, pokud jsou používána leteckou společností, nebo pro vojenské použití;
c) "vlastnictvím plavidla nebo letadla" skutečnost, že fyzická nebo právnická osoba je evidována nebo registrována jako vlastník plavidla nebo letadla;
d) "partnerskou zemí":
- při přijetí: členský stát výroby, pokud je plavidlo nebo letadlo nové a bylo vyrobeno ve Společenství. Jinak se partnerskou zemí rozumí členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba převádějící vlastnictví plavidla nebo letadla,
- při odeslání: členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba, na kterou je vlastnictví plavidla nebo letadla převáděno.
Článek 37
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi v daném státě, zahrnují:
a) převod vlastnictví plavidla nebo letadla z fyzické nebo právnické osoby usazené v jiném členském státě na fyzickou nebo právnickou osobu usazenou v daném členském státě; taková transakce se vykazuje jako přijetí;
b) převod vlastnictví plavidla nebo letadla z fyzické nebo právnické osoby usazené v daném členském státě na fyzickou nebo právnickou osobu usazenou v jiném členském státě; taková transakce se vykazuje jako odeslání.
Pokud je plavidlo nebo letadlo nové, odeslání se vykazuje v členském státě výroby;
c) odeslání nebo přijetí plavidel nebo letadel za účelem provedení prací ve smluvním vztahu nebo po jejich skončení.
2. Měsíční výkazy transakcí sdělované Komisi, na které odkazuje odst. 1 písm. a) a b), zahrnují tyto údaje:
a) kód odpovídající členění klasifikace výrobků uvedené v článku 21 základního nařízení;
b) kód partnerské země;
c) u plavidel množství v kusech a v jiných doplňkových jednotkách stanovených v nomenklatuře; u letadel množství v čisté hmotnosti a v doplňkových jednotkách;
d) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 4
ZÁSOBY A PROVOZNÍ A POMOCNÝ MATERIÁL PRO PLAVIDLA A LETADLA
Článek 38
Pro účely této kapitoly se rozumí:
- "zásobami pro plavidla a letadla" výrobky určené ke spotřebě posádek a cestujících na plavidlech nebo v letadlech,
- "provozním a pomocným materiálem pro plavidla a letadla" výrobky potřebné na plavidlech a letadlech (pohonné hmoty, oleje, maziva atd.) pro provoz motorů, strojů a jiných zařízení,
- "plavidlem nebo letadlem z jiného členského státu" - pro konkrétní členský stát, a jako protiklad k "národnímu" plavidlu nebo letadlu - plavidlo nebo letadlo, u kterých je fyzická nebo právnická osoba zabezpečující jeho obchodní využití usazena v jiném členském státě.
Článek 39
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi v daném státě, zahrnují:
a) dodávky zásob a provozního a pomocného materiálu pro plavidla a letadla z jiného členského státu, která se nacházejí v přístavu nebo na letišti vykazujícího členského státu, pokud jde o zboží Společenství nebo o zboží třetích zemí, které bylo propuštěno do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem; taková transakce se vykazuje jako odeslání;
b) dodávky zásob a provozního a pomocného materiálu z jiného členského státu pro vnitrostátní plavidla a letadla, která se nacházejí v přístavu nebo na letišti vykazujícího členského státu; taková transakce se vykazuje jako přijetí.
2. Měsíční hlášení o dodávkách uvedených v odst. 1 písm. a), předávaná členskými státy Komisi, obsahují tyto údaje:
a) nejméně kód výrobku podle tohoto zjednodušeného kódování:
- 99302400: zboží z kapitoly 1 až 24 harmonizovaného systému,
- 99302700: zboží z kapitoly 27 harmonizovaného systému,
- 99309900: zboží zařazené jinde;
b) zvláštní kód země QR (nebo 951);
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti;
d) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 5
ČASOVĚ ROZLOŽENÉ ZÁSILKY
Článek 40
Pro účely této kapitoly se "časově rozloženými zásilkami" rozumí komponenty kompletního zboží, které bylo z obchodních nebo dopravních důvodů rozebráno na více částí a bylo odesláno nebo přijato v průběhu více sledovaných období.
Článek 41
V měsíčních výkazech předávaných Komisi členskými státy se údaje o přijetí a odeslání časově rozložených zásilek vykazují pouze jednou, tj. v měsíci přijetí nebo odeslání poslední časově rozložené zásilky, s uvedením plné hodnoty kompletního zboží a odpovídajícího kódu nomenklatury.
KAPITOLA 6
VOJENSKÉ DODÁVKY
Článek 42
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi, zahrnují zaslání a přijetí zboží pro vojenské účely podle definice tohoto zboží platné v členských státech.
2. Měsíční výkazy transakcí uvedených v odstavci 1, předávané Komisi členskými státy, zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace uvedené v článku 21 základního nařízení;
b) kód partnerského členského státu;
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti a případně v doplňkových jednotkách;
d) statistickou hodnotu.
3. Členské státy, které nemohou provádět ustanovení odstavce 2 z důvodu zachování vojenského tajemství, přijmou nezbytná opatření, aby měsíční výkazy, předávané Komisi, obsahovaly alespoň statistickou hodnotu zaslání a přijetí zboží určeného pro vojenské účely.
KAPITOLA 7
ZAŘÍZENÍ NA VOLNÉM MOŘI
Článek 43
1. Pro potřeby této kapitoly se "zařízením na volném moři" rozumí zařízení a vybavení instalovaná na volném moři za účelem provádění průzkumu a těžby nerostných surovin.
2. "Zahraničním" zařízením se rozumí zařízení, u kterého je fyzická nebo právnická osoba odpovědná za jeho obchodní využití - na rozdíl od "národních" zařízení - usazená v jiném členském státu.
Článek 44
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi v daném státě, zahrnují:
a) přímé dodávky zboží z jiného členského státu nebo zahraničního zařízení do vnitrostátního zařízení; taková transakce se vykazuje jako za přijetí;
b) dodávky zboží z vnitrostátního zařízení do jiného členského státu nebo zahraničního zařízení; taková transakce se vykazuje jako zaslání;
c) přijetí zboží ze zahraničního zařízení na statistickém území daného členského státu;
d) zaslání zboží ze statistického území daného členského státu do zahraničního zařízení.
2. Měsíční výkazy transakcí uvedených v odstavci 1, předávané Komisi členskými státy, zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace výrobků uvedené v článku 21 základního nařízení.
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, mohou členské státy použít u zboží uvedeného v článku 38 zjednodušené kódování uvedené v čl. 39 odst. 2 písm. a);
b) kód partnerského členského státu.
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, u zboží, pocházejícího z daného zařízení nebo pro něj určeného, se jako partnerský členský stát uvádí členský stát, v němž je usazena fyzická nebo právnická osoba odpovědná za obchodní využití zařízení; pokud tyto údaje nejsou k dispozici, uvede se kód QV (nebo 959);
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti;
d) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 8
KOSMICKÉ LODĚ
Článek 45
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "kosmickými loděmi" létající objekty, jako např. družice, které se mohou pohybovat ve vesmírném prostoru;
b) "vlastnictvím kosmické lodi" skutečnost, že fyzická nebo právnická osoba je evidována nebo registrována jako vlastník kosmické lodi.
Článek 46
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi, zahrnují:
a) odeslání nebo přijetí kosmické lodi za účelem provedení práce ve smluvním vztahu nebo po jejím dokončení;
b) vypuštění kosmické lodi, která byla předmětem převodu vlastnictví mezi dvěma fyzickými nebo právnickými osobami, usazenými v různých členských státech, do vesmíru. Taková transakce se vykazuje jako:
- odeslání v členském státě, ve kterém byla hotová kosmická loď postavena a
- přijetí v členském státě, ve kterém je usazen nový vlastník;
c) převod vlastnictví kosmické lodi, nacházející se na oběžné dráze, mezi dvěma fyzickými nebo právnickými osobami, usazenými v různých členských státech. Taková transakce se vykazuje jako:
- odeslání v členském státě, v němž je usazen předchozí vlastník a
- příjem v členském státě, v němž je usazen nový vlastník.
2. Měsíční výkazy transakcí sdělované Komisi, na které odkazuje odst. 1 písm. b) a c), zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace uvedené v článku 21 základního nařízení;
b) kód partnerského členského státu.
Pro účely odeslání uvedených v odstavci 1 písm. b) a písm. c) se partnerským členským státem rozumí členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba, na kterou se převedlo vlastnictví kosmické lodi.
Pro účely přijetí uvedených v odst. 1 písm. b) se partnerským členským státem rozumí členský stát, ve kterém byla hotová kosmická loď postavena.
Pro účely přijetí uvedených v odst. 1 písm. c) se partnerským členským státem rozumí členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba, která převádí vlastnictví kosmické lodi;
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti a v doplňkových jednotkách;
d) statistickou hodnotu.
U přijetí uvedených v odst. 1 písm. b) zahrnuje statistická hodnota dopravní a pojišťovací náklady spojené s dopravou na místo startu a s vypuštěním do vesmíru.
KAPITOLA 9
DALŠÍ USTANOVENÍ
Článek 47
Členské státy, které si přejí mít podrobnější informace než ty, které jsou výsledkem uplatňování článku 21 základního nařízení, mohou odchylně od tohoto článku organizovat shromažďování takových informací za jednu nebo více specifických skupin výrobků za předpokladu, že zpravodajská jednotka si může zvolit jejich dodávání buď v souladu s kombinovanou nomenklaturou, nebo podle dalšího členění.
Členské státy uplatňující tuto možnost toto oznámí Komisi. Současně uvedou důvody svého rozhodnutí, předloží seznam odpovídajících podpoložek kombinované nomenklatury a popíší použitou metodu shromažďování informací.
HLAVA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 48
Členské státy zasílají Komisi (Eurostatu) měsíční výkazy statistiky obchodu mezi členskými státy vypracované v souladu se základním nařízením, a to nejpozději:
- osm týdnů po skončení sledovaného měsíce v případě celkových hodnot rozepsaných členským státem určení v případě odesílání a členským státem odeslání v případě přijetí,
- deset týdnů po skončení sledovaného měsíce v případě podrobných výsledků, které zahrnují všechny údaje uvedené v čl. 23 odst. 1 základního nařízení.
Článek 49
1. Nařízení (EHS) č. 3046/92 kromě článku 22 a kromě nařízení, která jej mění [14], nařízení (EHS) č. 2256/92 a nařízení (ES) č. 1125/94 a č. 2820/94 se dnem 1. ledna 2001 zrušují.
2. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a je třeba je interpretovat podle srovnávací tabulky v příloze V.
Článek 50
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. září 2000.
Regolamento (CE) n. 1901/2000 della Commissione
del 7 settembre 2000
che fissa talune disposizioni d'applicazione del regolamento (CEE) n. 3330/91 del Consiglio relativo alle statistiche degli scambi di beni tra Stati membri
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CEE) n. 3330/91 del Consiglio, del 7 novembre 1991, relativo alle statistiche degli scambi di beni tra Stati membri(1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 624/2000(2), in particolare l'articolo 30,
considerando quanto segue:
(1) Il regolamento (CEE) n. 3046/92 della Commissione(3), recante disposizioni d'applicazione del regolamento (CEE) n. 3330/91, modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2535/98(4), è stato modificato più volte e in modo sostanziale.
(2) I regolamenti (CEE) n. 2256/92(5), (CE) n. 1125/94(6) e (CE) n. 2820/94(7) della Commissione che fissano disposizioni supplementari d'applicazione del regolamento (CEE) n. 3330/91, relativi in particolare alle soglie statistiche, ai termini di trasmissione dei risultati e alla soglia per transazione nel quadro della statistica del commercio tra gli Stati membri.
(3) In occasione di nuove modifiche del regolamento (CEE) n. 3046/92, è opportuno procedere a una rielaborazione della normativa in materia, per facilitare il compito delle imprese e delle amministrazioni ad essa interessate.
(4) Ai fini della statistica del commercio tra Stati membri, il campo d'applicazione del sistema Intrastat va delimitato con precisione rispetto alle merci da includere e da escludere.
(5) Occorre determinare il momento a partire dal quale l'operatore intracomunitario è tenuto ad adempiere in pratica i suoi obblighi d'informazione. Va altresì definita l'entità degli obblighi del terzo, al quale il fornitore dell'informazione statistica trasferisce eventualmente il relativo onere.
(6) In vista di una gestione efficace dei registri degli operatori intracomunitari, è necessario specificare talune regole che i servizi interessati sono tenuti a rispettare.
(7) Un elemento chiave del sistema Intrastat consiste nell'utilizzare informazioni sull'IVA riguardanti le transazioni intracomunitarie per consentire un controllo della completezza delle statistiche. È opportuno precisare, in modo restrittivo, le informazioni che possono essere trasmesse tra i servizi incaricati negli Stati membri di applicare la legislazione sull'IVA e quelli incaricati di elaborare statistiche sugli scambi di beni tra Stati membri.
(8) Occorre alleggerire il più possibile l'onere degli operatori intracomunitari, dispensandoli dagli obblighi statistici o semplificando questi ultimi. Tale sgravio va limitato solo dai requisiti per ottenere una qualità statistica soddisfacente, della quale è perciò opportuno stabilire in comune i criteri. Ogni Stato membro deve disporre di strumenti in grado di garantire tale qualità, tenuto conto della propria struttura economica e commerciale.
(9) È necessario specificare le modalità di calcolo delle soglie applicabili a taluni dati. Per quanto concerne il regime statistico, che occorre distinguere tale informazione dal regime eventualmente utilizzato nel quadro della dichiarazione statistica e fiscale.
(10) Malgrado l'esistenza di soglie statistiche, sussiste l'obbligo di fornire informazioni da parte di soggetti i quali, pur realizzando molti scambi di scarso valore, devono darne comunicazione in modo estremamente dettagliato, il che rappresenta un onere eccessivo rispetto all'utilità delle informazioni ottenute. Va dunque introdotto un alleggerimento.
(11) È necessario stabilire l'elenco delle merci da escludere dalla rilevazione statistica sugli scambi di beni.
(12) Occorre completare la definizione dei dati da dichiarare, nonché le modalità di dichiarazione.
(13) Che tra le unità di quantità, l'indicatore principale è la massa netta, espressa in chilogrammi e che, in linea di principio, va specificata per ciascun genere di merce. Per taluni prodotti, essa non è tuttavia l'elemento di misura più appropriato e pertanto è opportuno in questi casi dispensare il fornitore dell'informazione dall'indicarla.
(14) I movimenti particolari di merci possono rappresentare una parte non trascurabile delle statistiche degli scambi di beni tra Stati membri. L'assenza di disposizioni armonizzate sul piano comunitario nuoce alla comparabilità delle statistiche tra Stati membri. È opportuno, ove possibile, migliorare l'armonizzazione della regolamentazione statistica nel settore dei movimenti particolari conformandosi alle raccomandazioni internazionali in materia.
(15) È opportuno, ai fini dell'elaborazione regolare e in tempi ragionevoli di statistiche comunitarie del commercio tra Stati membri, che gli Stati membri trasmettano i loro risultati secondo un calendario uniforme. Occorre distinguere tra i risultati globali e quelli dettagliati, da una parte, per rispondere al meglio ai bisogni degli utenti e, dall'altra, per tener conto dei vincoli imposti dalla raccolta e dallo spoglio dei dati.
(16) Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato delle statistiche degli scambi di beni tra Stati membri,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
TITOLO I
DISPOSIZIONI GENERALI
CAPITOLO 1
GENERALITÀ
Articolo 1
Ai fini dell'elaborazione della statistica del commercio tra Stati membri, la Comunità e i suoi Stati membri applicano il regolamento (CEE) n. 3330/91, denominato in seguito "regolamento di base", secondo disposizioni del presente regolamento.
Articolo 2
Il sistema Intrastat si applica ai prodotti di cui all'articolo 3, paragrafo 1, della direttiva 92/12/CEE del Consiglio(8), qualunque siano la forma ed il contenuto del documento che li accompagna, quando circolano tra i territori degli Stati membri.
Articolo 3
1. Il sistema Intrastat non si applica:
a) alle merci collocate oppure ottenute sotto il regime doganale del perfezionamento attivo (sistema della sospensione) o quello della trasformazione sotto dogana;
b) alle merci che circolano fra parti del territorio statistico della Comunità di cui almeno una non è parte del territorio della Comunità a norma della direttiva 77/388/CEE del Consiglio(9).
Tuttavia, fatta salva la regolamentazione doganale, le disposizioni del presente regolamento si applicano alle merci suddette ad eccezione degli articoli 2, 4, 5, da 8 a 20, 24 (paragrafi 1, 2 - escluso il 3o capoverso - 3 e 4) e degli articoli 28, 29, 30 e 47.
2. Gli Stati membri provvedono alla raccolta dei dati relativi alle merci di cui al paragrafo 1, in base alle procedure doganali applicabili a tali merci.
3. In mancanza dell'esemplare statistico del documento amministrativo unico contenente i dati di cui all'articolo 23, paragrafi 1 e 2, del regolamento di base, gli uffici doganali trasmettono agli uffici statistici competenti, almeno una volta al mese, un elenco periodico degli stessi dati per genere di merci, secondo le modalità convenute tra detti uffici.
CAPITOLO 2
FORNITORI DELL'INFORMAZIONE E REGISTRI
Articolo 4
1. Diviene fornitore dell'informazione, a norma dell'articolo 20, punto 5, del regolamento di base, qualsiasi persona fisica o giuridica che effettua per la prima volta un'operazione intracomunitaria, o alla spedizione o all'arrivo.
2. Il fornitore dell'informazione di cui al paragrafo 1 comunica i dati relativi alle sue operazioni intracomunitarie tramite le dichiarazioni periodiche di cui all'articolo 13 del regolamento di base, a partire dal mese del superamento della soglia di assimilazione, conformemente alle disposizioni relative alla soglia applicabile.
3. Qualora il numero di partita IVA di un fornitore dell'informazione sia modificato in seguito ad un passaggio di proprietà, ad un cambiamento di nome, di residenza, di status giuridico o simili che non incida in modo significativo sulle operazioni intracomunitarie, la norma di cui al paragrafo 1 non si applica a detto fornitore in occasione del cambiamento. Questi resta quindi soggetto agli obblighi statistici preesistenti al cambiamento.
Articolo 5
1. Il terzo di cui all'articolo 9, paragrafo 1, del regolamento di base è denominato in seguito "terzo dichiarante".
2. Il terzo dichiarante fornisce ai servizi nazionali competenti:
a) conformemente all'articolo 6, paragrafo 1, le informazioni necessarie:
- alla propria identificazione,
- all'identificazione di ogni fornitore dell'informazione che gli abbia trasferito il relativo onere;
b) per ogni obbligato all'informazione, i dati richiesti dal regolamento di base e in applicazione del medesimo.
Articolo 6
1. Le informazioni necessarie all'identificazione di un operatore intracomunitario, a norma dell'articolo 10 del regolamento di base, sono le seguenti:
- cognome e nome o ragione sociale,
- indirizzo completo, compreso il codice di avviamento postale,
- numero di partita IVA, a norma dell'articolo 10, paragrafo 6, del regolamento di base.
I servizi statistici di cui all'articolo 10, paragrafo 1, del regolamento di base possono tuttavia rinunciare ad una o più informazioni oppure, in base a norme da essi definite, dispensare gli operatori intracomunitari dal fornirle.
Negli Stati membri di cui all'articolo 10, paragrafo 3, del regolamento di base, le informazioni necessarie all'identificazione di un operatore intracomunitario sono fornite ai precitati servizi statistici dall'amministrazione fiscale di cui al suddetto articolo non appena essa ne dispone, salvo accordo contrario tra i servizi interessati.
2. L'elenco dei dati minimi da rilevare nel registro degli operatori intracomunitari, a norma dell'articolo 10 del regolamento di base, comprende, per ogni operatore intracomunitario, i dati seguenti:
a) anno e mese di iscrizione al registro;
b) le informazioni necessarie alla sua identificazione, come stabilito dal paragrafo 1;
c) specificazione, secondo il caso, della qualità di fornitore dell'informazione o terzo dichiarante, alla spedizione o alla destinazione;
d) nel caso di un fornitore dell'informazione, per ogni mese e flusso, il valore totale delle sue operazioni intracomunitarie, nonché il valore di cui all'articolo 11, paragrafo 3, del regolamento di base; tuttavia, questi dati non vanno rilevati se il controllo delle informazioni statistiche tramite l'informazione di cui all'articolo 11, paragrafo 3, del regolamento di base, nonché il funzionamento delle soglie statistiche citate all'articolo 28 di detto regolamento sono organizzati esternamente alla gestione del registro degli operatori intracomunitari.
I servizi nazionali competenti hanno la facoltà di rilevare, secondo le proprie esigenze, altri dati nel registro.
Articolo 7
Ai fini dell'applicazione dell'articolo 10, paragrafo 6, del regolamento di base, può essere considerata come eccezione giustificata il caso in cui l'onere dell'informazione non sia assunto, per determinate operazioni, dall'entità giuridica rappresentata dall'operatore ma da un elemento costitutivo di tale entità, come una succursale, un'unità d'attività economica oppure un'unità locale.
Articolo 8
1. Negli elenchi di cui all'articolo 11, paragrafo 1, del regolamento di base, l'amministrazione fiscale competente indica gli operatori intracomunitari che, in seguito a scissione, fusione o cessazione d'attività occorse durante il periodo in considerazione, non figureranno più nei suddetti elenchi.
2. La fornitura, da parte dei servizi di uno Stato membro preposti all'applicazione delle norme sull'IVA ai servizi competenti in tale Stato membro per l'elaborazione delle statistiche sugli scambi di beni, delle informazioni di natura fiscale di cui all'articolo 11, paragrafo 4, del regolamento di base si limita alle informazioni che il soggetto all'IVA è tenuto a fornire in ottemperanza all'articolo 22 della direttiva 77/388/CEE.
Articolo 9
1. Il fornitore dell'informazione trasmette i dati richiesti dal regolamento di base e in applicazione di quest'ultimo:
a) in conformità delle disposizioni comunitarie in vigore;
b) direttamente ai servizi nazionali competenti oppure per mezzo degli uffici di rilevazione da essi istituiti a tale scopo o ad altri fini statistici o amministrativi;
c) per un determinato periodo di riferimento, a sua scelta:
- in una dichiarazione unica, entro un termine che i servizi nazionali competenti stabiliscono nelle loro istruzioni ai fornitori dell'informazione,
- oppure in varie dichiarazioni parziali; in tal caso i servizi nazionali competenti possono esigere che frequenza e termini di trasmissione siano con essi convenuti, fermo restando il termine fissato in applicazione del primo trattino per la trasmissione dell'ultima dichiarazione parziale.
2. In deroga al paragrafo 1, il fornitore che beneficia della dispensa in forza della soglia di assimilazione di cui all'articolo 28, paragrafo 4, del regolamento di base, è soggetto, per la trasmissione dell'informazione, esclusivamente alle norme dell'amministrazione fiscale competente.
3. In virtù dell'articolo 34 del regolamento di base, le disposizioni del presente articolo sulla periodicità della dichiarazione non pregiudicano la convenzione che, in caso di trasmissione elettronica dell'informazione, preveda la fornitura dei dati in tempo reale.
4. In deroga al paragrafo 1, negli Stati membri in cui la dichiarazione statistica periodica non è distinta dalla dichiarazione fiscale periodica, le disposizioni applicabili alla trasmissione della dichiarazione statistica sono stabilite nel quadro della disciplina fiscale comunitaria o nazionale.
CAPITOLO 3
SOGLIE STATISTICHE ED ESCLUSIONI
Sezione 1
Funzionamento generale delle soglie
Articolo 10
Gli Stati membri stabiliscono annualmente le soglie di assimilazione o di semplificazione di cui all'articolo 28 del regolamento di base. Gli Stati membri stabiliscono le soglie in modo tale da soddisfare i requisiti qualitativi determinati dal presente capitolo e da sfruttare appieno, nel contempo, le possibilità di sgravio per gli operatori intracomunitari.
Articolo 11
A norma del presente regolamento si intende per:
a) "errore": lo scarto fra i risultati ottenuti senza applicare le soglie di cui all'articolo 10 e i risultati ottenuti applicando tali soglie; qualora sia stata esperita una procedura di correzione dei risultati ottenuti applicando le soglie, l'errore si calcola in relazione ai risultati sottoposti a correzione;
b) "valore totale": ai fini dell'adeguamento delle soglie, il valore delle spedizioni o degli arrivi registrati durante un periodo di dodici mesi dagli operatori intracomunitari, ad eccezione di coloro che beneficiano della dispensa di cui all'articolo 5 del regolamento di base;
c) "tasso di copertura": rispetto ad un dato valore totale, la parte in valore delle spedizioni o degli arrivi registrati dagli operatori intracomunitari che oltrepassano le soglie di assimilazione.
Articolo 12
1. Le soglie di assimilazione fissate dagli Stati membri soddisfano i seguenti requisiti qualitativi:
a) Risultati per merci
Ogni Stato membro garantisce che, per il 90 % di tutte le sottovoci a otto cifre della nomenclatura combinata le quali rappresentino individualmente almeno lo 0,005 % del valore totale delle sue spedizioni o dei suoi arrivi, l'errore relativo ai valori annui non superi il 5 %.
Tuttavia, ogni Stato membro ha la facoltà di elevare il suddetto requisito qualitativo fino a che, per il 90 % di tutte le sottovoci a otto cifre della nomenclatura combinata le quali rappresentino individualmente almeno lo 0,001 del valore totale delle sue spedizioni o dei suoi arrivi, l'errore relativo ai valori annui non superi il 5 %.
b) Risultati per paese partner
Ogni Stato membro garantisce che l'errore relativo ai valori annui dei suoi risultati per paese controparte, esclusi i paesi che rappresentino meno del 3 % del valore totale delle sue spedizioni o dei suoi arrivi, non superi l'1 %.
2. Se la quota di uno Stato membro nel valore totale delle spedizioni o degli arrivi della Comunità sia inferiore al 3 %, lo Stato membro in questione ha la facoltà di derogare ai requisiti qualitativi di cui al paragrafo 1, lettera a), primo comma. In tal caso, le percentuali 90 e 0,005 sono sostituite, rispettivamente, da 70 e 0,01.
3. Per soddisfare i requisiti qualitativi di cui ai paragrafi 1 e 2, gli Stati membri basano il calcolo delle loro soglie sui risultati del commercio con gli altri Stati membri relativi a periodi di dodici mesi precedenti l'introduzione delle soglie.
Per gli Stati membri che, disponendo di informazioni incomplete, non sono in grado di effettuare il calcolo, le soglie di assimilazione saranno stabilite ad un livello che non potrà essere inferiore alla più bassa, né superiore alla più elevata tra le soglie stabilite dagli altri Stati membri. Tuttavia, questa disposizione non è vincolante per gli Stati membri che beneficiano della deroga di cui al paragrafo 2.
4. Possono essere adottate misure opportune su iniziativa della Commissione o su richiesta di uno Stato membro, secondo la procedura prevista dall'articolo 30 del regolamento di base, qualora l'applicazione delle soglie calcolate in conformità alle disposizioni del presente articolo conduca, per determinati gruppi di merci, a risultati che, mutatis mutandis, non soddisfano i requisiti qualitativi di cui ai paragrafi 1 e 2 e le soglie stesse non possano essere abbassate se non riducendo lo sgravio garantito dall'articolo 10 agli operatori intracomunitari.
Articolo 13
1. Gli Stati membri possono stabilire le soglie di semplificazione, ai fini della loro introduzione:
- a livelli superiori a 100000 EUR, conformemente all'articolo 28, paragrafo 9, primo comma, del regolamento di base, purché garantiscano che almeno il 95 % del valore totale delle spedizioni o degli arrivi è coperto da dichiarazioni periodiche contenenti tutti i dati da comunicare conformemente all'articolo 23 del regolamento di base,
- se beneficiano della deroga di cui all'articolo 12, paragrafo 2, a livelli inferiori a 100000 EUR, conformemente all'articolo 28, paragrafo 9, secondo comma, del regolamento di base, nella misura necessaria a garantire che il 95 % del valore totale delle spedizioni o degli arrivi sia coperto da dichiarazioni periodiche contenenti tutti i dati da comunicare conformemente all'articolo 23 del regolamento di base.
2. Il fornitore dell'informazione, interessato dalla semplificazione di cui all'articolo 28, paragrafo 5, del regolamento di base, dichiara le dieci sottovoci della nomenclatura combinata più importanti in valore per il periodo coperto dalla dichiarazione. Per i prodotti residui, va usato il codice 99500000.
Articolo 14
1. Ai fini dell'adeguamento delle soglie di assimilazione, i requisiti qualitativi determinati dall'articolo 12 sono ritenuti soddisfatti se il tasso di copertura è mantenuto al livello al quale si trovava al momento dell'introduzione delle soglie.
2. Per accertarsi che la condizione di cui al paragrafo 1 è soddisfatta, gli Stati membri sono unicamente tenuti a:
a) fondare il calcolo delle soglie per l'anno successivo a quello in corso sugli ultimi risultati del loro commercio con gli altri Stati membri disponibili e riguardanti un periodo di dodici mesi e
b) stabilire le soglie a un livello che consenta di raggiungere, per il periodo così determinato, il tasso di copertura del periodo sui cui risultati essi hanno fondato il calcolo delle soglie per l'anno in corso.
Gli Stati membri che applicano un altro metodo per soddisfare tale condizione ne informano la Commissione.
3. Gli Stati membri possono ridurre il tasso di copertura, purché i requisiti qualitativi di cui all'articolo 12 restino soddisfatti.
4. Gli Stati membri effettuano ogni anno il calcolo per l'adeguamento delle soglie di assimilazione. Essi sono tenuti ad applicare l'adeguamento quando esso implica una variazione di almeno il 10 % del valore delle soglie dell'anno in corso.
Articolo 15
1. Ai fini dell'adeguamento delle soglie di semplificazione, gli Stati membri che le stabiliscono:
- a livelli superiori agli importi determinati dall'articolo 28, paragrafo 8, del regolamento di base, sono tenuti a soddisfare la condizione prescritta dall'articolo 13, paragrafo 1, primo trattino, del presente regolamento,
- a livelli inferiori ai suddetti importi, poiché beneficiano della deroga di cui all'articolo 12, paragrafo 2, del presente regolamento, sono tenuti a rispettare il limite stabilito dall'articolo 13, secondo trattino, dello stesso.
2. Per accertarsi che la condizione di cui all'articolo 13, secondo trattino, sia soddisfatta, o che il limite di cui all'articolo 13, secondo trattino, sia rispettato, gli Stati membri effettuano il calcolo per l'adeguamento delle soglie di semplificazione secondo il metodo previsto dall'articolo 14, paragrafo 2, per l'adeguamento delle soglie di assimilazione. Gli Stati membri che seguono un altro metodo informano la Commissione.
Articolo 16
L'informazione relativa all'adeguamento delle soglie di assimilazione e di semplificazione è resa pubblica entro il 31 ottobre dell'anno che precede l'adeguamento stesso.
Articolo 17
1. I fornitori dell'informazione sono esonerati dai loro obblighi nei limiti consentiti dall'applicazione delle soglie di assimilazione e di semplificazione stabilite per un determinato anno se, nel corso dell'anno precedente, non hanno oltrepassato tali soglie.
2. Per ciascuna soglia statistica le disposizioni stabilite vigono durante l'intero anno.
Tuttavia, se nel corso dell'anno il valore delle operazioni intracomunitarie effettuate dal fornitore dell'informazione oltrepassa la soglia applicata, questi è tenuto a comunicare i dati relativi alle sue operazioni intracomunitarie a partire dal mese in cui è stata oltrepassata la soglia, conformemente alle disposizioni relative alla soglia indi applicabile. Quando tale disposizione implica la trasmissione delle dichiarazioni periodiche di cui all'articolo 13 del regolamento di base, gli Stati membri fissano il termine di trasmissione in conformità della loro organizzazione amministrativa.
Articolo 18
Gli Stati membri trasmettono alla Commissione l'informazione relativa alle soglie da essi calcolate almeno due settimane prima di renderla pubblica. Su richiesta della Commissione, essi trasmettono altresì i dati necessari alla valutazione di tali soglie, sia per il periodo in base al quale essi hanno effettuato il calcolo, sia per un determinato anno civile.
Sezione 2
Soglie specifiche ed esclusioni
Articolo 19
Per l'applicazione dell'articolo 24, paragrafo 3, del presente regolamento e dell'articolo 23, paragrafo 3, del regolamento di base, gli Stati membri fissano delle soglie in valore, separatamente per gli arrivi e le spedizioni, in modo che almeno il 95 % dei fornitori dell'informazione sia esonerato dalla fornitura dei seguenti dati: "valore statistico", "condizioni di consegna", "forma di trasporto" e "regime statistico".
Riguardo al "valore statistico", gli Stati membri fanno sì che la copertura delle spedizioni o degli arrivi raggiunga almeno il 70 % del commercio. Il limite del 95 % dei fornitori dell'informazione può essere ridotto fino al 90 % se il tasso di copertura del 70 % non è raggiunto.
Gli Stati membri calcolano le soglie sulla base degli ultimi risultati dei loro scambi con gli altri Stati membri disponibili e riguardanti un periodo di dodici mesi.
L'informazione relativa all'introduzione di tali soglie è resa pubblica dagli Stati membri entro il 31 ottobre 2000.
Gli Stati membri possono adattare le loro soglie ogni anno civile, purché siano soddisfatte le condizioni che figurano nel presente articolo. In tal caso, l'informazione relativa all'adeguamento delle soglie è resa pubblica dagli Stati membri entro il 31 ottobre dell'anno che precede l'adeguamento.
Articolo 20
1. Alle condizioni fissate ai paragrafi 2 e 3, può essere applicata una soglia per transazione. Salvo quanto disposto dal paragrafo 2, tale soglia dà agli obbligati all'informazione la facoltà di raggruppare sotto una voce globale della nomenclatura combinata l'insieme delle transazioni inferiori a detta soglia; in tal caso, l'applicazione dell'articolo 23 del regolamento di base è limitata alla fornitura dei seguenti dati:
- all'arrivo, lo Stato membro di provenienza,
- alla spedizione, lo Stato membro di destinazione,
- il valore delle merci.
La voce globale di cui al primo comma è identificata dal codice NC 99500000.
Ai fini del presente articolo, s'intende per "transazione" qualsiasi operazione di cui all'articolo 25, paragrafo 1, lettera a), del presente regolamento.
La soglia per transazione è fissata a 100 EUR.
2. Nell'ambito del presente articolo, gli Stati membri possono rifiutare o limitare la facoltà di cui al paragrafo 1 qualora constatino una sproporzione tra gli obiettivi di alleggerimento dell'onere dichiarativo e di salvaguardia d'una sufficiente qualità dell'informazione statistica.
3. Gli Stati membri possono esigere che il fornitore dell'informazione chieda preventivamente al servizio nazionale competente per l'elaborazione delle statistiche di scambi di beni tra Stati membri di poter beneficiare della facoltà di cui al paragrafo 1.
4. Su richiesta della Commissione, gli Stati membri trasmettono le informazioni utili al fine di valutare l'applicazione del presente articolo.
Articolo 21
Dall'elaborazione e, quindi, in virtù dell'articolo 25, paragrafo 4, del regolamento di base, dalla rilevazione, sono esclusi i dati relativi alle merci figuranti nell'elenco contenuto nell'allegato 1.
CAPITOLO 4
DATI STATISTICI
Articolo 22
Nel supporto dell'informazione, gli Stati membri il cui territorio statistico è descritto nella nomenclatura dei paesi adottata ogni anno a norma dell'articolo 9, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1172/95 del Consiglio(10), sono designati dai seguenti codici:
SPAZIO PER TABELLA
Articolo 23
Per determinare la quantità delle merci da menzionare nel supporto dell'informazione, s'intende per:
a) "massa netta": la massa propria, indicata in chilogrammi, della merce priva di tutti gli imballaggi. L'indicazione della massa netta per le sottovoci della nomenclatura combinata di cui all'allegato 2 è però facoltativa per i fornitori dell'informazione. Se l'allegato va modificato per tener conto dei mutamenti dovuti all'aggiornamento annuale della nomenclatura combinata, le modifiche vanno rese note ai fornitori dell'informazione pubblicandole nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee (serie C);
b) "unità supplementari": unità di misura della quantità, diverse dalle unità di misura della massa, espresse in chilogrammi; vanno indicate secondo le norme della vigente versione della nomenclatura combinata in correspondenza delle rispettive sottovoci, la cui lista è pubblicata nella prima parte "Disposizioni preliminari" di detta nomenclatura.
Articolo 24
1. Il valore delle merci di cui all'articolo 23, paragrafo 1, lettera d), del regolamento di base va indicato nel supporto dell'informazione statistica secondo le modalità definite ai paragrafi 2 e 3.
2. Il valore delle merci da indicare nella casella "importo fatturato" del supporto dell'informazione statistica è il valore che costituisce la base imponibile da determinare a fini fiscali in conformità alla direttiva 77/388/CEE. Tuttavia, per i prodotti soggetti alle imposte di consumo, l'importo di tali imposte deve essere escluso dal valore delle merci.
Se la base imponibile non andasse dichiarata a fini fiscali, il valore da indicare è quello corrispondente all'importo fatturato, IVA esclusa, o, se questo non è disponibile, all'importo che sarebbe stato fatturato in caso di vendita o di acquisto.
Per le operazioni di lavoro su ordinazione, il valore delle merci da indicare, in vista e a seguito di tali operazioni, corrisponde all'importo totale che sarebbe stato fatturato in caso di vendita o di acquisto.
3. Anche il valore statistico delle merci, come definito al paragrafo 5, va indicato nella casella prevista a tal fine nel supporto dell'informazione statistica dai fornitori dell'informazione, qualora l'ammontare annuo degli arrivi o delle spedizioni effettuati sia superiore ai limiti fissati da ogni Stato membro, a norma dell'articolo 19.
4. In deroga al paragrafo 3, gli Stati membri possono dispensare i fornitori dell'informazione dall'indicare il valore statistico delle merci.
In tal caso, gli Stati membri interessati calcolano il valore statistico delle merci, come definito al paragrafo 5, per genere di merci.
5. Il valore statistico si basa sul valore delle merci indicato dai fornitori dell'informazione, in applicazione del paragrafo 2. Esso comprende unicamente i costi accessori, quali i costi di trasporto e di assicurazione, relativi alla parte del tragitto che:
- in caso di spedizione, si trova sul territorio statistico dello Stato membro di spedizione,
- in caso di arrivo, si trova all'esterno del territorio statistico dello Stato membro di arrivo.
6. Il valore delle merci definito ai paragrafi precedenti è espresso in valuta nazionale; il tasso di cambio da applicare è:
- quello usato per calcolare la base imponibile a fini fiscali, quando essa viene stabilita,
- in tutti gli altri casi, il tasso di cambio ufficiale al momento della stesura della dichiarazione o quello applicabile per il calcolo del valore in dogana, in mancanza di disposizioni particolari adottate dagli Stati membri.
7. In conformità all'articolo 26 del regolamento di base, il valore delle merci che figura nei risultati da trasmettere alla Commissione è il valore statistico contemplato al paragrafo 5.
8. Su richiesta della Commissione, gli Stati membri le trasmettono le informazioni che consentono di valutare l'applicazione del paragrafo 3.
Articolo 25
1. Ai fini del presente regolamento, s'intende per:
a) "transazione": qualsiasi atto, commerciale o no, implicante un movimento di merci che costituisce l'oggetto della statistica del commercio fra gli Stati membri;
b) "natura della transazione": le caratteristiche che distinguono le transazioni tra loro.
2. Le transazioni si distinguono secondo la loro natura, conformemente all'elenco contenuto nell'allegato III.
Nel supporto dell'informazione statistica, la natura della transazione è indicata dal numero di codice corrispondente alla categoria appropriata della colonna A del suddetto elenco.
3. Nei limiti dell'elenco di cui al paragrafo 2, gli Stati membri possono prescrivere la rilevazione dei dati inerenti alla natura dell'operazione di transazione fino al livello di quella che praticano per gli scambi con i paesi terzi, sia che tali dati vengano rilevati in quest'ambito come dati sulla natura dell'operazione, sia che vengano rilevati come dati sul regime doganale.
Articolo 26
1. Per "paese d'origine" s'intende il paese da cui provengono le merci.
Sono originarie di un paese le merci interamente ottenute in tale paese.
Una merce nella cui produzione sono intervenuti due o più paesi è originaria del paese in cui è avvenuta l'ultima trasformazione o lavorazione sostanziale, economicamente giustificata, effettuata in un'impresa attrezzata a tale scopo e che abbia come risultato la fabbricazione di un prodotto nuovo o che rappresenti una fase importante della fabbricazione.
2. Il paese d'origine è designato dal codice che gli è attribuito nella versione in vigore della nomenclatura dei paesi prevista dall'articolo 9 del regolamento (CE) n. 1172/95 modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 374/98 del Consiglio(11).
Articolo 27
1. Per "regione d'origine" s'intende la regione dello Stato membro di spedizione in cui le merci sono state prodotte oppure hanno costituito l'oggetto di operazioni di montaggio, assemblaggio, trasformazione, riparazione o manutenzione; diversamente, la regione d'origine è sostituita da quella in cui si è svolta l'attività di commercializzazione oppure da quella da cui le merci sono state spedite.
2. Per "regione di destinazione" s'intende la regione dello Stato membro d'arrivo nella quale le merci devono essere consumate o costituire l'oggetto di operazioni di montaggio, assemblaggio, trasformazione, riparazione o manutenzione; diversamente, la regione di destinazione è sostituita da quella in cui deve svolgersi l'attività di commercializzazione oppure da quella verso cui le merci sono spedite.
3. Ogni Stato membro che fa uso della facoltà prevista dall'articolo 23, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base elabora l'elenco delle regioni e stabilisce il codice, che non superi i due caratteri, in base al quale esse vanno indicate nel supporto dell'informazione.
Articolo 28
1. Ai fini del presente regolamento, s'intendono per "condizioni di consegna" le disposizioni del contratto di vendita relative agli obblighi rispettivi del venditore e dell'acquirente, conformemente agli Incoterms della Camera di commercio internazionale, di cui all'allegato IV.
2. Nei limiti stabiliti dall'articolo 19 e dall'elenco di cui al paragrafo 1, gli Stati membri prescrivono, nel supporto dell'informazione, la rilevazione delle condizioni di consegna e ne stabiliscono le modalità d'indicazione.
Articolo 29
1. Per "presunta forma di trasporto" s'intende, alla spedizione, la forma di trasporto determinata dal mezzo di trasporto attivo con il quale si presume che le merci debbano lasciare il territorio statistico dello Stato membro di spedizione e, all'arrivo, la forma di trasporto determinata dal mezzo di trasporto attivo con il quale si presume che le merci siano entrate nel territorio statistico dello Stato membro d'arrivo.
2. Nei limiti stabiliti dall'articolo 19, le forme di trasporto da indicare nel supporto dell'informazione statistica sono:
SPAZIO PER TABELLA
Nel suddetto supporto, la forma di trasporto è designata dal numero di codice corrispondente.
Articolo 30
1. Per "regime statistico" s'intende la categoria di spedizioni o di arrivi che non è indicata in modo sufficiente né nella colonna A, né nella colonna B dell'elenco delle transazioni contenuto nell'allegato III.
2. Nei limiti stabiliti dall'articolo 19, gli Stati membri prescrivono la rilevazione dei regimi statistici nel supporto dell'informazione e ne stabiliscono le modalità d'indicazione.
TITOLO II
DISPOSIZIONI PARTICOLARI
CAPITOLO 1
DEFINIZIONE E GENERALITÀ
Articolo 31
1. I movimenti particolari di merci di cui all'articolo 33 del regolamento di base sono caratterizzati da particolarità significative per l'interpretazione dell'informazione, che riguardano, a seconda dei casi, il movimento in quanto tale, la natura delle merci, la transazione implicante un movimento di merci o l'obbligato all'informazione.
2. I movimenti particolari di merci riguardano:
a) gli impianti industriali;
b) le navi e gli aeromobili, a norma del capitolo 3;
c) i prodotti del mare;
d) le provviste di bordo e di stiva;
e) gli invii scaglionati;
f) i beni militari;
g) gli impianti in alto mare;
h) i veicoli spaziali;
i) le parti di veicoli e di aeromobili;
j) i rifiuti.
3. In mancanza di disposizioni contrarie nel presente regolamento o di disposizioni adottate in conformità dell'articolo 30 del regolamento di base, i movimenti particolari sono indicati secondo le disposizioni nazionali ad essi relative.
4. Fatto salvo l'articolo 13 del regolamento di base, gli Stati membri adottano le disposizioni necessarie ai fini dell'applicazione del presente titolo e utilizzano, se necessario, fonti d'informazione statistica diverse da quelle stabilite dal regolamento (CEE) n. 3590/92 della Commissione(12).
CAPITOLO 2
IMPIANTI INDUSTRIALI
Articolo 32
1. Per "impianto industriale" s'intende un insieme di macchine, apparecchiature, dispositivi, attrezzature, strumenti e materiali, qui di seguito denominati «le componenti», che rientrano in diverse voci della nomenclatura del sistema armonizzato e destinati a concorrere all'attività di un'unità produttiva di grandi dimensioni organizzata per la produzione di beni o per la prestazione di servizi.
Possono essere considerate componenti di un impianto industriale tutte le altre merci destinate alla costruzione dell'impianto industriale stesso, purché non siano escluse dall'elaborazione statistica in applicazione del regolamento di base.
2. La registrazione statistica degli arrivi e delle spedizioni di impianti industriali può essere oggetto di una dichiarazione semplificata. Il beneficio di tale procedura semplificata è concesso, su loro richiesta, ai fornitori dell'informazione statistica, alle condizioni stabilite nel presente capitolo.
3. La procedura semplificata può essere applicata soltanto per gli impianti industriali il cui valore complessivo, per ciascuno di essi, sia superiore a 1,5 milioni di EUR, a meno che si tratti di impianti industriali riutilizzati.
Il valore complessivo di un impianto industriale è dato dalla somma dei valori dei suoi componenti e dei valori delle merci di cui al paragrafo 1, secondo comma. Il valore di cui tener conto è l'importo fatturato della merce o, in sua assenza, l'importo che sarebbe fatturato in caso di vendita o di acquisto.
Articolo 33
1. Ai fini del presente capitolo, i componenti che rientrano in un capitolo determinato sono classificati nella sottovoce di raggruppamento del capitolo 98 che riguarda il capitolo in questione, a meno che il servizio competente di cui all'articolo 35 non imponga di classificarli, nel capitolo 98, nelle sottovoce di raggruppamento appropriate al livello delle voci della nomenclatura del sistema armonizzato o di applicare quanto disposto al paragrafo 2.
Tuttavia, la procedura semplificata non preclude all'amministrazione competente di classificare in talune sottovoce NC, a norma dell'articolo 1, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CEE) n. 2658/87 del Consiglio(13), i componenti che in esse rientrano.
2. Qualora il servizio competente di cui al paragrafo 1 ritenga il valore degli impianti industriali insufficiente per giustificare la registrazione nelle sottovoci di raggruppamento relative ai rispettivi capitoli di appartenenza, sono applicabili le sottovoci di raggruppamento specifiche, previste dalla nomenclatura combinata.
Articolo 34
I numeri di codice relativi alle sottovoci di raggruppamento per impianti industriali sono composti secondo le regole qui di seguito indicate, conformemente alla nomenclatura combinata:
1) Il codice è composto da otto cifre.
2) Le prime due cifre sono rispettivamente 9 e 8.
3) La terza cifra, che caratterizza gli impianti industriali, è 8.
4) La quarta cifra varia da 0 a 9, secondo l'attività economica principale dell'impianto industriale e conformemente alla seguente classificazione:
SPAZIO PER TABELLA
5) La quinta e la sesta cifra corrispondono al numero del capitolo della nomenclatura combinata in cui rientra la sottovoce di raggruppamento. Tuttavia, ai fini dell'applicazione dell'articolo 33, paragrafo 2, la quinta e la sesta cifra sono 9.
6) Per le sottovoci di raggruppamento che si collocano:
- a livello di un capitolo della nomenclatura combinata, la settima e l'ottava cifra sono 0,
- a livello di una voce della nomenclatura del sistema armonizzato, la settima e l'ottava cifra corrispondono alla terza e alla quarta cifra di tale voce.
7) Il servizio competente di cui all'articolo 33, paragrafo 2, stabilisce la designazione e il numero di codice della nomenclatura combinata da utilizzare nel supporto dell'informazione statistica per identificare i componenti di un impianto industriale.
Articolo 35
1. I fornitori dell'informazione statistica possono ricorrere alla procedura semplificata di dichiarazione solo dopo averne ottenuto l'autorizzazione dal servizio competente per l'elaborazione delle statistiche del commercio tra Stati membri, secondo le modalità decise da ogni Stato membro nel quadro del presente capitolo.
2. Nel caso di un impianto industriale i cui componenti siano oggetto di scambi a partire da più Stati membri, ogni Stato membro autorizza l'applicazione della procedura semplificata per i flussi che lo riguardano.
CAPITOLO 3
NAVI E AEROMOBILI
Articolo 36
Ai fini del presente capitolo, s'intende per:
a) "navi": le navi destinate alla navigazione marittima, di cui alle note complementari 1 e 2 del capitolo 89 della nomenclatura combinata, nonché le navi da guerra;
b) "aeromobili": gli aeroplani di cui al codice NC 8802, ad uso civile, purché destinati a essere utilizzati da una compagnia di navigazione aerea, ovvero ad uso militare;
c) "proprietà di una nave o di un aeromobile": il fatto, per una persona fisica o giuridica, di essere registrata come proprietario di una nave o di un aeromobile;
d) "Stato membro controparte":
- all'arrivo, lo Stato membro di costruzione, se la nave o l'aeromobile sono nuovi e sono stati costruiti nella Comunità; negli altri casi, lo Stato membro in cui è stabilita la persona fisica o giuridica che trasferisce la proprietà della nave o dell'aeromobile,
- alla spedizione, lo Stato membro in cui è stabilita la persona fisica o giuridica alla quale è trasferita la proprietà della nave o dell'aeromobile.
Articolo 37
1. Sono oggetto della statistica del commercio tra Stati membri, e di una comunicazione alla Commissione, in uno Stato membro determinato:
a) il trasferimento della proprietà di una nave o di un aeromobile da una persona fisica o giuridica stabilita in un altro Stato membro ad una persona fisica o giuridica stabilita in questo Stato membro. Tale operazione è assimilata ad un arrivo;
b) il trasferimento della proprietà di una nave o di un aeromobile da una persona fisica o giuridica stabilita in questo Stato membro ad una persona fisica o giuridica stabilita in un altro Stato membro; tale operazione è assimilata ad una spedizione.
Se si tratta di una nave o di un aeromobile nuovi, la spedizione è registrata nello Stato membro di costruzione;
c) la spedizione o l'arrivo di una nave o di un aeromobile, perché subisca un lavoro su ordinazione o in seguito ad esso.
2. I risultati mensili relativi alle operazioni di cui al paragrafo 1, lettere a) e b), che gli Stati membri trasmettono alla Commissione, comprendono i seguenti dati:
a) il codice corrispondente alla suddivisione della nomenclatura dei prodotti di cui all'articolo 21 del regolamento di base;
b) il codice dello Stato membro controparte;
c) per le navi: la quantità, in numero di pezzi e nelle altre unità supplementari eventualmente previste dalla nomenclatura; per gli aeromobili: la quantità, in massa netta e in unità supplementari;
d) il valore statistico.
CAPITOLO 4
PROVVISTE DI BORDO E DI STIVA
Articolo 38
Ai fini del presente capitolo, s'intende per:
- "provviste di bordo", i vari prodotti destinati ad essere consumati dall'equipaggio e dai passeggeri delle navi o degli aeromobili,
- "provviste di stiva", i prodotti necessari al funzionamento dei motori, delle macchine e delle altre apparecchiature delle navi o degli aeromobili come il combustibile, l'olio e i lubrificanti,
- "nave o aeromobile di un altro Stato membro", per uno Stato membro determinato e in opposizione a una nave o a un aeromobile "nazionale", una nave o un aeromobile della cui gestione commerciale è responsabile una persona fisica o giuridica stabilita in un altro Stato membro.
Articolo 39
1. In uno Stato membro determinato, è oggetto della statistica del commercio tra Stati membri e di una trasmissione alla Commissione:
a) la fornitura di provviste di bordo e di stiva a navi o aeromobili di un altro Stato membro, in sosta in un porto o aeroporto dello Stato membro dichiarante, purché si tratti di merci comunitarie o di merci non comunitarie sottoposte al regime doganale del perfezionamento attivo o della trasformazione sotto controllo doganale; tale operazione è considerata come una spedizione;
b) la fornitura diretta di provviste di bordo e di stiva di provenienza da un altro Stato membro, a navi o aeromobili nazionali in sosta in un porto o aeroporto delle Stato membro dichiarante; tale operazione è considerata come un arrivo.
2. I risultati mensili relativi alle forniture di cui al paragrafo 1, lettera a), che gli Stati membri trasmettono alla Commissione, comprendono i seguenti dati:
a) il codice del prodotto, almeno secondo la seguente codifica semplificata:
- 9930 24 00: merci dei capitoli da 1 a 24 del sistema armonizzato,
- 9930 27 00: merci del capitolo 27 del sistema armonizzato,
- 9930 99 00: merci classificate altrove;
b) il codice del paese specifico QR (o 951);
c) la quantità in massa netta;
d) il valore statistico.
CAPITOLO 5
INVII SCAGLIONATI
Articolo 40
Ai fini del presente capitolo, per invii scaglionati s'intendono gli arrivi o le spedizioni, in vari periodi di riferimento, dei vari componenti di una merce completa, smontata per rispondere a esigenze commerciali o di trasporto.
Articolo 41
Nei risultati mensili che gli Stati membri trasmettono alla Commissione, i dati relativi agli arrivi e alle spedizioni di invii scaglionati figurano una sola volta, nel mese di arrivo o di spedizione dell'ultimo invio parziale, per il valore globale della merce allo stato completo e sotto il codice della nomenclatura relativo a tale merce.
CAPITOLO 6
BENI MILITARI
Articolo 42
1. Sono oggetto della statistica del commercio tra Stati membri, e di una trasmissione alla Commissione, le spedizioni e gli arrivi di beni ad uso militare, conformemente alla definizione di tali beni in vigore negli Stati membri.
2. I risultati mensili relativi alle operazioni di cui al paragrafo precedente, che gli Stati membri trasmettono alla Commissione, comprendono i seguenti dati:
a) il codice corrispondente alla suddivisione della nomenclatura di cui all'articolo 21 del regolamento di base;
b) il codice dello Stato membro controparte;
c) la quantità in massa netta ed, eventualmente, in unità supplementari;
d) il valore statistico.
3. Gli Stati membri che non possono applicare le disposizioni del paragrafo 2 per ragioni di segreto militare adottano le misure necessarie affinché nei risultati mensili trasmessi alla Commissione figuri almeno il valore statistico delle spedizioni e degli arrivi di beni ad uso militare.
CAPITOLO 7
IMPIANTI IN ALTO MARE
Articolo 43
1. Ai fini del presente capitolo, per "impianti in alto mare" s'intendono le attrezzature e i dispositivi installati in alto mare per cercare e sfruttare risorse minerali.
2. Sono considerati come impianti "stranieri", in opposizione agli impianti "nazionali", quelli della cui gestione commerciale è responsabile una persona fisica o giuridica stabilita in un altro Stato membro.
Articolo 44
1. Sono oggetto della statistica del commercio tra Stati membri, e di una trasmissione alla Commissione, in un Stato membro determinato:
a) la fornitura di merci ad un impianto nazionale, direttamente a partire da un altro Stato membro o da un impianto straniero; tale operazione è assimilata ad un arrivo;
b) la fornitura di merci destinate a un altro Stato membro o a un impianto straniero, a partire da un impianto nazionale; tale operazione è assimilata ad una spedizione;
c) l'arrivo sul territorio statistico di questo Stato membro di merci provenienti da un impianto straniero;
d) la spedizione a partire dal territorio statistico di questo Stato membro di merci destinate a un impianto straniero.
2. I risultati mensili relativi alle operazioni di cui al paragrafo 1, che gli Stati membri trasmettono alla Commissione, comprendono i seguenti dati:
a) il codice corrispondente alla suddivisione della nomenclatura dei prodotti di cui all'articolo 21 del regolamento di base.
Tuttavia, fatta salva la regolamentazione doganale, gli Stati membri hanno la facoltà di utilizzare i codici semplificati di cui all'articolo 39, paragrafo 2, lettera a), se le merci sono quelle di cui all'articolo 38;
b) il codice dello Stato membro controparte.
Tuttavia, fatta salva la regolamentazione doganale, lo Stato membro controparte è quello in cui è stabilita la persona fisica o giuridica responsabile della gestione dell'impianto, per i beni in provenienza da o destinati a tali impianti; se questa informazione non è nota, è indicato il codice QV (o 959);
c) la quantità in massa netta;
d) il valore statistico.
CAPITOLO 8
VEICOLI SPAZIALI
Articolo 45
Ai fini del presente capitolo, s'intende per:
a) "veicoli spaziali", le macchine, come i satelliti, che sono in grado di muoversi nello spazio situato oltre l'atmosfera terrestre;
b) "proprietà di un veicolo spaziale", il fatto per una persona fisica o giuridica di essere registrata come il proprietario di un veicolo spaziale.
Articolo 46
1. Sono oggetto della statistica del commercio tra Stati membri, e di una trasmissione alla Commissione:
a) la spedizione o l'arrivo di un veicolo spaziale per subire una lavorazione, o in seguito ad essa;
b) il lancio nello spazio di un veicolo spaziale che sia stato oggetto di un trasferimento di proprietà tra due persone fisiche o giuridiche stabilite in Stati membri diversi. Questa operazione è registrata:
- nello Stato membro di costruzione del veicolo spaziale finito, come spedizione,
- nello Stato membro in cui è stabilito il nuovo proprietario, come arrivo;
c) il trasferimento della proprietà di un veicolo spaziale, in orbita, tra due persone fisiche o giuridiche stabilite in Stati membri diversi. Questa operazione è registrata:
- nello Stato membro in cui è stabilito il vecchio proprietario, come spedizione,
- nello Stato membro in cui è stabilito il nuovo proprietario, come arrivo.
2. I risultati mensili relativi alle operazioni di cui al paragrafo 1, lettere b) e c), che gli Stati membri trasmettono alla Commissione, comprendono i seguenti dati:
a) il codice corrispondente alla suddivisione della nomenclatura di cui all'articolo 21 del regolamento di base;
b) il codice dello Stato membro controparte.
Per le spedizioni di cui al paragrafo 1, lettere b) e c), lo Stato membro controparte è quello in cui è stabilita la persona fisica o giuridica a cui è trasferita la proprietà del veicolo spaziale.
Per gli arrivi di cui al paragrafo 1, lettera b), lo Stato membro controparte è quello di costruzione del veicolo spaziale finito.
Per gli arrivi di cui al paragrafo 1, lettera c), lo Stato membro controparte è quello in cui è stabilita la persona fisica o giuridica che trasferisce la proprietà del veicolo spaziale;
c) la quantità, in massa netta e in unità supplementari;
d) il valore statistico.
Per gli arrivi di cui al paragrafo 1, lettera b), il valore statistico comprende le spese di trasporto e di assicurazione relative al loro trasferimento alla base di lancio e al loro invio nello spazio.
CAPITOLO 9
ALTRE DISPOSIZIONI
Articolo 47
Gli Stati membri che desiderano disporre di un'informazione più dettagliata di quella risultante dall'applicazione dell'articolo 21 del regolamento di base possono, in deroga al detto articolo, organizzare la rilevazione di tale informazione, per uno o più gruppi di prodotti determinati, purché lascino all'obbligato all'informazione la scelta se fornire quest'ultima secondo la nomenclatura combinata oppure secondo suddivisioni supplementari.
Gli Stati membri che esercitano tale facoltà ne informano la Commissione, precisando i motivi che giustificano la loro decisione. Inoltre essi forniscono l'elenco delle sottovoci in questione della nomenclatura combinata e descrivono il modo di rilevazione impiegato.
TITOLO III
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 48
Gli Stati membri trasmettono alla Commissione (Eurostat) i risultati mensili delle loro statistiche del commercio tra Stati membri, elaborate conformemente al regolamento di base, non oltre:
- otto settimane dalla fine del mese di riferimento per ciò che riguarda i valori statistici totali, ripartiti per Stato membro di destinazione alla spedizione e per Stato membro di provenienza all'arrivo,
- dieci settimane dalla fine del mese di riferimento per ciò che riguarda i risultati dettagliati che rendono conto di tutti i dati di cui all'articolo 23, paragrafo 1, del regolamento di base.
Articolo 49
1. Il regolamento (CEE) n. 3046/92, ad eccezione dell'articolo 22, e i regolamenti che lo modificano(14), nonché il regolamento (CEE) n. 2256/92 e i regolamenti (CE) n. 1125/94 e (CE) n. 2820/94, sono abrogati a decorrere dal 1o gennaio 2001.
2. I riferimenti ai regolamenti abrogati si intendono fatti al presente regolamento e vanno letti secondo le tavole di concordanza che figurano nell'allegato V.
Articolo 50
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Esso è applicabile a decorrere dal 1o gennaio 2001.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 7 settembre 2000.