Směrnice Rady
ze dne 16. prosince 1991
o vzájemném uznávání licencí pro výkon funkcí v civilním letectví
(91/670/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3]
vzhledem k tomu, že pro hladký a bezpečný průběh letecké dopravy je důležitý dostatečný počet kvalifikovaného řídícího technického personálu držícího licence;
vzhledem k tomu, že dokončení společného vnitřního trhu koncem roku 1992 si žádá existenci účinného systému letecké dopravy za účelem zjednodušení pohybu osob ve Společenství;
vzhledem k tomu, že letecká doprava je vysoce dynamické a rychle se vyvíjející odvětví silně mezinárodního charakteru; že proto lze rovnováhu nabídky a poptávky po personálu udržovat účinněji na úrovni Společenství než na vnitrostátní úrovni;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné rozšířit společnou dopravní politiku, pokud jde o civilní letectví, na zjednodušení pohybu řídícího technického personálu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že požadavky na získání licence řídícím technickým personálem se v jednotlivých členských státech liší;
vzhledem k tomu, že kvalifikace nutné pro získání licence nejsou v současnosti na úrovni Společenství stanoveny; že si členské státy proto ponechávají možnost stanovit úroveň těchto kvalifikací s ohledem na zajištění bezpečnosti služeb poskytovaných letadly registrovanými na jejich území; že nesmějí, bez porušení svých povinností stanovených Smlouvou, vyžadovat od příslušníka členského státu získání takových kvalifikací, které obecně určují výlučně odkazem na vlastní vnitrostátní vzdělávací a výcvikový systém, pokud daná osoba již takové kvalifikace získala v jiném členském státě;
vzhledem k tomu, že ke zjednodušení splnění závazků plynoucích ze Smlouvy a za účelem zajištění možnosti pohybu řídícího technického personálu je třeba stanovit postup Společenství pro uznávání licencí a kvalifikací takového personálu;
vzhledem k tomu, že uznávání soukromých pilotních oprávnění již lze zavést ve všech členských státech;
vzhledem k tomu, že musí-li profesionální piloti za účelem získání povolení k provozu letadla registrovaného v jiném členském státě, než kde získali licenci, podstoupit dodatečné zkoušky, je třeba jim umožnit jejich podstoupení co nejdříve;
vzhledem k tomu, že možnosti výcviku dostupné v členských státech nedostačují vždy poptávce a že v souladu s článkem 7 Smlouvy musí členské státy na nediskriminačním základě zpřístupnit příslušníkům jiných členských států veřejná i soukromá výcviková zařízení a zkoušky profesní způsobilosti;
vzhledem k tomu, že k dosažení plného vzájemného uznávání licencí Rada přijme do 1. ledna 1993, na návrh Komise předložený do 1. července 1992, se zřetelem na pokrok dosažený v práci mezinárodních organizací, opatření k harmonizaci požadavků ve vztahu k licencím a výcvikovým programům; že každý členský stát uzná jakoukoli licenci odpovídající těmto požadavkům,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na postupy vzájemného uznávání licencí vydaných členskými státy technickému řídícímu personálu civilního letectví.
Článek 2
Pro účely této směrnice se
a) "licencí" rozumí jakýkoli platný doklad vydaný členským státem opravňující držitele vykonávat činnosti jako člen řídícího technického personálu na palubě civilního letadla registrovaného v členském státě. Tato definice zahrnuje také třídu spojenou s tímto dokladem;
b) "třídou" rozumí prohlášení v licenci nebo v samostatném dokladu udávající zvláštní podmínky, výsady nebo omezení náležející k této licenci;
c) "uznáním licence" rozumí jakýkoli úkon uznání nebo ověření platnosti licence vydané jiným členským státem spolu s výsadami a osvědčeními náležejícími k této licenci, provedený členským státem. Doba platnosti uznání provedeného vydáním vnitrostátní licence příslušného členského státu nesmí přesáhnout dobu platnosti původní licence;
d) "uznáním" rozumí povolení používat licenci vydanou jedním členským státem v souladu s výsadami k ní náležejícími pro letadla registrovaná v jiném členském státě;
e) "ověřením" rozumí výslovné prohlášení členského státu, že licence vydaná jiným členským státem může být používána jako jeho vlastní;
f) "technickým řídícím personálem" rozumějí osoby držící licenci a pověřené výkonem podstatných operací řízení letadla během letu. Tato definice se vztahuje na piloty, letecké navigátory a palubní inženýry.
Článek 3
1. Členský stát uzná bez zbytečného prodlení nebo dodatečných zkoušek každou licenci vydanou jiným členským státem včetně výsad a osvědčení náležejících k této licenci.
2. Každá osoba držící soukromou pilotní licenci vydanou členským státem smí pilotovat letadlo registrované v jiném členském státě. Uznání se omezuje na výkon výsad držitele soukromé pilotní licence a související leteckou třídu podle pravidel letu za viditelnosti (VFR) jen ve dne v letadle certifikovaném pro provoz s jedním pilotem.
Článek 4
1. Čl. 3 odst. 1 se použije, pokud se licence vydaná členským státem a předložená jinému členskému státu k uznání zakládá na požadavcích rovnocenných požadavkům tohoto hostitelského členského státu. Aby mohly příslušné orgány posoudit rovnocennost licence vydané jiným členským státem, provede Komise porovnání požadavků používaných pro vydávání licencí pro stejné funkce ve všech členských státech, jehož výsledky předá do 1. ledna 1992 všem členským státům.
2. a) Každý členský stát může do tří týdnů od obdržení žádosti požádat Komisi o stanovisko k rovnocennosti licence předložené k uznání.
b) Komise zaujme stanovisko do dvou měsíců. Příslušný členský stát má jeden měsíc na odpověď žadateli.
c) Pokud členský stát nežádá Komisi o stanovisko, je povinen odpovědět žadateli do tří měsíců.
d) Lhůty uvedené v písmenech a), b) a c) běží od okamžiku, kdy jsou k dispozici všechny nezbytné informace.
3. Pokud po posouzení licence členským státem, kterému byla předložena k uznání, vzniknou odůvodněné pochybnosti o její rovnocennosti, může tento členský stát, odchylně od zásad stanovených v čl. 3 odst. 1 usoudit, že pro umožnění uznání licence je nezbytné splnění dodatečných požadavků nebo zkoušek. Držitel licence, vydávající členský stát a Komise jsou o tom písemně informováni. Hostitelský členský stát, kterému byla licence předložena ke schválení, poskytne co nejdříve držiteli licence možnost podstoupit zkoušku, a to za každých okolností bez diskriminace na základě národnosti.
4. Pokud žadatel splní dodatečné požadavky nebo uspěje v požadované zkoušce nebo zkouškách podle odstavce 3, daný členský stát bez odkladu uzná příslušnou licenci.
5. Avšak pokud jde o pilotní průkaz a bez ohledu na odstavce 1 a 4, uznává členský stát každou licenci vydanou v souladu s požadavky přílohy 1 Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví, pokud nositel splňuje zvláštní požadavky za účelem ověření podle přílohy této směrnice.
Článek 5
Členské státy zajistí dostupnost veřejných a soukromých výcvikových zařízení, jakož i zkoušek za účelem získání licence pro státní příslušníky jiných členských států na stejném základě jako pro vlastní státní příslušníky.
Článek 6
Pokud členský stát vydá za účelem rovnocennosti licenci na základě licence vydané třetí zemí včetně k ní náležejících výsad a potvrzení, je to v licenci zaznamenáno. Ostatní členské státy nejsou povinny takovou licenci uznat.
Článek 7
1. Členské státy po konzultaci s Komisí uvedou do 1. června 1992 v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
4. Členské státy si vzájemně pomáhají při uplatňování této směrnice a v případě potřeby si vyměňují informace o licencích uznaných na základě rovnocennosti.
5. Důvěrné informace získané podle této směrnice jsou chráněny profesním tajemstvím.
Článek 8
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 16. prosince 1991.
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO del 16 dicembre 1991 concernente l'accettazione reciproca delle licenze per l'esercizio di funzioni nel settore dell'aviazione civile (91/670/CEE)
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare l'articolo 84, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Parlamento europeo (2),
visto il parere del Comitato economico e sociale (3),
considerando che la disponibilità in numero sufficiente di personale tecnico di bordo dotato di qualifiche e licenze adeguate è essenziale per l'agevole e sicuro funzionamento dei servizi di trasporto aereo;
considerando inoltre che il completamento del mercato interno entro la fine del 1992 presuppone l'esistenza di un sistema di trasporto aereo efficiente in modo da garantire la mobilità delle persone all'interno della Comunità;
considerando che il trasporto aereo costituisce un settore estremamente dinamico, in rapida evoluzione e dalle caratteristiche specificamente internazionali; che l'equilibrio fra domanda e offerta di personale può essere mantenuto in modo più efficace a livello comunitario che nazionale;
considerando pertanto che la politica comune dei trasporti nel settore dell'aviazione civile va necessariamente ampliata per garantire la mobilità del personale tecnico di bordo all'interno della Comunità;
considerando che i requisiti per l'ottenimento delle licenze del personale tecnico di bordo differiscono fra Stati membri;
considerando che le qualifiche necessarie per l'ottenimento delle licenze non sono ancora fissate a livello comunitario; che gli Stati membri mantengono pertanto la facoltà di fissare il livello di tali qualifiche in modo da garantire la sicurezza per i servizi forniti dagli aerei immatricolati nel loro territorio; che essi non possono, senza violare gli obblighi loro incombenti in virtù del trattato, esigere da un cittadino di uno Stato membro l'acquisizione di qualifiche che in generale essi determinano solo in rapporto ai rispettivi sistemi di formazione nazionali, ove l'interessato abbia già acquisito qualifiche analoghe in un altro Stato membro;
considerando la necessità di introdurre una procedura comunitaria di accettazione delle licenze e delle qualifiche del personale tecnico di bordo per favorire il rispetto degli obblighi derivanti dal trattato e garantire la mobilità del personale;
considerando che il riconoscimento delle licenze dei piloti privati può essere attuato sin da ora in tutti gli Stati membri;
considerando che se i piloti professionisti debbono sostenere esami supplementari per ottenere l'autorizzazione a pilotare aeromobili immatricolati in uno Stato membro diverso da quello in cui hanno conseguito la licenza, è opportuno fare in modo che tali esami possano essere sostenuti quanto prima;
considerando che non sempre negli Stati membri sono disponibili strutture di formazione in numero proporzionale alla domanda e che conformemente al disposto dell'articolo 7 del trattato, gli Stati membri devono ammettere i cittadini di altri Stati membri ai centri di formazione pubblici e privati ed agli esami di attitudine professionale su base non discriminatoria;
considerando che per realizzare il pieno riconoscimento reciproco delle licenze il Consiglio adotterà, tenendo conto dell'andamento dei lavori delle organizzazioni internazionali, anteriormente al 1o gennaio 1993 e su proposta della Commissione che dovrà essere presentata entro il 1o luglio 1992, le misure che fissano i requisiti armonizzati in materia di licenze e di programmi di formazione e che ciascuno Stato membro riconoscerà le licenze che soddisferanno tali requisiti,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
La presente direttiva si applica alle procedure di reciproca accettazione delle licenze rilasciate dagli Stati membri al personale tecnico di bordo che opera nel settore dell'aviazione civile.
Articolo 2
Ai fini della presente direttiva s'intende per:
a) licenza: qualsiasi documento valido rilasciato da uno Stato membro che autorizzi il titolare a esercitare funzioni a bordo di un aeromobile civile immatricolato in uno Stato membro, in qualità di personale tecnico di bordo. La definizione comprende inoltre le abilitazioni incluse in tale documento;
b) abilitazione: una menzione registrata sulla licenza od oggetto di un documento distinto, che stabilisce condizioni speciali, privilegi o limiti concernenti la licenza stessa;
c) accettazione delle licenze: qualsiasi atto di riconoscimento o di convalida da parte di uno Stato membro di una licenza rilasciata da un altro Stato membro nonché dei privilegi e degli attestati ad essa connessi. L'accettazione, che può essere effettiva mediante il rilascio di una licenza nazionale, non può avere durata superiore al periodo di validità della licenza d'origine;
d) riconoscimento: il permesso di utilizzare su un aeromobile immatricolato in uno Stato membro una licenza rilasciata in un altro Stato membro, conformemente ai privilegi che comporta;
e) convalida: l'esplicita dichiarazione di uno Stato membro con cui si autorizza l'impiego di una licenza rilasciata da un altro Stato membro come se fosse stata rilasciata dal primo;
f) personale tecnico di bordo: il titolare di una licenza, incaricato di svolgere funzioni essenziali per la direzione dell'aeromobile durante il volo. Questa definizione si applica ai piloti, ai navigatori e ai meccanici naviganti.
Articolo 3
1. Uno Stato membro accetta senza inutili ritardi o esami ulteriori qualsiasi licenza rilasciata da un altro Stato membro e tutti i privilegi e gli attestati ad essa connessi.
2. Il titolare di una licenza di pilota privato rilasciata da uno Stato membro può pilotare un aeromobile immatricolato in un altro Stato membro. Tale riconoscimento è limitato all'esercizio dei privilegi accordati al titolare di una licenza di pilota privato e delle relative abilitazioni per il volo a vista esclusivamente diurno effettuato su un aeromobile autorizzato al cui comando è preposto un solo pilota.
Articolo 4
1. L'articolo 3, paragrafo 1 si applica quando una licenza, rilasciata da uno Stato membro e sottoposta per accettazione ad un altro Stato membro, risponde a requisiti equivalenti a quelli previsti dallo Stato membro ospitante. Per permettere alle amministrazioni competenti di valutare l'equivalenza delle licenze rilasciate dagli altri Stati membri, la Commissione effettua, e trasmette a tutti gli Stati membri anteriormente al 1o gennaio 1992, un confronto tra i requisiti applicati in ciascuno Stato membro per il rilascio di licenze relative alle medesime funzioni.
2. a) Ogni Stato membro può chiedere alla Commissione, entro un termine di tre settimane a decorrere dalla data di ricevimento della domanda, un parere sull'equivalenza di una licenza che gli è sottoposta per accettazione.
b) La Commissione deve formulare il suo parere entro un termine di due mesi. Lo Stato membro dispone poi di un mese per fornire una risposta al richiedente.
c) Lo Stato membro che non chieda il parere della Commissione è tenuto a fornire una risposta al richiedente entro un termine di tre mesi.
d) I termini di cui alle lettere a), b) e c) del presente paragrafo si applicano dal momento in cui sono disponibili tutte le informazioni necessarie.
3. Se, in seguito all'esame di una licenza da parte dello Stato membro a cui è sottoposta per accettazione, sussistono dubbi ragionevolmente fondati sull'equivalenza della licenza in questione, tale Stato membro può, in deroga ai principi dell'articolo 3, paragrafo 1, considerare necessari per l'accettazione della licenza requisiti e/o esami supplementari. Il titolare della licenza, lo Stato membro che l'ha rilasciata e la Commissione ne sono informati per iscritto. La possibilità di sostenere un esame supplementare deve essere offerta al titolare della licenza dallo Stato membro ospitante a cui la licenza è sottoposta per accettazione il più presto possibile e in ogni caso senza discriminazione in base alla nazionalità.
4. Qualora il richiedente soddisfi i requisiti e o superi gli esami supplementari di cui al paragrafo 7, lo Stato membro interessato accetta immediatamente la licenza in questione.
5. Tuttavia per quanto riguarda le licenze di pilota e nonostante i paragrafi da 1 a 4, uno Stato membro accetta la licenza rilasciata in conformità dei requisiti dell'allegato 1 della convenzione di Chicago sull'aviazione civile internazionale se il titolare soddisfa i requisiti speciali di convalida illustrati nell'allegato della presente direttiva.
Articolo 5
Gli Stati membri assicurano che i cittadini degli altri Stati membri siano ammessi ai loro centri di formazione pubblici e privati, agli esami nazionali e alle procedure per il rilascio di una licenza alle stesse condizioni applicate ai propri cittadini.
Articolo 6
Quando uno Stato membro rilascia una licenza sulla base di una licenza o di parte di essa rilasciata da un paese terzo, lo specifica sulla licenza. Gli altri Stati membri non sono tenuti ad accettare questa licenza o parte di essa.
Articolo 7
1. Gli Stati membri, previa consultazione della Commissione, mettono in vigore anteriormente al 1o giugno 1992 le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
2. Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
3. Gli Stati membri comunicano alla Commissione le disposizioni di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
4. Gli Stati membri si assistono reciprocamente nell'applicazione della presente direttiva e si scambiano, se necessario, le informazioni sulle licenze che hanno accettato per equivalenza.
5. I dati di carattere riservato ottenuti in applicazione della presente direttiva sono coperti dal segreto professionale.
Articolo 8
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 16 dicembre 1991.