ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 30. dubna 2009,
kterým se doplňuje definice inertního odpadu v rámci provádění čl. 22 odst. 1 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES o nakládání s odpady z těžebního průmyslu
(oznámeno pod číslem K(2009) 3012)
(2009/359/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady č. 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (1), zejména na čl. 22 odst. 1 písm. f) této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 3 odst. 3 směrnice 2006/21/ES je stanovena definice inertního odpadu.
(2)
Účelem doplnění definice inertního odpadu je stanovit jasná kritéria a podmínky, za kterých lze odpady z těžebního průmyslu považovat za inertní odpad.
(3)
V rámci omezení administrativní zátěže související s prováděním tohoto rozhodnutí je z technického hlediska vhodné vyjmout ze specifického testování ty druhy odpadu, pro které jsou dostupné odpovídající informace, a umožnit členským státům stanovit přehled odpadních materiálů, které mohou být považovány za inertní v souladu s kritérii uvedenými v tomto rozhodnutí.
(4)
Pro zajištění kvality a reprezentativnosti použitých informací by mělo být toto rozhodnutí uplatňováno v rámci popisu odpadu prováděného v souladu s rozhodnutím Komise 2009/360/ES (2) a mělo by vycházet ze stejných zdrojů informací.
(5)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES (3),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odpad se považuje za inertní ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 2006/21/ES, pokud jsou krátkodobě i dlouhodobě splněna následující kritéria:
a)
u odpadu nedojde k žádném významnému rozpadu nebo rozpuštění nebo jiné podstatné změně, jež by mohla mít jakýkoli nepříznivý dopad na životní prostředí nebo poškodit lidské zdraví;
b)
odpad má maximální obsah sulfidické síry 0,1 % nebo má tento odpad maximální obsah sulfidické síry 1 % a jeho koeficient neutralizačního potenciálu definovaný jako poměr neutralizačního potenciálu a kyselinotvorného potenciálu určeného na základě statického testu prEN 15875 je vyšší než 3;
c)
u odpadu nehrozí riziko samovznícení a odpad nehoří;
d)
jsou-li v odpadu, a to včetně samostatných drobných částic odpadu, obsaženy látky, které mohou ohrozit životní prostředí nebo lidské zdraví, zejména As, Cd, Co, Cr, Cu, Hg, Mo, Ni, Pb, V a Zn, v tak nízkém množství, že riziko pro lidské zdraví a životní prostředí je krátkodobě i dlouhodobě nevýznamné. Má-li být obsah těchto látek považován za tak nízký, aby riziko pro lidské zdraví a životní prostředí bylo nevýznamné, nesmí přesáhnout vnitrostátní limitní hodnoty pro lokality označené jako neznečištěné nebo odpovídající přirozené koncentraci přírodního pozadí podle vnitrostátního práva;
e)
odpad je v zásadě prostý všech prostředků používaných při těžbě nebo úpravě, které mohou poškodit životní postřední nebo lidské zdraví.
2. Odpad může být považován za inertní i bez specifického testování, je-li příslušný orgán přesvědčen, že kritéria uvedená v odstavci 1 byla odpovídajícím způsobem zohledněna a jsou splněna na základě spolehlivosti existujících informací, platných postupů nebo systémů.
3. Členské státy mohou sestavit seznam odpadních materiálů, které budou považovány za inertní v souladu s kritérii definovanými v odstavcích 1 a 2.
Článek 2
Posouzení inertnosti odpadu podle tohoto rozhodnutí by mělo být uplatňováno v rámci popisu vlastností odpadu uvedeného v rozhodnutí Komise 2009/360/ES a mělo by vycházet ze stejných zdrojů informací.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 30. dubna 2009.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 30 aprile 2009
che integra la definizione di rifiuto inerte ai fini dell’applicazione dell’articolo 22, paragrafo 1, lettera f), della direttiva 2006/21/CE del Parlamento europeo e del Consiglio relativa alla gestione dei rifiuti delle industrie estrattive
[notificata con il numero C(2009) 3012]
(2009/359/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
vista la direttiva 2006/21/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 15 marzo 2006, relativa alla gestione dei rifiuti delle industrie estrattive e che modifica la direttiva 2004/35/CE (1), in particolare l’articolo 22, paragrafo 1, lettera f),
considerando quanto segue:
(1)
L’articolo 3, paragrafo 3, della direttiva 2006/21/CE fornisce la definizione di rifiuto inerte.
(2)
L’integrazione della definizione di rifiuto inerte è finalizzata a stabilire condizioni e criteri precisi che permettano di classificare i rifiuti delle industrie estrattive come rifiuti inerti.
(3)
Al fine di ridurre al minimo l’onere amministrativo connesso all’attuazione della presente decisione, è opportuno, dal punto di vista tecnico, esentare da prove specifiche i rifiuti di cui sono già disponibili informazioni utili e permettere agli Stati membri di preparare elenchi dei rifiuti che potrebbero essere considerati inerti ai sensi dei criteri istituiti dalla presente decisione.
(4)
Al fine di garantire la qualità e la rappresentatività delle informazioni utilizzate, è opportuno che la presente decisione sia applicata nel quadro della caratterizzazione dei rifiuti effettuata ai sensi della decisione 2009/360/CE della Commissione (2) e si basi sulle stesse fonti d’informazione.
(5)
Le misure di cui alla presente decisione sono conformi al parere del comitato istituito dall’articolo 18 della direttiva 2006/12/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (3),
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
1. I rifiuti sono considerati inerti ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 3, della direttiva 2006/21/CE, quando soddisfano, nel breve e nel lungo termine, tutti i criteri seguenti:
a)
i rifiuti non subiscono alcuna disintegrazione o dissoluzione significativa o altri cambiamenti significativi che potrebbero comportare eventuali effetti negativi per l’ambiente o danni alla salute umana;
b)
i rifiuti possiedono un tenore massimo di zolfo sotto forma di solfuro pari a 0,1 % oppure hanno un tenore massimo di zolfo sotto forma di solfuro pari all’1 % se il rapporto potenziale di neutralizzazione, definito come il rapporto tra il potenziale di neutralizzazione e il potenziale acido determinato sulla base di una prova statica conforme alla norma prEN 15875, è maggiore di 3;
c)
i rifiuti non presentano rischi di autocombustione e non sono infiammabili;
d)
il tenore nei rifiuti, e segnatamente nelle polveri sottili isolate dei rifiuti, di sostanze potenzialmente nocive per l’ambiente o per la salute, in particolare As, Cd, Co, Cr, Cu, Hg, Mo, Ni, Pb, V e Zn, è sufficientemente basso da non comportare, nel breve e nel lungo termine, rischi significativi per le persone o per l’ambiente. Per essere considerato sufficientemente basso da non comportare rischi significativi per le persone e per l’ambiente, il tenore di tali sostanze non deve superare i valori limite nazionali stabiliti per i siti classificati come non contaminati né i livelli di fondo naturali nazionali;
e)
i rifiuti sono sostanzialmente privi di prodotti utilizzati nell’estrazione o nel processo di lavorazione che potrebbero nuocere all’ambiente o alla salute umana.
2. I rifiuti possono essere considerati inerti senza dover procedere a prove specifiche se può essere dimostrato all’autorità competente che i criteri di cui al paragrafo 1 sono stati adeguatamente tenuti in considerazione e soddisfatti sulla base delle informazioni esistenti o di piani e procedure validi.
3. Gli Stati membri possono preparare elenchi dei rifiuti da considerare inerti ai sensi dei criteri di cui ai paragrafi 1 e 2.
Articolo 2
La valutazione della natura inerte dei rifiuti ai sensi della presente decisione è effettuata nel quadro della caratterizzazione dei rifiuti di cui alla decisione 2009/360/CE e si basa sulle stesse fonti d’informazione.
Articolo 3
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 30 aprile 2009.