ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 12. října 2006
uplatňování daně z obchodního majetku tvořícího telekomunikační infrastrukturu ve Spojeném království (č. C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004))
(oznámeno pod číslem dokumentu C(2006) 4378)
(Pouze anglické text je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/951/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co v souladu s uvedenými předpisy (1) vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek, as ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 17. února 2004 Komise zaevidovala podnět společnosti Vtesse Networks Ltd (dále jen „Vtesse“), telekomunikačního operátora ve Velké Británii, ohledně údajného preferenčního daňového zacházení ve prospěch společností BT plc (dále jen „BT“), nástupnické společností bývalého monopolního telekomunikačního provozovatele ve Spojeném království.
(2)
Dopisem ze dne 19. ledna 2005 Komise orgány Spojeného království informovala, že se s ohledem na dotyčné opatření rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“). Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 12. března 2005 (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k tomuto opatření podaly připomínky.
(3)
Po prodloužení lhůty orgány Spojeného království reagovaly dopisem ze dne 4. dubna 2005 na výzvu k předložení připomínek uvedenou v rozhodnutí o zahájení řízení.
(4)
Komise obdržela připomínky od těchto zúčastněných stran:
-
AboveNetCommunications UK Ltd. („AboveNet“), dopisem ze dne 29. dubna 2005
-
Altnet Task Force („Altnet“), dopisem ze dne 2. května 2005
-
Broadband Stakeholders Group, dopisem ze dne 13. května 2005
-
BT, dopisem ze dne 18. května 2005
-
Cable and Wireless Group plc. („Cable and Wireless“), dopisem ze dne 29. června 2005
-
Communications Management Association, dopisem ze dne 30. března 2005
-
Easynet Group Plc. („Easynet“), dopisem ze dne 3. května 2005
-
Gamma Telecom Ltd., dopisem ze dne 1. prosince 2005
-
Hutchinson Network Services UK Ltd. („Geo“), dopisem ze dne 6. května 2005
-
Global Crossing Ltd., dopisem ze dne 6. května 2005
-
GVA Grimley, dopisem ze dne 27. dubna 2005
-
Kingston Communications Plc, dopisem ze dne 29. dubna 2005
-
NTL Group Ldt., dopisem ze dne 29. dubna 2005
-
Telewest Broadband Ltd., dopisem ze dne 28. dubna 2005
-
Thus Plc., dopisem ze dne 4. května 2005
-
UK Competitive Telecommunications Association („UKCTA“), dopisem ze dne 25. dubna 2005
-
Vanco Ltd, dopisem ze dne 19. dubna 2005
-
Viatel (UK) Ltd., dopisem ze dne 6. července 2005
-
Vtesse, která podala připomínky a poskytla další informace dopisy nebo elektronickou poštou dne 28. ledna 2005, 4. února 2005, 16. února 2005, 22. února 2005, 15. března 2005, 29. března 2005, 28. dubna 2005, 28. července 2005, 17. srpna 2005, 2. září 2005, 4. listopadu 2005, 23. listopadu 2005, 30. listopadu, 1. prosince 2005, 11. ledna 2006, 19. ledna 2006, 16. března, 20. března 2006 a 8. července 2006
-
anonym, dopisem ze dne 1. února 2005.
(5)
Komise předala tyto připomínky orgánům Spojeného království dopisy ze dne 20. června 2005, 4. srpna 2005 a 9. srpna 2005, aby jim poskytla příležitost na ně reagovat. Orgány Spojeného království podaly své připomínky dopisy ze dne 10. října 2005 a 22. listopadu 2005.
(6)
Dopisem ze dne 26. července 2005 Komise požádala OFCOM, nezávislý úřad ve Spojeném království, který reguluje odvětví telekomunikací, aby předložil své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení. OFCOM odpověděl dopisem ze dne 21. září 2005. OFCOM poskytl další informace dne 7. prosince 2005, 6. ledna 2006 a 21. března 2006.
(7)
Dne 14. července 2005 a 4. října 2005 se konaly dvě schůzky se zástupci společnosti BT, která poskytla další informace dne 23. listopadu 2005 a 23. března 2006.
(8)
Ve dnech 16. března 2005, 9. září 2005 a 4. července 2006 se uskutečnily tři schůzky s orgány Spojeného království.
(9)
Dopisem ze dne 26. září 2005 si Komise vyžádala další informace od orgánů Spojeného království, které odpověděly dopisem ze dne 18. listopadu 2005. Další informace poskytly dne 23. listopadu 2005, 23. ledna 2006, 21. února 2006, 13. března 2006, 21. března 2006, 27. března 2006, 20. dubna 2006, 2. května 2006, 4. července 2006 a 20. července 2006.
(10)
Dne 23. listopadu 2005 se konala schůzka se stěžovatelem, společností Vtesse.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
A. Popis opatření
(11)
Obchodní poplatky jsou majetkovou daní ve Spojeném království, která je vybírána z obchodního majetku. Jejím účelem je přispět na náklady na služby poskytované místními orgány. Hlavním předpisem upravujícím zdanění obchodního majetku v Anglii a Walesu je Local Government Finance Act z roku 1988 (dále jen „LGFA 1988“). Provádění tohoto systému je dále upraveno právními předpisy a judikaturou.
(12)
Jednotka majetku, která se pro účely zdanění oceňuje, se nazývá „zdanitelnou nemovitostí“ a zahrnuje pozemky, stavby a zdanitelné zařízení a vybavení. Povinnost hradit poplatky připadá osobě, která má zdanitelnou nemovitost v držbě, tj. osobě, která vykonává nad majetkem „nejvyšší kontrolu“, jež je judikaturou vymezena jako skutečná, výlučná a nejen dočasná držba nemovitosti, která držiteli přináší obchodní přínosy.
(13)
Sazb daně, která se vztahuje stejně na veškerý obchodní majetek, je stanovována každoročně ministrem a je shodná pro všechny operátory. V daňovém roce 2004/5 byla stanovena na 45,6 % v Anglii a 45,2 % ve Walesu. Základem této daně, tzv. zdanitelnou hodnotou, je hypotetické roční nájemné, o němž lze přiměřeně předpokládat, že by za ně bylo možno z roku na rok nemovitost pronajmout na otevřeném trhu, a to k určitému dni ocenění. Úplná zákonná definice je uvedena v dodatku 6 k LGFA 1988 (3).
(14)
Ocenění tohoto hypotetického ročního nájemného provádí Valuation Office Agency (dále jen „VOA“), výkonná agentura daňového úřadu, součást ústřední vlády. Přeceňování se provádí každých pět let. Pro období 1995-2000 je zdanitelnou hodnotou hypotetické roční nájemné za nemovitost, pokud by byla k dispozici na trhu dne 1. dubna 1993, což je tzv. „předpokládaný den ocenění“. Pro období 2000-2005 byl předpokládaným dnem ocenění 1. duben 1998 a pro právě probíhající období 2005-2010 byl tímto dnem 1. duben 2003. Období mezi předpokládaným dnem ocenění a dnem, kdy ocenění vstupuje platnost, má VOA umožnit provést ocenění založené na skutečných důkazech k předpokládanému dni ocenění.
(15)
Pro výpočet „zdanitelné hodnoty“, tj. hypotetického ročního nájemného, nemovitosti má VOA k dispozici čtyři metody, přičemž jednotlivé metody mají podle rozhodnutí o zahájení řízení různou hierarchii:
a)
Jsou-li k dispozici přímé a věcné důkazy o nájemném za nemovitost, je nutno použít metodu založenou na nájemném.
b)
Nejsou-li přímé důkazy o nájemném dostupné, lze provést srovnání s důkazy o nájemném u jiných srovnatelných nemovitostí. To je metoda založená na charakteru přehledu nemovitostí s uvedenou zdanitelnou hodnotou (dále jen „přehled“). Pro zjednodušení se na metodu založenou na nájemném i na charakteru přehledu, které jsou obě založeny na důkazech o tržním nájemném, bude dále v tomto rozhodnutí odkazovat jako na „metodu nájemného“.
c)
Metoda založená na příjmech a výdajích se použije u nemovitostí, které se pronajímají zřídka nebo které je obtížné reprodukovat, typicky veřejné sítě. Pokouší se napodobit myšlenkový proces, který by domnělý nájemce použil při posuzování ziskovosti obchodního podniku zahrnujícího nájem nemovitosti. Ten by odhadl své budoucí příjmy a odečetl své budoucí náklady. Od toho by odečetl návratnost, kterou požaduje, zbytek by představoval maximální nájemné, jež by byl ochoten zaplatit.
d)
Základem metody založené na úvaze podnikatele jsou reprodukční náklady na obchodní majetek: domnělý nájemce by nebyl ochoten zaplatit za nemovitost roční nájemné vyšší, než kolik by jej stála v podobě ročního úroku z kapitálu potřebného k vybudování obdobné nemovitosti. Tato metoda se obvykle používá pro nemovitosti, které nejsou pronajímány nebo nepřinášejí zisk (např. nemocnice).
(16)
Obchodní poplatky jsou vybírány z telekomunikační infrastruktury stejně jako z jiných nemovitostí souvisejících s podnikáním. Předpisy o oceňování zařízení a vybavení (Plant and Machinery Regulations) z roku 2000 stanoví (4), že zařízení a vybavení, které je zdanitelné v případě telekomunikační infrastruktury, zahrnuje „kabely, vlákna, dráty, vodiče nebo jakýkoli systém takovýchto položek, které jsou používány nebo určeny k používání v souvislosti s přenosem komunikačních signálů“.
(17)
Telekomunikační majetek podléhá obchodním poplatkům od roku 1855. Po privatizaci společnosti BT v roce 1984 byla tato daň vybírána rovněž z její infrastruktury, stejně jako v případě společnosti Mercury Communications, což byl jediný konkurent společnosti BT v období duopolu v 80. letech. Zpočátku, pro období 1990-1995, byla výše daně určena pomocí stanoveného „standardního vzorce“. Když se počínaje rokem 1992 odvětví telekomunikací začalo postupně otevírat hospodářské soutěži, byla daň uložena na všechny telekomunikační infrastruktury.
(18)
Pro období 1995-2000 použila VOA v případě společnosti BT metodu příjmů a výdajů. Toto ocenění bylo upraveno po sjednané dohodě se společností BT, která vypracovala vlastní ocenění podle metody založené na úvaze podnikatele a podala odvolání proti původnímu ocenění k Central London Valuation Tribunal a poté k Lands Tribunal. Společnost BT a VOA dosáhly dohody v roce 2000. Výsledkem bylo stanovení zdanitelné hodnoty síťových aktiv společnosti BT pro daňový rok 1995/1996 na 445 milionů GBP v Anglii a 25 milionů GBP ve Walesu. Při použití multiplikátoru 43,2 % činila daňová povinnost společnosti BT v tomto daňovém roce 203 milionů GBP, což představovalo 2 % příslušných ročních výnosů společnosti BT.
(19)
Pro období 2000-2005 stanovila VOA ocenění aktiv společnosti BT na 467 milionů GBP v Anglii a 26 milionů GBP ve Walesu. Ocenění bylo provedeno na základě metody příjmů a výdajů a zakládalo se na zásadách a hodnotách dohodnutých ve stejně době, kdy byl dojednán přehled z roku 1995. Pro období 2005-2010 použila VOA na síť společnosti BT opět metodu příjmů a výdajů.
(20)
Přezkum ocenění se v zásadě uskutečňuje každých pět let. Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení však Komise uvedla, že následné revize ocenění směrem dolů byly provedeny s cílem zohlednit úbytek podílů společnosti na trhu pevných telekomunikací ve Spojeném království vyplývající z fyzického rozvoje konkurenčních telekomunikačních sítí. V oznámení o zahájení řízení se uvádělo, že zjevně nebyla provedena žádná obdobná úprava směrem nahoru k zohlednění možného rozšíření či zdokonalení sítě.
(21)
Společnost Kingston Communications plc. (dále jen „Kingston“) je nástupnickou společností bývalého monopolního telekomunikačního operátora a vlastníkem jediné místní přístupové sítě v oblasti Hull. Během privatizace většiny telekomunikačních sítí ve vlastnictví státu ve Spojeném království koncem 80. let zůstala společnost ve vlastnictví obce, dokud nebyl akciový kapitál v roce 1999 nabídnut veřejnosti. Městská rada v Hullu zůstává jediným významným akcionářem. Společnost Kingston byla jediným dalším telekomunikačním operátorem, jehož majetek byl oceněn pomocí metody příjmů a výdajů.
(22)
Společnost Kingston však vlastní rovněž dceřinou společnost, Torch Communications Ltd., která vybudovala optickou páteřní síť mimo místní přístupovou síť společnosti Kingston (tj. aglomeraci Hull) a provozuje tuto páteřní síť jako samostatná dceřiná společnost. Proto lze páteřní síť společnosti Torch ocenit zvlášť pomocí metody založené na nájemném.
(23)
Společnost Vtesse je stěžovatelem. Je to poskytovatel služeb optické sítě pro podniky, který nabízí maloobchodní pronájem vysokokapacitních linek, převážně uživatelům z řad velkých společností. Přímo soutěží s nabídkami společnosti BT na pronajaté linky. K propojení svých zákazníků si společnost Vtesse pronajímá „nenasvícené“ vlákna od jiných provozovatelů páteřní sítě, což doplňuje vlastní vybudovanou infrastrukturou. Majetek pronajímaný od jiných stran je zahrnut do zdanitelného majetku společnosti Vtesse. VOA rozhodla o zdanění společnosti Vtesse na základě metody „charakteru přehledu“, která se používá pokaždé, je-li pronajato a aktivováno nové vlákno.
(24)
Na základě měřítek skutečně placeného nájemného stanovila VOA pro období 2000-2005 roční poplatek podle metody nájemného ve výši 1 200 GBP za km jednoho páru optických vláken v metropolitní oblasti Londýna a 1 000 GBP/km v ostatních částech Spojeného království. Kromě toho VOA v roce 2001 přiznala poskytovatelům vlákna posuzovaným pomocí metody nájemného tzv. „slevu za nadměrnou nabídku“, rovnající se slevě ze zdanitelné hodnoty ve výši 15 % s účinností od 1. dubna 2001 a 25 % s účinností od 1. dubna 2002. Tato sleva měla odrážet nadměrné investice do vláken během telekomunikačního boomu koncem 90. let a následné drastické snížení hodnoty těchto aktiv vzhledem k fyzickému nadbytku. Další sleva ve výši 10 % se používá pro sítě delší než 3 000 km. Po těchto slevách poklesla hodnota nájemného za jeden pár vláken v letech 2002-2004 na 900 GBP za km v oblasti Londýna a na 750 GBP za km v ostatních částech země. Pro období 2005-2010 byla hodnota nájemného za jeden pár vláken stanovena na 600 GBP za km v oblasti Londýna a na 500 GBP za km v ostatních částech Spojeného království (5). Podle společnosti Vtesse činila její daňová povinnost v roce 2003/04 přibližně 7 % jejích stálých výnosů.
(25)
Co se týká revizí, poplatek podle „charakteru přehledu“ se používá na každé vlákno, které je pronajato a aktivováno. Společnost Vtesse je povinna VOA pravidelně informovat o rozšíření své sítě, aby bylo možno ocenění jejího majetku upravit. Společnost Vtesse uvedla, že kdykoli pořídí vlákno za účelem poskytování služeb svým zákazníkům, je povinna uhradit poplatky, které se mohou rovnat až 20-30 % výnosů z nové smlouvy.
(26)
Co se týká ostatních telekomunikačních operátorů na trhu, jejich majetek se oceňuje podle metody nájemného, s výjimkou provozovatelů kabelové televize, kteří jsou oceňováni podle metody odvozené od metody založené na úvaze podnikatele (6).
B. Důvody pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(27)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise za to, že uplatňování majetkové daně na společnosti BT a Kingston by mohlo těmto dvěma společnostem poskytnout výhodu. Zdá se, že měly prospěch ze snížení svého daňového základu v porovnání s ostatními konkurenty. To se projevilo ve skutečnosti, že společnost BT platila daň v rozmezí přibližně 2 % příslušných výnosů, zatímco společnost Vtesse a ostatní konkurenti mohli platit daň v rozmezí přibližně 7 % a mezní daň až do výše 20-30 % výnosů.
(28)
V rozhodnutí o zahájení řízení byl vyjádřen názor, že toto zjevně diskriminační zdanění by mohlo být výsledkem použití zvláštní metody oceňování aktiv v případě společností BT a Kingston, zatímco ostatní telekomunikační operátoři byli oceňováni pomocí metody nájemného, opět s výjimkou provozovatelů kabelové televize, kteří jsou oceňováni podle metody odvozené od metody založené na úvaze podnikatele. Nejednotnost systému a rozhodovací pravomoci udělené VOA s ohledem na uplatňování obecných předpisů na konkrétní operátory, které byly použity v rámci dohody vyjednané se společností BT, mohly vést ke zvláštní výhodě pro společnosti BT a Kingston.
(29)
V rozhodnutí o zahájení řízení byl zpochybněn názor, že na majetek společností BT a Kingston mohla být použita metoda nájemného. Uvádělo se v něm, že jako vodítko pro stanovení hodnoty sítě mohlo sloužit nájemné, které společnost BT obdržela za pronájem své vlastní infrastruktury. Kromě toho si maloobchodní divize společnosti BT úspěšně pronajímají infrastrukturu a nakupují síťové služby od společnosti BT Wholesale Ltd. („BT Wholesale“), což je divize, která spravuje infrastrukturu společnosti BT: vnitropodnikové ceny mezi maloobchodní divizí a velkoobchodní divizí společnosti BT by mohly poskytnout základ pro odhad hodnoty nájemného. Kromě toho liberalizace a zpřístupnění sítí vedly k široké paletě velkoobchodních produktů, které mohou sloužit jako měřítko pro stanovení hodnoty nájemného pro různé prvky infrastruktury sítí společností BT a Kingston. Pokud jde o tvrzení, že neexistuje žádná síť, která by byla tak velká nebo tak rozmanitá, jako je síť společnosti BT, jejíž hodnota nájemného by mohla sloužit jako srovnávací měřítko, se v rozhodnutí o zahájení řízení navrhovalo, že jako srovnávací měřítko by mohlo sloužit zdanění společností provozujících kabelovou televizi, které rovněž působí na telekomunikačním trhu.
(30)
Co se týká používání metody příjmů a výdajů, Komise zjistila, že tato metoda odhaduje hodnotu nájemného aktiv na základě výnosů odvozených z užívání těchto aktiv. Výsledek by proto závisel na míře ziskovosti, jíž je při užívání těchto aktiv dosaženo, což by mohlo vést k výsledku, který penalizuje operátory, jejichž aktiva jsou oceňována jinou metodou. Komise se dotazovala, zda byly při použití metody příjmů a výdajů na společnosti BT a Kingston provedeny potřebné úpravy s cílem předpokládat, že jejich aktiva jsou používána při plném vytížení a se ziskem. Komise se rovněž dotazovala, jak jsou v oceňování společnosti BT zohledněny povinnosti univerzální služby.
(31)
V rozhodnutí o zahájení řízení byla dále zpochybněna metoda používaná při revizích zdanitelné hodnoty. Uvádělo se v něm, že se zdá, že společnost BT má prospěch z mechanismu revizí směrem dolů, přičemž se nezdá, že by se u ostatních konkurentů prováděl obdobný pravidelný přezkum tržních podmínek, jimž tito čelí. Zjevné nepřihlížení ke zvýšení hodnoty infrastruktury společnosti BT mezi dvěma pětiletými obdobími přezkumu při současném ukládání vyšších poplatků konkurentům na základě zvyšování hodnoty jejich sítě se zdá být výhodou pro společnost BT.
(32)
V rozhodnutí o zahájení řízení byla konečně vyzdvižena skutečnost, že VOA má zjevně široké rozhodovací pravomoci, které ji umožňují vyjednat dohody. Bylo zdůrazněno, že dohoda, jíž bylo dosaženo se společností BT, by měla respektovat zásadu nediskriminace a neměla by jednotlivé operátory nepatřičně diskriminovat.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
A. Připomínky zúčastněných stran vyjma společnosti BT a Kingston
(33)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami vyjma společností BT a Kingston obecně podporují názor, že uplatňování majetkové daně na společnosti BT a Kingston jim mohlo poskytnout výhodu.
(34)
Společnost Vtesse nejprve zdůraznila, že po rozhodnutí, které přijal v březnu 1998 Valuation Tribunal a které potvrdilo, že na síť společnosti BT měla být použita metoda příjmů a výdajů a že její zdanitelná hodnota činila v Anglii a ve Walesu 553 000 000 GBP, společnost BT podala proti tomuto rozhodnutí odvolání u Lands Tribunal. Společnosti BT a VOA se před projednáním odvolání dohodly na ocenění ve výši 470 000 000 GBP, což oproti původnímu ocenění představuje snížení ve výši 15 %. Společnost Vtesse předpokládá, že se společnost BT a VOA dohodly na konečné částce a že VOA upravila čísla tak, aby odpovídala dohodnutému výsledku.
(35)
Společnost Vtesse předložila nové informace, které se přiklánějí k tomu, že majetek společnosti BT byl podle metody příjmů a výdajů podhodnocen. Tedy při předpokladu, že zdanitelná hodnota celé sítě společnosti BT (7) byla přičtena její optické síti (7 300 000 km v roce 2005), roční zdanitelná hodnota jednoho km vlákna by činila 74 GBP. Podle společnosti Vtesse je nutno porovnat tento údaj s ročními zdanitelnými hodnotami ve výši 1 000 GBP a 1 200 GBP za km páru optických vláken pro telekomunikační operátory, kteří jsou posuzováni pomocí metody nájemného. Obdobně, při stanovení hodnoty optického vlákna společnosti BT na nulu a s ohledem na skutečnost, že společnost BT má 29 milionů koncových přípojek, roční nájemné za linku by činilo 18,57 GBP. Tento údaj je nutno porovnat s ročním nájemným ve výši 122 GBP, které platí telekomunikační operátoři za přístup k zpřístupněným účastnickým vedením společnosti BT (8).
(36)
Společnost Vtesse rovněž uvádí, že v roce 2001 společnost BT převedla většinu najatých nemovitostí i vlastní nemovitý majetek ze svého majetkového portfolia na společnost „Telereal“, společný podnik Land Securities a Williams Pears Group za 2,4 miliardy GBP. Obchod se týkal celkem 5,5 milionů m2. Po této transakci společnost BT v roce 2001 zaplatila 190 milionů GBP jako roční nájemné za nemovitý majetek ve vlastnictví a 90 milionů GBP za najaté nemovitosti. Na základě této transakce společnost Vtesse vyvozuje závěr, že společnost BT platí za své stavby nájem ve výši 35 GBP za m2, zatímco u ostatních telekomunikačních operátorů to podle společnosti Vtesse je v průměru 115 GBP za m2 jejich obchodního majetku. Společnost Vtesse tvrdí, že skutečné nájemné, které společnost BT v roce 2001 zaplatila za své stavby společnosti Telereal, tj. 280 milionů GBP, představovalo více než 50 % její zdanitelné hodnoty v tomto roce, a to navzdory skutečnosti, že by se většina této zdanitelné hodnoty měla přičíst hlavně její síti, a ne stavbám. Společnosti Vtesse se zdá, že to je důkazem toho, že síť společnosti BT je při použití metody příjmů a výdajů podhodnocena.
(37)
Podle vyjádření společnosti Vtesse rozpor mezi zdanitelnou hodnotou různých komponentů sítě společnosti BT a zdanitelnými hodnotami sítí ostatních telekomunikačních operátorů prokazuje, že metoda příjmů a výdajů vedla k nižšímu ocenění majetku společnosti BT, než jakého by bylo dosaženo při použití metody nájemného.
(38)
Společnost Vtesse poskytla další údaje k porovnání příslušného zatížení obchodními poplatky u společnosti BT a ostatních telekomunikačních operátorů. Společnost Vtesse obhajuje poměr mezi poplatky a příjmy, který v jejím případě v roce 2004 údajně činil 13,46 %. Společnost tvrdí, že tento poměr je nutno upravit, aby bylo možno provést přímé srovnání se společností BT. Podle společnosti Vtesse by se vzhledem k tomu, že většina operátorů hradí významné poplatky za přenos a předání provozu a že tyto propojovací poplatky nesouvisejí se zdanitelnými aktivy tohoto operátora, měly při výpočtu poměru poplatků a příjmů tyto odečíst od jeho příjmů. Tento názor podporuje společnost Gamma Telecom, která ze stejných důvodů tvrdí, že nejvhodnějším poměrem k porovnání příslušného zatížení obchodními poplatky by měl být poměr mezi poplatky a přidanou hodnotou.
(39)
Společnost Vtesse dále porovnala ceny společnosti BT za velkoobchodní služby poskytování okruhů (Wholesale Extension Services (dále jen „WES“)) s poplatky, které by operátor, jenž je oceněn pomocí metody nájemného, musel platit, pokud by se jednalo o optická vlákna za účelem poskytování stejné služby. V závislosti na kapacitě a vzdálenostech WES společnost Vtesse tvrdí, že takovýto operátor by možná musel platit poplatky ve výši až 87 % ceny účtované společností BT. Společnost Vtesse se domnívá, že to je dalším důkazem dokládajícím skutečnost, že optická síť společnosti BT je podhodnocena: pokud by její síť byla oceněna stejným způsobem, BT by musela účtovat za své WES více, aby pokryla skutečné náklady na obchodní poplatky.
(40)
Společnost Vtesse rovněž uvedla, že poměr mezi poplatky a příjmy je zvlášť vysoký u společností přicházejících na trh, např. Vtesse. Zavedenější společnosti mohou zatěžovat vlákna provozem pokud možno co nejvíce, aby umořily náklady na nájem a daně prostřednictvím co možná nejvíce zákazníků. Společnost BT tomuto omezení nepodléhá, jelikož údajně není zdaňována v mezní oblasti. To znamená, že se pro zavedenější společnosti bude v dlouhodobém horizontu poměr mezi poplatky a příjmy snižovat.
(41)
Co se týká mezního zdanění, společnost Vtesse zdůrazňuje, že nevýhoda, kterou trpí, pramení ze skutečnosti, že BT je zdaňována jako nedělitelná síť, zatímco společnost Vtesse je zdaňována z každého metru optického kabelu, který aktivuje. Domnívá se, že jednotkou analýzy by měla být jednotlivá smlouva na trhu, na němž společnosti Vtesse a BT soutěží. Společnost Vtesse uvádí přesnější číselné údaje o dopadu těchto rozdílů v mezním zdanění smluv: pokud se použije jako příklad nabídka pro společnost Kent MAN na poskytování páteřních a přístupových vedení, společnost Vtesse uvádí, že její daňová povinnost u této nabídky představovala 16 % výnosů. Co se týká stejné nabídky, společnost Vtesse tvrdí, že společnost BT nebyla v mezní oblasti zdaněna nebo byla zdaněna v průměru nejvýše 2 % výnosů, které BT údajně platí jako poplatky. Tento rozdíl by vysvětloval, proč společnost Vtesse neuspěla s nabídkou a zakázku získalo konsorcium, do něhož patří společnost BT.
(42)
Společnost Vtesse rovněž uvádí, že společnost BT si nedávno pronajala přibližně 2 000 km tras s optickými vlákny v síti Geo, jednoho z dodavatelů společnosti Vtesse, pravděpodobně za stejných obchodních podmínek jako společnost Vtesse. Podle názoru společnosti Vtesse by se mělo mít za to, že společnost BT je držitelem těchto vláken. Společnost Vtesse se ptá, zda toto rozšíření sítě společnosti BT bylo vzato v úvahu při jejím oceňování, a navrhuje, že by se mělo posuzovat za stejných podmínek jako v případě společnosti Vtesse, když si tato pronajímá vlákna u stejného operátora.
(43)
Altnet Task Force, která zastupuje řadu alternativních operátorů v oblasti pevných telekomunikací, uvádí, že by se metoda příjmů a výdajů měla používat pouze na regulované monopoly, pro něž je k dispozici málo srovnatelných důkazů o nájemném. Domnívá se, že VOA má dostatečné důkazy o hodnotě nájemného, aby mohla ocenit společnost BT pomocí metody nájemného, např. tarify společnosti BT za velkoobchodní pronájem linek nebo její zveřejněné ceny za produkty v oblasti zpřístupnění účastnických vedení (Local Loop Unbundling), které by mohly být použity ke stanovení hodnoty nájemného u měděných kabelů. Domnívá se rovněž, že metoda nájemného má vliv na zvýšení daňové povinnosti operátorů. V případě metody příjmů a výdajů k takovémuto účinku nedochází, jelikož hodnota infrastruktury je stanovena předem, a proto rozhodnutí společnosti BT o aktivování nenasvícených vláken je z hlediska daní neutrální. Podle skupiny Altnet účinky tohoto narušení ještě zhoršila skutečnost, že dohoda, jíž bylo dosaženo mezi společností BT a VOA, byla zachována po dvě oceňovací období, což nástupnické společnosti bývalého monopolu poskytlo podstatnou výhodu s ohledem na větší jistotu, zatímco společnosti, které jsou součástí skupiny Altnet, čelí nákladným a dosud nevyřízeným odvoláním a jednáním. Altnet uvádí, že na společnost BT připadá 74 % celkového daňového zatížení, zatímco její podíl na trhu je téměř 80 %.
(44)
Společnost Global Crossing potvrzuje, že mezní zdanění (tj. u nově aktivovaných vláken) přináší prospěch společnosti BT, jelikož v případě, že společnost Global Crossing aktivuje nové vlákno, dojde k vyšší daňové povinnosti s ohledem na celou délku okruhu od místa zákazníka až uzlům její páteřní sítě. Společnost Global Crossing tvrdí, že kvůli nepříznivému daňovému zatížení utrpěla při podnikání ztrátu ve prospěch společnosti BT.
(45)
Společnosti Thus plc. a Viatel (UK) Ltd. rovněž uvádějí, že čelí vyšší daňové povinnosti v důsledku připojování nových zákazníků na své sítě, zatímco společnost BT, jejich hlavní konkurent, takovouto zvyšující se daňovou povinnost nemá. Společnost Above Net tvrdí totéž a uvádí, že utrpěla při podnikání ztrátu ve prospěch společnosti BT, možná kvůli údajnému nižšímu zdanění společnosti BT.
(46)
UKCTA, sdružení obchodních společností zastupujících zájmy provozovatelů pevných telekomunikačních linek soutěžících se společností BT v oblasti hlasových a datových služeb, vyjádřilo názor, že systém majetkových daní je neprůhledný, jelikož je charakterizován důvěrnými dvoustrannými dohodami mezi provozovateli sítí a daňovými úřady. UKCTA se domnívá, že dohoda, jíž společnost BT dosáhla, jí poskytla deset let jistoty a stability, zatímco ostatní operátoři neměli možnost využít obdobné míry předvídatelnosti. Uvádí, že systém majetkových daní upevnil dominantní postavení společnosti BT, jelikož zdanění bylo příznivější pro společnost BT a zhoršilo schopnost nově příchozích na trh soutěžit za stejných podmínek a jelikož společnost BT na rozdíl od ostatních konkurentů nečelí přímému nárůstu daňové povinnosti v případě aktivace více vláken. Na žádost Komise však sdružení UKCTA uvedlo, že není možné poskytnout údaje o tom, jaké poplatky by provozovatelé ze skupiny Altnet museli platit, kdyby byli posuzováni na stejném základě jako společnost BT.
(47)
GVA Grimley, poradci v oblasti obchodních poplatků pro telekomunikační společnosti, kritizují použití mechanismu úprav u společnosti BT, který odráží změnu jejích podílů na trhu a jehož používání je neprůhledné. GVA Grimley tvrdí, že u všech ostatních nemovitostí oceňovaných podle metody příjmů a výdajů je běžné přecenění po pěti letech bez mechanismu úprav na základě tržních podílů. Proto zpochybňují způsob, jakým se tento mechanismus úprav podle podílu na trhu uplatňuje na společnost BT, a uvádějí, že je obtížné pochopit, proč by se zdanitelná hodnota společnosti BT měla v období od roku 1995 do roku 1999 snížit vzhledem ke zvýšení obratu a zisku. Dále uvedli, že VOA prohlásila, že pár zpřístupněných měděných drátů má zdanitelnou hodnotu přibližně 50 GBP, zatímco účastnické vedení společnosti BT je oceněno na přibližně 16 GBP (při vydělení celkové zdanitelné hodnoty společnosti BT počtem účastnických vedení). Rozdíl svědčí o tom, že síť společnosti BT je podhodnocena.
(48)
Některé z výše zmíněných zúčastněných osob, které zaslaly odpověď, a jiné osoby, např. Telewest Broadband, Cable and Wireless nebo Easynet, předložily jiné záležitosti, které se týkají obchodních poplatků, nezdá se však, že by přímo souvisely se skutečnostmi popsanými v rozhodnutí o zahájení řízení. Některé z těchto společností se například zabývají možným uplatňováním majetkových daní v rámci zpřístupnění účastnického vedení. Rovněž si stěžují na skutečnost, že obchodní poplatky jsou stanoveny na příliš vysoké úrovni (9), což představuje překážku pro investice, a že období pěti let je neslučitelné se strukturou a rychlostí technologické změny v odvětví telekomunikací (10). Jedna společnost rovněž uvedla, že někteří konkurenti nejsou zdaněni (11).
B. Připomínky společností BT a Kingston
(49)
Společnost BT nejprve vysvětlila, že v rozporu s tím, co se uvádí v rozhodnutí o zahájení řízení, neexistuje žádná uznávaná hierarchie jednotlivých metod oceňování a zásada, že nejvhodnější metodou v případě, že jsou k dispozici údaje o nájemném, je metoda nájemného. Metoda, kterou používá VOA, je vyžadována povahou majetku, který je oceňován, a dostupnými důkazy. VOA proto nemá pravomoc zvolit určitou metodu.
(50)
Ačkoliv je společnost BT oceňována jinou metodou, nedochází k diskriminačnímu zacházení mezi společností BT a jinými poplatníky: zákonné kritérium je stejné a účelem všech metod je posoudit hypotetické nájemné, o němž se přiměřeně předpokládá, že by za něj bylo možno dotyčný obchodní majetek pronajmout z roku na rok.
(51)
Společnost BT uvádí, že neexistují důkazy, že by zdanitelná hodnota stanovená pro majetek společnosti BT poskytla této společnosti v porovnání s jejími konkurenty výhodu v podobě sníženého daňového základu. Jediným důkazem, který Komise poskytla na podporu tohoto tvrzení, je srovnání zdanitelných hodnot s ohledem na obrat.
(52)
Společnost BT dále uvádí, že VOA správně dospěla k závěru, že metoda příjmů a výdajů je jedinou vhodnou metodou pro ocenění sítě společnosti BT, především kvůli nedostatečným důkazům o nájemném, aby bylo možno odhadnout zdanitelnou hodnotu majetku společnosti BT jako celku. Při oceňování v roce 1995 a 2000 nebyly k dispozici důkazy o nájemném s ohledem na účastnické vedení (12) ani velkoobchodní pronájem linek (13).
(53)
Společnost BT popírá, že by existovala nějaká jednostrannost v systému odvolání nebo v jeho uplatňování na společnost BT. Právo podat odvolání a možnost dosáhnout dohody má každý. Ocenění sítě společnosti BT bylo předmětem odvolání v roce 1995. Urovnání před Valuation Court nebylo neobvyklé a neznamená rozhodovací pravomoc na straně VOA: možnost dosáhnout dohody nezprošťuje VOA její zákonné povinnosti určit roční hodnotu nájemného u nemovitosti v hypotetickém nájmu. Podle společnosti BT rovněž nelze říci, že ocenění z roku 1995 sloužilo jako základ pro stanovení hodnot v roce 2000 a pro společnost BT znamenalo období jistoty v délce deseti let: k dohodě týkající se ocenění z roku 1995 došlo kvůli prodlevám v právních řízeních teprve v roce 2000. Co se týká ocenění z roku 1995, společnost BT byla vystavena pětiletému období nejistoty. Ve stejné době byl dohodnut přehled z roku 2000.
(54)
Společnost BT vysvětlila, že v průběhu pětiletého období může dojít k revizi ocenění v případech „významných změn okolností“. Mechanismus úpravy podle podílů na trhu se považoval za účinný prostředek, který může každoročně zohlednit čistý účinek těchto významných změn okolností (14).
(55)
Společnost BT vysvětlila, že se v rozhodnutí Komise o zahájení řízení nesprávně tvrdilo, že se nebere v úvahu případný nárůst hodnoty infrastruktury BT: ve skutečnosti BT podléhala revizím směrem dolů i nahoru v závislosti na tom, zda činitele zvyšující hodnotu společnosti BT převážily nad činiteli tuto hodnotu snižujícími (15).
(56)
Podle společnosti BT se zdá, že systém revizí použitelný pro společnost Vtesse je založen na stejných zásadách, ačkoliv odlišným způsobem: nově užívaná vlákna se stávají dodatečnou součástí jejího majetku a jsou oceňována jako jeho součást. V případě společnosti Vtesse není podíl na trhu vhodným prostředkem k posouzení změn zdanitelné hodnoty, jelikož jakékoli změny pravděpodobně nebudou patrné vzhledem k malým podílům této společnosti na trhu.
(57)
Konečně, pokud by Komise rozhodla, že společnost BT obdržela státní podporu, společnost BT uvádí, že Komise by nemohla nařídit její navrácení vzhledem k oprávněnému očekávání BT, že takováto podpora byla zákonná, nebo že představuje stávající podporu.
(58)
Společnost Kingston uvedla, že Komise nezjistila existenci žádné výhody tím, že by prokázala, že společnosti BT a Kingston měly výhodu plynoucí ze selektivního snížení daňového zatížení, nebo tím, že by prokázala, že ostatní operátoři čelí mimořádnému nárůstu. Poznamenává, že v případě společnosti Kingston Komise neměla žádnou představu o tom, jak byla zdaňována.
(59)
Společnost Kingston se domnívá, že jediným důkazem, že společnosti BT mohla být udělena výhoda, je rozdíl v poměru mezi poplatky a výnosy mezi společností BT a společností Vtesse. Tento poměr však není důležitý v případě majetkové daně, která není daní z příjmu. Aby měl takovýto poměr význam, musely by být společnosti Vtesse, Kingston nebo BT přímo srovnatelné, avšak vzhledem k rozdílům ve velikosti, obratu a hospodářským činnostem tomu tak není. Společnost odhaduje tento poměr u společnosti Vtesse na 0,39 %, zatímco její poměr mezi poplatkem a výnosy činí údajně 4,5 % (16).
(60)
Popírá, že by existence několika metod poskytla společnosti Kingston selektivní výhodu. VOA má podle jejího názoru v procesu oceňování určitou volnost rozhodování, nejedná se však o naprostou volnost: povaha majetku a povaha důkazů určují výběr metody, který je dále omezen značným souborem judikatury. Není možné prokázat, že metoda příjmů a výdajů zvýhodňuje společnost Kingston nebo BT, jelikož metodu založenou na nájemném na ně nelze použít, zatímco metodu příjmů a výdajů nelze naopak použít na společnost Vtesse, jelikož ta není zisková.
(61)
Dále uvádí, že neexistuje žádný důkaz o narušení hospodářské soutěže, jelikož neexistuje žádný odkaz na jiné operátory, kteří se společností Kingston soutěží. Jako vedlejší právní podání navrhuje, že by se případná podpora poskytnutá prostřednictvím uplatňování systému zdanění ve Spojeném království měla považovat za stávající podporu.
IV. PŘIPOMÍNKY SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ
(62)
Orgány Spojeného království uvedly, že systém poplatků je jednotným zákonným systémem, který se vztahuje na veškeré nemovitosti související s podnikáním v Anglii a Walesu, jehož cílem je stanovit společné srovnávací měřítko, pomocí něhož se stanoví hodnota obchodních prostor. Tímto měřítkem je nájemné, o němž se předpokládá, že by za něj bylo možno nemovitost pronajmout z roku na roku za určitých zákonných předpokladů týkajících se stavu údržby nemovitosti a podmínek hypotetického nájmu.
(63)
Tuto hodnotu stanoví VOA, která zaměstnává odborně kvalifikované autorizované odhadce a od níž se zákonem vyžaduje, aby vykonávala své odborné posouzení nezávisle. Její rozhodnutí podléhají nezávislému přezkoumání u Valuation Tribunal a poté u Lands Tribunal a odvolacího soudu.
(64)
Orgány Spojeného království dále vysvětlily, že k ocenění tohoto hypotetického nájemného používá VOA několik metod. Tyto metody oceňování mají stejný cíl, a to zjištění hypotetického nájmu, a v případě, že jsou správně použity, přinášejí stejný výsledek. Důvodem existence několika metod je snaha postihnout širokou škálu okolností, na něž se poplatky vztahují. Výběr vhodné metody ocenění není rozhodnutím ponechaným na volném uvážení: závisí na povaze majetku a povaze dostupných důkazů. Např. v případě držby, jejímž důvodem není zisk (nemocnice, školy), není metoda příjmů a výdajů použitelná a VOA pravděpodobně usoudí, že nejvhodnější metodou je metoda založená na úvaze podnikatele.
4.1 Výběr metody použité na společnosti BT a Kingston
(65)
Orgány Spojeného království vysvětlily, že metoda příjmů a výdajů byla jedinou metodou, která byla k ocenění majetku společností BT a Kingston k dispozici. Uvedly, že tým nezávislých odborníků VOA (17), který pracoval na ocenění jejich majetku, dospěl pro všechna oceňovací období, včetně 2005-2010, k závěru, že nebyl dostupný dostatek důkazů pro stanovení zdanitelné hodnoty sítí společností BT a Kingston na základě metody nájemného. Toto zjištění potvrdil v daném případě Valuation Tribunal (18). Dále uvedly, že tato metoda je jedinou metodou, která mohla zohlednit jedinečnou výhodu všudypřítomnosti, kterou společnost BT má.
(66)
Orgány Spojeného království uvedly, že na společnosti BT a Kingston nebylo možno použít metodu založenou na nájemném. V této záležitosti nejprve zdůraznily, že otázku dostupnosti důkazů o nájemném je nutno posoudit v době, kdy se oceňování provádělo. Např. možnost použít metodu nájemného pro období 1995-2000 lze uvážit pouze na základě informací, které byly k dispozici k „předpokládanému dni ocenění“, tj. 1. dubna 1993. Proto orgány Spojeného království tvrdí, že třetí strany a Komise nesprávně předpokládají, že tržní důkazy, které jsou nyní dostupné, jsou relevantní pro otázku, zda mohly být přehledy z roku 1995 a 2000 sestaveny na základě metody nájemného.
(67)
Proto co se týká přehledů z roku 1995, mohly být vzaty v úvahu pouze informace dostupné v roce 1993. Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise navrhla dva možné zdroje důkazů o nájemném: nájemné, které obdržela společnost BT, když pronajímala svou vlastní infrastrukturu, nebo vnitropodnikové ceny mezi maloobchodní a velkoobchodní divizí společnosti BT. Orgány Spojeného království tvrdí, že žádný z těchto přístupů neměla VOA v roce 1993 k dispozici. V roce 1993 společnost BT nepronajímala žádnou významnou část své infrastruktury a nebyla strukturována tak, že by bylo odděleno její maloobchodní a velkoobchodní podnikání.
(68)
Pokud jde o přehled z roku 2000 na základě informací dostupných v roce 1998, orgány Spojeného království přiznávají, že k tomuto datu existovaly omezené důkazy o nájemném pro optické sítě, které začaly být poskytovány operátorům v rámci tzv. smluv o nezcizitelných právech na užívání. Avšak tyto důkazy byly omezené a vztahovaly se pouze na optické sítě používané pro služby vysokokapacitního přenosu, a proto byly relevantní pouze pro mimořádně omezenou část majetku společnosti BT. Přiznávají rovněž, že v roce 1998 existovaly samostatné maloobchodní a velkoobchodní divize, avšak podnikání v oblasti přístupu, které je základní součástí činností společnosti BT, bylo provozováno bez účasti jednotlivých divizí. Proto k ocenění celé sítě společnosti BT nemohly být použity vnitropodnikové platby.
(69)
Co se týká přehledu z roku 2005, platí stejné poznámky, jak byly uvedeny výše. Orgány Spojeného království rovněž v rozporu s připomínkou vznesenou skupinou Altnet popírají, že by tarify za zpřístupnění účastnického vedení poskytovaly jakékoli důkazy o nájemném, na jejichž základě by bylo možno ocenit majetek společnosti BT. Např. tarif za velkoobchodní pronájem linek byl k dispozici od srpna 2002. Jedná se o produkt, který je společnost BT povinna poskytovat ostatním telekomunikačním operátorům a který jim umožňuje nabízet zákazníkům pronájem linek a volání prostřednictvím místní sítě společnosti BT. Avšak platba hrazená telekomunikačním operátorem společnosti BT není rovnocenná nájemnému hrazenému za místní síť. Je to platba za službu, jelikož společnost BT musí zajišťovat mimo jiné údržbu vedení, přizpůsobení ústředny, fakturaci a výzkum a vývoj, opravu poruch, zařízení pro vícenásobné využití účastnických vedení a energii. Proto orgány Spojeného království tvrdí, že v rozporu s předpokladem společnosti Vtesse a Altnet tuto platbu nelze klást na roveň s nájemným za linku u účastnického vedení. Ke stejnému závěru dospěly s ohledem na tarif za volání a přístup, což byl předchůdce velkoobchodního pronájmu linek, který byl k dispozici od roku 1998 a týkal se stejných služeb jako je velkoobchodní pronájem linek. Tarif společnosti BT za velkoobchodní pronájem linek a poplatek za zpřístupnění účastnického vedení jsou regulovány OFCOM. Nejedná se o nájemné na otevřeném trhu, a jako takovým je možno těmto tarifům přikládat jen malou váhu jakožto důkazu o hodnotě nájemného (19). Proto VOA tvrdí, že nemá žádné důkazy o nájemném u podstatných částí sítí společnosti BT a Kingston, tj. jejich místních přístupových sítí.
(70)
Orgány Spojeného království dále vysvětlily, že použité důkazy o nájemném při použití metody nájemného na jiné telekomunikační operátory vyjma společnosti BT a Kingston nelze použít k ocenění majetku těchto dvou společností. Společnosti BT a Kingston na straně jedné a ostatní telekomunikační operátoři na straně druhé nejsou ani zdaleka srovnatelní. Sítě společností BT a Kingston jsou především místními přístupovými sítěmi, které v případě společnosti BT obsluhují miliony jednotlivců, zatímco sítě většiny ostatních telekomunikačních operátorů jsou především páteřními sítěmi, které obsluhují malý počet zákazníků s velkým objemem a hodnotou. Hodnota majetku je ovlivněna řadou činitelů včetně jeho funkce, fyzického rozmístění, rozsahu a regulačního prostředí, v jehož rámci funguje. Tudíž vzhledem k rozdílům v majetku a nedostatečné srovnatelnosti nelze důkazy o nájemném od telekomunikačních operátorů, např. s ohledem na jejich optickou síť, použít přímo na společnosti BT nebo Kingston. Ze stejného důvodu orgány Spojeného království tvrdí, že v rozporu s tvrzením Komise v rozhodnutí o zahájení řízení nelze na společnosti BT nebo Kingston použít důkazy o nájemném od provozovatelů kabelové televize.
(71)
Co se týká návrhu, že by části majetku společnosti BT mohly být oceněny odkazem na důkazy o nájemném odvozené z jiných sítí a zbytek pomocí metody příjmů a výdajů, orgány Spojeného království tvrdí, že takovýto přístup není možný. Tento přístup by předpokládal existenci rozdílných fyzických částí sítě společnosti BT s různou oblastí podnikání, v níž tato společnost působí. Orgány Spojeného království však uvádějí, že podle britské judikatury o uplatňování obchodních poplatků (20) musí být souvislý majetek ve stejném držení, např. sítě společností BT a Kingston, oceněn jako jediný majetek. Rozdělení majetku v jednom držení by oceňování narušilo, jelikož součet hodnoty jednotlivých částí majetku se zřídkakdy rovná hodnotě celého majetku.
(72)
Konkrétně, není možné oddělit páteřní vysokokapacitní optickou síť společnosti BT, která konkuruje s podnikáním společnosti Vtesse, a posoudit její zdanitelnou hodnotu odkazem na nájemné hrazené konkurenčními telekomunikačními operátory. Důvodem je to, že stejná infrastruktura se používá rovněž pro nízkokapacitní služby, které společnost poskytuje 29 milionům zákazníků z řad domácností. Sítě společností BT a Kingston nelze fyzicky rozdělit do samostatných částí, jež by bylo možno pronajímat nebo užívat samostatně, a to z důvodu jejich fyzické a funkční integrace.
(73)
V každém případě, i kdyby bylo možno ocenit samostatné části majetku společností BT a Kingston a ocenit je pomocí jiné metody než metody příjmů a výdajů, zůstal by problém, jak ocenit zbytek, jelikož metodu příjmů a výdajů lze použít pouze na celé sítě těchto podniků.
4.2 Použití metody příjmů a výdajů na společnosti BT a Kingston
(74)
Orgány Spojeného království poskytly podrobné vysvětlení způsobu, jak se metoda příjmů a výdajů uplatňuje na společnosti BT a Kingston.
(75)
Oceňování provádějí nezávislí odborníci podle všeobecných pravidel pro použití metody příjmů a výdajů (21). Ačkoliv modelování a výsledné výpočty jsou složité, v níže uvedených odstavcích je uveden stručný přehled, jak se toto ocenění provedlo pro období 1995-2000.
(76)
K ocenění příjmů a výdajů se používají očekávané příjmy, které jsou relevantní pro zdanitelnou držbu majetku společnosti BT, a odpočítávají se příslušné výdaje. VOA pověřila specializované konzultanty (National Economic Research Associates - NERA), aby vypracovali model za účelem provedení odhadu budoucích výnosů a provozních nákladů v období pěti let plynoucích z držby nemovitostí společnosti BT uvedených v ústředním přehledu nemovitostí v Anglii a Walesu spolu se zbytkem sítě ve Skotsku a Severním Irsku. Orgány Spojeného království předložily souhrnný popis modelu NERA a základních kalkulačních tabulek pro ocenění v letech 1995, 2000 a 2005.
(77)
Cílem modelu NERA bylo předpovědět výnosy a provozní náklady, které pravděpodobně vzniknou v souvislosti se sítí společnosti BT ve Spojeném království v rámci hypotézy zdanění v pětiletém období. Tato hypotéza předpokládá pronájem zdanitelné části sítě společnosti BT k 1. dubnu 1993, ale s ohledem na její fyzický stav a stav konkurenčních sítí a zbytek fyzického prostředí k 1. dubnu 1995. Model NERA vychází ze základu skutečných výnosů a provozních nákladů vzniklých v roce, který předchází předpokládanému dni ocenění, jelikož tyto údaje by byly známy zájemcům o hypotetický nájem. Byla použita pozorování z dlouhé řady minulých statistických údajů k odvození elasticit, které byly použity k prognóze pohybů na celkovém telekomunikačním trhu a podílu společnosti BT na něm v pětiletém období.
(78)
V případě společnosti BT rozhodla VOA o použití předpokládaných nákladů a výnosů za pětileté období místo obvyklého jednoročního období. Orgány Spojeného království vysvětlily, že v určitých případech může použití metody příjmů a výdajů zahrnovat zvážení míry ziskovosti během několika příštích let, není-li pravděpodobné, že výkonnost v jednom roce bude typická i v budoucnu. V případě společnosti BT VOA předpokládala, že z hlediska předpokládaného dne ocenění by model budoucí ziskovosti byl ovlivněn vyhlídkou rostoucí konkurence, cenovou regulací, významným nárůstem sítí konkurentů a změnami v druzích nabízených služeb. Z těchto důvodů byl nutný přístup založený na předpokládané ziskovosti v pětiletém období, aby bylo možno ocenit nájemné, které by hypotetický nájemce byl s ohledem na předpokládaný den ocenění ochoten zaplatit za síť společnosti BT v tomto období (22).
(79)
Po odhadu příjmů a provozních nákladů v období pěti let je dalším krokem v ocenění příjmů a výdajů odpočet kapitálových výdajů hypotetického nájemce v pětiletém období u položek, které nejsou součástí majetku, které jsou však nutné k získání předpokládaných příjmů. Tyto položky patří do dvou kategorií: a) nezdanitelné zařízení a vybavení, které je nutno pořídit během pětiletého období, ať už jako náhradu stávajícího zařízení či jinak, a b) nová připojení k síti, která neexistovala ke dni 1. dubna 1995, předpokládá se však, že budou realizována v pětiletém období.
(80)
Dalším krokem je předvídaná změna provozního kapitálu v jednotlivých letech pětiletého období prognózy. Roční změna se odečte od příjmů očištěných o náklady a kapitálové výdaje, jak bylo popsáno výše. Tím se získá rozdělitelný zůstatek, který představuje celkové nájemné a potřebný peněžní tok nájemce. Dalším krokem je odhad potřebného peněžního toku nájemce.
(81)
Tím je požadovaná návratnost kapitálu nájemce na počátku roku opravená o změnu tohoto kapitálu v průběhu roku. Kapitál nájemce na počátku jeho hypotetického nájmu se skládá z provozního kapitálu a hmotných aktiv, a to nezdanitelného zařízení a vybavení. Změna celkového kapitálu nájemce se odhaduje pro každý rok. Ke změnám hodnoty hmotných aktiv bude docházet každý rok v důsledku změn v nákladech na nahrazení aktiv, odpisů stávajících aktiv a pořizovaní nových nebo náhradních aktiv a tyto změny se předvídají na pětileté období.
(82)
Mělo se za to, že požadovaná návratnost kapitálu nájemce činila 16,2 % v nominálních hodnotách (23). To je odhad vážených průměrných nákladů kapitálu společnosti BT v nominálních hodnotách před zdaněním ke dni 1. dubna 1993 - příslušnému předpokládanému dni ocenění. Takto se vypočítá potřebný peněžní tok u nájemce na konci roku. Jelikož k příjmům, výdajům a kapitálovým výdajům dochází v průběhu celého roku, stejně jako nájemné je splatné v průběhu celého roku, potřebný peněžní tok na konci roku je vyjádřen v hodnotách k polovině roku s použitím odúročitele pro období šesti měsíců pro 16,2 %.
(83)
Potřebný peněžní tok nájemce se odečte od rozdělitelného zůstatku, přičemž zbude zůstatkový peněžní tok pro každý rok, jelikož tento peněžní tok vyplývá z operací, k nimž dochází v průběhu roku. Současná hodnota peněžního toku v každém roce (při návratnosti 16,2 %) se poté sečte a vydělí součtem odúročitelů (rovnající se pořízení během 5 let při návratnosti 16,2 %).
(84)
Výsledek, 700 636 855 GBP, představuje odhadovanou nabídku nájemného, kterou by si hypotetický nájemce mohl dovolit předložit, aby udržel míru návratnosti ve výši 16,2 % u kapitálových investic, které by musel vynaložit, aby získal příjmy, na nichž byla jeho nabídka založena. Předposlední krok oceňování zahrnuje rozdělení hodnoty pro celé Spojené království ve výši více než 700 milionů GBP mezi Anglii a Wales. Při neexistenci jakýchkoliv přímých důkazů o telekomunikačním provozu v jednotlivých zemích Spojeného království se předpokládalo, že pokud možno co nejpřesnější rozdělení by mělo zohlednit rozložení hospodářské činnosti mezi jednotlivé části Spojeného království. Na základě toho bylo 84,8 % celkové hodnoty pro Spojené království přiděleno Anglii a 4,2 % Walesu.
(85)
Výsledné údaje zahrnují řadu nemovitostí, které společnost BT vlastní a užívá, ale které nejsou zahrnuty do majetku uvedeného v centrálním přehledu. Tyto nemovitosti bylo možno ocenit přímo pomocí metody nájemného a samostatně ohodnotit na 149 167 870 GBP v Anglii a 3 822 485 GBP ve Walesu. Poslední krok oceňování zahrnuje odečtení těchto samostatně oceněných zdanitelných hodnot, aby byla získána konečná zdanitelná hodnota pro nemovitosti uvedené v centrálním přehledu, která činila 445 milionů GBP v Anglii a 25 milionů GBP ve Walesu.
(86)
Stejná metoda se použila pro následující dvě oceňovací období, přičemž jako základ se použily účetní závěrky společnosti BT za rok 1997/98 pro období 2000-2005 a za rok 2002/03 pro období 2005-2010. VOA použila potřebnou návratnost kapitálových investic nájemce ve výši 14,25 % pro období 2000-2005 a ve výši 12,25 % pro období 2005-2010, přičemž tento pokles vyjadřuje vývoj inflace.
(87)
Použití metody příjmů a výdajů pro společnost BT vedlo k níže uvedeným zdanitelným hodnotám od roku 1995:
Přehled
Anglie
Wales
1995-2000
445 milionů GBP
25 milionů GBP
2000-2005
467 milionů GBP
26 milionů GBP
2005-2010
530 milionů GBP
24 milionů GBP
(88)
Co se týká specifické otázky ocenění pro období 1995-2000, orgány Spojeného království potvrzují, že použití metody příjmů a výdajů na společnost BT pro toto období bylo předmětem dohody po více než pět let trvajícím soudním sporu a následných jednáních. VOA je oprávněna k vyjednání dohody, což je běžnou praxí při uplatňování majetkové daně (24). Nemůže dosáhnout dohody na základě, který nepředstavuje správnou zdanitelnou hodnotu dotčeného majetku. Orgány Spojeného království zdůrazňují, že dohoda uzavřená se společností BT potvrdila, že její majetek bylo nutno ocenit na základě metody příjmů a výdajů místo pomocí metody založené na úvaze podnikatele, kterou společnost BT upřednostňovala, a že výsledkem byla zdanitelná hodnota, která byla významně vyšší než hodnota, o kterou společnost BT usilovala.
(89)
Pokud jde o tvrzení společnosti Vtesse, že po rozhodnutí Valuation Tribunal (25) se VOA a společnost BT dohodly na zdanitelné hodnotě sítě společnosti BT, která byla o 15 % nižší než původní ocenění provedené VOA, orgány Spojeného království vysvětlily, že rozdíl je možno přičítat skutečnosti, že ocenění, které bylo provedeno po rozhodnutí Valuation Tribunal, bylo výsledkem důkladnější analýzy. Při vypracovávání prvního ocenění, které bylo předloženo Valuation Tribunal, VOA a její ekonomický poradce NERA nemohli získat úplné podrobné údaje o historických výnosech, cenách, objemech a nákladech společnosti BT, zejména neměly nástroje, jak si zveřejnění těchto informací u společnosti BT vynutit. Společnost BT podala proti tomuto rozhodnutí odvolání k Lands Tribunal. Jednání u Lands Tribunal je novým jednáním (26). V této fázi řízení mohla VOA dále vydat příkazy k poskytnutí informací a dosáhnout zveřejnění příslušných informací ze strany společnosti BT. Konkrétně, pro ocenění v roce 2000 byly VOA a NERA schopny získat významné údaje, které v roce 1997 neměly k dispozici, např. úplné rozčlenění výnosů a nákladů společnosti BT pro rok 1992/3, pětiletý plán společnosti BT vypracovaný před předpokládaným dnem ocenění a historické údaje o počtu linek a volání a cenách a o počtu a ceně pronajatých linek. Tyto nové informace ovlivnily všechny hlavní části ocenění, včetně prognózy výnosů a provozních nákladů, budoucích kapitálových výdajů a potřebné návratnosti u hypotetického nájemce.
(90)
Některé tyto změny vedly ke zvýšení zdanitelné hodnoty. To byl případ těchto činitelů:
-
VOA nakonec použila potřebnou návratnost u nájemce ve výši 12,27 % v reálných hodnotách místo 12,5 %, jak původně schválil Valuation Tribunal.
-
Kapitálové výdaje u nezdanitelných aktiv nájemce byly významně revidovány směrem dolů, a to zejména na základě informací z obchodního plánu společnosti BT z roku 1993, který v roce 1997 nebyl k dispozici.
-
Náklady na nadbytečnost se snížily z 50 000 GBP na 33 900 GBP v roce 1992/3.
(91)
Činitelem, který měl hlavní vliv na snížení zdanitelné hodnoty, byla změna v prognóze budoucích příjmů a nákladů. Revidovaná verze v porovnání s prognózami použitými při ocenění v roce 1997 předvídala vyšší zisky v prvním roce, avšak nižší v letech následujících. Přesněji, tyto změny lze přičíst níže uvedeným prvkům:
-
Faktor X v horním cenovém rozsahu (27) se v roce 1997/8 změnil z -4,5 % na -7,5 %, jelikož posun na -4,5 %, ke kterému došlo v roce 1997 a který se použil při ocenění v roce 1997, nemohl být k předpokládanému dni ocenění přiměřeně předvídán.
-
Prognóza ročního snížení příspěvku na přístupový deficit za minutu (28) se zvýšila z - 3 % na - 12 %, poněvadž prognóza z roku 1997 dostatečně nezohlednila snížení velikosti přístupového deficitu, jelikož ceny přípojných vedení rostly rychleji než náklady.
-
V ocenění z roku 1997 VOA a NERA předpokládaly, že ceny tuzemských pronajatých linek porostou spolu s inflací. Tento předpoklad nebyl podpořen údaji o historických cenách pronajatých linek, které poté společnost BT zveřejnila, a předpokládalo se, že tyto ceny budou v rámci ocenění v roce 2000 stálé.
-
Při ocenění v roce 2000 byla poskytnuta sleva za dodatečné náklady na outsourcing.
(92)
Společný účinek těchto činitelů znamenal, že konečné ocenění bylo nižší, než jaké VOA původně vypočítala v roce 1997.
(93)
Pokud jde o bod, který Komise předložila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, a to zda metoda příjmů a výdajů správně zohledňuje možnou neefektivnost a nižší ziskovost společností, u nichž se metoda příjmů a výdajů uplatňuje, orgány Spojeného království odpověděly, že oceňování vychází z předpokladu průměrné míry účinnosti. Pokud existují důkazy o nižší než průměrné účinnosti, musí oceňovatel používající metodu příjmů a výdajů provést úpravy s ohledem na odhadované příjmy a výdaje. Orgány Spojeného království tvrdí, že existují důkazy, že společnost BT dosahuje průměrné míry účinnosti (29) a k provedení správného ocenění jejího majetku se úprava nepovažovala za nutnou. Na otázku týkající se povinností univerzální služby a způsobu, jakým se k nim přihlíželo při ocenění společnosti BT, orgány Spojeného království vysvětlily, že s ohledem na takovéto povinnosti univerzální služby se neposkytuje žádná zvláštní sleva. Náklady na povinnosti univerzální služby jsou zahrnuty v celkových odhadovaných kapitálových výdajích na rozšíření sítě a v celkových provozních nákladech. Vyšší výnosy plynoucí ze služby zákazníkům v rámci povinností univerzální služby a ze zlepšení značky v souvislosti s povinnostmi univerzální služby (pokud existuje), jsou zahrnuty v očekávaných příjmech.
(94)
V případě společnosti Kingston se použil obdobný, ale mnohem jednodušší odstupňovaný přístup k metodě příjmů a výdajů. Nebyl vypracován žádný model předvídající obrat, který by bylo možno odvodit z držby majetku v období pěti let. Důvodem je to, že v oblasti aglomerace Hull se nenacházejí žádné sítě obsluhující zákazníky z řad domácností, které by soutěžily se společností Kingston, žádná kabelová televize a jen malá konkurence ze strany komerčních linek. Vzhledem ke stabilnější situaci na trhu v oblasti Hullu v případě společnosti Kingston bylo rozhodnuto, že pětiletý odhad není nutný.
(95)
Místo toho se pro období 1995-2000 přihlédlo ke skutečnému obratu a provozním nákladům v období 3 let předcházejících předpokládanému dni ocenění a na základě toho se předpokládalo, že by hypotetický nájemce mohl přiměřeně předvídat čistý příjem ve výši přibližně 9,5 milionů GBP ročně před uhrazením nájemného. Potřebná návratnost u nájemce byla stanovena na 12,5 % hodnoty nezdanitelných aktiv (předpoklad, že činí 64 milionů GBP), z čehož vyplynula návratnost ve výši 8 milionů GBP, která se odečetla od čistého příjmu. Zbývající částka ve výši 1,5 milionu GBP je k dispozici na nájemné a byla stanovena jako zdanitelná hodnota společnosti Kingston pro toto období. Stejná metoda při použití údajů dostupných v roce 1998 a 2003 dává zdanitelnou hodnotu ve výši 5,1 milionů GBP pro období 2000-2005 a 7 milionů GBP pro období 2005-2010.
4.3 Mechanismus revizí
(96)
Orgány Spojeného království rovněž poskytly vysvětlení k mechanismu revizí, který se v případě společnosti BT používal. Vysvětlily, že podle dodatku 6 k LGFA z roku 1988, společnost BT, stejně jako ostatní poplatníci, má nárok na to, aby se její zdanitelná hodnota změnila, dojde-li v průběhu pětiletého oceňovacího období k významné změně okolností. K významné změně okolností se přihlédne, jako kdyby k ní došlo k předpokládanému dni ocenění. V případě společnosti BT dochází k významné změně okolností každý den, a to buď kvůli rozšíření její sítě (účinek zvyšující hodnotu) nebo kvůli rozvoji konkurenčních sítí (účinky snižující hodnotu) (30). Teoreticky by ocenění pomocí metody příjmů a výdajů mělo být prováděno každý rok s přihlédnutím k tomu, jak tyto významné změny okolností mohly změnit pětiletý plán společnosti BT k předpokládanému dni ocenění. Místo upřednostnění této složité metody se orgány Spojeného království a společnost BT dohodly na náhradní metodě úprav na základě vývoje podílů společnosti BT na trhu v porovnání s jejím podílem na trhu v roce, který předchází počátku platnosti přehledu, a pomocí údajů zveřejněných OFCOM.
(97)
Podíl na trhu se vypočetl vydělením celkového součtu všech kategorií příslušných výnosů společnosti BT celkovým součtem všech příslušných kategorií výnosů na trhu pevné telefonie ve Spojeném království. Těmito příslušnými kategoriemi jsou: a) místní volání; b) vnitrostátní volání, c) mezinárodní volání, d) volání do mobilních sítí; e) ostatní volání, f) přípojky telefonních linek, g) pronájem telefonních linek, h) pronájem tuzemských soukromých najatých linek (tato kategorie zahrnuje trh, na němž soutěží společnosti BT a Vtesse), i) tuzemské soukromé pronajaté přípojky, j) mezinárodní soukromé pronajaté okruhy, k) propojení a l) telex (přehled z roku 1995).
(98)
Použijeme-li jako příklad přehled na období 2000-2005, takto vypočtený podíl společnosti BT na trhu v roce 2000 činil 68,47 %. Zdanitelná hodnota jejího majetku v roce 2000 činila 467 milionů GBP v Anglii a 26 milionů GBP ve Walesu. Pro následující rok poklesl podíl společnosti BT na trhu na 65,03 %. Zdanitelná hodnota pro rok 2001 byla proto stanovena na 467 milionů GBP x 65,03 %/68,47 % = 443 milionů GBP pro Anglii a 26 milionů GBP x 65,03 %/68,47 % = 24,7 milionů GBP pro Wales. V následujícím roce údaje OFCOM nasvědčovaly o malém snížení jejího podílu na trhu, což však nevedlo k žádnému snížení zdanitelné hodnoty společnosti BT. V letech 2003/4 a 2004/5 se podíl společnosti BT na trhu zvýšil na 67,6 % resp. 68,0 %. V porovnání s podílem na trhu v roce 2000 (31), který sloužil jako srovnávací měřítko, to vedlo ke zdanitelným hodnotám 447,5 milionů GBP resp. 450,6 milionů GBP (32).
(99)
Z této metody vyplývají pro období 1995-2000 a 2000-2005 níže uvedené výsledky:
Společnost BT
Přehled
Anglie
Wales
1.4.1995
1995
445 milionů GBP
25 milionů GBP
1.4.1996
1995
412 milionů GBP
23 milionů GBP
1.4.1997
1995
392 milionů GBP
22 milionů GBP
1.4.1998
1995
366 milionů GBP
20 milionů GBP
1.4.1999
1995
347 milionů GBP
19 milionů GBP
1.4.2000
2000
467 milionů GBP
26 milionů GBP
1.4.2001
2000
443,5 milionů GBP
24,7 milionů GBP
1.4.2002
2000
443,5 milionů GBP
24,7 milionů GBP
1.4.2003
2000
447,5 milionů GBP
24,9 milionů GBP
1.4.2004
2000
450,6 milionů GBP
25,1 milionů GBP
(100)
Pro období 2005-2010 orgány Spojeného království uvedly, že vzhledem k nedostatku dostupných údajů od OFCOM bude zrušen mechanismus revizí, který se používal pro první dvě období (33). Namísto původního systému hodlají orgány Spojeného království používat úplnou metodu příjmů a výdajů každoročně, což bude odrážet veškeré fyzické změny, včetně nových aktivovaných vláken, avšak v rámci hospodářských podmínek, které existovaly k předpokládanému dni ocenění (34). Podoba tohoto systému se ještě dokončuje.
(101)
V případě společnosti Kingston se nepoužíval žádný mechanismus revizí. Podle orgánů Spojeného království se u přehledů nemovitostí z roku 1995 a 2000 neprovedly žádné úpravy, jelikož v aglomeraci Kingston upon Hull nevybudovali konkurenti žádné nové sítě a síť společnosti Kingston pokrývala téměř 100 % této oblasti, takže síť nebylo možno dále rozšiřovat.
4.4 Existence výhody
(102)
Orgány Spojeného království nejprve zdůraznily, že všechny metody oceňování by měly vést ke stejnému výsledku: hypotetickému nájemnému, které by bylo placeno za nemovitost. Proto skutečnost, že v případě společností BT a Kingston byla použita jedna metoda ocenění a na ostatní telekomunikační operátory jiná, nenaznačuje, že prvně uvedeným společnostem mohla být poskytnuta výhoda.
(103)
Zastávají názor, že existují dva způsoby, jimiž by bylo možno prokázat existenci selektivní výhody:
a)
buď prokázáním toho, ocenění příjmů a výdajů telekomunikačních operátorů vyjma společnosti BT a Kingston by vedlo k nižší zdanitelné hodnotě, než jaká byla stanovena pomocí metody založené na nájemném, aby se prokázalo, že metoda příjmů a výdajů je chybná nebo soustavně majetek podhodnocuje;
b)
nebo prokázáním, že při použití správných a relevantních srovnání měli ostatní telekomunikační operátoři nepřiměřeně vysokou zdanitelnou hodnotu v porovnání se společnostmi BT a Kingston.
(104)
K prokázání písmena a) by bylo nutné provést ocenění příjmů a výdajů ostatních telekomunikačních operátorů, aby se zjistilo, zda byly pomocí metody příjmů a výdajů a metody založené na nájemném získány srovnatelné výsledky. Žádný telekomunikační operátor toto neprovedl a orgány Spojeného království předpokládají, že pokud by ocenění jejich sítě pomocí metody příjmů a výdajů bylo nižší, členové skupiny Altnet a společnost Vtesse by toto uvedli (35). Co se týká VOA, ta nemá k dispozici obchodní plány těchto telekomunikačních operátorů. Proto není schopna posoudit jejich očekávané příjmy a výdaje odvozené z držby jejich sítě a stanovit nájemné, které by byli ochotni platit podle metody příjmů a výdajů.
(105)
Co se týká písmene b), orgány Spojeného království uvádějí, že společnost Vtesse a Komise navrhly, aby se porovnal procentní podíl příjmů hrazený společností Vtesse v poplatcích v porovnání s procentem příjmů, které platí společnosti BT a Kingston. Orgány Spojeného království za prvé uvádějí, že tento poměr není důležitý. Uvádějí, že poplatky jsou daní z hodnoty majetku, a ne daní z příjmu, zisku nebo výnosů z kapitálu. Hodnota majetku nezávisí na obratu konkrétního držitele: dva podniky mohou držet totožné nemovitosti, přesto by se jejich obrat mohl velmi lišit v závislosti na povaze a úspěšnosti jejich podnikáni. I nájemci ve stejné oblasti podnikání mohou mít výrazně odlišné obraty v závislosti na své efektivnosti. Proto výnosy nejsou žádným důkazem, pokud jde o to nájemné, jehož by bylo dosaženo při „smlouvání na trhu“, a přikládat jakoukoli váhu údajnému nepoměru mezi procentem příjmů vydaných na úhradu poplatků není správné.
(106)
V každém případě orgány Spojeného království uvádějí, že správný poměr poplatků/příjmů (36) pro společnosti BT a Kingston ve Spojeném království by byl tento:
1995/96
2000/01
2005/06
BT
3,0 %
2,7 %
3,6 %
Kingston
1,0 %
4,0 %
3,4 %
(107)
Orgány Spojeného království vysvětlily, že rozdíl mezi poměrem, k němuž došly u společnosti BT, a poměrem vypočteným pro zmíněnou společnost společností Vtesse (2 %) lze vysvětlit tím, že společnost Vtesse porovnávala příjmy společnosti BT ve Spojeném království se zdanitelnou hodnotou její sítě v Anglii a Walesu. Společnost Vtesse nepřihlédla k samostatně posuzovaným nemovitostem a zdanitelné hodnotě majetku společnosti BT ve Skotsku a Severním Irsku. Rozdíl mezi poměry uvedenými společností Vtesse a orgány Spojeného království lze dále vysvětlit skutečností, že orgány Spojeného království vypočetly poměr poplatků a příjmů pomocí revidovaných výnosů pro společnosti BT a Kingston, které byly upraveny, aby se zohlednily nerelevantní příjmy a přihlédlo k odhadovaným budoucím trendům.
(108)
V každém případě, i kdyby přístup využívající procenta příjmů byl oprávněný, orgány Spojeného království tvrdí, že údaje, které poskytla společnost Vtesse a které Komise použila v rozhodnutí o zahájení řízení, neprokazují existenci jakékoliv výhody pro společnost BT. Naopak, uvádějí, že když se se společností BT porovnají všichni telekomunikační operátoři skupiny Altnet jako celek, procento příjmů ukazuje, že společnost BT neplatila méně než operátoři skupiny Altnet. V posledním roce platnosti přehledu z roku 2000 připadlo na společnost BT přibližně 70 % celkové zdanitelné hodnoty pevných telekomunikací a přibližně 71,6 % příjmů za volání a přístup a menší procento ostatních příjmů z trhu pevných telekomunikací. Podle orgánů Spojeného království tyto údaje prokazují, že v přehledech z roku 1995 a 2000 neexistuje žádný systémový problém, pokud jde o ocenění.
(109)
Pokud jde o otázku mezního zdanění, orgány Spojeného království popírají, že rozdílný způsob zdanění dodatečných vláken přináší nějakou výhodu společnostem BT nebo Kingston. Spouštěcím impulzem pro zdanitelnost vláken telekomunikačních operátorů podle metody nájemného je aktivace těchto vláken. Tak tomu však není v případě nových vláken společností BT a Kingston při použití metody příjmů a výdajů.
(110)
Metoda příjmů a výdajů předvídá příjmy a výdaje v období příštích pěti let. Vlákna potřebná pro podnikání společnosti BT během pětileté doby platnosti přehledu jsou zohledněna při posouzení zdanitelné hodnoty, jelikož příjmy z těchto vláken jsou zahrnuty do ocenění příjmů a výdajů. Obchodní poplatky jsou proto splatné s ohledem na optická vlákna ode dne počátku platnosti přehledu, nejen ode dne, kdy jsou aktivována. Fyzické rozšíření majetku společnosti BT je dále zohledněno mechanismem ročních revizí, který je založen na vývoji podílů společnosti BT na trhu, jak bylo popsáno v bodech 96 až 100.
(111)
Orgány Spojeného království uznávají, že metody oceňování nutně vyžadují rozdílný přístup, pokud jde o ošetření aktivace dodatečných vláken, zdůrazňují však, že konečný výsledek ocenění je v obou případech ten, že hodnota vláken pro držitele je v zdanitelné hodnotě zohledněna.
V. PŘIPOMÍNKY OFCOM
(112)
OFCOM je nezávislým regulátorem a orgánem pro hospodářskou soutěž pro odvětví komunikací ve Spojeném království. Připomínky orgánů Spojeného království poskytla ústřední vláda Spojeného království a nepředstavují názory OFCOM. Proto Komise dopisem ze dne 26. července 2005 OFCOM požádala, aby podal své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení. Tyto připomínky OFCOM poskytl dopisem ze dne 21. září 2005.
(113)
OFCOM posoudil rozsah, nakolik mohou mít rozdíly v metodice a v postupech vliv na podmínky hospodářské soutěže. Jeho obecný závěr byl ten, že systém obchodních poplatků v současnosti nemá nepříznivý účinek na podmínky hospodářské soutěže na telekomunikačním trhu.
(114)
Co se týká poměru poplatků a příjmů, OFCOM zastává názor, že tento poměr není vhodný pro posouzení spravedlnosti systému obchodních poplatků. Zdůrazňuje, že poplatky souvisejí s očekávaným tržním nájemným, které bude pravděpodobně odrážet účinné užívání majetku. Pokud společnost majetek nevyužívá efektivně, poplatky mohou činit významnou část jejích příjmů. Např. poměr poplatků a příjmů pro optickou síť může záviset na množství dat, pro něž se používá. Rozdíly v poměru poplatků a příjmů různých společností mohou proto jednoduše odrážet rozdíl v hodnotě služeb, které poskytují zákazníkům prostřednictvím obdobného zdanitelného majetku.
(115)
OFCOM dále vypočetl poměr poplatků a příjmů pro určitý počet telekomunikačních operátorů ve Spojeném království:
Daňová povinnost v roce 2005 (v milionech GBP)
Příjmy za rok 2005
(v milionech GBP)
Poplatky/příjmy
(v %)
BT
238,31
18 623
1,28
NTL
24,26
1 930
1,26
Telewest
15,49
1 300
1,19
C&W
16,37
1 602
1,02
Kingston
3,35
364
0,92
Energis
3,27
720
0,45
Global Crossing
3,13
270
1,16
Easynet
1,77
78
2,28
Thus
2,41
341
0,71
Your Communication
1,09
186
0,59
Fibernet
1,08
47
2,32
Gamma Telecom
0,46
72
0,63
(116)
OFCOM vypočetl rovněž poměr společnosti Vtesse pro rok 2003, což byl jediný rok, pro nějž měl k dispozici údaje. Tento poměr činil 2,1 %. Tyto údaje prokazují, že se poměr mezi poplatky a příjmy značně liší a že neexistuje jednoznačný vzorec s ohledem na objem výnosů. OFCOM dospěl k závěru, že tento poměr je nejenže chybnou metodikou pro posouzení spravedlnosti systému obchodních poplatků, ale tvrzení, že společnost BT obecně platí v poplatcích menší část v porovnání se svými příjmy než její konkurenti, se zdá být nesprávný.
(117)
OFCOM vyzdvihuje obtížnost provedení vhodných srovnání mezi velmi odlišnými telekomunikačními operátory (např. průměrná zdanitelná hodnota kilometru trasy u optické sítě se může velmi lišit podle charakteristik sítě, k níž patří, a počtu aktivovaných vláken na této trase). Nicméně navrhl některé alternativní způsoby porovnání zdanění společnosti BT se zdaněním jejích konkurentů. Např. vypočetl poměr zdanitelné hodnoty a přípojky pro společnost BT a tři společnosti, které se jí nejvíce podobají, pokud jde o místní přístupovou síť, tj. společnosti Kingston, NTL a Telewest. Všechny čtyři společnosti jsou především místními poskytovateli přístupu. Společnosti BT a Kingston jsou oceňovány na základě příjmů a výdajů a společnosti NTL a Telewest jsou oceňovány pomocí metody odvozené od metody založené na úvaze podnikatele. Výsledky výpočtů OFCOM jsou uvedeny v tabulce níže. OFCOM zastává názor, že tyto zdanitelné hodnoty za přípojky se u jednotlivých operátorů příliš neliší.
Zdanitelná hodnota/přípojka
BT
21 GBP
NTL
22 GBP
Telewest
21 GBP
Kingston Communication
26 GBP
(118)
OFCOM proto vyvozuje obecný závěr, že existuje jen málo důkazů na podporu tvrzení, že společnost BT platí podstatně méně než provozovatele optických páteřních sítí.
(119)
OFCOM rovněž analyzoval, zda systém poplatků zavádí nepatřičnou asymetrii, pokud jde o mezní zdanění. K tomuto bodu OFCOM uvádí, že metoda příjmů a výdajů používá odhadované údaje pro výnosy a náklady, a proto zahrnuje případné vybudování sítě, aby byly tyto obchodní plány splněny. Základ příjmů a výdajů není omezen na stav sítě společnosti BT na počátku pětiletého období, ale vyjadřuje potřebné změny, které budou provedeny v průběhu příštích pěti let, s každoročním novým posouzením s cílem postihnout a zdanit významné změny majetku společnosti BT. OFCOM zastává názor, že ačkoli je dodatečný poplatek zjevnější u menších operátorů, jelikož každé aktivované vlákno vede k účtování zvláštního dodatečného poplatku, neznamená to, že zdanitelná hodnota společnosti BT nezahrnuje částky za obdobné změny. OFCOM dospěl k závěru, že nemá žádné důkazy, které by naznačovaly, že na rozdíl od telekomunikačních operátorů hodnocených podle metody nájemného neplatí společnost BT dodatečné poplatky, když aktivuje nové vlákno. Zdá se, že systém v každém případě poskytuje z dlouhodobého hlediska v podstatě symetrický výsledek, ačkoli různými způsoby a méně transparentně.
VI. PRÁVNÍ POSOUZENÍ
(120)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES „jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem“. Opatření proto představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1, pokud splňuje tato čtyři kritéria:
-
poskytuje příjemci (příjemcům) selektivní výhodu
-
je poskytnuto státem nebo ze státních prostředků
-
narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž
-
pravděpodobně ovlivní obchod mezi členskými státy.
(121)
Aby bylo možno zjistit, zda uplatňování majetkové daně na společnosti BT a Kingston vedlo k hospodářské výhodě pro tyto dva podniky, musí být analýza Komise dvojí:
-
Nejprve musí určit, zda byly předpisy týkající se majetkové daně správně uplatněny na společnosti BT a Kingston, a zejména zda bylo oprávněné použití metody příjmů a výdajů a zda bylo uplatněno správně.
-
Musí rovněž posoudit, zda použití metody příjmů a výdajů na společnosti BT a Kingston přináší těmto společnostem výhodu v porovnání s jejich konkurenty, kteří jsou oceňování pomocí metody nájemného.
6.1 Správné uplatňování předpisů o majetkové dani na společnosti BT a Kingston
6.1.1 Výběr metody použité na společnosti BT a Kingston
(122)
Prvním posuzovaným bodembylo, zda orgány Spojeného království měly použít na společnosti BT a Kingston metodu příjmů a výdajů místo metody nájemného, která se jeví jako obecně používaná metoda v odvětví telekomunikací. Otázkou je, zda byl k dispozici dostatek důkazů o nájemném, aby bylo možno posoudit sítě společností BT a Kingston s přihlédnutím k důkazům o nájemném pro období 1995-2000, 2000-2005 a 2005-2010.
(123)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise navrhla, že základ pro použití metody nájemného by mohly poskytnout vnitropodnikové ceny mezi maloobchodními divizemi a velkoobchodní divizí společnosti BT, jakož i výnos z nájemného, které společnost BT dostává při pronajímání vlastní infrastruktury. Pokud jde o třetí strany, které podaly připomínky k tomuto rozhodnutí, Altnet Task Force navrhla specifické zdroje informací o nájemném, např. tarify společnosti BT za velkoobchodní pronájem linek nebo její zveřejněné ceny za zpřístupněná účastnická vedení, které by se mohly použít k určení hodnoty nájemného pro měděné kabely.
(124)
K těmto bodům společnost BT a orgány Spojeného království vysvětlily, že k ocenění majetku společností BT a Kingston nemohla být použita metoda nájemného. Za prvé, důkazy, které Komise nebo Altnet navrhly použít, nebyly k dispozici pro první dvě oceňovací období (tj. 1995-2000 a 2000-2005). Tak je tomu u tarifů za pronájem LLU, které se používaly od 31. května 2001, nebo u souboru regulačních účtů, který zohledňoval poplatky za převody za služby přístupu společnosti BT. Dále, i pokud by tyto informace byly k dispozici, např. pro poslední oceňovací období 2005-2010, nebyly by relevantní a nebylo by je možno použít pro ocenění velmi specifických sítí společností BT a Kingston. Orgány Spojeného království vysvětlily, že tarif za velkoobchodní pronájem linek a tarif LLU jsou platbami za služby a podle stávající judikatury o majetkové dani nemohou být považovány za důkazy o nájemném k ocenění příslušné části sítě společnosti BT. Jedná se dále o tarify regulované OFCOM a jako takové tedy nejsou „nájemným na otevřeném trhu“. Proto lze těmto poplatkům přikládat jen malou váhu jakožto důkazu o zdanitelné hodnotě. Z těchto důvodů nejsou v případě společnosti BT nebo Kingston k dispozici žádné tržní důkazy k posouzení části sítě související s přístupem, což je jedinečná vlastnost jejich sítí.
(125)
Zdá se rovněž, že i kdyby existovaly důkazy o nájemném odvozené od jiných telekomunikačních operátorů, např. pro optická vlákna, rozdíly mezi používáním optických vláken těmito operátory a používáním ze strany společností BT a Kingston znamenají, že tyto důkazy o nájemném by nebyly zcela relevantní pro ocenění majetku posledně jmenovaných společností. Nájemné za vlákno uváděné společností Vtesse se zakládá na tržních důkazech pro optické dálkové sítě, které obsluhují malý počet zákazníků s vysokým objemem a hodnotou. Sítě společnosti BT a Kingston jsou převážně místními přístupovými sítěmi, které v případě společnosti BT obsluhují miliony jednotlivců. Úlohou jejich optické sítě je hlavně úloha páteřní sítě, která propojuje jejich účastnická vedení. Z tohoto důvodu jsou jejich sítě jedinečné a nelze je srovnávat s žádnými jinými sítěmi ve Spojeném království, včetně takových velkých sítí, jako v případě společnosti Cable & Wireless. Je pravdou, že části sítě BT může tato společnost používat k poskytování služeb, které konkurují společnosti Vtesse, ale nelze je fyzicky a funkčně oddělit od celé sítě společnosti BT. Proto celkově vzato neplní tyto dva druhy sítě stejnou funkci a není pravděpodobné, že by měly stejnou hodnotu nájemného. Tento názor potvrzuje zejména OFCOM, který zdůrazňuje, že se průměrná cena kilometru trasy v případě optické sítě může velmi lišit podle vlastností sítě, k níž patří, a že typologie páteřní sítě společnosti BT je pravděpodobně velmi odlišná od typologie provozovatele páteřní sítě obsluhujícího trh společností.
(126)
Co se týká možnosti použití metody nájemného na části majetku společností BT nebo Kingston, pro něž mohou být dostupné informace o nájemném, a metody příjmů a výdajů na zbytek, toto vyloučila rovněž VOA. Důvodem je to, že metodu příjmů a výdajů lze použít pouze na celý majetek a není možné oddělovat části majetku těchto společností, např. jejich optické sítě, poněvadž majetek je podle britské judikatury nutno posuzovat jako celek, jelikož tyto části jsou plně začleněny do zbytku sítě (37).
(127)
Nezávislí odborníci VOA proto usoudili, že metodu nájemného nelze v případě společností BT a Kingston použít. Tento závěr, že metoda příjmů a výdajů byla správná, potvrdil Valuation Tribunal (38). Komise se domnívá, že neexistují žádné průkazné důkazy svědčící o opaku. Proto Komise činí závěr, že nebyl k dispozici dostatek důkazů o nájemném, aby bylo možno v uvažovaných obdobích na jejich základě ocenit sítě společností BT a Kingston a že použití metody příjmů a výdajů ke stanovení zdanitelné hodnoty jejich sítí je proto odůvodněné.
6.1.2 Správné uplatnění metody příjmů a výdajů na společnosti BT a Kingston
(128)
Další otázkou je, zda byla metoda příjmů a výdajů použita na společnosti BT a Kingston správně. Na základě rozšířeného vysvětlení, které poskytly orgány Spojeného království a které bylo popsáno v bodech 74 až 93, se Komisi zdá, že metoda byla použita v souladu s všeobecnými pravidly pro metodu příjmů a výdajů, jak jsou stanovena v návodu RICS k postupu uplatňování metody oceňování založené na příjmech a výdajích při stanovování obchodních poplatků (39). Použití očekávaných výnosů a nákladů v pětiletém období v případě BT není v návodu RICS k postupu výslovně předpokládáno. Tento návod k postupu však odkazuje na předpokládanou budoucí ziskovost při posuzování nabídky hypotetického nájemce ve světle cyklických hospodářských změn, které jsou předvídatelné k předpokládanému dni ocenění. Metoda založená na očekávaných příjmech a nákladech v průběhu určitého počtu let byla mimoto použita při posouzení zdanitelných hodnot majetku plynárenských a elektrárenských společností, netýká se tedy jen společnosti BT. V případě společnosti BT je vzhledem k perspektivě rostoucí konkurence a významného nárůstu sítí konkurentů, který je typický pro odvětví telekomunikací, použití předvídaných výnosů a nákladů v období pěti let přiměřenou metodikou k posouzení hypotetického nájemného, které by byl ochoten zaplatit nájemce za síť společnosti BT s přiměřenou vyhlídkou na pokračující držbu. Naopak, stabilita trhu, na němž působí společnost Kingston, pro nějž je typická omezená hospodářská soutěž, odůvodňuje, proč se pětiletý odhad nepovažoval za nezbytný.
(129)
Pokud jde o specifickou otázku dohody, jíž bylo dosaženo ohledně období 1995-2000, orgány Spojeného království poskytly podrobné vysvětlení důvodů, proč konečná zdanitelná hodnota (445 milionů GBP v Anglii, 25 milionů GBP ve Walesu) byla nižší než zdanitelná hodnota, kterou původně stanovil Valuation Tribunal ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 1998 (523 milionů GBP pro Anglii a 30 milionů GBP pro Wales). Toto vysvětlení, které je shrnuto v bodech 88 až 92, ukazuje, že nižší konečná zdanitelná hodnota sítě BT nebyla mezi VOA a společností BT vyjednána, jak tvrdila společnost Vtesse, ale bylo jí dosaženo použitím revidovaných a přesnějších údajů, které společnost BT zveřejnila po rozhodnutí Valuation Tribunal a které nebyly k dispozici při oceňování v roce 1997, a použitím přesnějších metod oceňování vyplývajících z rozhodnutí Valuation Tribunal.
(130)
V souvislosti s bodem uvedeným v rozhodnutí o zahájení řízení je rovněž třeba vzít v úvahu, že při použití metody příjmů a výdajů orgány Spojeného království zvažují míru ziskovosti společnosti BT. Jak již bylo vysvětleno v bodě 93, ocenění na základě metody příjmů a výdajů musí vycházet z předpokladu průměrné míry účinnosti, a orgány Spojeného království zjistily, že společnost BT toto kritérium splňuje. Komise rovněž uvádí, že jsou správně vzaty v úvahu povinnosti univerzální služby, jelikož v celkovém ocenění jsou zahrnuty náklady a výnosy odvozené z těchto povinností.
(131)
Pokud jde o používání mechanismu revizí založeného na vývoji podílů na trhu, jak byl popsán v bodech 96 až 99, který byl v roce 2005 zrušen, poskytnuté informace naznačují, že se jednalo o mechanismus úprav ad hoc. Komise má za to, že podle dodatku 6 k LGFA z roku 1988 má VOA zákonem stanovenou povinnost změnit zdanitelnou hodnotu podniku, pokud došlo k významným změnám okolností, a zohlednit tyto významné změny okolností, jako kdyby nastaly k předpokládanému dni ocenění. Vzhledem k velikosti sítě společnosti BT a podmínkám na telekomunikačním trhu s rostoucím rozvojem konkurenčních sítí se uznává, že k významným změnám okolností dochází každý den a že je proto obtížné je vzít v úvahu, zejména v případě použití metody příjmů a výdajů. Tento mechanismus založený na podílech na trhu má zohlednit fyzické rozšíření sítě společnosti BT (které může vést k nárůstu jejích podílů na trhu) a rozvoj sítí jejich konkurentů (který by měl vést ke snížení podílů společnosti BT na trhu). Zdá se proto, že tento mechanismus revizí je přiměřeným způsobem, jak významné změny okolností zohlednit, a může být oprávněný vzhledem k charakteristice sítě společnosti BT a telekomunikačního trhu.
(132)
Výsledkem použití mechanismu revizí byly výkyvy ve vývoji zdanitelných hodnot společnosti BT. Např. v roce 1999, posledním roce období 1995-2000, činila zdanitelná hodnota společnosti BT v Anglii a Walesu 366 milionů GBP. V roce 2000, prvním roce období 2000-2005, byla její zdanitelná hodnota stanovena na 493 milionů GBP. Tyto výkyvy lze vysvětlit charakterem majetkové daně a hospodářskou situací odvětví telekomunikací ve Spojeném království (40).
(133)
Nejprve je nutno připomenout, že podle zákonných požadavků byla při oceňování v roce 1995 síť společnosti BT oceněna tak, jak fyzicky existovala ke dni 1. dubna 1995, avšak za předpokladu, že existovala v tomto stavu v hospodářských podmínkách ke dni 1. dubna 1993. Významné změny okolností byly rovněž ošetřeny, jako kdyby k nim došlo ke dni 1. dubna 1993. Při oceňování v roce 2000 se provedlo totéž, ale s předpokladem, že nemovitost byla pronajata v hospodářských podmínkách ke dni 1. dubna 1998. Totéž platí pro společnost Kingston.
(134)
To znamená, že zdanitelná hodnota v roce 1999 je hodnotou majetku, jak fyzicky existoval v roce 1999, avšak v hospodářských podmínkách roku 1993, tj. v cenách roku 1993 a při velikosti telekomunikačního trhu v roce 1993. Zdanitelná hodnota však v následujícím roce, tj. v roce 2000, byla vypočtena s ohledem na hospodářské podmínky, na úrovni cen a s velikostí trhu v roce 1998. Obdobně, zdanitelná hodnota v roce 2004 byla stanovena s ohledem na hospodářské podmínky trhu v roce 1998, zatímco ocenění v roce 2005 vychází z tržních podmínek roku 2003 (41).
(135)
Orgány Spojeného království zdůraznily, že hospodářské podmínky v odvětví telekomunikací byly v letech 1993, 1998 a 2003 značně odlišné. Za prvé, telekomunikační trh v období 1993 a 1998 a v období mezi roky 1998 a 2003 významně vzrostl. Tedy fyzická síť společnosti BT v roce 2000 byla posuzována na základě trhu, který byl větší než trh, na němž byla fyzická síť této společnosti posuzována v roce 1999. To nutně znamenalo, že zdanitelná hodnota v roce 2000 byla pravděpodobně podstatně vyšší než v roce 1999. V roce 1993 se odvětví telekomunikací začalo otevírat nebývalé hospodářské soutěži a účinek na obchodní postavení společnosti BT musel být pravděpodobně značný. To potvrzuje skutečnost, že podíly společnosti BT na trhu poklesly v tomto období z 87 % na méně než 70 %. Tento předpoklad vedl ke snížení zdanitelné hodnoty společnosti BT pro každý rok tohoto období. Naopak, v roce 1998 bylo možno předvídat menší konkurenci, což opět potvrzují poměrně stálé podíly společnosti BT na trhu ve výši přibližně 70 % v období 2000-2005. Tento předpoklad pravděpodobně vedl ke zvýšení ocenění společnosti BT v tomto období.
(136)
Nejcennějšími součástmi sítí společností BT a Kingston jsou jejich místní přístupové sítě, jejichž hodnota se významně zvýšila s využíváním širokopásmové technologie DSL. Tento vývoj, který nebylo možno v roce 1993 zcela předvídat, měl účinek na zvýšení ocenění sítí společností BT a Kingston a může vysvětlovat, proč se jejich hodnota v roce 2000 a 2005 významně zvýšila.
(137)
Komise rovněž poznamenává, že skutečnost, že v hospodářském kontextu předpokládaného dne ocenění lze vzít v úvahu pouze fyzické změny, může vysvětlovat, proč zdanitelná hodnota společnosti BT v době platnosti přehledů na období 1995-2000 a 2000-2005 poklesla navzdory skutečnosti, že její příjmy nebo zisky byly stálé či se zvýšily. Ve skutečnosti VOA při provádění každoroční revize přehledu nemůže vzít v úvahu takové prvky jako růst trhu, zvýšení cenových úrovní, technologické změny, nebo změny poptávky, což jsou činitele, které mohou mít kladný účinek na výsledky společnosti BT.
(138)
Závěrem Komise uvádí, že nový systém každoročních revizí, který se bude používat v období 2005-2010, již nebude založen na vývoji podílů na trhu, ale bude spočívat v použití plného ročního ocenění příjmů a výdajů. Orgány Spojeného království uvedly, že tento systém plně zohlední všechny fyzické změny, včetně nově aktivovaných vláken. Jelikož však tento systém revizí nebyl dosud dokončen, Komise nemá možnost jej analyzovat, a proto se konečný závěr uvedený v článcích tohoto rozhodnutí omezí na období 1995-2005.
(139)
Komise vyvozuje závěr, že orgány Spojeného království použily na společnosti BT a Kingston vhodnou metodu ocenění a že při uplatňování této metody na zmíněné společnosti dodržely obecné zásady týkající se uplatňování metody příjmů a výdajů.
6.2 Poskytuje metoda příjmů a výdajů výhodu v porovnání s metodou nájemného?
6.2.1 Vede metoda příjmů a výdajů k celkovému podhodnocení sítí společností BT a Kingston?
(140)
Dalším bodem, který je nutno uvážit, je to, zda použití metody příjmů a výdajů na společnosti BT a Kingston poskytlo těmto podnikům výhodu v porovnání s jejich konkurenty, kteří jsou oceňování pomocí metody nájemného. Otázkou je, zda toto odlišné zacházení může vést k jinému výsledku, než kdyby se ocenění těchto společností provedlo pomocí stejné metodiky. V souladu s připomínkami orgánů Spojeného království Komise zastává názor, že existenci výhody pro společnosti BT a Kingston by bylo možno prokázat těmito způsoby:
a)
prokázáním toho, že použití metody nájemného na společnosti BT a Kingston by bylo možné a vedlo by k vyšší zdanitelné hodnotě než metoda příjmů a výdajů, nebo
b)
prokázáním toho, že použití metody příjmů a výdajů na ostatní telekomunikační operátory by bylo možné a vedlo by systematicky k nižší zdanitelné hodnotě, než je hodnota odvozená pomocí metody nájemného, nebo
c)
prokázáním toho, že při použití jiných správných a relevantních porovnání by telekomunikační operátoři, kteří jsou oceňováni podle metody nájemného, podléhali většímu daňovému zatížení v porovnání se společnostmi BT a Kingston.
(141)
Prokázání existence možné výhody pro společnosti BT a Kingston podle odůvodnění podle písmene a) předpokládá, že na společnosti BT a Kingston lze použít metodu nájemného. Z důvodů uvedených v bodech 124 až 127 neexistuje dostatek důkazů o nájemném k posouzení zdanitelné hodnoty jejich majetku. Proto Komise vyvozuje závěr, že není možné zjistit, že by zdanitelné hodnoty těchto dvou společností byly vyšší, kdyby se v jejich případě použila metoda nájemného.
(142)
Prokázání existence výhody pro společnosti BT a Kingston podle odůvodnění podle písmene b) by zahrnovalo použití metody příjmů a výdajů na reprezentativní vzorek telekomunikačních operátorů, kteří byli oceněni pomocí metody nájemného. Komise není schopna provést toto ocenění sama. VOA rovněž vysvětlila, že bez obchodních plánů těchto společností nemůže provést ocenění pomocí metody příjmů a výdajů. Je rovněž třeba uvést, že žádná z třetích stran nepředložila důkazy, že by použití metody příjmů a výdajů vedlo k nižšímu ocenění jejich majetku: ve svých připomínkách sdružení UKCTA uvedlo, že nemohlo vypočítat, jakou částku by jeho členové platili podle metody příjmů a výdajů.
(143)
Na základě těchto úvah proto musí Komise učinit závěr, že metodu v písmenu b) nelze použít k prokázání existence možné výhody pro společnosti BT a Kingston.
(144)
Metodou navrženou v písmenu c) by bylo použití relevantních srovnání ke zjištění, že společnosti BT a Kingston jsou podle metody příjmů a výdajů zdaněny nedostatečně. Tato metoda byla navržena Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení: podle informací, které byly v té době k dispozici, společnost BT platila majetkovou daň ve výši 2 % svých příjmů, zatímco společnost Vtesse platila dva až třikrát více.
(145)
Jako úvodní poznámku k používání a uplatňování poměru poplatků a příjmů Komise uvádí, že podle připomínek společnosti Vtesse by se výnosy telekomunikačních operátorů měly upravit, aby bylo možno provést přímé srovnání poměru poplatků a příjmů u společnosti BT s tímto poměrem u ostatních telekomunikačních operátorů. Společnost Vtesse tvrdí, že většina operátorů hradí společnosti BT značné poplatky za přenos a předání provozu a že tyto poplatky nesouvisejí se zdanitelnými aktivy těchto operátorů, a proto je nelze použít k srovnání daňového zatížení.
(146)
Tento argument nelze uznat. Buď se porovná poměr mezi poplatky a hrubými příjmy nebo čistými příjmy. „Polovičatý“ přístup, který společnost Vtesse navrhla a který spočívá v odečtení určitých specifických nákladů, např. propojovacích poplatků, a ostatních nákladů ne, se nezdá být správný. Za prvé, není správné prohlašovat (jak to činí společnost Vtesse), že se poplatky za přenos a předání provozu netýkají zdanitelných aktiv uvažovaného operátora: tyto poplatky jsou naopak nezbytné pro některá příchozí a odchozí volání uskutečňovaná prostřednictvím jejich sítí, a proto přímo souvisejí s jejich provozem. Za druhé, tyto poplatky mají přímý dopad na hypotetické nájemné, které by byl domnělý nájemce ochoten za uvažovanou síť zaplatit, jelikož jsou součástí nákladů, které je nutno hradit za používání dané sítě. Konečně, tyto propojovací poplatky jsou rovněž důležitou součástí příjmu společnosti BT, a v důsledku toho mají jasný účinek na zvýšení zdanitelné hodnoty společnosti BT. Jelikož tyto poplatky mají vliv na hypotetické nájemné a zdanitelnou hodnotu všech dotčených telekomunikačních operátorů, není při provádění patřičného porovnání poměru poplatků a příjmů odůvodněné odečíst je od výnosů získaných telekomunikačními operátory.
(147)
K otázce významu poměru poplatků a příjmů Komise poznamenává, že podle názoru VOA a OFCOM není poměr poplatků a příjmů vhodný k posouzení poplatků uložených různým operátorům. Na základě jejich připomínek a námitek může Komise souhlasit s tím, že tento poměr není správným nástrojem pro posouzení spravedlnosti systému poplatků, což je daň z hodnoty majetku, a ne daň z příjmu nebo z přidané hodnoty (42). Jak tvrdil zejména OFCOM, zdá se, že se tento poměr bude lišit podle hodnoty služeb, které operátoři zákazníkům poskytují prostřednictvím obdobných zdanitelných aktiv, a podle toho, jak účinně svá aktiva využívají. Komise proto může učinit závěr, že tento poměr je v nejlepším případě pouze orientační a že na jeho základě nelze vyvodit žádný spolehlivý závěr.
(148)
I kdyby se měl navíc tento poměr vzít v úvahu, neumožňuje dojít k žádnému užitečnému závěru. Podle údajů poskytnutých OFCOM pro dvanáct telekomunikačních operátorů činí poměr poplatků a výnosů od 0,59 % pro Your Communication po 2,32 % pro Fibernet, přičemž poměr pro společnost BT činí 1,28 % a pro společnost Kingston 0,92 %. Zdá se, že společnost BT ani společnost Kingston neplatí v obchodních poplatcích významně nižší podíl svých výnosů než většina ostatních telekomunikačních operátorů. K této otázce je třeba dále uvést, že existuje určitá neshoda, pokud jde o výpočet poměru poplatků a příjmů v případě společnosti Vtesse. Pro rok 2004 společnost Vtesse tvrdí, že tento poměr činil 13,46 %. Tento údaj byl založen na zdanitelné hodnotě ve výši 429 000 GBP (z čehož vyplývaly poplatky ve výši 195 624 GBP) a „stálých výnosech“ ve výši 1 453 146 GBP. Podle orgánů Spojeného království však zdanitelná hodnota Vtesse pro rok 2004 byla následně snížena na 145 000 GBP (z čehož vyplývaly poplatky ve výši 66 120 GBP), jelikož se zdálo, že ve skutečnosti neužívala nemovitost v Hounslow oceněnou na 284 000 GBP. Ze zprávy společnosti Vtesse a jejích finančních výkazů pro rok končící dnem 31. prosince 2004 se dále zdá, že její celkový obrat v roce 2004 činil 4 744 228 GBP. Na základě tohoto celkového obratu, což je údaj, který OFCOM použil ke srovnání v případě ostatních telekomunikačních operátorů, poklesl poměr poplatků a příjmů společnosti Vtesse v roce 2004 na 1,4 %, nebo 2,2 %, pokud zahrneme poplatky, které společnost Vtesse platila za své kanceláře, jež jsou oceňovány zvlášť. Tyto údaje odpovídají více závěrům OFCOM, který zjistil, že společnost Vtesse v roce 2003 zaplatila v poplatcích 2,1 % svých výnosů. Na základě těchto údajů neexistuje v daňovém zatížení společností BT a Vtesse žádný zjevný rozdíl.
(149)
OFCOM a orgány Spojeného království navrhly jiné způsoby porovnání daňového zatížení uloženého na různé telekomunikační operátory. OFCOM navrhl, že by se měl porovnat poměr mezi zdanitelnou hodnotou a přípojkou u společností BT, Kingston, NTL a Telewest. Pro tyto čtyři společnosti je uvedený poměr velmi podobný. Ve skutečnosti je společnost Kingston oceněna na mírně vyšší úrovni než ostatní operátoři, což lze vysvětlit tím, že je podstatně menší než ostatní a nemusí mít stejné úspory z rozsahu. Toto porovnání navržené OFCOM je relevantnější vzhledem k podobnostem těchto čtyř společností, jelikož hlavní součástí jejich celkového podnikání je poskytování služeb přístupu. Je však pravdou, že společnosti NTL a Telewest byly oceněny metodou odvozenou z metody založené na úvaze podnikatele. Tento poměr proto není přímo vhodný k posouzení údajných nesrovnalostí mezi oceněním provedeným podle metody nájemného a podle metody příjmů a výdajů. Nicméně ukazuje, že použití různých metodik a porovnání společností BT a Kingston se společnostmi, které jsou s nimi více přímo srovnatelné než společnost Vtesse, vede k obdobným výsledkům, které spíše potvrzují tvrzení VOA, že všechny metody ocenění by v zásadě měly vést ke stejnému výsledku.
(150)
Co se týká orgánů Spojeného království, ty uvedly, že v posledním roce platnosti seznamu z roku 2000 podle údajů OFCOM na společnost BT připadalo přibližně 70 % celkové zdanitelné hodnoty v odvětví pevných telekomunikací a přibližně 71,6 % výnosů z volání z pevných linek a z přístupu (43). Komise může souhlasit s tím, že porovnání společnosti BT se všemi členy skupiny Altnet dohromady může poskytnout vhodnější závěry než porovnávání společnosti BT individuálně s malými operátory, jako je společnost Vtesse. Na tomto základě se zdá, že společnost BT platí podíl celkové zdanitelné hodnoty v odvětví pevných telekomunikací, který se velmi blíží jejímu podílu na trhu pevných telekomunikací. Je však nutno připomenout, že to je opět porovnání poplatků a výnosů, jehož relevantnost je omezena a v nejlepším případě pouze orientační.
(151)
Je nutno poznamenat, že místo podílů společnosti BT na trhu v případě celkových výnosů z volání a přístupu společnost Vtesse doporučuje, aby se bral v úvahu podíl společnosti BT na trhu s ohledem na výnosy z přístupu. Na tomto trhu společnost BT ovládá podíl větší než 80 %. Podle názoru společnosti Vtesse je to další důkaz, že je majetek BT podhodnocen, jelikož BT představuje pouze 70 % celkové zdanitelné hodnoty v odvětví pevných telekomunikací. Komise s tímto tvrzením nemůže souhlasit. Za prvé, podíl společnosti BT na celkových výnosech z přístupu a volání se zdá být pro účely posouzení zatížení obchodními poplatky vhodnějším srovnávacím měřítkem: výnosy z volání představují větší podíl celkových výnosů společnosti BT než výnosy z přístupu (44). Výnosy z volání mají proto na hypotetické nájemné a zdanitelnou hodnotu sítě společnosti BT velmi významný dopad a měly by se vzít v úvahu při srovnávání výnosů a zdanitelných hodnot. Za druhé, i kdyby se použil pouze podíl společnosti BT na výnosech z přístupu, rozdíl mezi tímto podílem (80 %) a podílem společnosti BT na celkové zdanitelné hodnotě v odvětví pevných telekomunikací (70 %) v konkrétním okamžiku není takový, aby zpochybnil výši zdanitelné hodnoty společnosti BT, zejména s ohledem na omezenou hodnotu srovnání poplatků a výnosů.
(152)
Společnost Vtesse navrhuje k prokázání existence výhody pro společnost BT jinou metodu. Ta spočívá ve vyzdvižení údajného nesouladu mezi zdanitelnými hodnotami za jednotku různých komponentů (např. optická vlákna, přípojky, stavby) sítě společnosti BT a ostatních telekomunikačních operátorů. Na tomto základě společnost Vtesse dospěla k závěru, že metoda příjmů a výdajů vedla k nižšímu ocenění majetku společnosti BT, než jakého by bylo dosaženo pomocí metody nájemného. Společnost Vtesse poukazuje např. na to, že společnost BT je u staveb oceňována 34 GBP za m2 v porovnání s 115 GBP za m2 v případě ostatních telekomunikačních operátorů, 74 GBP za km optického vlákna v porovnání s 1 000/1 200 GBP za pár optických vláken v případě ostatních operátorů a 19 GBP za přípojku a rok oproti ročnímu poplatku ve výši 122 GBP, který skutečně platí operátoři za zpřístupněná účastnická vedení.
(153)
Tento přístup není přijatelný z řady důvodů. Za prvé, orgány Spojeného království přesvědčivě tvrdily, že tyto údaje, i kdyby byly správné, nejsou přímo srovnatelné. Z důvodů uvedených v bodě 125 mají optické sítě společností BT a Kingston a sítě ostatních operátorů odlišnou povahu a nelze je porovnávat. Není proto možné použít na společnosti BT a Kingston důkazy o nájemném odvozené z optických sítí ostatních provozovatelů. V každém případě, výpočty a porovnání, která provedla společnost Vtesse, jsou chybné.
(154)
Za prvé, pro odpovídající srovnání by bylo nutné vzít v úvahu pouze aktivovaná vlákna společnosti BT, jelikož pouze tato vlákna jsou zdaňována. Co je důležitější, společnost Vtesse porovnávala průměrnou zdanitelnou hodnotu km optického vlákna společnosti BT s hodnotou nájemného za pár vláken na trase. Ve skutečnosti se hodnota nájemného za optické vlákno, jak ji používá VOA, bude lišit podle počtu optických vláken na trasách. Čím více optických vláken na trase je, tím nižší bude jejich hodnota nájemného (45). Proto při použití celkového charakteru nájemného za aktivovaná vlákna uplatňovaného od roku 2005 se zdá, že hodnota nájemného dvou optických vláken (tj. jednoho páru) za km trasy pro sítě delší než 3 000 km (46) bude činit 450 GBP (47). Hodnota nájemného tří optických vláken na km trasy bude činit 540 GBP, tj. 180 GBP za jedno optické vlákno (48). Na dolním konci tabulky bude hodnota nájemného za 48 optických vláken na km trasy 1 728 GBP, tj. 36 GBP za optické vlákno (49). VOA tvrdí, že jsou tyto hodnoty založené na tržních údajích (50).
(155)
Je zřejmé, že páteřní síť společnosti BT má na trase v průměru desítky aktivovaných vláken. To znamená, že zdanitelná hodnota km optického vlákna společnosti BT by se měla srovnat se spodním koncem přehledu používaného VOA. Na tomto základě se zdá, že v rozporu s tím, co tvrdí společnost Vtesse, porovnání mezi zdanitelnou hodnotou za km optického vlákna společnosti BT a hodnotami nájemného, které používá VOA, nevykazuje žádnou významnou nesrovnalost, ani nenaznačuje podhodnocení sítě společnosti BT.
(156)
Pokud jde o porovnání mezi tarifem LLU a zdanitelnou hodnotou za přípojku v případě společnosti BT, je třeba uvést, že podle orgánů Spojeného království, není tarif LLU stejný jako nájemné za zdanitelný majetek, jelikož významný podíl tarifu se vztahuje na náklady na systém a údržbu, fakturaci a náklady na používání nezdanitelných zařízení a vybavení společnosti BT. Proto není přímo srovnatelný s právní definicí zdanitelné hodnoty. Za druhé, orgány Spojeného království uvedly, že některá účastnická vedení budou mít ve skutečnosti vysokou hodnotu, některá nízkou hodnotu a některá mohou mít dokonce hodnotu zápornou. Na druhé straně, podle OFCOM má poskytování služeb LLU podněcovat hospodářskou soutěž u širokopásmových služeb (51). Zpřístupnění účastnického vedení je proto ovlivněno rovněž poptávkou po širokopásmových službách a u velkého počtu účastnických vedení společnosti BT neexistuje po těchto službách žádná poptávka, tato jsou potřebná pouze pro telefonii. Proto tarif LLU neodráží průměrnou hodnotu všech přípojek společnosti BT a nelze vyvodit žádný závěr ze srovnání zdanitelné hodnoty za přípojky v případě společnosti BT a tarifu LLU. Jak uvedl OFCOM ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení, tento poměr je pro společnosti BT, NTL a Telewest téměř totožný, navzdory skutečnosti, že na poslední dvě společnosti byly použita jiná metoda ocenění. Z výše uvedených důvodů se zdá být poměr pro společnosti NTL a Telewest vhodnějším srovnávacím měřítkem než tarify LLU uvedené společností Vtesse a srovnání těchto poměrů nevykazuje žádné rozdíly mezi jednotlivými operátory. Dále je nutno poznamenat, že podle tohoto posouzení VOA uvažuje použít zdanitelnou hodnotu v rozmezí 15-20 GBP za zpřístupněné účastnické vedení (52), což je opět v souladu s oceněním zdanitelné hodnoty společnosti BT za přípojku.
(157)
Co se týká údajného rozdílu ve zdanitelné hodnotě za m2 u staveb, Komise nejprve uvádí, že správný údaj odvozený z transakce společnosti Telereal (53) není 35 GBP za metr čtvereční, jak tvrdila společnost Vtesse, ale při použití výpočtu obdobného výpočtu společnosti Vtesse činí 51 GBP za metr čtvereční. Tento údaj společnost Vtesse dále porovnává s údajnou hodnotou 115 GBP za metr čtvereční u ostatních telekomunikačních operátorů. Základ a srovnatelnost tohoto údaje nejsou jasné, neodráží výkyvy, jež by pravděpodobně existovaly zejména podle příslušné zeměpisné polohy telekomunikačních operátorů. Orgány Spojeného království zdůraznily, že majetkové portfolio společnosti BT zahrnuje území celého Spojeného království, včetně jeho nejzaostalejších a nejizolovanějších oblastí, což má účinek na snížení průměrné hodnoty nájemného u jejích nemovitostí.
(158)
Co je důležitější, je nutno připomenout, že víceúčelové stavby společnosti BT, např. kanceláře nebo sklady, které nesouvisí se sítí, jsou oceňovány místně a samostatně na základě metody nájemného. V roce 2000 činila jejich zdanitelná hodnota 180 milionů GBP. Provozní a specializované stavby, např. telefonní ústředny, se považují za součást sítě společnosti BT a VOA je oceňuje centrálně pomocí metody příjmů a výdajů. Nájemné, které platí společnost BT společnosti Telereal po transakci, činilo 280 milionů GBP. Celková zdanitelná hodnota staveb společnosti BT zahrnuje jak zdanitelnou hodnotu samostatně posuzovaných staveb společnosti BT, která v roce 2000 činila přibližně 180 milionů GBP, tak zdanitelnou hodnotu staveb zahrnutých do celkového ocenění její sítě, které nelze konkrétně identifikovat, ale které představují významný podíl na zdanitelné hodnotě sítě společnosti BT ve Spojeném království ve výši 560 milionů GBP. Tyto údaje neprokazují, že existuje významný nesoulad mezi skutečnou tržní hodnotou staveb společnosti BT, vyjádřenou transakcí společnosti Telereal (54), a jejich zdanitelnou hodnotou, jak ji vypočetla VOA (55). Tyto údaje proto neposkytují důkaz, že tato zdanitelná hodnota je podhodnocena.
(159)
Společnost Vtesse uvedla další druhotný argument na základě tvrzení společnosti Telereal. Společnost Vtesse udává, že nájemné hrazené společností BT společnosti Telereal za její stavby představuje zhruba 50 % zdanitelné hodnoty v roce 2001, navzdory skutečnosti, že většina této zdanitelné hodnoty by se měla přičíst její síti, a ne jejím stavbám. Zdá se, že společnost Vtesse z toho vyvozuje závěr, že síť společnosti BT je zjevně podhodnocena. Toto tvrzení je však založeno na nesprávných předpokladech, jelikož součástí majetku zahrnutého v transakci společnosti Telereal jsou stavby, které byly oceněny samostatně v hodnotě 180 milionů GBP. Celková zdanitelná hodnota společnosti BT za celé Spojené království v době transakce proto činila 560 milionů GBP za síť a související nemovitosti plus 180 milionů GBP za samostatně oceněné stavby, což dohromady činí 740 milionů GBP. Nájemné ve výši 280 milionů GBP, které společnost BT platí společnosti Telereal, činí 38 % její celkové zdanitelné hodnoty. Z tohoto údaje nelze vyvodit žádný užitečný závěr.
(160)
V každém případě metodika, která spočívá v oddělení částí majetku společnosti BT a jejich samostatném ocenění, se zdá být sporná. Jak potvrzuje britská judikatura, VOA musí oceňovat majetek telekomunikačních operátorů jako celek. Toto pravidlo se vztahuje bez výjimky na všechny operátory. Je typickým znakem jakéhokoli druhu oceňování majetku, že tržní nájemné celého majetku se obvykle liší od součtu tržních nájemných za jednotlivé součástí tohoto majetku: často je nižší (56), v určitých případech však může být vyšší. Je proto pravděpodobné, že se tržní nájemné majetkového portfolia společnosti BT bráno samostatně bude lišit od jeho hodnoty v případě zahrnutí do majetku společnosti BT.
(161)
Neexistují však jednoznačné důkazy, že by metoda příjmů a výdajů obecně vedla k nižší zdanitelné hodnotě než metoda nájemného, nebo že by VOA při použití metody příjmů a výdajů na společnosti BT a Kingston chybovala a zdanitelnou hodnotu jejich majetku podhodnotila.
6.2.2 Poskytuje metoda příjmů a výdajů výhodu v případě mezního zdanění?
(162)
Na úvod je třeba zdůraznit, že otázka mezního zdanění, tj. zdanění nově aktivovaných vláken, je relevantní, pouze co se týká posouzení zdanění společnosti BT, ne však společnosti Kingston. Jak bylo uvedeno v bodu 22, společnost Kingston vlastní dceřinou společnost Torch Communications Ltd., která provozuje optickou páteřní síť mimo místní přístupovou síť společnosti Kingston a která je oceněna pomocí metody nájemného. V důsledku toho je společnost Torch Communications Ltd. plně zdaněna, pokud jde o nově aktivovaná vlákna. Metoda příjmů a výdajů se používá pouze na část sítě společnosti Kingston, která je v podstatě místní přístupovou sítí. Jak již bylo vysvětleno (57), její majetek nepodléhá mechanismu revizí. Podle orgánů Spojeného království to vyjadřuje skutečnost, že žádný konkurent nevybudoval v aglomeraci Kingston upon Hull novou síť a že síť společnosti Kingston již pokrývá téměř 100 % této oblasti, takže společnost nemohla svou síť rozšiřovat. Proto nedošlo k žádným významným změnám okolností, které by mohly podstatně změnit zdanitelnou hodnotu sítě společnosti Kingston. Komise toto tvrzení uznává a poznamenává, že žádná třetí strana neuvedla, že by společnost Kingston měla nějakou výhodu, pokud jde o mezní zdanění.
(163)
V případě společnosti BT však skutečnost, že neexistují žádné důkazy o existenci výhody na úrovni celkového ocenění jejího majetku, nutně nevylučuje možnost, že mezní zdanění, tj. zdanění nově aktivovaných vláken, neposkytuje této společnosti výhodu. Ve skutečnosti připomínky podané několika třetími stranami naznačují, že odlišný způsob zdanění společnosti BT a ostatních telekomunikačních operátorů v případě aktivace nového vlákna může vést k narušení hospodářské soutěže v případě, že společnosti soutěží o stejnou zakázku. Tento problém vyvolává obecnější otázku revizí zdanitelných hodnot, které každoročně provádí VOA.
(164)
Jak bylo vysvětleno výše, pokud telekomunikační operátor, u něhož se používá metoda nájemného, připojí a aktivuje nové vlákno, jeho zdanitelná hodnota se zvýší o zdanitelnou hodnotu tohoto nového vlákna. K opaku dojde, pokud vlákno vypne a odpojí: zdanitelná hodnota těchto vláken se poté odečte. Telekomunikační operátoři, kteří jsou oceňování podle metody příjmů a výdajů, nepodléhají tomuto druhu přesných úprav. V případě společnosti BT jsou každoroční revize založeny na mechanismu úprav podle trhu: předpokládá se, že změny tržních podílů společnosti BT na trhu odrážejí změny v hodnotě její sítě. Otázkou proto je, zda rozdílný způsob zohlednění změn v sítích, např. aktivování nových vláken, může poskytnout společnosti BT výhodu.
(165)
Komise má za to, že na základě obchodních plánů předložených společností BT VOA posuzuje hypotetické nájemné, jež by bylo možno očekávat u majetku společnosti BT na základě očekávaných příjmů a výdajů odvozených z držby tohoto majetku. Ocenění proto bude zahrnovat jakékoli rozšíření sítě, včetně aktivování nových vláken, které bude nutné k uspokojení očekávané poptávky. VOA proto předvídá a bere v úvahu aktivování nových optických vláken, ať si je společnost BT pronajímá, nebo skutečně vlastní (58). Ve skutečnosti je vzhledem k této metodě ocenění a na rozdíl od telekomunikačních operátorů, kteří jsou posuzováni podle metody nájemného, BT zdaňována rovněž s ohledem na nenasvícená vlákna, na základě předpokladu, že některá z těchto nenasvícených vláken budou v průběhu příštího pětiletého oceňovacího období aktivována. Každoroční nové posouzení na základě vyhodnocení podílů společnosti BT na trhu má postihnout významné změny týkající se sítě společnosti BT (59).
(166)
Proto nelze říci, že společnost BT nečelí žádnému dodatečnému zdanění, jak uvádí stěžovatel nebo třetí strany, např. skupina Altnet. Samozřejmě v případě sítě v Anglii, která má v současnosti jako celek zdanitelnou hodnotu ve výši 530 000 000 GBP, nebude mít malá dodatečná změna, např. dodatečné osvětlení vlákna, pravděpodobně takový rozpoznatelný dopad na BT, jako u malého operátora, např. společnosti Vtesse. Zvýšení hodnoty sítě společnosti BT je vyrovnáváno činiteli vedoucími ke snížení této hodnoty, např. rozvojem konkurenčních sítí. To činí dopad aktivace nových vláken společností BT ještě méně viditelným. Neznamená to však, že tato nově aktivována vlákna nejsou zdaněna.
(167)
Společnost Vtesse rovněž tvrdila, že v typické nabídce, např. na poskytování páteřních a přístupových vedení společnosti Kent MAN (60), její daňová povinnost představovala 16 % očekávaných stálých výnosů. Ohledně stejné nabídky tvrdí, že společnost BT byla zdaněna nejvýše 2 %, což je údajný poměr mezi průměrnými poplatky a příjmy společnosti BT. Společnost Vtesse vyvozuje závěr, že u srovnatelné a v tomto případě totožné transakce je společnost BT mnohem méně zdaněna a že proto získává jednoznačnou výhodu.
(168)
Tohoto přístupu se nelze držet. Za prvé, nelze předpokládat, že jelikož společnost BT má průměrný poměr mezi poplatky a příjmy ve výši 2 % (61), byla v případě této nabídky zdaněna ve výši 2 %. Tento poměr je vypočten na základě celkové zdanitelné hodnoty společnosti BT, k níž byla připočtena hodnota vláken aktivovaných společností BT po uzavření smlouvy se společností Kent MAN, buď na základě očekávání, nebo mechanismu revizí založeného na podílech na trhu. Aby bylo možno provést přiměřené a správné srovnání s daňovou povinností společnosti Vtesse v případě této nabídky, bylo by nutné určit, o kolik tato zakázka zvýšila zdanitelnou hodnotu sítě společnosti BT, a to buď na základě očekávání, nebo prostřednictvím mechanismu každoročních revizí. Očekávané ocenění představuje celkové posouzení, z něhož není možné zjistit jednotlivé zakázky. Proto nelze určit, o kolik zakázka pro společnost Kent Man zvýšila zdanitelnou hodnotu sítě společnosti BT. V žádném případě by to však nevedlo ke konečným závěrům ohledně možné existence výhody, a tedy existence státní podpory. Daňovou povinnost společnosti Vtesse v případě této nabídky nelze považovat za srovnávací měřítko, na jehož základě je možné posoudit existenci výhody pro společnost BT ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Tato daňová povinnost se může ve skutečnosti změnit podle zvoleného technického řešení, nákladové struktury společností předkládajících nabídku, délky optické sítě, kterou operátoři budou používat k poskytování služeb, a co je nejdůležitější, bude záviset na rozsahu, v jakém budou muset aktivovat nová vlákna (62). Podle metody nájemného by tudíž telekomunikační operátor, který poskytoval služby pomoci již aktivovaného vlákna, nečelil žádnému zvýšení poplatků (63).
(169)
Stejné odůvodnění lze použít u tvrzení společnosti Vtesse založeném na srovnání tarifů společnosti BT za WES a poplatků, které by musel hradit operátor, který je oceněn pomocí metody nájemného, pokud by aktivoval optická vlákna za účelem poskytování stejné služby. V závislosti na kapacitě a vzdálenostech WES společnost Vtesse tvrdí, že takovýto operátor by mohl platit poplatky dosahující až 87 % ceny účtované společností BT, a pokládá to za další důkaz toho, že optická síť společnosti BT je podhodnocena nebo nesprávně zdaněna v mezní oblasti. Toto tvrzení se však zakládá na předpokladu, že tento hypotetický operátor by měl jeden pár aktivovaných vláken na stejné trase, jako je trasa zvolená společností BT. Pokud však tento operátor k poskytování WES použije již aktivované vlákno, budou dodatečné náklady s ohledem na poplatky v případě metody nájemného nulové. Pokud aktivuje nová vlákna na trase, na niž již má několik aktivovaných optických vláken, pak budou mezní náklady operace mnohem nižší, jelikož čím více optických vláken se na trase nachází, tím nižší jsou poplatky za tato vlákna. Z tohoto tvrzení nelze opět vyvodit žádný závěr.
(170)
Na základě výše uvedených skutečností není tvrzení, že společnost BT není zdaněna v mezní oblasti, správné. I kdyby bylo (jak navrhuje společnost Vtesse) jednotkou analýzy zdanění zakázek, o něž společnosti Vtesse a BT soutěží, zdá se, že neexistuje zjevná výhoda pro společnost BT: ta je zdaněna s ohledem na nově aktivovaná vlákna, ačkoli jinak a méně transparentně. Komise rovněž uvádí, že vzhledem k tomu, že metoda příjmů a výdajů je založena na očekávaných výnosech, společnost BT je zdaněna s ohledem na nenasvícená vlákna na základě předpokladu, že tato vlákna bude muset aktivovat, aby uspokojila očekávanou poptávku. Proto na rozdíl od ostatních operátorů, kteří jsou zdaněni pouze tehdy, když vlákno aktivují, je společnost BT zdaněna rovněž s ohledem na nenasvícená vlákna.
(171)
Komise proto může být zajedno s OFCOM, když tento říká, že „se zdá, že systém [revizí] v každém případě poskytuje z dlouhodobého hlediska v podstatně symetrický výsledek, i když jinými cestami a málo transparentně“.
(172)
Neexistence jakéhokoli zjevného problému v oblasti hospodářské soutěže je dále potvrzena, pokud se posoudí podíly na trhu poskytování širokopásmových služeb pro zákazníky z řad společností, kde společnost BT přímo konkuruje společnosti Vtesse (64). Podle údajů poskytnutých společností BT je její podíl na tomto trhu 12 %, a je pouze čtvrtým největším hráčem. Podle údajů OFCOM má společnost BT [10-15] (65) % podíl na trhu poskytování tradičních pronajatých linek 622 Mbit/s a více (66). Navzdory skutečnosti, že je nástupnickou společností bývalého monopolu v odvětví telekomunikací, se zdá, že společnost BT má na tomto specifickém trhu poměrně malý podíl. Předpokládalo by se, že pokud by se společnost BT skutečně těšila takovéto podstatné výhodě v podobě osvobození od mezního zdanění nových vláken, její podíl na trhu by byl podstatně vyšší. Proto údaje, které má Komise k dispozici, nepotvrzují tvrzení, že společnost BT využívá konkurenční výhody, která pro ostatní telekomunikační operátory znamená, že je velmi obtížné konkurovat této společnosti na tomto specifickém trhu (67).
(173)
Jako poslední bod k otázce revizí Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila obavu, že „ačkoli společnost BT má prospěch z mechanismu revizí směrem dolů, nezdá se, že by ostatní konkurenti měli k dispozici obdobný pravidelný přezkum tržních podmínek“. Na základě vysvětlení poskytnutého orgány Spojeného království a společností BT se Komise přesvědčila, že tato obava je neopodstatněná. Společnost BT nepodléhá pouze mechanismu revizí směrem dolů: jak již bylo vysvětleno, mechanismus revizí, který se v případě této společnosti používá, je založen na vývoji jejích podílů na trhu. Je pravdou, že po určitý počet let se její podíly na trhu (a tedy zdanitelná hodnota) snižovaly, což se projevilo ztrátou hodnoty vzhledem k rostoucí konkurenci. V letech 2003 a 2004 se však její zdanitelná hodnota zvýšila o 4 miliony GBP, resp. 7,1 milionů GBP. Co se týká konkurentů, mohou využít (a skutečně využili) revize směrem dolů: např. obdrželi slevu ze zdanitelné hodnoty optických sítí ve výši ve výši 15 % s účinností ode dne 1. dubna 2001 a ve výši 25 % ode dne 1. dubna 2002 k zohlednění nadměrné nabídky v tomto odvětví. V důsledku toho poklesla zdanitelná hodnota páru vláken z 1 000 GBP za km mimo oblast Londýna v roce 2000 na 850 GBP za km v roce 2001 a na 750 GBP v období mezi roky 2002 a 2004. Podle přehledu pro období 2005-2010 zdanitelná hodnota km páru vláken dále poklesla na 500 GBP. To znamená, že operátor, jehož optická síť byla v tomto období stabilní, by měl prospěch ze snížení její zdanitelné hodnoty ve výši 50 %.
(174)
Závěrem je třeba uvést, že obchodní poplatky jsou daní z hodnoty příslušného majetku. Nejedná se proto o daň ze zisku nebo z příjmu. Běžně se používá na všechny nemovitosti související s podnikáním, tedy rovněž na všechny telekomunikační sítě. Podle judikatury Spojeného království se všechny telekomunikační sítě oceňují jako celek. Ke stanovení hodnoty těchto nemovitostí je k dispozici několik metod. Pokud jsou použitelné rovnocenně, měly by vést ke stejnému ocenění. Použití konkrétní metody ocenění závisí na okolnostech daného případu.
(175)
Zdá se, že VOA použila na společnosti BT a Kingston všeobecná pravidla týkající se obchodních poplatků, jak jsou stanovena v právních předpisech a judikatuře. Je zřejmé, že ocenění majetku společností BT a Kingston, jakož i revize těchto zdanitelných hodnot se provádí na základě jiné metody než v případě jejich konkurentů. Komise však může vyvodit závěr, že neexistují žádné důkazy, že by použití této jiné metody nebylo odůvodněno objektivními rozdíly mezi těmito společnostmi a jejich konkurenty a důkazy, které má VOA k dispozici.
(176)
Nejsou k dispozici žádné důkazy, že by použití jiné metody ocenění v případě společností BT a Kingston vedlo k výhodě pro tyto společnosti v porovnání s jejich konkurenty. Jelikož nejsou k dispozici žádné důkazy o existenci takovéto výhody, Komise může učinit závěr, že systém obchodních poplatků neposkytl v období, které Komise posuzovala, tj. 1995-2005, společnostem BT nebo Kingston státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Uplatnění daně Spojeného království z obchodního majetku na společnosti BT plc. a Kingston Communication plc. od roku 1995 do konce roku 2005 nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
V Bruselu dne 12. října 2006.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 12 ottobre 2006
relativa all'aiuto statale C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004), concernente l’applicazione dell’imposta sui beni immobili delle imprese all’infrastruttura di telecomunicazioni nel Regno Unito
[notificata con il numero C(2006) 4378]
(Il testo il lingua inglese è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2006/951/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea in particolare l’articolo 88, paragrafo 2,
visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni ai sensi degli articoli succitati (1) e tenuto conto di dette osservazioni,
considerando quanto segue:
I. PROCEDURA
(1)
Il 17 febbraio 2004 la Commissione ha registrato una denuncia di Vtesse Networks Ltd («Vtesse»), operatore britannico di telecomunicazioni, concernente il presunto trattamento fiscale agevolato applicato a B T plc («BT»), operatore storico di telecomunicazioni nel Regno Unito.
(2)
Con lettera del 19 gennaio 2005 la Commissione ha informato le autorità britanniche della decisione di avviare il procedimento formale di indagine ai sensi dell’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE nei confronti della misura succitata). La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea il 12 marzo 2005 (2). La Commissione ha invitato gli interessati a presentare osservazioni sulla misura in questione.
(3)
Dopo aver ottenuto una proroga del termine prestabilito, le autorità britanniche hanno risposto con lettera del 4 aprile 2005 alla richiesta di osservazioni contenuta nella decisione di avvio del procedimento.
(4)
La Commissione ha ricevuto osservazioni dai seguenti interessati:
-
AboveNet Communications UK Ltd. («AboveNet»), pervenute con lettera del 29 aprile 2005
-
Altnet Task Force («Altnet»), pervenute con lettera del 2 maggio 2005
-
Broadband Stakeholders Group, pervenute con lettera del 13 maggio 2005
-
BT, pervenute con lettera del 18 maggio 2005
-
Cable and Wireless Group plc. («Cable and Wireless»), pervenute con lettera del 29 giugno 2005
-
Communications Management Association, pervenute con lettera del 30 marzo 2005
-
Easynet Group Plc. («Easynet»), pervenute con lettera del 3 maggio 2005
-
Gamma Telecom Ltd., pervenute con lettera dell'1 dicembre 2005
-
Hutchinson Network Services UK Ltd. («Geo»), pervenute con lettera del 6 maggio 2005
-
Global Crossing Ltd., pervenute con lettera del 6 maggio 2005
-
GVA Grimley, pervenute con lettera del 27 aprile 2005
-
Kingston Communications Plc, pervenute con lettera del 29 aprile 2005
-
NTL Group Ltd., pervenute con lettera del 29 aprile 2005
-
Telewest Broadband Ltd., pervenute con lettera del 28 aprile 2005
-
Thus Plc., pervenute con lettera del 4 maggio 2005
-
UK Competitive Telecommunications Association («UKCTA»), pervenute con lettera del 25 aprile 2005
-
Vanco Ltd., pervenute con lettera del 19 aprile 2005
-
Viatel (UK) Ltd., pervenute con lettera del 6 luglio 2005
-
Vtesse, che ha fornito osservazioni ed ulteriori informazioni con lettere o e-mail del 28 gennaio 2005, 4 febbraio 2005, 16 febbraio 2005, 22 febbraio 2005, 15 marzo 2005, 29 marzo 2005, 28 aprile 2005, 28 luglio 2005, 17 agosto 2005, 2 settembre 2005, 4 novembre 2005, 23 novembre 2005, 30 novembre 2005, 1o dicembre 2005, 11 gennaio 2006, 19 gennaio 2006, 16 marzo 2006, 20 marzo 2006 e 8 luglio 2006
-
Anonimo, pervenute con lettera del 1o febbraio 2005.
(5)
La Commissione ha trasmesso tali osservazioni alle autorità britanniche con lettere del 20 giugno 2005, 4 agosto 2005, 9 agosto 2005, fornendo loro l’opportunità di replicare. Le autorità britanniche hanno inviato le loro osservazioni con lettere del 10 ottobre 2005 e 22 novembre 2005.
(6)
Con lettera del 26 luglio 2005 la Commissione ha chiesto all'OFCOM, autorità britannica indipendente che si occupa della regolamentazione nel settore delle telecomunicazioni, di inviarle osservazioni sulla decisione di avvio del procedimento. L'OFCOM ha risposto con lettera del 21 settembre 2005 ed ha fornito ulteriori informazioni il 7 dicembre 2005, il 6 gennaio 2006 e il 21 marzo 2006.
(7)
Il 14 luglio 2005 e il 4 ottobre 2005 si sono svolte due riunioni con i rappresentanti di BT. Quest'ultimo ha fornito ulteriori chiarimenti in data 23 novembre 2005 e 23 marzo 2006.
(8)
Il 16 marzo 2005, 9 settembre 2005 e 4 luglio 2006 si sono svolte tre riunioni con le autorità britanniche.
(9)
Con lettera del 26 settembre 2005 la Commissione ha chiesto informazioni complementari alle autorità britanniche, che hanno risposto con lettera del 18 novembre 2005. Esse hanno fornito ulteriori chiarimenti il 23 novembre 2005, 23 gennaio 2006, 21 febbraio 2006, 13 marzo 2006, 21 marzo 2006, 27 marzo 2006, 20 aprile 2006, 2 maggio 2006, 4 luglio 2006 e 20 luglio 2006.
(10)
Il 23 novembre 2005 si è svolta una riunione con Vtesse, autore della denuncia.
II. DESCRIZIONE DETTAGLIATA DELLA MISURA
A. Descrizione della misura
(11)
L'imposta sui beni delle imprese (Business rates) è un'imposta sui beni immobili che nel Regno Unito è applicata ai beni aziendali al fine di contribuire ai costi dei servizi prestati dalle autorità locali. La base giuridica di tale imposta nell'Inghilterra e nel Galles è il Local Government Finance Act 1988 («LGFA 1988» - Legge sulle finanze locali del 1988). L'applicazione del sistema è inoltre regolamentata da altri strumenti legislativi e dalla giurisprudenza.
(12)
Il bene unitario valutato ai fini fiscali è denominato «bene imponibile» ed include terreni, edifici nonché impianti e macchinari imponibili. Il soggetto imponibile è la persona che occupa il bene imponibile, ossia la persona che detiene il «controllo assoluto» del bene definito dalla giurisprudenza come l'occupazione effettiva, esclusiva e non transitoria del bene, che reca vantaggi commerciali all'occupante.
(13)
L'aliquota dell'imposta che grava in modo identico su tutti i beni delle imprese, è determinata annualmente dal Segretario di Stato e si applica in modo identico a tutti gli operatori. Per l'esercizio fiscale 2004/2005 era stata fissata al 45,6 % in Inghilterra e al 45,2 % nel Galles. La base di tale imposta, il cosiddetto reddito imponibile, è costituita dall'ipotetico affitto annuo che si potrebbe ragionevolmente richiedere per il bene se venisse affittato di anno in anno ai prezzi di mercato ad una determinata data di valutazione. La definizione giuridica completa figura nell'allegato 6 dell' LGFA 1988 (3).
(14)
La valutazione di questo ipotetico affitto annuo è effettuata dalla Valuation Office Agency («VOA»), agenzia dell'Inland Revenue, parte dell'amministrazione centrale. Ogni cinque anni è effettuata una revisione della valutazione. Per il periodo 1995-2000 il valore imponibile è l'ipotetico affitto annuo del bene se fosse stato disponibile sul mercato alla data del 1o aprile 1993, denominata «data di valutazione antecedente (DVA)». Per il periodo 2000-2005 tale data era il 1o aprile 1998 e per il periodo attuale 2005-2010 è fissata al 1o aprile 2003. Il periodo tra la data di valutazione antecedente e la data in cui la valutazione entra in vigore è destinato a permettere alla VOA di effettuare la valutazione sulla base di prove concrete risalenti alla data di valutazione antecedente.
(15)
La VOA può scegliere tra quattro metodi diversi per calcolare il «valore imponibile», ossia l'ipotetico affitto annuo del bene in questione, secondo un ordine gerarchico tra i diversi metodi conformemente alla decisione di avvio del procedimento:
(a)
Se esistono prove concrete dirette dell'affitto del bene, deve essere applicato il metodo dell'affitto.
(b)
Se non esistono prove dirette dell'affitto, può essere effettuata una comparazione con gli affitti di altri beni analoghi indicati in specifici elenchi. Si tratta del metodo comparativo. Per ragioni di convenienza, sia il metodo dell'affitto che quello comparativo, che si basano entrambi su prove di affitto a prezzi di mercato, nella presente decisione sono denominati «metodo dell'affitto».
(c)
Il metodo delle E&U («E&U») deve essere applicato a beni che sono raramente affittati oppure difficili da riprodurre, di solito i servizi pubblici. Tale metodo tende a ripetere il ragionamento che un affittuario putativo potrebbe fare qualora valutasse la redditività di un'attività commerciale che richiedesse la locazione di un bene. In tal caso stimerebbe le sue entrate e ne detrarrebbe i costi futuri. Da tale somma sottrarrebbe il rendimento che esige e il saldo rappresenta l'affitto massimo che sarebbe disposto a pagare.
(d)
Il metodo della base dell'imprenditore edile si basa sui costi di sostituzione di un bene aziendale: un affittuario putativo non sarebbe disposto a pagare per l'affitto annuo del bene in questione più di quanto gli costerebbe in termini di interesse annuo sul capitale necessario per costruire un bene analogo. Tale metodo è di solito utilizzato per i beni che non sono affittati o che non producono utili (ad esempio, gli ospedali).
(16)
L'imposta sui beni delle imprese grava sull'infrastruttura di telecomunicazioni come sugli altri beni immobili aziendali. Il Valuation for Rating (Plant and Machinery) (England) Regulations 2000 (4) (il regolamento per la valutazione ai fini fiscali di impianti e macchinari in Inghilterra) stabilisce che gli impianti e i macchinari imponibili nel caso delle infrastrutture di telecomunicazioni sono: «cavi, fibre, fili, conduttori o qualsiasi sistema che comporti siffatti elementi …, utilizzato o destinato ad essere utilizzato per la trasmissione di segnali di comunicazioni».
(17)
I beni nel campo delle comunicazioni sono assoggettati all'imposta suddetta dal 1855. Dopo la privatizzazione di BT nel 1984, l'imposta è stata anche applicata all'infrastruttura di BT e a quella di Mercury Communications, l'unico concorrente di BT durante la situazione di duopolio degli anni Ottanta. Inizialmente, per il periodo 1990-1995, l'importo dell'imposta era stato fissato applicando una «formula standard». Da quando, a cominciare dal 1992, il settore delle telecomunicazioni è stato gradualmente aperto alla concorrenza, l'imposta è stata applicata a tutte le infrastrutture di telecomunicazioni.
(18)
Per il periodo 1995-2000, la VOA ha applicato a BT il metodo delle E&U. Tale valutazione è stata adottata in seguito ad un accordo negoziato con BT, che aveva basato la sua propria valutazione sul metodo della base dell'imprenditore edile e che aveva presentato ricorso contro la valutazione iniziale prima al Central London Valuation Tribunal e quindi al Lands Tribunal. BT e la VOA hanno concluso un accordo nel 2000, che ha permesso di fissare il valore imponibile della rete di BT a 445 milioni di GBP in Inghilterra e a 25 milioni di GBP nel Galles per l'esercizio fiscale 1995-1996. Applicando un fattore moltiplicatore pari al 43,2 %, l'onere fiscale di BT per quell'esercizio fiscale era ammontato a 203 milioni di GBP, corrispondenti al 2 % delle pertinenti entrate annue di BT.
(19)
Per il periodo 2000-2005, la VOA ha fissato la valutazione dei beni di BT a 467 milioni di GBP in Inghilterra e a 26 milioni di GBP nel Galles. La valutazione era stata effettuata sulla base del metodo delle E&U secondo i principi e i valori concordati al momento della compilazione dell'elenco dei beni per il 1995. Per il periodo 2005-2010, la VOA ha di nuovo applicato il metodo delle E&U alla rete di BT.
(20)
In generale, ogni cinque anni, ha luogo una revisione della valutazione. Tuttavia, nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione ha osservato che erano state effettuate revisioni per tener conto della perdita di quota di mercato di BT sul mercato britannico delle telecomunicazioni fisse in seguito alla posa di nuove reti di telecomunicazioni concorrenti. Nella decisione suddetta la Commissione ha sottolineato che apparentemente non era stato effettuato alcun adattamento al rialzo per tener conto di eventuali ampliamenti o potenziamenti della rete.
(21)
Kingston Communications plc («Kingston»), è l’operatore storico di telecomunicazioni e il proprietario dell’unica rete di accesso locale nella regione di Hull. Durante la privatizzazione della maggior parte delle reti di telecomunicazioni di proprietà pubblica nel Regno Unito alla fine degli anni ’80, la società era rimasta di proprietà del comune, fino all’apertura al pubblico, nel 1999, del suo capitale azionario. Il consiglio municipale di Hull (Hull City Council) continua ad essere l’unico azionista importante. Kingston era l’unico altro operatore di telecomunicazioni valutato secondo il metodo delle E&U.
(22)
Tuttavia, Kingston possiede anche una controllata, Torch Communications Ltd, che ha costruito una dorsale in fibre al di fuori dell’area della rete di accesso locale di Kingston (ossia la zona urbana di Hull) e la gestisce come una controllata distinta. Di conseguenza, la dorsale di Torch può essere valutata separatamente sulla base del metodo dell’affitto.
(23)
Vtesse è l'autore della denuncia. Si tratta di un fornitore di servizi di «fibra alle imprese» (fibre to the business) che offre al dettaglio linee affittate di elevata capacità principalmente a grandi utenti commerciali. Vtesse è in diretta concorrenza con BT nel campo dell'offerta di linee affittate. Per il collegamento con i suoi clienti, Vtesse affitta fibre «inattivate» presso altri operatori di dorsali e poi le completa con la sua infrastruttura che si è costruita direttamente. I beni affittati presso terzi sono inclusi nel bene imponibile di Vtesse. La VOA ha deciso, ai fini imponibili, di valutare Vtesse secondo il metodo comparativo che viene applicato ogniqualvolta affitta e attiva una nuova fibra.
(24)
Basandosi su parametri di affitti effettivamente pagati, la VOA ha fissato l'imposta annuale in base al metodo dell'affitto a 1 200 GBP per km di coppia di fibre ottiche nella zona metropolitana di Londra e a 1 000 GBP per km in altre parti del Regno Unito per il periodo 2000-2005. Inoltre, nel 2001, la VOA ha concesso una «detrazione per eccesso di offerta» ai fornitori di fibre valutati secondo il metodo dell'affitto, equivalente ad uno sconto del 15 % del valore imponibile a decorrere dal 1o aprile 2001 e del 25 % a decorrere dal 1o aprile 2002. Tale detrazione aveva lo scopo di tener conto dell'eccesso di investimenti realizzati nelle fibre durante il boom delle telecomunicazioni negli ultimi anni Novanta e della successiva drastica diminuzione di valore di detti beni a causa dell'offerta divenuta eccedentaria. Vi è inoltre un ulteriore sconto del 10 % per le reti superiori a 3 000 km. In seguito a tali sconti, il valore locativo di una coppia di fibre era sceso a 900 GBP per km nell'area metropolitana di Londra e a 750 GBP per km in altre parti del paese negli anni 2002-2004. Per il periodo 2005-2010, il valore locativo di una coppia di fibre è stato fissato a 600 GBP per km nell'area metropolitana di Londra e a 500 GBP per km nel resto del Regno Unito (5). Vtesse sostiene che il suo onere fiscale era pari a circa il 7 % delle sue entrate correnti nel 2003-2004.
(25)
Quanto alle revisioni, viene applicato a ciascuna fibra ceduto in affitto e attivata il metodo comparativo. Vtesse ha l'obbligo di segnalare regolarmente alla VOA le estensioni della sua rete in modo che la valutazione dei suoi beni possa essere adattata. di conseguenza, ogniqualvolta si procura fibre per poter prestare servizi ai suoi clienti, Vtesse ha dichiarato che è assoggettato ad imposte ammontanti sino al 20-30 % delle entrate generate da un nuovo contratto.
(26)
Quanto agli altri operatori di telecomunicazioni attivi sul mercato, essi sono valutati secondo il metodo dell'affitto, ad eccezione degli operatori di televisione via cavo, ai quali è applicato il metodo derivato dal metodo della base dell'imprenditore edile (6).
B. Ragioni dell'avvio del procedimento di indagine formale
(27)
Nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione ha considerato che l'applicazione a BT e a Kingston dell'imposta sui beni immobili potrebbe conferire un vantaggio a queste due imprese. Esse sembrano infatti fruire di una riduzione della loro base imponibile rispetto ad altri concorrenti. Ciò risultava dal fatto che BT pagava per l'imposta circa il 2 % delle sue entrate, mentre può darsi che Vtesse ed altri concorrenti debbano pagare circa il 7 % e, su base progressiva, fino al 20-30 % dei loro introiti.
(28)
Nella decisione di avvio del procedimento la Commissione aveva osservato che questa imposizione apparentemente discriminatoria potrebbe essere il risultato dell'applicazione a BT e Kingston di un particolare metodo di valutazione dei beni, mentre gli altri operatori di telecomunicazioni sono valutati secondo il metodo dell'affitto, ad eccezione, ancora una volta, degli operatori di televisione via cavo, che sono valutati secondo un metodo derivato dal metodo della base dell'imprenditore edile. È possibile che non uniformità del sistema e i poteri discrezionali attribuiti alla VOA di applicare le disposizioni generali a specifici operatori e che erano stati utilizzati nel contesto dell'accordo negoziato con BT, abbiano recato un vantaggio specifico a BT e a Kingston.
(29)
Nella decisione di avvio del procedimento si contestava l'idea che il metodo dell'affitto non si possa applicare ai beni di BT e di Kingston e si proponeva che l'affitto riscosso da BT, quando cede in locazione le sue proprie infrastrutture, possa fungere da elemento orientativo per il valore della rete. Inoltre, le unità di BT di attività commerciali al dettaglio effettivamente cedono in affitto e acquistano servizi di rete da BT Wholesale Ltd. («BT Wholesale» - BT all'ingrosso), l'unità commerciale che gestisce l'infrastruttura di BT: i prezzi del trasferimento interno tra l'unità di BT al dettaglio e BT Wholesale potrebbero fornire una base per calcolare il valore dell'affitto. Inoltre, la liberalizzazione e la disaggregazione degli elementi della rete hanno determinato una varietà di prodotti all'ingrosso che potrebbero servire da parametri per valutare il valore locativo dei diversi elementi di infrastruttura delle reti di BT e di Kingston. Quanto alla tesi secondo la quale non esiste alcun altra rete altrettanto grande o diversificata di BT, il cui valore locativo possa fungere da parametro, nella decisione di avvio del procedimento la Commissione proponeva di basarsi, come riferimento, sulla tassazione delle società via cavo che operano anch'esse sul mercato delle telecomunicazioni.
(30)
Quanto all'applicazione del metodo delle E&U, la Commissione ha osservato che tale metodo calcola il valore locativo dei beni in questione sulla base delle entrate generate dalla loro utilizzazione. Il risultato quindi dipenderebbe dal livello di redditività con cui tali beni sono utilizzati, il che potrebbe portare a risultati che penalizzano gli operatori i cui beni sono valutati secondo un metodo diverso. La Commissione si chiedeva se, in occasione dell'applicazione a BT e a Kingston del metodo delle E&U, fossero stati effettuati i necessari adeguamenti per supporre che i loro beni siano utilizzati a piena capacità e redditività. La Commissione inoltre si chiedeva in che modo si fosse tenuto conto degli obblighi di servizio universale nella valutazione di BT.
(31)
Nella decisione di avvio del procedimento la Commissione inoltre contestava il metodo utilizzato per la revisione del valore imponibile. Essa ha osservato che BT sembra fruire di un meccanismo di revisione al ribasso, mentre non appare sussistere un'analoga revisione sistematica delle condizioni di mercato incontrate dai concorrenti. L'apparente mancata presa in considerazione dell'aumento di valore dell'infrastruttura di BT tra i due periodi di revisione quinquennale, mentre i concorrenti sono assoggettati ad un'imposizione progressiva in funzione degli incrementi della loro rete, sembra conferire un vantaggio a BT.
(32)
Infine, la decisione di avvio del procedimento evidenziava il fatto che la VOA apparentemente godeva di ampi poteri discrezionali che le consentono di negoziare accordi e sottolineava che l'accordo raggiunto con BT deve rispettare il principio di non discriminazione e non deve creare discriminazioni indebite tra gli operatori.
III. COMMENTI DI TERZI INTERESSATI
A. Commenti formulati da interessati diversi da BT e Kingston
(33)
I commenti inviati da interessati diversi da BT e Kingston in generale appoggiano l’idea che l’applicazione a BT e a Kingston dell’imposta sui beni immobili possa conferire loro un vantaggio.
(34)
Vtesse, innanzitutto, ha sottolineato che BT ha presentato ricorso dinanzi al Lands Tribunal contro la decisione adottata nel marzo 1998 dal Valuation Tribunal, il quale confermava che il metodo delle E&U doveva essere applicato alla rete di BT e che il suo valore imponibile era di 553 000 000 di GBP per l’Inghilterra e il Galles. Prima che il ricorso fosse esaminato, BT e la VOA si sono accordate per fissare la valutazione a 470 000 000 di GBP, il che rappresenta una riduzione del 15 % rispetto alla valutazione iniziale. Vtesse sostiene che BT e la VOA hanno concordato un importo definitivo e che la VOA ha adattato le cifre per farle corrispondere al risultato convenuto.
(35)
Vtesse ha fornito nuovi elementi che tendono a dimostrare che i beni di BT, ai fini fiscali, sono sottovalutati secondo il metodo delle E&U. Pertanto, supponendo che il valore imponibile dell’intera rete di BT (7) sia stato attribuito alla sua rete di fibra ottiche (7 300 000 km nel 2005), il valore imponibile annuo per km di fibre sarebbe di 74 GBP. Secondo Vtesse, tale cifra deve essere raffrontata ai valori imponibili annui di 1 000 GBP e di 1 200 GBP rispettivamente per km di coppia di fibre ottiche per gli operatori di telecomunicazioni che sono valutati in base al metodo dell'affitto. Analogamente, se si fissa il valore della fibra ottica di BT a 0 e considerato che BT ha 29 milioni di linee di collegamento con utenti finali, l’affitto annuo per linea sarebbe di 18,57 GBP. Tale cifra dev’essere raffrontata all’importo annuo di 122 GBP pagato dagli operatori di telecomunicazioni per l'accesso ai doppini disaggregati di BT (8).
(36)
Vtesse rileva inoltre che, nel 2001, BT ha trasferito per 2,4 miliardi di GBP il leasehold e il freehold (il diritto alla locazione e alla piena proprietà) della maggior parte del suo portafoglio immobiliare a «Telereal», una joint venture tra Land Securities e Williams Pears Group. La transazione ha riguardato 5,5 milioni di metro2 complessivamente. In seguito a detta transazione, nel 2001 BT ha versato 190 milioni di GBP a titolo di affitti annui per il freehold più 90 milioni di GBP per il leasehold. Sulla base di tale transazione, Vtesse conclude che BT paga 35 GBP al metro2 per l'affitto dei suoi edifici, mentre altri operatori di telecomunicazioni sono valutati, ai fini fiscali, come se pagassero in media 115 GBP per metro2 nei loro immobili. Vtesse sostiene che l'affitto effettivamente pagato nel 2001 a Telereal da BT per i suoi edifici, ossia 280 milioni di GBP, rappresentava più del 50 % del suo valore imponibile in quell'anno, malgrado il fatto che la maggior parte di tale valore imponibile dovrebbe principalmente essere imputato alla sua rete e non ai suoi edifici. Vtesse sembra implicare che ciò costituisca una prova del fatto che la rete di BT è sottovalutata in base al metodo delle E&U.
(37)
Nella dichiarazione di Vtesse, la parità tra il valore imponibile delle diverse componenti della rete di BT e quello delle reti degli altri operatori di telecomunicazioni dimostra che il metodo delle E&U ha prodotto, come risultato, una valutazione dei beni imponibili di BT inferiore a quella che si sarebbe ottenuta con il metodo dell'affitto.
(38)
Vtesse fornisce altri elementi per comparare l'onere fiscale, in termini di imposta sui beni delle imprese, gravante rispettivamente su BT e sugli altri operatori di telecomunicazioni. Vtesse difende il rapporto imposte/entrate che nel suo caso sarebbe ammontato al 13,46 % nel 2004. Vtesse sostiene che tale rapporto deve essere adattato in modo da permettere un raffronto diretto con BT. Secondo Vtesse, dato che la maggior parte degli operatori pagano tariffe elevate per il trasporto e la terminazione del traffico e dato che quelle tariffe di connessione non sono correlate ai loro beni imponibili, dovrebbero essere detratte dalle loro entrate ai fini del calcolo del loro rapporto imposte/entrate. Questa posizione è condivisa da Gamma Telecom che, per gli stessi motivi, sostiene che il rapporto più adeguato per comparare i rispettivi oneri fiscali dovrebbe essere il rapporto imposte/valore aggiunto.
(39)
Vtesse ha inoltre raffrontato i prezzi per i servizi di estensione all'ingrosso («Wholesale Extension Services WES») di BT con l'imposta che un operatore valutato ai fini fiscali in base al metodo dell'affitto dovrebbe pagare se utilizzasse fibre ottiche per prestare lo stesso servizio. In funzione della capacità e delle distanze dei WES, Vtesse sostiene che detto operatore dovrebbe pagare a titolo d'imposta un importo equivalente all’87 % del prezzo fatturato da BT. Vtesse ritiene che ciò sia un’ulteriore prova del fatto che la rete ottica di BT è sottovalutata: se la sua rete fosse valutata allo stesso modo, BT dovrebbe esigere un prezzo superiore per i suoi WES al fine di coprire il costo effettivo delle imposte sui beni aziendali.
(40)
Vtesse sostiene inoltre che il rapporto imposte/entrate è particolarmente elevato per i nuovi operatori, quali Vtesse. Le imprese attive ormai da anni sul mercato possono intensificare il traffico sulle fibre ottiche al fine di ammortizzare le spese locative e gli oneri fiscali sul maggior numero possibile di clienti. BT non è soggetta a tale restrizione in quanto, presumibilmente, non è tassata marginalmente. Ciò significa che, per le società installate da lunga data, il rapporto imposte/entrate diminuirà nel lungo periodo.
(41)
Per quanto concerne la questione dell'imposizione marginale, Vtesse sottolinea che lo svantaggio di cui offre deriva dal fatto che BT è tassata come una rete indivisibile, mentre Vtesse, ai fini fiscali, è valutata per ogni singolo di metro di cavo in fibra ottica che attiva. Essa ritiene che l'unità di analisi dovrebbe essere costituita dal singolo contratto stipulato sul mercato in cui Vtesse e BT sono in concorrenza. Vtesse fornisce cifre più precise circa l'impatto di dette differenze in termini di tassazione marginale dei contratti: prendendo come esempio l'offerta di Kent MAN per la fornitura di collegamenti alla dorsale e alla rete di accesso di telecomunicazioni, Vtesse sostiene che il suo onere fiscale in relazione a quell'offerta equivaleva al 16 % delle sue entrate. Per la stessa offerta, Vtesse sostiene che BT non era assoggettata ad un'imposizione marginale o, al massimo, era tassata in media a concorrenza del 2 % circa delle sue entrate che è quanto, si asserisce, BT paghi a titolo di imposte. Tale differenza spiegherebbe la ragione per cui Vtesse ha perso il contratto, che invece è stato aggiudicato ad un consorzio comprendente BT.
(42)
Vtesse osserva inoltre che BT recentemente ha affittato circa 2 000 km di fibre ottiche sulla rete di Geo, uno dei fornitori di Vtesse, probabilmente alle stesse condizioni commerciali di Vtesse. Secondo Vtesse, BT dovrebbe essere considerato l'occupante di tali fibre. Vtesse si chiede se si sia tenuto conto di questa estensione della rete di BT ai fini della valutazione del suo imponibile e sostiene che BT avrebbe dovuto essere valutata su basi analoghe a quelle di Vtesse quando affitta fibre dallo stesso operatore.
(43)
Altnet Task Force, che rappresenta vari operatori alternativi di telecomunicazioni fisse, sostiene che il metodo delle E&U dovrebbe essere applicato unicamente ai monopoli regolamentati, per i quali esistono scarse prove comparabili in materia di affitti. Essa ritiene che la VOA aveva ampie prove del valore locativo per valutare BT secondo il metodo dell'affitto, tra cui le tariffe praticate da BT per l'affitto all'ingrosso di linee o i suoi prezzi pubblicati per i prodotti derivanti dalla disaggregazione della rete locale che potevano essere utilizzati per valutare il valore locativo dei suoi cavi di rame. Altnet Task Force inoltre ritiene che il metodo dell'affitto tenda ad accrescere progressivamente l'onere fiscale degli operatori. Tale effetto non si verifica in base al metodo delle E&U, dato che il valore dell’infrastruttura è stabilito preliminarmente e quindi la decisione di BT di utilizzare fibre inattivate è neutrale in termini fiscali. Secondo Altnet, gli effetti di dette distorsioni sono stati aggravati dal fatto che l’accordo concluso tra BT e la VOA è stato mantenuto per due periodi di valutazione, il che ha conferito un notevole vantaggio all’operatore storico, in termini di accresciuta certezza, mentre le imprese di Alnet devono tuttora far fronte a ricorsi e a trattative costose e incerte. Altnet afferma che BT sostiene il 74 % dell'onere fiscale totale, in relazione alle reti di telecomunicazioni, mentre la sua quota di mercato è perlomeno pari all'80 %.
(44)
Global Crossing conferma che l'imposizione progressiva (ossia su fibre di recente attivazione) avvantaggia BT, dato che quando Global Crossing attiva una nuova fibra l’onere fiscale progressivo copre l’intera lunghezza del circuito, dalla sede del cliente fino ai nodi della sua rete di base. Global Crossing asserisce di avere perso contratti a favore di BT a causa del trattamento fiscale sfavorevole.
(45)
Thus plc e Viatel (UK) Ltd. sostengono anch'esse si essere assoggettate ad un onere fiscale progressivo, in funzione della connessione dalla sede dei nuovi clienti alle loro reti, mentre ciò non accade per BT, che è il loro principale concorrente. Altrettanto dichiara Above Net, la quale sostiene di aver perso contratti aggiudicati invece a BT probabilmente a causa dell'asserita inferiore tassazione applicata a BT.
(46)
UKCTA, associazione sindacale che rappresenta gli interessi degli operatori di comunicazioni fisse che sono in concorrenza con BT per i servizi locali e servizi dati, ha osservato che il sistema delle imposte sui beni immobili manca assolutamente di trasparenza, in quanto è caratterizzato da accordi bilaterali segreti, stipulati tra gli operatori di rete e le autorità fiscali. UKCTA ritiene che l'accordo concluso da BT abbia garantito all'impresa dieci anni di sicurezza e di stabilità, mentre altri operatori non hanno beneficiato di un livello analogo di prevedibilità. A suo avviso, il sistema fiscale in questione ha rafforzato la posizione dominante di BT, dato che l'imposizione fiscale è meno gravosa per BT, e quindi ha impedito ai nuovi operatori di esercitare una vera concorrenza senza contare che, a differenza degli altri operatori, BT non deve far fronte ad aumenti diretti del suo onere fiscale per l'attivazione di ulteriori fibre. Tuttavia, in seguito a una richiesta della Commissione, UKCTA ha indicato che era impossibile precisare l’importo che gli operatori di Alnet avrebbero dovuto pagare in termini di imposta se fossero stati valutati sulla stessa base d BT.
(47)
GVA Grimley, società di consulenti nel campo delle imposte sui beni delle società di telecomunicazioni, critica l’applicazione a BT di un meccanismo di adeguamento che rispecchia variazione delle sue quote di mercato e la cui applicazione è poco trasparente. GVA Grimley sostiene che per tutti gli altri beni aziendali valutati secondo il metodo delle E-U, la prassi normale consiste nell’effettuare una revisione della valutazione ogni cinque anni, senza un meccanismo collegato alla quota di mercato. I consulenti suddetti contestano inoltre il modo in cui tale meccanismo è applicato a BT e osservano che è difficile comprendere la ragione per cui il valore imponibile di BT avrebbe dovuto diminuire dal 1995 al 1999 in un contesto di aumenti sia del fatturato che degli utili. Essi hanno peraltro sostenuto che la VOA aveva dichiarato che una coppia di fili di rame disaggregati aveva un valore imponibile di circa 50 GBP, mentre i rilegamenti d’utenti di BT sono valutati a circa 16 GBP (dividendo il valore imponibile totale di BT per il numero di detti rilegamenti). Tale disparità indicherebbe che la rete di BT è sottovalutata.
(48)
Alcuni dei soggetti che hanno risposto all’invito della Commissione già citati ed altri, tra cui Telewest Broadband, Cable and Wireless, oppure Easynet, sollevano altre questioni riguardanti l'imposta sui beni delle imprese, che però non sembrano direttamente collegate con i fatti descritti nella decisione di avvio del procedimento. Ad esempio, alcune imprese succitate si dichiarano preoccupate dell’eventuale applicazione alla disaggregazione della rete di accesso dell’imposta sui beni delle imprese. Inoltre, esse protestano contro il livello eccessivamente elevato dell’imposta (9), che rappresenta un ostacolo agli investimenti, e criticano il periodo di cinque anni che, a loro avviso, è incompatibile con la struttura e con il ritmo dell’evoluzione tecnologica nel settore delle telecomunicazioni (10). Un’impresa inoltre afferma che ad alcuni concorrenti non è stata applicata l’imposta in questione (11).
B. Osservazioni formulate da BT e da Kingston
(49)
BT, innanzitutto ha spiegato che contrariamente a quanto sostenuto nella decisione di avvio del procedimento, non esiste un ordine gerarchico riconosciuto tra i metodi di valutazione né alcun principio indicante che il metodo dell’affitto, qualora siano disponibili prove dell’affitto, sia quello più adatto. Il metodo che la VOA utilizza è dettato dalla natura dei beni commerciali valutati e dalle prove disponibili. Di conseguenza, la VOA non ha alcuna discrezionalità quanto alla scelta del metodo.
(50)
Benché BT sia valutata secondo un metodo diverso, non vi è alcun trattamento discriminatorio tra BT e gli altri contribuenti: il testo di legge è lo stesso e tutti i metodi mirano a valutare l’affitto ipotetico, al quale si stima che il bene in questione possa ragionevolmente essere affittato di anno in anno.
(51)
BT sostiene che non vi è alcuna prova attestante che il valore imponibile valutato per i suoi beni le abbia conferito un vantaggio sotto forma di una base imponibile ridotta rispetto ai concorrenti. L’unica prova che la Commissione ha fornito a sostegno di tale tesi consiste in un confronto dei valori imponibili rispetto al volume dei fatturati.
(52)
BT sostiene inoltre che la VOA aveva correttamente concluso che il metodo delle E-U era l’unico metodo adatto per valutare la rete di BT, essenzialmente a causa della mancanza di prove di affitto per valutare il valore imponibile dei beni di BT nel loro insieme. All’epoca delle valutazioni del 1995 e del 2000 non erano disponibili prove né per la rete locale (12) né per l’affitto wholesale all'ingrosso (13).
(53)
BT nega che vi fossero favoritismi nel sistema del ricorso o nel modo in cui tale sistema le è stato applicato. Tutti hanno sia il diritto di presentare ricorso che la possibilità di giungere ad un accordo. La valutazione della rete di BT ha formato oggetto di un ricorso nel 1995. La soluzione raggiunta dinanzi alla Valuation Court non era insolita e non implica alcun potere discrezionale da parte della VOA. La possibilità di concludere un accordo non esentava la VOA dall’obbligo che le incombe per legge di determinare il valore locativo annuo dei beni delle imprese nel caso di un ipotetico affitto. Secondo BT, è del pari inesatto affermare che anche la valutazione del 1995 sia servita come base per determinare i valori del 2000 e abbia garantito a BT un decennio di certezza: l’accordo concernente la valutazione del 1995 è stato concluso soltanto nel 2000 a causa dei ritardi intervenuti nel procedimento giuridico. In tal modo, BT ha subito cinque anni d’incertezze per quanto riguarda la valutazione del 1995. L’elenco dei beni relativo al 2000 è stato compilato alla stessa epoca.
(54)
BT ha spiegato che, nel corso del periodo quinquennale, possono avere luogo revisioni della valutazione in caso di «cambiamenti concreti delle circostanze» (material changes in circumstances - MCCs). Un meccanismo di adeguamento delle quote di mercato era parso come un mezzo efficiente per rispecchiare, su base annua, l’effetto netto di detti cambiamenti (14).
(55)
Di conseguenza BT ha spiegato che la Commissione, nella decisione di avvio del procedimento, ha torto ad affermare che non si è tenuto conto di aumenti di valore dell’infrastruttura di BT: BT ha, di fatto, subito revisioni sia al rialzo che al ribasso a seconda che i valori che ne aumentavano il valore fossero più o meno importanti di quelli che lo riducevano (15).
(56)
Secondo BT, il sistema di revisione applicabile a Vtesse sembra basarsi sugli stessi principi, anche se in modo diverso: le nuove fibre ottiche che occupa diventano una componente addizionale dei suoi beni e sono valutate come parte integrante degli stessi. Nel caso di Vtesse, la quota di mercato non è un mezzo adatto per valutare le variazioni del valore imponibile, trattandosi di variazioni impercettibili data la quota ridotta di mercato di Vtesse.
(57)
Infine, BT sostiene che se la Commissione dovesse decidere che BT ha ricevuto un aiuto di Stato, non potrebbe ordinarne il recupero tenuto conto dell’aspettativa legittima dell’impresa che tale aiuto sia considerato legittimo o, alternativamente, che costituisca un aiuto esistente.
(58)
Kingston sostiene che la Commissione non ha accertato l’esistenza di un vantaggio né dimostrando che BT e Kingston hanno beneficiato di una riduzione selettiva dell’onere fiscale né dimostrando che gli altri operatori sono assoggettati ad aumenti eccezionali in termini di imposta. Essa osserva che nel suo caso specifico, la Commissione non ha alcuna idea di come Kingston sia stata valutata ai fini fiscali.
(59)
Kingston ritiene che l’unica prova indicante l’esistenza di un eventuale vantaggio a favore di BT consiste nella differenza del rapporto imposte/entrate tra BT e Vtesse. Tuttavia, questo rapporto è irrilevante nel caso dell’imposta sui beni immobili, che non è un’imposta sui redditi. Perché questo rapporto sia rilevante, Vtesse e Kingston oppure BT dovrebbero essere imprese direttamente comparabili, il che non è, data la differenza esistente tra loro in termini di dimensione, fatturato e attività economica. Infine, Kingston stima che il rapporto nel caso di Vtesse sia pari allo 0,39 % mentre nel suo caso specifico sarebbe pari al 4,5 % (16).
(60)
Kingston nega che l’esistenza di metodi diversi di valutazione le procuri un vantaggio selettivo. A suo avviso, la VOA dispone di un certo potere discrezionale nel processo di valutazione, che però non è illimitato: la natura dei beni e delle prove determina la scelta del metodo, che è ulteriormente condizionata da una considerevole giurisprudenza. Non è possibile dimostrare che il metodo delle E&U avvantaggi Kingston o BT, dato che il metodo dell’affitto non si applica loro, mentre il metodo delle E&U non è applicabile a Vtesse, in quanto non è un’impresa redditizia.
(61)
Kingston sostiene inoltre che non vi è alcuna dimostrazione di distorsione di concorrenza senza riferimento agli altri operatori suoi concorrenti. In aggiunta, sotto il profilo giuridico, propone di considerare che l’eventuale potenziale aiuto concesso attraverso l’applicazione del sistema britannico di valutazione dei beni ai fini fiscali costituisca un aiuto esistente.
IV. OSSERVAZIONI PERVENUTE DAL REGNO UNITO
(62)
Le autorità britanniche sostengono che il sistema fiscale in questione è un sistema legale uniforme, applicabile a tutti i beni aziendali in Inghilterra e nel Galles, volto a istituire uno strumento di misurazione comune, per determinare il valore degli immobili. Tale strumento di misurazione corrisponde all’importo dell’affitto in base al quale si stima che il bene in causa possa essere affittato di anno in anno, fatti salvi taluni presupposti legali quanto allo stato di conservazione del bene e alle condizioni dell’ipotetica occupazione.
(63)
Tale valore è stabilito dalla VOA, che impiega esperti autorizzati e professionalmente qualificati e che è tenuta per legge a effettuare perizie in maniera indipendente. Le sue decisioni sono sottoposte allo scrutinio indipendente del Valuation Tribunal e, a livello superiore, del Lands Tribunal e della Court of Appeal.
(64)
Le autorità britanniche hanno inoltre spiegato che per valutare questo affitto ipotetico, la VOA può utilizzare vari metodi. Questi metodi di valutazione hanno lo stesso obiettivo, ossia l’accertamento dell’affitto ipotetico e, se debitamente applicati, dovrebbero tutti produrre lo stesso risultato. L’esistenza di vari metodi è destinata a soddisfare la vasta gamma di casi nei quali si applicano le imposte in questione. La selezione del metodo di valutazione appropriato non è una decisione discrezionale: dipende dalla natura del bene e dalle prove disponibili. Ad esempio, se l’occupazione del bene non risponde a fini lucrativi (ospedali, scuole), il metodo delle E&U non è applicabile e la VOA tenderà a giudicare che il metodo più appropriato è quello della base dell’imprenditore edile.
4.1. Scelta del metodo applicato a BT e a Kingston
(65)
Le autorità britanniche spiegano che il metodo delle E&U era l’unico metodo disponibile per valutare i beni di BT e di Kingston. Esse sostengono che il gruppo di esperti indipendenti della VOA (17), che si è occupato della valutazione di detti beni, aveva concluso che per tutti i periodi di valutazione, incluso il 2005-2010, non esistevano prove sufficienti per determinare il valore imponibile delle reti di BT e di Kingston sulla base del metodo dell’affitto. Tale conclusione era stata accettata dal Valuation Tribunal nel caso specifico (18). Inoltre, esse sostengono che il metodo delle E&U è il solo che potrebbe rispecchiare il vantaggio unico dell’ubiquità di cui gode BT.
(66)
Le autorità britanniche sostengono che il metodo dell’affitto non era applicabile a BT e a Kingston. A questo proposito sottolineano, innanzitutto, che la questione della disponibilità di prove di affitto deve essere valutata nel momento in cui si effettua la valutazione. Di conseguenza, ad esempio, la possibilità di applicare il metodo dell’affitto al periodo 1995-2000 può essere presa in considerazione unicamente sulla base delle informazioni che erano disponibili alla «data di valutazione antecedente» ossia, al 1o aprile 1993. Le autorità britanniche sostengono quindi che sia i terzi interessati che la Commissione sbagliano a ritenere che le prove di affitto a prezzi di mercato disponibili attualmente siano pertinenti per stabilire se gli elenchi del 1995 e del 2000 avrebbero potuto essere compilati sulla base del metodo dell’affitto.
(67)
Di conseguenza, per quanto riguarda gli elenchi del 1995, si potrebbero prendere in considerazione unicamente le informazioni disponibili nel 1993. Nella sua decisione di avviare il procedimento, la Commissione ha proposto due possibili fonti di prove in materia di affitto: l’affitto riscosso da BT, allorché cede in locazione la sua propria infrastruttura, o i prezzi di trasferimento tra le attività al dettaglio e le attività all’ingrosso di BT. Le autorità britanniche sostengono che nessuno di detti approcci era disponibile alla VOA nel 1993. Nel 1993 BT non cedeva in locazione nessuna parte significativa della sua infrastruttura né era strutturata in modo da distinguere le sue attività al dettaglio da quelle all’ingrosso.
(68)
Quanto all’elenco del 2000, basato sulle informazioni disponibili nel 1998, le autorità britanniche ammettono che a quella data, esisteva un certo numero di prove in materia di affitto provenienti dalle reti di fibre ottiche, che cominciavano ad essere fornite agli operatori in base ai cosiddetti «Indefeasible Rights of Use» (IRU). Tuttavia, quelle prove erano limitate e si applicavano unicamente alle reti di fibre ottiche utilizzate per il trasporto di servizi di volume elevato e quindi erano pertinenti unicamente per una proporzione estremamente limitata dei beni di BT. Esse riconoscono anche che, nel 1998, esistevano divisioni distinte per le attività al dettaglio e all’ingrosso di BT, ma i servizi di accesso, che rappresentano una parte essenziale delle attività di BT, erano gestiti su base «dall’inizio alla fine» senza trasferimenti ad altre divisioni. Pertanto i pagamenti a titolo di trasferimento non potrebbero essere utilizzati per valutare l’intera rete di BT.
(69)
Per quanto concerne l’elenco dei beni del 2005, valgono le stesse osservazioni di cui sopra. Le autorità britanniche negano anche che, contrariamente alla proposta fatta da Altnet, le tariffe per la disaggregazione della rete di accesso forniscano prove di affitto sulla cui base sarebbe stato possibile valutare i beni di BT. Ad esempio, la tariffa Wholesale Line Rental (affitto della linea all’ingrosso) era disponibile a partire dall’agosto 2002. Si tratta di un prodotto che BT è tenuta a fornire ad altri operatori di telecomunicazioni e che consente loro di offrire sia l’affitto di linee che servizi di chiamata ai clienti attraverso la rete locale di BT. Tuttavia la somma che il gestore di telecomunicazioni versa a BT non equivale ad un affitto per la rete locale. Si tratta del pagamento di un servizio, dal momento che BT deve assicurare, tra l’altro, la manutenzione della linea, la fornitura di infrastrutture per le centrali, la fatturazione, la ricerca e sviluppo, la riparazione dei guasti, l'impianto pair gain e l’elettricità. Pertanto, le autorità britanniche sostengono che, contrariamente alla tesi difesa da Vtesse e Altnet, tale somma non può essere assimilata all’affitto per linea di doppini. Esse giungono alla stessa conclusione per quanto riguarda la tariffa dei servizi di chiamata e di accesso (Call and Access), un prodotto precursore del prodotto WLR, disponibile a partire dal 1998 e che comprendeva gli stessi servizi del WLR. In aggiunta, la tariffa per l’affitto della linea all’ingrosso e il corrispettivo per l’uso della rete di accesso disaggregata sono regolati dall’OFCOM. Non si tratta di affitti stabiliti alle normali condizioni di mercato e quindi hanno scarso peso come prove del valore locativo (19). Di conseguenza, la VOA sostiene di non disporre di alcuna prova di affitto per quanto concerne le parti essenziali delle reti di BT e di Kingston, ossia le loro reti di accesso locale.
(70)
Le autorità britanniche hanno spiegato peraltro che le prove di affitto utilizzate quando applicano il metodo dell’affitto agli operatori di telecomunicazioni diversi da BT e Kingston, non possono essere utilizzate per valutare i beni di queste due imprese. BT e Kingston, da un lato, e gli altri operatori di telecomunicazioni, dall’altro, non sono minimamente comparabili. Le reti di BT e di Kingston sono prevalentemente reti di accesso locale, che servono milioni di individui nel caso di BT, mentre le reti della maggior parte degli altri operatori di telecomunicazioni sono principalmente reti di base che servono un piccolo numero di clienti importanti in termini di valore e di volume. Il valore di un bene dipende da un numero di fattori, tra cui la sua funzione e la sua configurazione fisica, la sua estensione e il contesto regolamentare in base al quale opera. Pertanto, date le differenze esistenti tra i beni in questione e la mancanza di comparabilità, le prove di affitto fornite dagli operatori di telecomunicazioni, ad esempio sulle loro reti in fibra ottica, non possono essere applicate direttamente a BT/Kingston. Per le stesse ragioni, le autorità britanniche sostengono che contrariamente alla proposta fatta dalla Commissione nella sua decisione di avvio del procedimento, le prove di affitto fornite da imprese di televisione via cavo non possono essere applicate né a BT né a Kingston.
(71)
Quanto alla tesi, secondo la quale parti dei beni di BT avrebbero potuto essere valutati in base a prove di affitto ottenute da altre reti e il resto in base al metodo delle E&U, le autorità britanniche sostengono che simile approccio non era fattibile poiché avrebbe presupposto l’esistenza di parti fisiche distinte della rete di BT per ciascuna delle differenti attività da essa svolte. Tuttavia, le autorità britanniche rilevano che secondo la giurisprudenza britannica relativa all’applicazione delle imposte ai beni delle imprese (20), beni contigui occupati dallo stesso soggetto, quali le reti di BT e di Kingston, devono essere valutati come un unico bene. La disaggregazione dei beni in regime di occupazione unica introdurrebbe distorsioni di valutazione, dal momento che la somma del valore delle parti di un bene immobile raramente equivale al suo valore d’insieme.
(72)
Più precisamente, non è possibile cercare di disaggregare la rete interdistrettuale (trunk) di base, che è una rete in fibra ottica di volume elevato in concorrenza con le attività commerciali di Vtesse, e valutarne il valore imponibile facendo riferimento ad affitti pagati da gestori di telecomunicazioni concorrenti. Ciò è dovuto al fatto che la stessa struttura è anche utilizzata da servizi telefonici di modesto volume forniti a 29 milioni di clienti privati di BT. Le reti di BT o di Kingston, data la loro integrazione fisica e funzionale, non possono fisicamente essere suddivise in unità autonome che si possano affittare oppure occupare separatamente.
(73)
In ogni caso, anche se fosse possibile valutare parti distinte dei beni di BT e di Kingston e valutarle secondo un metodo diverso dal metodo delle E&U, sussisterebbe il problema di come valutare il resto dei beni, dato che il metodo delle E&U può essere applicato unicamente all’insieme delle reti di dette imprese.
4.2. L'applicazione a BT e a Kingston del metodo delle E&U
(74)
Le autorità britanniche hanno fornito una spiegazione dettagliata del modo in cui il metodo delle E&U è applicato a BT e a Kingston.
(75)
Le valutazioni sono effettuate da esperti indipendenti secondo le regole generali sull'applicazione del metodo delle E&U (21). Malgrado la complessità dei modelli e dei calcoli che ne risultano, i punti seguenti forniscono una breve panoramica su come è stata effettuata la valutazione per il periodo 1995-2000.
(76)
La valutazione in base al metodo delle E&U esamina le entrate previste, rilevanti ai fini dell’occupazione imponibile del bene di BT, e ne detrae le relative spese. La VOA aveva incaricato consulenti specializzati (National Economic Research Associates - NERA) di preparare un modello che consente una stima delle entrate e dei costi operativi futuri su un periodo quinquennale derivanti dall’occupazione dei beni di BT inclusi nell’elenco centrale in Inghilterra e nel Galles, unitamente al resto della rete in Scozia e nell’Irlanda del Nord. Le autorità britanniche hanno fornito una descrizione sintetica del modello NERA e dei fogli di calcolo inerenti utilizzati per le valutazioni relative al 1995, 2000 e 2005.
(77)
Scopo del modello NERA era prevedere le entrate e i costi operativi verosimilmente associati alla rete di BT in tutto il Regno Unito, nel quadro di un’ipotesi di valutazione dei beni ai fini imponibili su un periodo di cinque anni. Tale ipotesi prevede la cessione in locazione della parte imponibile della rete di BT al 1o aprile 1993 tenuto conto del suo stato fisico e di quello delle reti concorrenti nonché del resto del contesto fisico alla data del 1o aprile 1995. Il modello NERA si basava sulle entrate e sui costi operativi effettivi registrati nell’anno precedente la data di valutazione antecedente, dato che questi sarebbero stati noti agli offerenti interessati ad un’ipotetica occupazione. Si erano utilizzate osservazioni riguardanti una lunga serie di statistiche precedenti per dedurne le elasticità che erano state impiegate per prevedere l’andamento del mercato totale delle telecomunicazioni e della quota ottenuta da BT nell'arco di cinque anni.
(78)
Nel caso di BT, la VOA ha deciso di utilizzare i costi e le entrate previste in un periodo di cinque anni anziché nel periodo normale di un anno. Le autorità britanniche hanno spiegato che, in determinate circostanze, l’applicazione del metodo delle E&U può comportare la necessità di prendere in considerazione livelli di redditività su un certo numero di anni futuri se i risultati di un unico anno non sono rappresentativi del futuro. Nel caso di BT, la VOA aveva previsto che, partendo dalla data di valutazione antecedente («AVD»), la tendenza futura della redditività potesse risentire della prospettiva di una maggiore concorrenza, del controllo regolamentare dei prezzi, della notevole crescita delle reti dei concorrenti e dei cambiamenti del tipo di servizi offerti. Per tali ragioni era necessario un approccio basato sulla redditività attesa nell'arco di cinque anni per poter valutare l’affitto che un ipotetico affittuario, tenendo presente la AVD, sarebbe disposto a pagare per la rete di BT durante tale periodo (22).
(79)
Una volta anticipati sia le entrate che i costi operativi per un periodo di cinque anni, la fase successiva della valutazione secondo il metodo delle E&U consiste nel detrarre dalla spesa di capitale stimata dell’ipotetico affittuario nel periodo previsto di cinque anni elementi che non formano parte del bene, ma che sono necessari per garantire all'interessato le entrate previste. Tali elementi rientrano in due categorie: a) impianti e macchinari non imponibili, che dovranno essere procurati durante il periodo di cinque anni, a titolo di sostituzione di impianti esistenti o per altri motivi; e b) aggiunte alla rete non esistenti alla data del 1o aprile 1995, ma che si prevede siano realizzate nell’arco dei cinque anni.
(80)
Il passo successivo consiste nel prevedere la variazione del capitale di esercizio per ciascuno dei cinque anni del periodo in questione. La variazione annua è detratta dalle entrate al netto delle spese e della spesa di capitale testé descritta. Si ottiene quindi un saldo divisibile che rappresenta il totale dell’affitto e del flusso di cassa necessario per il locatario. La fase successiva comporta la stima del flusso di cassa necessario per il locatario.
(81)
Si tratta della remunerazione del capitale necessaria al locatario all’inizio dell’anno, corretta della variazione di detto capitale nel corso dell’anno. Il capitale del locatario all’inizio dell’ipotetica occupazione consiste nel capitale di esercizio e nei beni materiali, ossia nell’impianto e nel macchinario non imponibili. La variazione del capitale totale del locatario è stimata per ciascun anno. Il valore dei beni materiali varia ogni anno, per effetto di modifiche dei prezzi di sostituzione dei beni, dell’ammortamento dei beni esistenti e dell’acquisto di beni nuovi o di beni di sostituzione, modifiche sono state previste per un periodo di cinque anni.
(82)
La rimunerazione del capitale necessaria al locatario era stata fissata pari al 16,2 % in termini nominali (23). Si tratta di una stima del costo medio ponderato del capitale di BT («WACC» - weighted average cost of capital) in termini nominali prima delle tasse alla data del 1o aprile 1993 - la data di valutazione antecedente pertinente. Si può così calcolare il flusso di cassa necessario al locatario alla fine dell’anno. Dato che le entrate, le uscite e la spesa di capitale sono sostenute durante l’intero anno, al pari dell’affitto che deve essere pagato durante l’intero anno, il flusso di cassa necessario alla fine dell’anno è espresso in termini semestrali applicando un fattore di valore attuale del 16,2 % per 6 mesi.
(83)
Il flusso di cassa necessario al locatario è detratto dal saldo divisibile, il che lascia un flusso di cassa residuo per ciascun anno, dato che quel flusso di cassa deriva dalle transazioni che hanno luogo durante l’intero anno. Il valore attuale del flusso di cassa di ciascun anno (al 16,2 %) è quindi sommato e poi diviso per la somma dei fattori di valore attuale (pari a 5 anni di potere d'acquisto al 16,2 %).
(84)
Il risultato, che ammonta a 700 636 855 GBP, rappresenta l’offerta stimata dell’affitto che l’ipotetico locatario potrebbe permettersi di fare per assicurarsi un rendimento del 16,2 % dall’investimento di capitale che dovrà necessariamente effettuare per generare le entrate sulle quali basare la sua offerta. La penultima fase del processo di valutazione consiste nella ripartizione tra l’Inghilterra e il Galles del valore cumulato di oltre 700 milioni di GBP nel Regno Unito. In assenza di prove dirette del traffico di telecomunicazioni in ciascuno dei paesi del Regno Unito, si è supposto che la ripartizione verosimilmente più corretta prenda in considerazione la distribuzione dell’attività economica tra le parti che costituiscono il Regno Unito. Sulla base di tale distribuzione, l’84,8 % del «cumulo» britannico è stato assegnato all’Inghilterra e il 4,2 % al Galles.
(85)
Le cifre ottenute includono un certo numero di beni che sono di proprietà di BT e da essa occupati, ma non includono beni iscritti nella Central List (elenco centrale). Questi beni hanno potuto essere valutati direttamente sulla base del metodo dell’affitto e sono stati valutati separatamente pari a 149 167 870 GBP in Inghilterra e a 3 822 485 GBP nel Galles. La fase finale della valutazione comporta la sottrazione di quei valori imponibili valutati separatamente onde ottenere il valore imponibile finale per i beni iscritti nella Central list, che era di 445 milioni di GBP in Inghilterra e di 25 milioni di GBP nel Galles.
(86)
Lo stesso metodo è stato applicato ai due successivi periodi di valutazione, utilizzando come base i conti effettivi di BT per l’anno 1997/1998 per il periodo 2000-2005 e dell’anno 2002/2003 per il periodo 2005-2010. La VOA ha utilizzato un rendimento necessario al locatario del capitale investito pari al 14,25 % per il periodo 2000-2005 e pari al 12,25 % per il periodo 2005-2010. Questa diminuzione rispecchia l’andamento dell’inflazione.
(87)
L’applicazione del metodo delle E&U a BT ha dato i seguenti valori imponibili a partire dal 1995:
Elenco dei beni
Inghilterra
Galles
1995-2000
445 milioni di GBP
25 milioni di GBP
2000-2005
467 milioni di GBP
26 milioni di GBP
2005-2010
530 milioni di GBP
24 milioni di GBP
(88)
In merito alla questione specifica della valutazione del 1995-2000, le autorità britanniche riconoscono che l’applicazione del metodo delle E&U a BT per quel periodo è stata il risultato di un accordo concluso dopo più di cinque anni di litigi e di successive negoziazioni. La VOA ha il diritto di concludere accordi, secondo una prassi comune seguita nel campo dell’applicazione dell’imposta sui beni delle imprese (24). Tuttavia non può concludere accordi su una base che non rappresenti il valore imponibile corretto dei beni in questione. Le autorità britanniche insistono sul fatto che l’accordo concluso con BT, ha confermato che i suoi beni dovevano essere valutati sulla base del metodo delle E&U, anziché secondo il metodo della base dell’imprenditore edile, che BT caldeggiava, e che tale metodo ha prodotto un valore imponibile significativamente più elevato del valore difeso da BT.
(89)
Quanto all'asserzione di Vtesse secondo cui, dopo la decisione del Valuation Tribunal (25) la VOA e BT si erano accordate su un valore imponibile della rete di BT che era del 15 % inferiore alla valutazione iniziale effettuata dalla VOA, le autorità britanniche hanno spiegato che la differenza può essere dovuta al fatto che la valutazione compiuta successivamente alla decisione del Lands Tribunal era il risultato di un'analisi più approfondita. Nel preparare la prima valutazione, che era stata sottoposta al Valuation Tribunal, la VOA e la società NERA, suo consulente economico, non erano riuscite ad ottenere tutti i dati dettagliati delle entrate storiche, dei prezzi, dei volumi principalmente perché non avevano gli strumenti necessari per costringere BT a rivelare tali informazioni. BT ha impugnato la decisione dinnanzi al Lands Tribunal. L'audizione del Lands Tribunal è stata un'audizione «de-novo» (26). Inoltre, in quella fase della procedura, la VOA poteva ingiungere a BT di divulgare le informazioni necessarie. In particolare, per la valutazione del 2000, la VOA e NERA hanno potuto ottenere dati importanti che non erano a loro disposizione nel 1997, tra cui la completa ripartizione delle entrate e delle spese di BT nel 1992/1993, il piano quinquennale di BT elaborato prima della AVD e i dati storici sui volumi e prezzi relativi a linea e a chiamata nonché sui volumi e i prezzi relativi a linea affittata. Queste nuove informazioni hanno inciso su tutte le parti principali della valutazione, inclusa la previsione relativa alle entrate e ai costi operativi, la spesa futura di capitale e il rendimento richiesto per l'ipotetico locatario.
(90)
Alcuni di questi cambiamenti avevano tendenza ad aumentare il valore imponibile. È il caso dei seguenti fattori:
-
la VOA ha finito per utilizzare un rendimento necessario per il locatario pari al 12,27 % in termini reali, anziché al 12,5 %, come inizialmente adottato dal Valuation Tribunal;
-
la spesa di capitale inerente ai beni non imponibili del locatario è stata significativamente rivista al ribasso grazie in particolare alle informazioni fornite dal piano d'impresa di BT per il 1993, che non era disponibile nel 1997;
-
il costo della riduzione di personale è stato ridotto da 50 000 a 33 900 BP nel 1992/1993.
(91)
Il fattore con il principale effetto al ribasso sul valore imponibile è stata la modifica delle previsioni concernenti le entrate e le spese future. La versione modificata prevedeva profitti più elevati nel primo anno, ma più bassi negli anni successivi rispetto alle previsioni utilizzate nella valutazione del 1997. Più esattamente, queste modifiche possono essere attribuite ai seguenti elementi:
-
il fattore X nel prezzo massimo (27) nel 1997/1998 era cambiato da -4,5 % a -7,5 % dato che il passaggio a -4,5 %, che era avvenuto nel 1997 ed era stato utilizzato nella valutazione del 1997, non poteva ragionevolmente essere stato previsto alla AVD.
-
La previsione relativa alla riduzione annua del contributo per il deficit di accesso per minuto (28) era aumentata da - 3 % a - 12 %, dato che la previsione del 1997 non aveva tenuto sufficientemente conto della riduzione della dimensione del deficit di accesso in quanto i prezzi per linea commutata erano aumentati più rapidamente dei costi.
-
Nella valutazione del 1997, la VOA e NERA avevano ipotizzato che i prezzi delle linee interne affittate aumentassero con l’inflazione. Tale ipotesi non era stata corroborata dai dati sui prezzi storici delle linee affittate, successivamente resi pubblici da BT, e si era supposto che rimanessero costanti nel contesto della valutazione del 2000.
-
Nella valutazione del 2000, si era incluso un adeguamento per tener conto di ulteriori costi di esternalizzazione.
(92)
A causa dell'effetto combinato di detti fattori la valutazione finale era risultata inferiore a quella inizialmente calcolata dalla VOA nel 1997.
(93)
Infine, in merito al punto sollevato dalla Commissione nella sua decisione di avvio del procedimento, ossia se il metodo basato sulle E&U tenga correttamente conto delle eventuali inefficienze e della minore redditività delle imprese cui è applicato, le autorità britanniche rispondono che la valutazione si basa sulla premessa di un livello medio di efficienza. Laddove esistono prove di un'efficienza inferiore alla media, il valutatore che utilizza il metodo delle E&U deve adeguare la stima ragionevole delle entrate e delle uscite. Le autorità britanniche sostengono che esistono prove attestanti che BT ha un livello medio di efficienza (29) e non si era ritenuto necessario alcun adeguamento per effettuare una valutazione corretta dei suoi beni. Quanto alla questione degli obblighi di servizio universale (Universal Services Obligations - USO) e del modo in cui se ne è tenuto conto nella valutazione di BT, le autorità britanniche hanno spiegato che non è previsto alcun adeguamento specifico per tener conto di detti USO. I costi degli USO sono inclusi nella spesa di capitale prevista complessivamente per l'espansione della rete e nei costi globali di gestione. Le entrate attese includono i maggiori profitti derivanti dai servizi prestati ai clienti in adempimento degli USO e dal migliore posizionamento, se si verifica, della marca derivante dagli USO.
(94)
A Kingston era stato applicato un approccio per tappe analogo al metodo delle E&U, ma molto meno complesso. Non era stato elaborato alcun modello di previsione del fatturato verosimilmente atteso dall'occupazione del bene in un periodo di cinque anni. Ciò era dovuto al fatto che nella zona urbana di Hull non esistono reti che prestino servizi a clienti privati in concorrenza con Kingston, non vi è televisione via cavo ed esiste una scarsa concorrenza a livello delle linee commerciali. Tenuto conto della situazione più stabile di cui gode Kingston sul mercato di Hull, si era deciso che non erano necessarie proiezioni su un periodo di cinque anni.
(95)
Invece, per il periodo 1995-2000, si è tenuto conto del volume effettivo del fatturato e dei costi di gestione per i tre anni precedenti la AVD e, su tale base, si è supposto che il locatario ipotetico potrebbe ragionevolmente prevedere un rendimento netto di circa 9,5 milioni di GBP all’anno prima dell’affitto. Si è supposto che il locatario esigerebbe un rendimento del 12,5 % sul valore dei beni non imponibili (stimati a 64 milioni di GBP), il che corrisponde ad un rendimento di 8 milioni di GBP da dedurre dal reddito netto. Il saldo di 1,5 milioni può essere utilizzato per l'affitto ed è stato considerato come il valore imponibile di Kingston per tale periodo. Lo stesso metodo, utilizzando le cifre disponibili nel 1998 e nel 2003, ha dato un valore imponibile di 5,1 milioni di GBP per il periodo 2000-2005 e di 7 milioni di GBP per il periodo 2005-2010.
4.3. Meccanismo di revisione
(96)
Le autorità britanniche hanno anche fornito spiegazioni concernenti il meccanismo di revisione applicato a BT. Esse hanno spiegato che in base al Schedule 6 del LGFA 1988, BT, al pari di qualsiasi altro contribuente, ha diritto a chiedere che il suo valore imponibile sia modificato se durante il quinquennio di valutazione si verifica un cambiamento concreto delle circostanze (material change in circumstances («MCC»)). Degli MCC si tiene conto come se avessero avuto luogo alla AVD. Nel caso di BT, MCC avvengono ogni giorno, sia a causa dell'estensione della rete di BT (effetto di rialzo) sia a causa della posa di reti concorrenti (effetto di ribasso) (30). In teoria una valutazione secondo il metodo delle E&U dovrebbe aver luogo ogni anno, tenuto conto di come questi MCC possono avere alterato il piano quinquennale di BT all'epoca della AVD. Invece di questo metodo complesso, le autorità britanniche e BT hanno preferito accordarsi e adottare un metodo di adeguamento alternativo basato sull'evoluzione della quota di mercato di BT rispetto a quella realizzata nell'anno precedente la compilazione dell'elenco di valutazione e utilizzando dati pubblicati dall'OFCOM.
(97)
Questa quota di mercato è stata calcolata dividendo la somma di tutte le categorie di entrate pertinenti di BT per la somma di tutte le corrispondenti categorie di entrate sul mercato britannico della telefonia fissa. Si tratta delle seguenti categorie: (a) chiamate locali, (b) chiamate nazionali, (c) chiamate internazionali, (d) chiamate a telefoni mobili, (e) altre chiamate, (f) connessioni a linee commutate, (g) affitto di linee commutate, (h) cessione in affitto di linee interne affittate a privati (inland private leased rentals) (questa categoria comprende il mercato nel quale BT e Vtesse sono in concorrenza), (i) connessioni a linee interne affittate a privati (inland private leased connections), (j) circuiti internazionali affittati a privati (international private leased circuits), (k) interconnect e (l) telex (soltanto nell'elenco del 1995) .
(98)
Prendendo come esempio l'elenco 2000-2005, la quota di mercato di BT calcolata secondo il metodo di cui sopra era pari al 68,47 % nel 2000. Il valore imponibile dei suoi beni è ammontato a 467 milioni di GBP in Inghilterra e a 26 milioni di GBP nel Galles nel 2000. Nell’anno successivo la quota di mercato di BT era scesa al 65,03 %. Il valore imponibile per il 2001 era quindi stato fissato a 467 milioni di GBP × 65,03 %/68,47 % = 443 milioni di GBP in Inghilterra e a 26 milioni di GBP × 65,03 %/68,47 % = 24,7 milioni di GBP per il Galles. L’anno successivo, i dati dell'OFCOM indicavano una lieve riduzione della quota di mercato di BT, che tuttavia non si era tradotta in alcuna diminuzione del suo valore imponibile. Negli anni 2003/2004 e 2004/2005, la quota di mercato di BT è salita rispettivamente a 67,6 % e a 68,0 %. Rispetto alla quota di mercato di riferimento del 2000 (31), ciò si è tradotto in valori imponibili pari a 447,5 GBP e a 450,6 milioni di GBP rispettivamente (32).
(99)
Questo metodo ha dato ai seguenti risultati per i periodi 1995-2000 e 2000-2005:
BT
Lista
Inghilterra
Galles
1.4.1995
1995
445 milioni di GBP
25 milioni di GBP
1.4.1996
1995
412 milioni di GBP
23 milioni di GBP
1.4.1997
1995
392 milioni di GBP
22 milioni di GBP
1.4.1998
1995
366 milioni di GBP
20 milioni di GBP
1.4.1999
1995
347 milioni di GBP
19 milioni di GBP
1.4.2000
2000
467 milioni di GBP
26 milioni di GBP
1.4.2001
2000
443,5 milioni di GBP
24,7 milioni di GBP
1.4.2002
2000
443,5 milioni di GBP
24,7 milioni di GBP
1.4.2003
2000
447,5 milioni di GBP
24,9 milioni di GBP
1.4.2004
2000
450,6 milioni di GBP
25,1 milioni di GBP
(100)
Per il periodo 2005-2010, le autorità britanniche hanno indicato che, data la mancanza di dati disponibili da parte di OFCOM, cesserà di essere applicato il meccanismo di revisione applicato per i primi due periodi (33). Invece del precedente sistema, le autorità britanniche intendono applicare annualmente il metodo completo delle E&U, il che rispecchierà tutti i cambiamenti fisici, incluse nuove fibre attivate, ma nel contesto delle condizioni economiche esistenti alla AVD (34). Questo sistema deve ancora essere finalizzato.
(101)
Nel caso di Kingston non è stato applicato alcun meccanismo di revisione. Secondo le autorità britanniche, non è stato effettuato alcun adeguamento degli elenchi imponibili del 1995 e del 2000 dato che nessun concorrente aveva costruito reti nell'area urbana di Kingston upon Hull e visto che Kingston già vi possedeva una copertura di rete pari quasi al 100 %, ragione per cui non aveva esteso la sua rete.
4.4. Esistenza di un vantaggio
(102)
Le autorità britanniche innanzitutto sottolineano che tutti i metodi di valutazione dovrebbero arrivare allo stesso risultato: l'affitto ipotetico che sarebbe pagato per il bene. Pertanto, l'applicazione di un metodo di valutazione a BT e Kingston diverso da quello applicato agli altri operatori di telecomunicazione, non è un'indicazione del fatto che potrebbe essere stato concesso un vantaggio ai primi.
(103)
A loro avviso vi sono due modi per dimostrare l'esistenza di un vantaggio selettivo:
a)
o dimostrando che una valutazione secondo il metodo delle E&U applicato a operatori di telecomunicazioni diversi da BT e Kingston avrebbe prodotto un valore imponibile inferiore a quello ottenuto dal metodo dell'affitto in modo da dimostrare che il metodo delle E&U è errato o che sistematicamente sottovaluta il valore;
b)
oppure dimostrando, in base a raffronti corretti e pertinenti, che ad altri operatori di telecomunicazioni era stato attribuito un valore imponibile sproporzionatamente elevato rispetto a BT e a Kingston.
(104)
Per comprovare il punto (a) sarebbe necessario effettuare una valutazione degli altri operatori di telecomunicazioni secondo il metodo delle E&U per vedere se si ottenevano risultati in base al metodo delle E&U comparabili a quelli ottenuti in base al metodo dell'affitto. Nessuno degli operatori di telecomunicazioni ha effettuato un simile esercizio e le autorità britanniche suppongono che se effettivamente la valutazione della loro rete fosse stata inferiore in base al metodo delle E&U, membri di Altnet e Vtesse avrebbero sollevato tale punto (35). Quanto alla VOA, l'Agenzia non dispone dei piani d'impresa di detti operatori di telecomunicazioni. Pertanto non è in grado di valutare le entrate ed uscite attese dall'occupazione della loro rete né di determinare l'affitto che sarebbero disposti a pagare detta rete in base al metodo delle E&U.
(105)
Quanto al punto (b), le autorità britanniche osservano che Vtesse e la Commissione hanno proposto di comparare la percentuale di entrate pagate da Vtesse a titolo dell'imposta con la percentuale di entrate pagata da BT e da Kingston. Le autorità britanniche innanzitutto osservano che questo rapporto è irrilevante e sostengono che l'imposta in questione è un'imposta sul valore del bene e non un'imposta sulle entrate, sugli utili o sul plusvalore. Il valore di un immobile non dipende dal fatturato dello specifico occupante: due imprese possono occupare immobili identici eppure il loro fatturato potrebbe essere estremamente diverso a seconda della natura e del successo della loro attività. Perfino locatari della stessa superficie commerciale possono realizzare fatturati estremamente diversi a seconda della loro efficienza. Di conseguenza, il reddito non fornisce un'indicazione dell'affitto che verrebbe fissato in una «serrata contrattazione di mercato» e quindi è errato attribuire una qualsiasi importanza a una presunta disparità tra la percentuale di entrate spesa per l'imposta in causa.
(106)
In ogni caso le autorità britanniche sostengono che i rapporti corretti (36) imposta/entrate per BT e Kingston nel Regno Unito erano i seguenti:
1995/96
2000/01
2005/06
BT
3,0 %
2,7 %
3,6 %
Kingston
1,0 %
4,0 %
3,4 %
(107)
Le autorità britanniche hanno spiegato che la differenza tra il rapporto che esse ottengono per BT e il rapporto calcolato da Vtesse per BT (2 %) può essere imputata al fatto che Vtesse ha comparato le entrate di BT del Regno Unito al valore imponibile della sua rete in Inghilterra e nel Galles. Vtesse non ha tenuto conto dei beni immobili valutati separatamente né del valore imponibile dei beni di BT in Scozia e nell'Irlanda del Nord. La differenza tra i rapporti forniti da Vtesse e dalle autorità britanniche può essere ulteriormente imputata al fatto che queste ultime hanno calcolato il rapporto imposta/entrate utilizzando redditi modificati per BT e Kingston che erano stati adattati per tener conto di redditi non pertinenti ed erano stati normalizzati per rispecchiare tendenze future.
(108)
In ogni caso, anche ammesso che l'approccio basato sulla percentuale dei redditi sia valido, le autorità britanniche sostengono che le cifre fornite da Vtesse e utilizzate dalla Commissione nella decisione di avvio del procedimento non dimostrano l'esistenza di un vantaggio a favore di BT. Al contrario, esse osservano che quando si raffrontano tutti gli operatori di comunicazioni di Altnet nel loro complesso con BT, la percentuale delle entrate dimostra che BT non paga meno degli operatori di Altnet. Nell'ultimo anno dell'elenco 2000, BT contava per circa il 70 % del valore imponibile totale delle telecomunicazioni fisse e per circa il 71,6 % delle entrate da chiamata e da accesso oltre ad una percentuale inferiore di altre entrate del mercato delle telecomunicazioni fisse. Secondo le autorità britanniche, tali cifre indicano che non vi è alcun problema di sistema per quanto concerne la valutazione degli elenchi 1995 e 2000.
(109)
Per quanto riguarda la tassazione marginale, le autorità britanniche negano che il diverso modo di valutare ai fini imponibili le fibre addizionali conferisca un vantaggio a BT o a Kingston. Il fattore che determina il valore imponibile delle fibre degli operatori di telecomunicazioni in base al metodo dell'affitto è l'attivazione delle fibre. Non è così che sono trattate le fibre nuove nel caso di BT/Kingston in base al metodo delle E&U.
(110)
Il metodo delle E&U calcola le entrate e le spese future attese nell'arco di cinque anni. Le fibre necessarie all'attività di BT durante il quinquennio dell'elenco sono prese in considerazione ai fini della valutazione del valore imponibile in quanto le entrate provenienti da dette fibre sono incluse nella valutazione secondo il metodo delle E&U. Le imposte sui beni commerciali gravano quindi sulle fibre ottiche dalla data d'inizio dell'elenco di valutazione e non semplicemente dal giorno in cui sono attivate. Le aggiunte fisiche al bene di BT sono ulteriormente prese in considerazione dal meccanismo di revisione annuale che si basa sull'andamento della quota di mercato di BT descritto ai punti 96-100.
(111)
Le autorità britanniche riconoscono che i metodi di valutazione necessariamente esigono un approccio diverso per il trattamento dell'attivazione di fibre addizionali, ma sottolineano che il risultato finale dell'esercizio di valutazione in entrambi i casi è che il valore delle fibre per l'occupante è rispecchiato nel valore imponibile.
V. OSSERVAZIONI DELL'OFCOM
(112)
L'OFCOM è l'autorità indipendente responsabile della regolamentazione della concorrenza per il settore britannico delle telecomunicazioni. Le osservazioni formulate dalle autorità britanniche sono state fornite dal governo centrale britannico e non rappresentano la posizione dell'OFCOM. Di conseguenza la Commissione, con lettera del 26 luglio 2005, ha chiesto all'OFCOM di inviarle le sue osservazioni sulla decisione di avvio del procedimento. Tali informazioni sono state fornite dall'OFCOM con lettera del 21 settembre 2005.
(113)
L'OFCOM ha analizzato fino a che punto differenze di metodo e di prassi possano incidere sulle condizioni di concorrenza e ne ha tratto la conclusione che, in generale, il sistema di valutazione, ai fini fiscali, del valore dei beni aziendali attualmente non ha un effetto negativo sulle condizioni di concorrenza nel mercato delle telecomunicazioni.
(114)
Quanto al rapporto imposta/reddito, l'OFCOM ritiene che questo rapporto non sia pertinente per valutare l’equità del sistema fiscale in questione. Essa sottolinea che l'imposta è legata agli affitti previsti, ai prezzi di mercato che verosimilmente rispecchiano l’utilizzazione efficiente dei beni. Se un bene è utilizzato in maniera inefficiente da parte di un’impresa, l'imposta può rappresentare una proporzione significativa dei suoi redditi. Ad esempio, il rapporto imposta/redditi per una rete in fibre può dipendere dal volume di dati per il quale è utilizzata. Differenze nel rapporto imposta/reddito di società diverse possono quindi semplicemente rispecchiare differenze di valore dei servizi che forniscono ai clienti attraverso beni imponibili analoghi.
(115)
Inoltre, l'OFCOM ha calcolato il rapporto imposta/reddito per un determinato numero di operatori di telecomunicazioni del Regno Unito come segue:
Onere fiscale in termini di imposta sugli immobili commerciali per il 2005 (in milioni di GBP)
Redditi
(in milioni di GBP)
Imposta/reddito
( %)
BT
238,31
18 623
1,28
NTL
24,26
1 930
1,26
Telewest
15,49
1 300
1,19
C&W
16,37
1 602
1,02
Kingston
3,35
364
0,92
Energis
3,27
720
0,45
Global Crossing
3,13
270
1,16
Easynet
1,77
78
2,28
Thus
2,41
341
0,71
Your Communication
1,09
186
0,59
Fibernet
1,08
47
2,32
Gamma Telecom
0,46
72
0,63
(116)
L'OFCOM ha anche calcolato il rapporto di Vtesse per il 2003, l’unico anno per il quale disponeva di dati. Tale rapporto era pari al 2,1 %. Queste cifre indicano che il rapporto imposta/reddito differisce considerevolmente e che non vi è una chiara tendenza rispetto al volume dei redditi. L'OFCOM ha concluso non solo che questo rapporto costituisce una metodologia errata per valutare l’equità del sistema dell'imposta sui beni aziendali, ma anche che l’asserzione secondo cui BT in generale paga in tasse un importo inferiore rispetto al suo reddito delle imprese concorrenti è errata.
(117)
L'OFCOM sottolinea la difficoltà di effettuare raffronti adeguati fra i diversi operatori di telecomunicazioni (ossia il valore imponibile medio di un chilometro di percorso di una rete in fibre può essere molto diverso a seconda delle caratteristiche della rete cui appartiene e del numero di fibre attivate su tale percorso). Ciò nonostante l'OFCOM proponeva alcuni modi alternativi per raffrontare la tassazione di BT con quella dei suoi concorrenti. Ad esempio, ha calcolato il rapporto valore imponibile/connessione per BT e per le tre società che sono più simili ad essa per quanto riguarda la rete di accesso locale, ossia Kingston, NTL e Telewest. Tutte e quattro le società in questione forniscono principalmente servizi di accesso locale. BT e Kingston sono valutate sulla base del metodo delle E&U, mentre NTL e Telewest sono valutate secondo un metodo ottenuto dal metodo della base dell'imprenditore edile. I risultati dei calcoli dell'OFCOM sono illustrati nella tabella seguente. Secondo l'OFCOM, questi valori imponibili per connessione non variano molto da un operatore all’altro.
Valore imponibile/connessione
BT
GBP 21
NTL
GBP 22
Telewest
GBP 21
Kingston Communication
GBP 26
(118)
Pertanto, in generale l'OFCOM conclude che vi sono scarse prove a sostegno della tesi secondo la quale BT paga molto di meno degli altri operatori di dorsali in fibra.
(119)
L'OFCOM ha anche esaminato se il sistema di valutazione introduca un’indebita asimmetria in termini di onere fiscale marginale. Su questo punto, l'OFCOM osserva che il metodo delle E&U utilizza proiezioni di cifre per i redditi e i costi e quindi, da un punto di vista concettuale, include qualsiasi espansione di rete necessaria per soddisfare detti piani d'impresa. Il metodo delle E&U non si limita allo stato dell'arte della rete di BT all’inizio del periodo quinquennale, ma riflette le necessarie alterazioni che saranno apportate a tale rete nei successivi cinque anni, con revisioni annuali volte a captare e a valutare fiscalmente cambiamenti concreti apportati al bene immobile di BT. Secondo l'OFCOM, benché l’onere fiscale progressivo sia più evidente per gli operatori di più piccole dimensioni, dato che ciascuna fibra attivata determina uno specifico onere fiscale addizionale, ciò non significa che il valore imponibile di BT non includa importi per oneri analoghi. L'OFCOM ha concluso che non vi sono prove attestanti che, diversamente dagli operatori di telecomunicazioni valutati in base al metodo dell'affitto, BT non paga imposte addizionali quando attiva una nuova fibra. Il sistema sembrerebbe fornire un esito materialmente simmetrico nel lungo periodo in ciascun caso, anche se attraverso vie diverse e con livelli ridotti di trasparenza.
VI. VALUTAZIONE GIURIDICA
(120)
Ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, «sono incompatibili con il mercato comune, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la.» Di conseguenza, una misura costituisce aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE se soddisfa i seguenti quattro criteri:
-
conferisce un vantaggio soggettivo al beneficiario (beneficiari),
-
è concessa dagli Stati ovvero mediante risorse statali,
-
falsa o minaccia di falsare la concorrenza,
-
può incidere sugli scambi tra Stati membri.
(121)
Per determinare se l’applicazione a BT e a Kingston dell’imposta sugli immobili abbia recato un vantaggio economico a queste due società, l’analisi della Commissione deve essere duplice:
-
innanzitutto, deve determinare se siano state correttamente applicate a BT e a Kingston le norme in materia di imposta sugli immobili e in particolare se l’applicazione del metodo delle E&U sia giustificata e debitamente eseguita.
-
Inoltre, deve considerare se l’applicazione del metodo delle E&U a BT e a Kingston conferisca un vantaggio a dette imprese rispetto ai loro concorrenti che sono valutati secondo il metodo dell'affitto.
6.1. Corretta applicazione a BT e a Kingston delle regole in materia di imposta sugli immobili
6.1.1. Scelta del metodo applicato a BT e a Kingston
(122)
La prima questione considerata è se fosse appropriato per le autorità britanniche applicare a BT e a Kingston il metodo delle E&U anziché il metodo dell'affitto, che risulta essere il metodo applicato in generale nel settore delle telecomunicazioni. Si tratta di stabilire se esistessero prove sufficienti in materia di affitti per valutare le reti di BT e di Kingston, tenuto conto delle prove in materia di affitti per i periodi 1995-2000, 2000-2005 e 2005-2010.
(123)
Nella decisione di avvio del procedimento la Commissione ha proposto che i prezzi del trasferimento interno tra l’attività al dettaglio di BT e la sua attività all’ingrosso nonché l’affitto riscosso da BT quando cede in locazione la sua propria infrastruttura possano costituire una base per applicare il metodo dell'affitto. Tra i terzi che hanno inviato osservazioni in merito alla decisione, la Altnet Task Force ha proposto fonti specifiche in materia di affitto, tra cui le tariffe di BT per l’affitto di linee all’ingrosso o i prezzi da essa pubblicati per i rilegamenti d'utenti disaggregati che potrebbero essere utilizzati per determinare il valore locativo dei suoi cavi di rame.
(124)
A questo proposito, BT e le autorità britanniche hanno spiegato che il metodo dell'affitto non poteva essere applicato per valutare i beni di BT e di Kingston. Innanzitutto le prove che la Commissione o Altnet proponevano di utilizzare non erano disponibili per i primi due periodi di valutazione (ossia il 1995-2000 e il 2000-2005). È il caso delle tariffe per l'affitto della rete di accesso disaggregata che sono state applicate a partire dal 31 maggio 2001 oppure dell’insieme dei conti regolamentari che rispecchiavano le tariffe di trasferimento per i servizi di accesso di BT. Inoltre, anche quando tali informazioni erano disponibili, ad esempio per l’ultimo periodo di valutazione del 2005-2010, non si è trattato di informazioni rilevanti e non potevano essere utilizzate per effettuare una valutazione delle reti molto specifiche di BT e di Kingston. Ad esempio, le autorità britanniche hanno spiegato che la tariffa per l'affitto della linea all’ingrosso e la tariffa per la rete di accesso disaggregata rappresentano il pagamento di un servizio e, secondo la giurisprudenza in materia di imposte sugli immobili, non possono essere considerate come prove di affitto per valutare la parte pertinente della rete di BT. Inoltre, le tariffe sono regolamentate dall'OFCOM e in quanto tali non sono assimilabili a «affitti negoziati sul libero mercato». Di conseguenza rivestono scarsa importanza come prove del valore imponibile. Per tali ragioni non vi sono prove effettive basate sui dati del mercato concernenti la parte di accesso delle reti di BT o di Kingston, che costituisce una caratteristica unica delle loro reti.
(125)
Inoltre sembra che, anche ammesso che esistano prove in materia di affitto provenienti da altri operatori di telecomunicazioni, ad esempio per le fibre ottiche, le differenze tra l’utilizzazione delle fibre ottiche da parte di questi ultimi e l’utilizzazione che ne è fatta da parte di BT e Kingston significano che queste prove non sono pienamente rilevanti per valutare i loro beni. L’affitto per la fibra indicato da Vtesse si basa su dati di mercato relativi alle reti per comunicazioni interurbane in fibra che servono un numero ridotto di clienti di valore elevato e di grande volume. Le reti di BT e di Kingston sono soprattutto reti di accesso locale, per il servizio prestato a milioni di individui nel caso di BT. La loro rete in fibra ottica funge principalmente da dorsale di interconnessione tra le loro reti di accesso. Per questo motivo le loro reti sono uniche e non possono essere comparate con nessun’altra nel Regno Unito, incluse le grandi reti, come quella di Cable & Wireless. È vero che parti della rete di BT possono essere utilizzate da BT per fornire servizi che sono in concorrenza con Vtesse, ma da un punto di vista fisico e funzionale continuano a non poter essere scorporate dall’intera rete di BT. Pertanto, complessivamente, i due tipi di rete non svolgono la stessa funzione ed è poco probabile che abbiano lo stesso valore locativo. Questo parere è stato confermato in particolare dall'OFCOM, che ha sottolineato che il valore medio di un chilometro di percorso di una rete in fibra può essere molto diverso a seconda delle caratteristiche della rete cui appartiene e che la topologia della rete di base di BT verosimilmente è molto diversa da quella di un operatore di dorsale, che presta servizi al mercato degli utenti d'affari.
(126)
Quanto alla possibilità di applicare il metodo dell'affitto a parti dei beni di BT o di Kingston per i quali può darsi siano disponibili prove di affitto e il metodo delle E&U al resto, anche questa possibilità è stata esclusa dalla VOA. Ciò per il fatto che il metodo delle E&U può essere unicamente applicato all’intero bene e non è possibile separare parti dei beni di dette imprese, come le loro reti in fibre ottiche, dato che, in base alla giurisprudenza britannica, il bene deve essere valutato nel suo insieme essendo le parti in questione pienamente integrate nel resto della rete (37).
(127)
Gli esperti indipendenti della VOA hanno concluso che il metodo dell'affitto non può essere applicato a BT e a Kingston. Tale conclusione, ossia che il metodo delle E&U era il metodo corretto, è stata confermata dal Valuation Tribunal (38). La Commissione ritiene che non esistano elementi probatori attestanti il contrario. Di conseguenza, la Commissione conclude che non vi sono prove di affitto sufficienti in materia di locazione per valutare le reti di BT e di Kingston nei periodi in esame e che l’applicazione del metodo delle E&U per stabilire il valore imponibile delle loro reti fosse quindi giustificata.
6.1.2. Corretta applicazione del metodo delle E&U a BT e a Kingston
(128)
La questione successiva consiste nello stabilire se il metodo delle E&U sia stato applicato correttamente a BT e a Kingston. Sulla base delle ampie spiegazioni fornite dalle autorità britanniche e descritte ai punti 74-93, alla Commissione risulta che tale metodo è stato applicato conformemente alle regole generali sul metodo delle E&U, quale stabilito nella nota di orientamento RICS sul metodo delle E&U per la valutazione di beni ad uso commerciale (39). L’utilizzazione dei redditi e costi attesi in un periodo di cinque anni nel caso di BT non è espressamente contemplata nella nota in questione. Tuttavia la nota rinvia alla redditività futura stimata, allorché considera l’offerta dell’ipotetico locatario alla luce dei cambiamenti economici ciclici che sono prevedibili alla AVD. Inoltre, un metodo basato sulle entrate e sui costi attesi su un certo numero di anni è stato utilizzato anche per la valutazione del valore imponibile di beni di operatori di gas e di energia elettrica e quindi non è peculiare di BT. Nel caso di BT, data la prospettiva di una maggiore concorrenza e di una crescita significativa delle reti dei concorrenti che caratterizzano il settore delle telecomunicazioni, l’utilizzazione dei redditi e delle spese previste nell’arco di cinque anni è un metodo ragionevole per valutare l’affitto ipotetico che un locatario con una ragionevole prospettiva di occupazione continuata sarebbe disposto a pagare per la rete di BT. Viceversa, la stabilità del mercato su cui opera Kingston, che è caratterizzato da una concorrenza limitata, giustificava il fatto che non si fosse ritenuta necessaria una proiezione quinquennale.
(129)
Quanto alla questione specifica dell'accordo concernente il periodo 1995-2000, le autorità britanniche hanno fornito spiegazioni dettagliate delle ragioni per cui il valore imponibile finale (445 milioni di GBP in Inghilterra, 25 milioni di GBP nel Galles) era risultato inferiore al valore imponibile inizialmente fissato dal Valuation Tribunal nella sua decisione del 19 marzo 1998 (523 milioni di GBP per l'Inghilterra e 30 milioni di GBP in Galles). Tali spiegazioni, che sono riassunte ai punti 88-92, mostrano che il minore valore imponibile finale della rete di BT non è stato negoziato tra la VOA e BT, come sostenuto da Vtesse, ma è stato stabilito utilizzando dati modificati e più precisi, che sono stati rivelati da BT successivamente alla decisione del Valuation Tribunal e che non erano disponibili all'epoca della valutazione del 1997 nonché attraverso l'uso di metodi più esatti di valutazione in seguito alla decisione del Valuation Tribunal.
(130)
In merito a un punto sollevato nella decisione di avvio del procedimento, va inoltre osservato che nell'applicare il metodo delle E&U, le autorità britanniche prendono effettivamente in considerazione il livello di redditività di BT. Come è già stato spiegato al punto 93, la valutazione in base al metodo delle E&U deve fondarsi sull'ipotesi di un livello medio di efficienza e le autorità britanniche hanno stabilito che BT soddisfa tale criterio. La Commissione rileva inoltre che gli USO (Universal Services Obligations - Obblighi di servizio universale) sono correttamente presi in considerazione, dato che sia i costi che le entrate derivanti da siffatti obblighi sono inclusi nella valutazione globale.
(131)
Quanto all'applicazione del meccanismo di revisione basato sull'andamento delle quote di mercato descritto ai punti 96-99, e interrotta nel 2005, le informazioni ricevute indicano che si trattava di un meccanismo di adeguamento ad hoc. Alla Commissione risulta che in base allo Schedule 6 del LGFA, la VOA è tenuta per legge a modificare il valore imponibile di un'impresa qualora si verifichi un cambiamento concreto delle circostanze e a tenerne conto come se fosse accaduto alla AVD. Data la dimensione della rete di BT e considerate le condizioni del mercato delle telecomunicazioni, caratterizzato da un crescente sviluppo di reti concorrenti, si ammette che si verifichino MCC quotidianamente e quindi è difficile tenerne conto soprattutto nell'ambito dell'applicazione del metodo delle E&U. Questo meccanismo, basato sulla quota di mercato, dovrebbe rispecchiare gli ampliamenti in termini fisici della rete di BT (che dovrebbero tradursi in un aumento della sua quota di mercato) e la posa di reti da parte dei suoi concorrenti (che dovrebbe portare ad una diminuzione della quota di mercato di BT). Pertanto questo meccanismo di revisione sembra rappresentare un modo ragionevole per tener conto dei MCC e può essere giustificato dalle caratteristiche della rete di BT e dai mercati delle telecomunicazioni.
(132)
Il risultato dell'applicazione di questo meccanismo di revisione ha determinato fluttuazioni nell'evoluzione dei valori imponibili di BT. Ad esempio, nel 1999, l'ultimo anno completo del periodo 1995-2000, il valore imponibile di BT in Inghilterra e nel Galles è stato di 366 milioni di GBP. Nel 2000, primo anno del periodo 2000-2005, il suo valore imponibile è stato fissato a 493 milioni di GBP. Queste fluttuazioni possono essere imputate alle caratteristiche dell'imposta sui beni e alla situazione economica del settore delle telecomunicazioni nel Regno Unito (40).
(133)
Innanzitutto, occorre ribadire che, per legge, ai fini della valutazione del 1995 la rete di BT era stata valutata come se fosse fisicamente esistita al 1o aprile 1995, ma presupponendo che fosse esistita tale e quale nelle condizioni economiche rilevate al 1o aprile 1993. Alla data del 1o aprile 1993 si erano anche stati fatti risalire eventuali cambiamenti concreti delle circostanze. Ai fini della valutazione del 2000 si è effettuato un esercizio identico, basandosi però sull'ipotesi che il bene fosse stato affittato nel contesto economico del 1o aprile 1998. Ciò vale anche per Kingston.
(134)
Si evince che il valore imponibile del 1999 è il valore del bene quale esisteva fisicamente nel 1999, ma nel contesto economico del 1993, ossia al livello di prezzi del 1993 in un mercato di telecomunicazioni della dimensione rilevata nel 1993. Tuttavia, il valore imponibile per l'anno successivo, ossia il 2000, è stato calcolato in riferimento alle condizioni economiche, livelli di prezzi e dimensioni del mercato delle comunicazioni quali esistevano nel 1998. Analogamente, il valore imponibile per il 2004 è stato fissato in riferimento alle condizioni economiche del mercato del 1998, mentre la valutazione del 2005 è stata fissata in riferimento alle condizioni di mercato del 2003 (41).
(135)
Le autorità britanniche hanno sottolineato che le condizioni economiche nel settore delle telecomunicazioni erano sostanzialmente diverse nel 1993, 1998 e 2003. Innanzitutto, il mercato delle telecomunicazioni si è espanso in maniera significativa tra il 1993 e il 1998 e tra il 1998 e il 2003. Pertanto, la rete fisica di BT nel 2000 era stata presa in considerazione in un mercato che era più ampio del mercato in cui era stata considerata la rete fisica di BT nel 1999. Ciò necessariamente significa che il suo valore imponibile nel 2000 doveva essere molto più elevato di quello del 1999. Inoltre, nel 1993, il settore delle comunicazione stava per aprirsi ad una concorrenza senza precedenti, le cui ripercussioni sulla posizione commerciale di BT sarebbero verosimilmente state profonde. Ciò è confermato dal fatto che la quota di mercato di BT è scesa dall'87 % a meno del 70 % in quel periodo. Questa previsione ha prodotto un effetto al ribasso sul valore imponibile di BT per ciascuno degli anni di quel periodo. Viceversa, nel 1998, si poteva prevedere una minore concorrenza, il che ancora una volta è stato confermato dalla quota di mercato relativamente stabile di BT, pari a circa il 70 % per tutto il periodo 2000-2005. Questa previsione verosimilmente avrebbe avuto un effetto al rialzo sul valore di BT nel corso di quel periodo.
(136)
Inoltre, le parti di maggior valore della rete di BT e di Kingston consistono delle loro reti di accesso locale, il cui valore è considerevolmente aumentato con lo sfruttamento della tecnologia DSL a banda larga. Tale sviluppo, che non poteva essere pienamente anticipato nel 1993, ha creato un effetto al rialzo per quanto concerne le valutazioni delle reti di BT e di Kingston e può spiegare il motivo per cui le loro valutazioni sono notevolmente aumentate nel 2000 e 2005.
(137)
La Commissione osserva inoltre che il fatto che si possano unicamente prendere in considerazione cambiamenti fisici nel contesto economico della AVD può spiegare la ragione per cui il valore imponibile di BT sia crollato durante il periodo di applicazione degli elenchi 1995-2000 e 2000-2005, benché le sue entrate o utili fossero stabili o migliorati. Ovviamente, elementi quali l'espansione del mercato, l'aumento dei livelli di prezzo, i cambiamenti tecnologici o le variazioni dell'andamento della domanda, ossia fattori che possono avere un'incidenza positiva sui risultati di BT, non possono essere presi in considerazione dalla VOA quando effettua le sue revisioni annue dell'elenco dei beni imponibili.
(138)
Infine la Commissione rileva che il nuovo sistema di revisione annua, che sarà applicato al periodo 2005-2010, non si basa più sull'andamento delle quote di mercato, ma consisterà nell'applicazione di una esauriente valutazione annua in base al metodo delle E&U. Le autorità britanniche hanno indicato che questo sistema rispecchierà pienamente tutti i cambiamenti fisici, incluse le fibre di nuova attivazione. Tuttavia, dato che questo sistema di revisione non è stato ancora messo a punto, la Commissione non ha avuto occasioni di analizzarlo e la sua conclusione finale negli articoli della presente decisione si limiterà quindi al periodo 1995-2005.
(139)
La Commissione conclude che le autorità britanniche hanno applicato a BT e a Kingston il metodo di valutazione appropriato e hanno rispettato i principi generali concernenti l'applicazione del metodo delle E&U quando hanno applicato tale metodo a BT e Kingston.
6.2. Il metodo delle E&U conferisce un vantaggio rispetto al metodo dell'affitto?
6.2.1. Il metodo delle E&U ha come risultato una sottovalutazione complessiva delle reti di BT e di Kingston?
(140)
Il punto successivo da chiarire è se l'applicazione del metodo delle E&U a BT e a Kingston conferisca loro un vantaggio rispetto alle imprese concorrenti, che sono valutate secondo il metodo dell’affitto. Si tratta di stabilire se questo trattamento differenziato possa portare ad un risultato diverso da quello che si otterrebbe se la valutazione delle imprese succitate fosse effettuata utilizzando la stessa metodologia. In linea con le osservazioni delle autorità britanniche, la Commissione ritiene che l'esistenza di un vantaggio a favore di BT e di Kingston potrebbe essere comprovata come segue:
a)
dimostrando che l'applicazione del metodo dell’affitto a BT e a Kingston sarebbe possibile e produrrebbe un valore imponibile più elevato del metodo delle E&U, oppure
b)
dimostrando che l'applicazione del metodo delle E&U ad altri operatori di telecomunicazioni sarebbe possibile e sistematicamente produrrebbe un valore imponibile inferiore di quello ottenuto con il metodo dell’affitto, oppure
c)
dimostrando che, mediante l'utilizzazione di altri confronti corretti e rilevanti, gli operatori di telecomunicazione che sono valutati secondo il metodo dell’affitto sono tassati molto più di BT e Kingston.
(141)
Dimostrare l'esistenza di un eventuale vantaggio a favore di BT e di Kingston secondo il ragionamento di cui alla lettera a) presuppone l'applicazione del metodo dell’affitto a BT e a Kingston. Per le ragioni indicate ai punti 124-127, non esistono prove sufficienti in materia di affitto per stabilire il valore imponibile dei loro beni. Di conseguenza la Commissione conclude che non è possibile stabilire che i valori imponibili di BT e di Kingston sarebbero stati più elevati, se fosse stato loro applicato il metodo dell’affitto.
(142)
Dimostrare l'esistenza di un eventuale vantaggio a favore di BT e di Kingston secondo il ragionamento di cui alla lettera b) implicherebbe l'applicazione del metodo delle E&U ad un esempio rappresentativo di operatori di telecomunicazioni, che sono stati valutati secondo il metodo dell’affitto. La Commissione non è in grado di effettuare queste valutazioni direttamente. La VOA ha anche spiegato che, senza i piani di dette imprese, non è possibile effettuare queste valutazioni secondo il metodo delle E&U. Inoltre, si osserva che nessuno dei terzi interessati ha fornito elementi indicanti che l'applicazione del metodo delle E&U risulterebbe in una valutazione inferiore dei loro beni: nelle sue osservazioni, UKCTA ha dichiarato che non era in grado di calcolare l'importo che i suoi aderenti avrebbero pagato in base al metodo delle E&U.
(143)
Sulla base di dette considerazione la Commissione deve pertanto concludere che il metodo di cui alla lettera b) non può essere utilizzato per dimostrare l'esistenza di un eventuale vantaggio a favore di BT e di Kingston.
(144)
Il metodo proposto alla lettera c) consisterebbe nell'utilizzare raffronti rilevanti per stabilire che BT e Kingston sono sottotassate in base al metodo delle E&U. Tale metodo era stato proposto dalla Commissione nella decisione di avvio del procedimento: secondo le informazioni allora disponibili, BT pagava in tasse l'equivalente del 2 % delle sue entrate, mentre Vtesse pagava due o tre volte tanto.
(145)
A titolo di osservazione preliminare sull'uso e sull’applicazione del rapporto imposte/entrate, la Commissione rileva che, secondo le osservazioni di Vtesse, il reddito degli operatori di telecomunicazioni dovrebbe essere adattato al fine di permettere un raffronto diretto del rapporto imposte/entrate di BT con quello degli altri operatori di telecomunicazioni. Vtesse sostiene che la maggior parte degli operatori paga una tariffa elevata a BT per il trasporto e la terminazione del traffico e che dette tariffe non hanno alcun nesso con i beni imponibili degli operatori in questione e quindi non devono essere utilizzate ai fini del raffronto dei loro rispettivi oneri fiscali.
(146)
Tale tesi non può essere accettata. I rapporti da raffrontare dovrebbero correlare le imposte alle entrate lorde oppure alle entrate nette. L'approccio «a mezza strada» proposto da Vtesse, consistente nel detrarre alcuni costi specifici, tra cui le spese di interconnessione e non altri, non sembra accurato. Innanzitutto non è corretto sostenere, come fa Vtesse, che le tariffe per il trasporto e la terminazione del traffico non riguardano i beni imponibili dell'operatore in esame: quelle tariffe, al contrario, sono necessarie per stabilire l'origine e la terminazione di una parte del traffico trasportato sulle loro reti e quindi riguardano direttamente il funzionamento di dette reti. In secondo luogo, tali tariffe incidono direttamente sull'affitto ipotetico che un eventuale locatario sarebbe disposto a pagare per la rete in esame, dato che fanno parte dei costi sostenuti per l'utilizzazione della rete stessa. Infine, quelle tariffe di interconnessione costituiscono anche una parte significativa del reddito di BT e, di conseguenza, hanno un chiaro effetto al rialzo per quanto concerne il valore imponibile di BT. Dato che le tariffe incidono sull'affitto ipotetico e sul valore imponibile di tutti gli operatori di telecomunicazioni interessati, non vi è alcuna giustificazione per detrarle dai loro redditi quando si effettua un raffronto adeguato tra i loro rapporti imposte/entrate.
(147)
In merito alla pertinenza del rapporto imposte/entrate, la Commissione osserva che secondo la VOA e l’OFCOM, questo rapporto non è pertinente ai fini della valutazione dell’onere fiscale dei diversi operatori. Alla luce delle loro osservazioni ed obiezioni, la Commissione può ammettere che questo rapporto non sia uno strumento corretto per valutare l'equità del sistema dell’imposta sui beni delle imprese, che è un'imposta sul valore di un bene e non un'imposta sulle entrate o sul valore aggiunto (42). Come ha sostenuto l’OFCOM in particolare, sembra che questo rapporto vari in funzione del valore dei servizi che gli operatori forniscono ai clienti attraverso beni imponibili analoghi e a seconda dell'uso efficiente che fanno dei loro beni. Di conseguenza, la Commissione può concludere che questo rapporto, nel migliore dei casi, è indicativo e che non si può trarne una conclusione definitiva.
(148)
Inoltre, anche se fosse da prendere in considerazione, questo rapporto non permette di formulare alcuna conclusione utile. Secondo le cifre fornite dall’OFCOM per dodici operatori di telecomunicazioni, il rapporto imposte/entrate varia da 0,59 % per Your Communication a 2,32 % per Fibernet: per BT è pari a 1,28 % e per Kingston a 0,92 %. Sembra che né BT né Kingston paghino a titolo di imposta sui beni aziendali una percentuale significativamente inferiore dei loro redditi rispetto alla maggior parte degli altri operatori di telecomunicazioni. A questo riguardo occorre inoltre osservare che vi è un certo disaccordo sul calcolo del rapporto imposte/entrate di Vtesse. Per il 2004, Vtesse sostiene che tale rapporto era pari a 13,46 %. Questa percentuale si basava su un valore imponibile di 429 000 GBP (il che significava imposte ammontanti a 195 624 GBP) e «redditi ricorrenti» di 1 453 146 GBP. Tuttavia, secondo le autorità britanniche, il valore imponibile di Vtesse per il 2004 era stato successivamente ridotto a 145 000 GBP (il che significava imposte ammontanti a 66 120 GBP), dal momento che era emerso che, di fatto, non occupava più un bene situato a Hounslow, valutato a 284 000 GBP. Inoltre, dalla relazione e dal bilancio di Vtesse per l'anno conclusosi al 31 dicembre 2004 risulta che il suo fatturato totale nel 2004 è stato di 4 744 228 GBP. Sulla base di detto fatturato globale, che è la cifra utilizzata dall’OFCOM ai fini della comparazione con gli altri operatori di telecomunicazioni, il rapporto imposta/fatturato di Vtesse nel 2004 scende a 1,4 % oppure a 2,2 % se si includono le imposte pagate da Vtesse per i suoi uffici, che sono valutati separatamente. Tali cifre sono più vicine alle conclusioni dell’OFCOM, la quale ha constatato che Vtesse aveva pagato in tasse nel 2003 un importo pari al 2,1 % dei suoi redditi. Sulla base di tali cifre, non vi è una netta differenza in termini di onere fiscale tra BT e Vtesse.
(149)
L’OFCOM e le autorità britanniche hanno proposto altre forme di comparazione dell'onere fiscale a carico dei diversi operatori di telecomunicazioni. L’OFCOM ha proposto di raffrontare il rapporto valore imponibile/connessione per BT, Kingston, NTL e Telewest. Il rapporto risulta molto simile per queste quattro società. Infatti Kingston è valutata ad un livello leggermente superiore degli altri operatori, il che può essere dovuto al fatto che, essendo molto più piccola degli altri, può non avere le stesse economie di scala. La comparazione proposta dall’OFCOM è ancora più rilevante, date le similarità esistenti tra queste quattro imprese, in quanto i servizi per la rete di accesso prestati a livello locale costituiscono una parte importante delle loro attività globali. Tuttavia è vero che NTL e Telewest sono valutate sulla base del metodo ricavato dal metodo dell'imprenditore edile. Pertanto, siffatto rapporto non è direttamente pertinente per valutare l'asserita disparità tra le valutazioni effettuate secondo il metodo dell’affitto e quello delle E&U. Ciò nonostante esso dimostra che, se si utilizzano metodi diversi e se si raffrontano BT e Kingston ad altre imprese più direttamente comparabile di Vtesse, si ottengono risultati analoghi, il che tende a corroborare l’affermazione della VOA secondo cui, in linea di massima, tutti i metodi di valutazione dovrebbero dare lo stesso risultato.
(150)
Quanto alle autorità britanniche, esse hanno indicato che nell'anno finale dell'elenco 2000, BT rappresentava circa il 70 % del valore imponibile totale nel settore delle telecomunicazioni fisse e circa il 71,6 % dei redditi da chiamate su linea fissa e da accesso secondo le cifre dell’OFCOM (43). La Commissione può concordare sul fatto che una comparazione tra BT e tutti gli operatori di Altnet considerati complessivamente può fornire conclusioni più pertinenti di un raffronto tra BT e i singoli operatori di piccola dimensione quali Vtesse. Su tale base, risulta che BT è tassata in base ad una percentuale del valore imponibile totale nel settore delle telecomunicazioni fisse che grosso modo corrisponde alla quota che detiene sul mercato delle telecomunicazioni fisse. Si deve tuttavia tener presente che, ancora una volta, si tratta di un raffronto tra imposte e redditi, la cui pertinenza è limitata e, nel migliore dei casi, soltanto indicativa.
(151)
Va inoltre osservato che invece della quota di mercato calcolato sulla base dei redditi totali provenienti dai servizi di chiamata e di accesso di BT, Vtesse propone di prendere in considerazione la quota di mercato calcolata unicamente in base ai redditi da accesso di BT. Secondo Vtesse, questa è un’ulteriore prova del fatto che i beni aziendali di BT sono sottovalutati, dato che BT rappresenta soltanto il 70 % del valore imponibile totale nel settore delle telecomunicazioni fisse. La Commissione non può condividere tale argomento. Innanzitutto risulta che la quota di mercato calcolata secondo i redditi totali da accesso e da chiamata di BT è uno strumento più adeguato ai fini della valutazione dell'onere fiscale sui beni aziendali: i redditi da chiamata rappresentano una percentuale più elevata dei redditi da accesso (44). Di conseguenza, i redditi da chiamata hanno un’incidenza alquanto significativa sull’affitto ipotetico e sul valore imponibile della rete di BT e se ne dovrebbe tener conto in qualsiasi raffronto tra redditi e valori imponibili. In secondo luogo, anche se si dovesse unicamente utilizzare la quota di mercato calcolata secondo i redditi da accesso di BT, la differenza tra detta quota (80 %) e la quota di valore imponibile totale del settore delle telecomunicazioni fisse (70 %) attribuita a BT ad un dato momento, non è tale da mettere in discussione il livello del valore imponibile di BT, soprattutto considerato il valore limitato di qualsiasi raffronto tra imposte e redditi.
(152)
Vtesse propone un altro metodo per dimostrare l’esistenza di un vantaggio a favore di BT, che consiste nell’evidenziare la presunta disparità tra i valori imponibili per unità delle differenti componenti (fibre ottiche, connessioni, immobili) della rete di BT e quelli applicati ad altri operatori di telecomunicazioni. Su tale base Vtesse conclude che il metodo delle E&U ha prodotto una valutazione dei beni di BT inferiore a quella che si sarebbe ottenuta in base al metodo dell’affitto. Vtesse sottolinea, ad esempio, che BT è valutata ai fini imponibili 34 GBP per metro2 nei suoi edifici invece di 115 GBP per metro2, come nel caso degli altri operatori di telecomunicazioni; 74 GBP per km di fibra ottica invece di 1 000-1 200 GBP per coppia di fibra ottica come nel caso degli altri operatori e 19 GBP per connessione all’anno invece della tariffa di 122 GBP effettivamente pagata dagli operatori per i doppini disaggregati.
(153)
Tale approccio non è soddisfacente per una serie di ragioni. Innanzitutto, le autorità britanniche hanno sostenuto in maniera convincente che quelle cifre, ammesso che siano corrette, non sono direttamente comparabili. Per le ragioni già spiegate al punto 125, le reti in fibra ottica di BT e di Kingston sono di natura diversa e non sono raffrontabili con quelle di altri operatori. Pertanto, non è possibile applicare a BT e a Kingston dati in materia di affitto dedotti da reti in fibra ottica di altri operatori. In ogni caso i calcoli e le comparazioni effettuate da Vtesse sono errate.
(154)
Innanzitutto, per un raffronto adeguato, sarebbe necessario tener conto unicamente delle fibre attivate da BT, dal momento che soltanto le fibre attivate sono tassate. Fatto più importante, Vtesse ha raffrontato il valore imponibile medio di un chilometro di fibra ottica di BT con il valore locativo di una coppia di fibre per percorso. Infatti il valore locativo di una fibra ottica, quale applicato dalla VOA, varia in funzione del numero di fibre ottiche per percorso. Più aumenta il numero delle fibre per percorso, più diminuisce il loro valore locativo (45). Pertanto, prendendo come punto di partenza l’affitto per fibra attivata applicato nel 2005, il valore locativo di due fibre ottiche (ossia di un’unica coppia di fibre) per km di percorso di rete superiore a 3 000 km (46) risulta essere di 450 GBP (47). Il valore locativo di tre fibre ottiche per km di percorso sarà di 540 GBP, ossia 180 GBP per fibra ottica (48). Nel segmento inferiore della tabella, il valore locativo di 48 fibre ottiche per km di percorso sarà di 1 728 GBP, ossia 36 GBP per fibra ottica (49). La VOA sostiene che questi sono valori di mercato (50).
(155)
È chiaro che la rete di base di BT conta in media una decina di fibre attivate per percorso. Ciò significa che il valore imponibile di BT per km di fibra ottica dovrebbe essere raffrontato con il segmento inferiore dell’elenco utilizzato dalla VOA ai fini della valutazione. Su tale base risulta che, contrariamente a quanto sostenuto da Vtesse, un raffronto tra il valore imponibile per km di fibra ottica di BT e i valori locativi utilizzati dalla VOA non rivela alcuna disparità significativa né indica una sottovalutazione della rete di BT.
(156)
Per quanto riguarda il raffronto tra la tariffa LLU (Local Loop Unbundling) e il valore imponibile di BT per connessione, si osserva, innanzitutto, che secondo le autorità britanniche, la tariffa LLU non coincide con l’affitto del bene imponibile, dato che una proporzione significativa della tariffa riguarda i costi di sistema e di manutenzione, la fatturazione e i costi di utilizzazione dell’impianto e dei macchinari non imponibili di BT. Pertanto, tale tariffa non è direttamente comparabile con la definizione giuridica di valore imponibile. In secondo luogo, le autorità britanniche hanno indicato che alcuni elementi della rete di accesso di fatto hanno un valore elevato, altri un valore modesto e, in un certo senso, perfino un valore negativo. D’altro canto, secondo l’OFCOM, la fornitura di servizi LLU è destinata a stimolare la concorrenza nei servizi a banda larga (51). Di conseguenza la LLU risente anche della domanda di servizi a banda larga e non vi è domanda di servizi a banda larga per un gran numero di doppini di BT, che sono richiesti soltanto per la telefonia. Pertanto, la tariffa LLU non rispecchia il valore medio di tutte le connessioni di BT e non si può trarre alcuna conclusione da un confronto del valore imponibile di BT per connessione e la tariffa LLU. Come dimostrato dall’OFCOM nelle sue osservazioni sulla decisione di avvio del procedimento, questo rapporto è praticamente identico per BT, NTL e Telewest, nonostante a queste ultime due imprese sia stato applicato un metodo differente di valutazione. Per le ragioni spiegate sopra, il rapporto relativo a NTL e Telewest sembra costituire un parametro più adeguato delle tariffe LLU citate da Vtesse e il raffronto tra detti rapporti non indica alcuna disparità tra i differenti operatori. Inoltre si deve osservare che nella sua valutazione, la VOA prende in considerazione la possibilità di applicare un valore imponibile compreso nella gamma 15-20 GBP per LLU (52), il che ancora una volta è conforme con la valutazione del valore imponibile per connessione di BT.
(157)
Quanto alla presunta differenza di valore imponibile per metro2 degli edifici, la Commissione innanzitutto osserva che la cifra corretta ottenuta dalla transazione Telereal (53) non è 35 GBP per metro2 come sostenuto da Vtesse ma, applicando un calcolo analogo a quello di Vtesse, 51 GBP per metro2. Inoltre, tale cifra è raffrontata da Vtesse ad un asserito importo di 115 GBP per metro2 per altri operatori di telecomunicazioni. La base e la comparabilità di detta cifra non sono chiare e non rispecchiano le variazioni che verosimilmente esistono a causa, in particolare, delle ubicazioni geografiche degli operatori di telecomunicazioni. Le autorità britanniche hanno indicato che il portafoglio immobiliare di BT comprende tutto il Regno Unito, incluse regioni meno avvantaggiate e più isolate, il che ha un effetto al ribasso sul valore locativo medio dei suoi beni immobili.
(158)
Fatto più importante, occorre tener presente che edifici di BT adibiti a uso generale, tra cui uffici, oppure depositi, che non hanno alcun rapporto con la rete né sono ad essa collegati, sono valutati localmente e separatamente, in base al metodo dell’affitto. Nel 2000 il loro valore ammontava a 100 milioni di GBP. Gli edifici operativi e gli edifici specializzati, quali le centrali telefoniche, sono considerati parte integrante della rete di BT e sono valutati in maniera centralizzata dalla VOA utilizzando il metodo delle E&U. L'affitto pagato da BT a Telereal in seguito alla transazione era di 280 milioni di GBP. Il valore imponibile totale degli immobili di BT include sia il valore imponibile degli edifici di BT valutati singolarmente, che era approssimativamente di 180 milioni di GBP nel 2000, che il valore imponibile degli edifici inclusi nella valutazione globale della sua rete, che non è possibile individuare espressamente, ma che rappresentano una quota significativa del valore imponibile di 560 milioni di GBP della rete di BT nel Regno Unito. Tali cifre non rivelano l’esistenza di una notevole disparità tra il valore effettivo di mercato degli edifici di BT, rispecchiato dalla transazione Telereal (54), e il loro valore imponibile quale calcolato dalla VOA (55). Pertanto queste cifre non forniscono alcuna prova del fatto che il valore imponibile in questione è sottovalutato.
(159)
Vtesse, basandosi sulla transazione Telereal, ha sostenuto un’altra tesi. Vtesse suggerisce che l'affitto pagato da BT a Telereal per i suoi immobili rappresenta circa il 50 % del suo valore imponibile nel 2001, malgrado il fatto che la maggior parte del valore imponibile sia principalmente da imputarsi alla sua rete e non ai suoi edifici. Su tale base, Vtesse sembra concludere che la rete di BT ovviamente è sottovalutata. Questa tesi tuttavia si fonda su premesse errate, in quanto parte degli immobili inclusi nell'accordo Telereal sono quelli che erano stati valutati separatamente pari a 180 milioni di GBP. Il valore imponibile complessivo di BT per l'intero Regno Unito all'epoca della transazione in causa era quindi pari a 560 milioni di GBP per la rete e relativi immobili, maggiorato di 180 milioni di GBP per gli edifici valutati separatamente, il che dà un totale di 740 milioni di GBP. L'affitto di 280 milioni di GBP pagato da BT a Telereal corrisponde al 38 % del suo valore imponibile globale. Da tale cifra non si può trarre alcuna conclusione utile.
(160)
In ogni caso, un metodo che consiste nel separare parti del bene imponibile di BT per valutarle isolatamente, sembra controverso. Come confermato dalla giurisprudenza britannica, la VOA deve valutare i beni degli operatori di telecomunicazione nel loro insieme. Tale regola è applicata senza discriminazioni a tutti gli operatori. Per una caratteristica propria a qualsiasi tipo di valutazione immobiliare, l'affitto a prezzi di mercato di un immobile nel suo complesso è di norma diverso dalla somma degli affitti a prezzi di mercato delle singole parti del medesimo: spesso è inferiore (56), può anche essere più elevato in determinate circostanze. Pertanto può darsi che l'affitto a prezzi di mercato del portafoglio immobiliare di BT considerato isolatamente sia diverso dal suo valore allorché viene incluso nel complesso di beni di BT.
(161)
Pertanto non esistono prove nette che il metodo delle E&U in generale produce un valore imponibile inferiore a quello ottenuto con il metodo dell’affitto né del fatto che la VOA, nell'applicare il metodo delle E&U a BT e a Kingston, si sia sbagliata ed abbia sottovalutato il valore imponibile dei loro beni.
6.2.2. Il metodo delle E&U conferisce un vantaggio in termini di imposizione marginale?
(162)
A titolo preliminare occorre osservare che la questione della tassazione marginale, ossia della tassazione sulle fibre di recente attivazione, è rilevante soltanto per quanto concerne la valutazione ai fini fiscali di BT, ma non di Kingston. Come dichiarato al punto 22, Kingston possiede una controllata, Torch Communications Ltd, che gestisce una dorsale in fibra al di fuori della rete distrettuale di Kingston e che è valutata sulla base del metodo dell’affitto. Di conseguenza Torch Communications Ltd è tassata pienamente per le fibre di recente attivazione. Il metodo delle E&U si applica unicamente a quella parte della rete di Kingston che è essenzialmente una rete distrettuale. Come già spiegato (57) i suoi beni non sono soggetti al meccanismo di revisione. Ciò è dovuto al fatto che, secondo le autorità britanniche, nessun concorrente ha costruito reti nell’area urbana di Kingston upon Hull e al fatto che Kingston già possedeva una copertura di rete pari a circa il 100 % della zona, ragione per cui non ha esteso la sua rete. Pertanto non vi è stata alcuna dichiarazione di cambiamento concreto delle circostanze di natura tale da modificare sensibilmente il valore imponibile della rete di Kingston. La Commissione accetta tale tesi e osserva che nessun terzo interessato ha preteso che Kingston beneficiasse di vantaggi a livello marginale.
(163)
Tuttavia, nel caso di BT, la mancanza di prove dell’esistenza di un vantaggio al livello della situazione complessiva dei suoi beni non esclude necessariamente l'eventualità che la tassazione marginale, ossia relativa alle fibre di recente attivazione rechi un vantaggio all’impresa. Infatti le osservazioni inviate da vari terzi interessati indicano che il diverso modo di valutare ai fini imponibili BT e gli operatori di telecomunicazioni quando attivano una nuova fibra può tradursi in una distorsione di concorrenza se dette imprese concorrono per gli stessi contratti. Questo problema solleva la questione più generale della revisione dei valori imponibili effettuata annualmente dalla VOA.
(164)
Come si è già spiegato, quando un operatore di telecomunicazioni, cui è applicato il metodo dell’affitto, assicura la connessione e attiva una nuova fibra, il suo valore imponibile viene aumentato in funzione del valore imponibile di questa nuova fibra. Il contrario avviene allorché la disattiva e chiude la connessione: il valore imponibile della fibra viene allora dedotto. Gli operatori di telecomunicazioni, che sono valutati in base al metodo delle E&U, non sono sottoposti a questo genere di adeguamento preciso. Nel caso di BT, le revisioni annuali si basano su un meccanismo di adeguamento del mercato: si presuppone che variazioni della quota di mercato di BT rispecchino variazioni di valore della sua rete. Si tratta pertanto di stabilire se le diverse modalità di valutazione dei cambiamenti della rete, tra cui l'attivazione di nuove fibre, conferiscano un vantaggio a BT.
(165)
La Commissione, basandosi sui piani d'impresa forniti da BT, ritiene che la VOA valuti l'affitto ipotetico che ci si può attendere dai beni di BT sulla base delle prevedibili entrate e spese derivanti dall'occupazione del medesimo. La valutazione includerà quindi qualsiasi estensione della rete, inclusa l'attivazione di nuove fibre ottiche, che sarà necessaria per far fronte alla domanda prevista. L'attivazione di nuove fibre ottiche, sia affittate che effettivamente di proprietà di BT (58) è quindi prevista e presa in considerazione da VOA. Infatti, a causa di questo metodo di valutazione e diversamente dagli operatori di telecomunicazioni che sono valutati secondo il metodo dell'affitto, BT viene valutata ai fini imponibili anche per le fibre inattivate nel presupposto che alcune di dette fibre scure saranno attivate nel corso del successivo periodo di valutazione quinquennale. Infine, la revisione annuale basata sulla valutazione delle quote di mercato di BT è destinata ad individuare i cambiamenti concreti intervenuti nella rete di BT (59).
(166)
Pertanto, è inesatto sostenere che BT non è sottoposta ad un onere fiscale progressivo, come suggerito dall'autore della denuncia o da terzi interessati, tra cui Altnet. Indubbiamente, trattandosi di una rete installata in Inghilterra del valore attuale ai fini imponibili di 530 000 000 di GBP, valutato nel suo complesso, una piccola variazione progressiva quale l'attivazione di una fibra addizionale verosimilmente ha un impatto che è meno facilmente individuabile su BT che su un piccolo operatore quale Vtesse. Inoltre, aumenti di valore della rete di BT sono annullati da fattori derivanti da una diminuzione di detto valore, tra cui l'espansione della concorrenza in termini di capacità. Ciò rende ancora meno visibile l'incidenza dell'attivazione di nuove fibre da parte di BT, ma non significa tuttavia che queste fibre di recente attivazione non siano valutate ai fini fiscali.
(167)
Vtesse ha inoltre asserito che in un'offerta tipica, quale quella fatta a Kent MAN (60) per la fornitura di collegamenti di telecomunicazione a dorsali e servizi di accesso, il suo onere fiscale equivaleva al 16 % delle sue previste entrate ricorrenti. In relazione alla stessa offerta, Vtesse sostiene che BT, al massimo, era tassata al 2 %, ossia secondo il presunto rapporto medio imposte/entrate di BT. Vtesse conclude che BT è molto meno tassata nel caso di una transazione analoga, nella fattispecie identica, e quindi fruisce di un netto vantaggio.
(168)
Tale approccio non può essere accolto. Innanzitutto non è corretto supporre che BT, avendo un rapporto medio imposte/entrate pari al 2 % (61), fosse tassata al 2 % nel caso di quell'offerta specifica. Tale rapporto è calcolato sulla base del valore imponibile complessivo di BT, cui era stato aggiunto il valore delle fibre attivate da BT in seguito al contratto Kent MAN, tanto su base previsionale quanto in base alla quota di mercato calcolata secondo il meccanismo di revisione. Per poter effettuare una comparazione adeguata e corretta con l'onere fiscale di Vtesse in relazione all'offerta suindicata, sarebbe necessario determinare di quale importo il contratto in questione abbia aumentato il valore imponibile della rete di BT, sia in base a proiezioni che attraverso il meccanismo di revisione annuo. La valutazione prevista effettua un calcolo complessivo dal quale non è possibile individuare contratti singoli. Pertanto non si può stabilire di quale importo sia aumentato il valore imponibile della rete di BT per effetto del contratto con Kent MAN. In ogni caso non permetterebbe di trarne conclusioni definitive quanto all'eventuale presenza di un vantaggio e quindi di un aiuto di Stato. L'onere fiscale a carico di Vtesse in relazione a tale offerta non può essere considerato un parametro sulla cui base valutare l'esistenza di un vantaggio a favore di BT ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE. L'onere fiscale può infatti cambiare in funzione della soluzione tecnica prescelta, della struttura dei costi delle imprese che presentano un'offerta, nonché della lunghezza della rete in fibra ottica che gli operatori utilizzano per fornire i servizi e, fatto più importante, dipende dalla misura in cui devono attivare nuove fibre (62). Di conseguenza, in base al metodo dell'affitto, un operatore di telecomunicazioni che fornisca il servizio impiegando una fibra già attivata non subirebbe alcun aumento dell'imposta in questione (63).
(169)
Lo stesso ragionamento può essere applicato alla tesi sostenuta da Vtesse e basata sul confronto dei prezzi dei servizi di estensione all'ingrosso («SEI») di BT con le imposte che un operatore, valutato in base al metodo dell'affitto, dovrebbe pagare se attivasse fibre ottiche per fornire lo stesso servizio. A seconda della capacità e delle distanze dei SEI, Vtesse sostiene che detto operatore potrebbe essere costretto a pagare imposte ammontanti all'87 % del prezzo praticato da BT e ritiene che ciò sarebbe un'ulteriore prova della sottovalutazione della rete ottica di BT oppure dell'applicazione a BT di un'imposizione marginale inadeguata. Tuttavia tale tesi si basa sul presupposto che l'ipotetico operatore abbia un'unica coppia di fibre attivate sullo stesso percorso di quello scelto da BT. Da notare che se detto operatore utilizza una fibra già attivata per fornire i suoi servizi di estensione all'ingrosso, i costi supplementari in termini di imposte in base al metodo dell'affitto saranno pari a zero. Inoltre se attiva fibre nuove su un percorso in cui ha già attivato varie fibre ottiche, allora i costi marginali dell'operazione saranno molto inferiori, dal momento che più aumenta il numero di fibre ottiche per percorso, più diminuisce l'imposta per fibra. Alcuna una volta questa tesi non permette di trarre alcuna conclusione.
(170)
Alla luce dei fatti di cui sopra, è inesatto asserire che BT non è assoggettata ad un'imposizione marginale. Anche se, come proposto da Vtesse, l'unità di analisi fosse la tassazione di contratti per i quali Vtesse e BR sono in concorrenza, sembra che BT non benefici di vantaggio apparente: BT è tassata per le fibre di nuova attivazione, anche se in maniera diversa e meno trasparente. La Commissione inoltre osserva che poiché il metodo delle E&U si basa sui redditi previsti, BT è tassata sulle fibre inattivate presupponendo che dette fibre dovranno essere attivate per far fronte alla domanda prevista. Pertanto, a differenza di altri operatori di telecomunicazioni che sono tassati solo quando attivano una fibra, BT è tassata anche per le fibre inattivate.
(171)
La Commissione può quindi concordare con l'OFCOM quando afferma che «il sistema [di revisione] sembrerebbe fornire un risultato materialmente simmetrico nel lungo periodo in ogni caso anche se per vie diverse e con livelli ridotti di trasparenza».
(172)
L'assenza di qualsiasi manifesto problema di concorrenza è ulteriormente confermata quando si considerano le quote di mercato detenute sul mercato della fornitura alle imprese di servizi a banda larga, per il quale BT è in diretta concorrenza con Vtesse (64). Secondo le cifre fornite da BT, la sua quota su quel mercato è pari al 12 % ed è appena il quarto principale operatore. Secondo le cifre fornite dall'OFCOM, BT detiene il [10-15] (65) % del mercato della fornitura di linee affittate di interfaccia tradizionale di 622 Mbit/s e più (66). Pur essendo l'operatore storico nel settore delle telecomunicazioni, risulta quindi che BT, su questo mercato specifico, deteneva una quota relativamente ridotta. Si potrebbe supporre che se BT effettivamente fruiva di un tale vantaggio sostanziale sotto forma di esenzione dalla tassazione marginale sulle fibre di nuova attivazione, la sua quota di mercato sarebbe stata notevolmente più elevata. Pertanto, i dati in possesso della Commissione non confermano l'asserzione, secondo la quale BT beneficerebbe di un vantaggio concorrenziale che renderebbe particolarmente difficile agli altri operatori di telecomunicazioni l'esercizio della concorrenza contro BT su questo mercato specifico (67).
(173)
Infine, a proposito delle revisioni, nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione aveva anche formulato una riserva e affermato che: «malgrado BT benefici di un meccanismo di revisione al ribasso, non sembra sussistere una revisione sistematica analoga delle condizioni di mercato incontrate dai concorrenti». Alla luce delle spiegazioni fornite dalle autorità britanniche e da BT, la Commissione è soddisfatta di constatare che la riserva formulata è infondata. BT non è sottoposta unicamente ad un meccanismo di revisione al ribasso: come si è già spiegato, il meccanismo di revisione applicato a BT si basa sull'evoluzione delle sue quote di mercato. È vero che per un certo numero di anni, le sue quote di mercato, e quindi il suo valore imponibile, sono diminuite, rispecchiando una perdita di valore dovuta a un'accresciuta concorrenza. Tuttavia, nel 2003 e nel 2004, il suo valore imponibile è aumentato di 4 e, rispettivamente, di 7,1 milioni di GBP. Quanto ai concorrenti, questi possono beneficiare e indubbiamente hanno beneficiato, di revisioni al ribasso: ad esempio, hanno ricevuto uno sconto del 15 % del valore imponibile per le loro reti in fibra ottica a partire dal 1o aprile 2001 nonché uno sconto del 25 % a partire dal 1o aprile 2002 per tener conto dell'eccesso di domanda nel settore. Di conseguenza, il valore imponibile di una coppia di fibre è sceso da 1 000 GBP per km al di fuori della zona di Londra nel 2000 a 850 GBP per km nel 2001 e a 750 GBP tra il 2002 e il 2004. In base all'elenco del 2005-2010, il valore imponibile di 1 km di coppia di fibre è ulteriormente sceso a 500 GBP. Ciò significa che un operatore, la cui rete in fibra ottica fosse rimasta stabile lungo tale periodo, avrebbe beneficiato di una riduzione del 50o % del suo valore imponibile.
(174)
Concludendo, si deve tener presente che le imposte sui beni delle imprese sono un'imposta sul valore dei beni in questione. Non rappresentano una tassa sugli utili o sul reddito. Di norma sono applicate a tutti i beni ad uso delle imprese e quindi sono applicate alle reti di telecomunicazioni. Secondo la giurisprudenza britannica, tutte le reti di telecomunicazioni sono valutate nel loro complesso. Esistono diversi metodi per valutare tali beni. Quando è possibile applicare tutti questi metodi, si dovrebbe ottenere la stessa valutazione. L'impiego di un metodo specifico di valutazione dipende dalle circostanze del caso.
(175)
Attualmente risulta che la VOA ha applicato a BT e a Kingston le norme generali concernenti le imposte sui beni delle imprese, quali stabilite nella legislazione e nella giurisprudenza. È chiaro che la valutazione dei beni di BT e di Kingston nonché le revisioni di detti valori imponibili sono effettuate sulla base di un metodo diverso da quello applicato ai loro concorrenti. Tuttavia la Commissione può concludere che non esistono prove indicanti che l'utilizzazione di questo metodo diverso non sia giustificata dalle oggettive differenze esistenti tra le imprese succitate e i loro concorrenti e dalla portata delle prove disponibili alla VOA.
(176)
Non vi sono prove attestanti che l'applicazione a BT e Kingston di un metodo diverso di valutazione abbia recato un vantaggio a dette imprese rispetto ai loro concorrenti. Data l'insussistenza di prove di un vantaggio, la Commissione può concludere che il sistema dell'imposta sui beni delle imprese non ha accordato un aiuto di Stato a favore di BT e/o Kingston ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1 durante il periodo esaminato dalla Commissione, ossia il 1995-2005.
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L'applicazione da parte del Regno Unito dell'imposta sui beni delle imprese a BT plc e a Kingston Communications plc dal 1995 fino alla fine del 2005 non costituisce aiuto ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato.
Articolo 2
Il Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord è destinatario della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, 12 ottobre 2006.