NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (ES) č. 1052/2008
ze dne 22. října 2008,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1745/2003 (ECB/2003/9) o uplatňování minimálních rezerv
(ECB/2008/10)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“), a zejména na článek 19.1 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2531/98 ze dne 23. listopadu 1998 o uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou (1),
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 19.1 statutu ESCB stanoví, že Rada guvernérů Evropské centrální banky (ECB) může vydat nařízení týkající se výpočtu a určování požadované výše minimálních rezerv.
(2)
Článek 2 nařízení (ES) č. 2531/98 stanoví, že ECB může za dodržení zásady rovného zacházení osvobodit instituce od povinnosti držet minimální rezervy podle kritérií, které sama stanoví.
(3)
ECB považuje za nezbytné zpřísnit kritéria pro udělování výjimek z povinnosti minimálních rezerv a dále doplnit nové kritérium, pokud jde o možnost udělit výjimku institucím, vůči nimž Společenství či členský stát zavedly opatření, jež vedou ke zmrazení peněžních prostředků či omezení užívání peněžních prostředků instituce, nebo jejichž přístup k operacím na volném trhu nebo ke stálým facilitám Eurosystému byl na základě rozhodnutí Rady guvernérů ECB pozastaven či zrušen.
(4)
S ohledem na předchozí zkušenosti je rovněž třeba změnit nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 1745/2003 (ECB/2003/9) (3) s cílem zpřesnit definici položek tvořících základ pro stanovení minimálních rezerv, podle nichž se vypočítávají minimální rezervy, a ustanovení o povolování výjimek z povinnosti samostatného vykazování pro instituce, které minimální rezervy drží přes zprostředkovatele.
(5)
Nařízení (ES) č. 1745/2003 (ECB/2003/9) by rovněž mělo stanovit obecná kritéria pro přechodná udržovací období pro instituce, na něž se povinnost minimálních rezerv ECB začne vztahovat z důvodu přijetí eura v členském státě, v němž se nacházejí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1745/2003 (ECB/2003/9) se mění takto:
1)
V článku 2 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
„2. Aniž je instituce povinna podat jakoukoli žádost, je zproštěna povinnosti minimálních rezerv od začátku udržovacího období, ve kterém jí bylo odebráno povolení nebo se ho vzdala nebo ve kterém proti ní bylo soudním orgánem nebo jiným příslušným orgánem zúčastněného členského státu zahájeno likvidační řízení.
ECB může na základě rovného zacházení zprostit povinnosti minimálních rezerv tyto instituce:
a)
instituce, v nichž jsou prováděna reorganizační opatření;
b)
instituce, vůči nimž Společenství či členský stát podle čl. 60 odst. 2 Smlouvy zavedly opatření spočívající ve zmrazení peněžních prostředků či jiná opatření, jež omezují užívání jejich peněžních prostředků, nebo jejichž přístup k operacím na volném trhu nebo ke stálým facilitám Eurosystému byl na základě rozhodnutí Rady guvernérů ECB pozastaven či zrušen;
c)
instituce, u nichž by uložením povinnosti minimálních rezerv nebylo dosaženo cílů systému minimálních rezerv ECB. Při rozhodování o každé výjimce bere ECB v úvahu jedno nebo více z těchto kritérií:
i)
instituce je oprávněna plnit pouze funkce zvláštního účelu,
ii)
instituce nesmí aktivně vykonávat bankovní činnost v hospodářské soutěži s jinými úvěrovými institucemi,
iii)
instituce má právní povinnost mít všechny své vklady účelově vázány pro regionální nebo mezinárodní rozvojovou pomoc.
3. ECB zveřejňuje seznam institucí, které podléhají povinnosti minimálních rezerv. ECB dále zveřejňuje seznam institucí zproštěných povinnosti minimálních rezerv z jiných důvodů, než že se na ně vztahují:
a)
reorganizační opatření;
b)
zmrazení peněžních prostředků nebo jiná opatření, jež omezují užívání peněžních prostředků instituce, zavedená Společenstvím či členským státem podle čl. 60 odst. 2 Smlouvy, nebo rozhodnutí Rady guvernérů ECB, na jehož základě byl pozastaven či zrušen přístup instituce k operacím na volném trhu nebo ke stálým facilitám Eurosystému.
Instituce se mohou na tyto seznamy spoléhat při zjišťování, zda mají závazky vůči jiné instituci, která je sama povinna držet minimální rezervy. Tyto seznamy nejsou rozhodující, pokud jde o povinnost instituce držet minimální rezervy podle článku 2.“
2)
V článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Ze základu pro stanovení minimálních rezerv se vyjímají tyto závazky:
a)
závazky vůči jakékoli jiné instituci, která není uvedena na seznamu jako vyňatá ze systému minimálních rezerv ECB podle čl. 2 odst. 3;
b)
závazky vůči ECB nebo zúčastněné národní centrální bance.
Při uplatňování tohoto ustanovení dotyčná instituce příslušné zúčastněné národní centrální bance prokáže skutečnou výši svých závazků vůči jakékoli jiné instituci, která není v seznamu uvedena jako vyňatá ze systému minimálních rezerv ECB, a svých závazků vůči ECB nebo zúčastněné národní centrální bance s cílem tyto závazky nezahrnout do základu pro stanovení minimálních rezerv. Jestliže to nelze prokázat u emitovaných dluhových cenných papírů s původní splatností do dvou let včetně, může instituce od základu pro stanovení minimálních rezerv standardně odečíst hodnotu zůstatku svých emitovaných dluhových cenných papírů s původní splatností do dvou let včetně. Výši standardních odpočtů zveřejní ECB stejným způsobem jako seznam uvedený v čl. 2 odst. 3.“
3)
V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pro následující kategorie závazků (ve smyslu rámce ECB pro výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku podle nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13)) platí sazba minimálních rezerv 0 %:
a)
vklady s dohodnutou splatností delší než dva roky;
b)
vklady s výpovědní lhůtou delší než dva roky;
c)
repo operace;
d)
emitované dluhové cenné papíry s původní splatností delší než dva roky.“
4)
Článek 11 se nahrazuje tímto:
„Článek 11
Držení minimálních rezerv na konsolidovaném základě
Instituce, které smějí vykazovat statistické údaje o svém konsolidovaném základu pro stanovení minimálních rezerv jako skupina (ve smyslu rámce ECB pro výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku podle nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13)), drží minimální rezervy prostřednictvím jedné instituce skupiny, která působí jako zprostředkovatel výlučně pro tyto instituce, a v souladu s ustanoveními článku 10. Po získání oprávnění od ECB podávat statistické výkazy o konsolidovaném základu pro stanovení minimálních rezerv pro instituce ve skupině, je instituce, která pro tuto skupinu působí jako zprostředkovatel, automaticky zproštěna povinnosti vymezené v čl. 10 odst. 6 a k poskytnutí odpočitatelné položky podle čl. 5 odst. 2 je oprávněna jen skupina jako celek.“
5)
Vkládá se nový článek 13a, který zní:
„Článek 13a
Rozšíření eurozóny
1. V případě, že členský stát přijme euro podle Smlouvy, přenáší Rada guvernérů ECB na Výkonnou radu ECB pravomoc rozhodnout po zohlednění stanoviska Výboru ESCB pro tržní operace o těchto případných záležitostech:
a)
data přechodného udržovacího období pro uplatňování povinnosti minimálních rezerv na instituce nacházející se v daném členském státě, přičemž prvním dnem je den přijetí eura v daném členském státě;
b)
způsob výpočtu základu pro stanovení minimálních rezerv pro účely stanovení výše minimálních rezerv, které musí držet instituce nacházející se v členském státě, který přijímá euro, během přechodného udržovacího období, a to s přihlédnutím k rámci ECB pro výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku podle nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13), a
c)
lhůta, v níž mají instituce nacházející se v členském státě přijímajícím euro a jejich národní centrální banka provést výpočet a ověření minimálních rezerv, pokud se týká přechodného udržovacího období.
Výkonná rada zveřejní oznámení svého rozhodnutí alespoň dva měsíce přede dnem přijetí eura v daném členském státě.
2. Rada guvernérů ECB na Výkonnou radu ECB dále přenáší pravomoc povolit, aby si instituce, které se nacházejí v jiných zúčastněných členských státech, od svého základu pro stanovení minimálních rezerv pro udržovací období, které trvá po přechodné udržovací období a které po přechodném udržovacím období následuje, odečetly závazky vůči institucím, které se nacházejí v členském státě, který přijímá euro, přestože v době výpočtu minimálních rezerv tyto instituce nejsou na seznamu institucí s povinností minimálních rezerv ve smyslu čl. 2 odst. 3. Rozhodnutí vydané Výkonnou radou ECB podle tohoto odstavce může v takovém případě rovněž stanovit způsob, jakým budou odpočty těchto závazků prováděny.
3. Všechna rozhodnutí Výkonné rady podle odstavců 1 a 2 se neprodleně oznamují Radě guvernérů ECB, přičemž Výkonná rada ECB se řídí rozhodnutím, které v dané věci přijme Rada guvernérů ECB.“
Článek 2
Závěrečné ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 22. října 2008.
REGOLAMENTO (CE) N. 1052/2008 DELLA BANCA CENTRALE EUROPEA
del 22 ottobre 2008
che modifica il regolamento (CE) n. 1745/2003 (BCE/2003/9) sull’applicazione di riserve obbligatorie minime
(BCE/2008/10)
IL CONSIGLIO DIRETTIVO DELLA BANCA CENTRALE EUROPEA,
visto lo statuto del sistema europeo di banche centrali e della Banca centrale europea (di seguito lo «Statuto del SEBC») e in particolare l’articolo 19.1,
visto il regolamento (CE) n. 2531/98 del Consiglio, del 23 novembre 1998, sull’applicazione dell’obbligo di riserve minime da parte della Banca centrale europea (1),
visto il regolamento (CE) n. 2532/98 del Consiglio, del 23 novembre 1998, sul potere della Banca centrale europea di irrogare sanzioni (2),
considerando quanto segue:
(1)
L’articolo 19.1 dello statuto del SEBC prevede che il consiglio direttivo della Banca centrale europea (BCE) possa emanare regolamenti relativi al calcolo e alla determinazione delle riserve obbligatorie minime.
(2)
L’articolo 2 del regolamento (CE) n. 2531/98 prevede che la BCE possa, su base non discriminatoria, esentare le istituzioni dall’obbligo di detenere le riserve minime in linea con i criteri stabiliti dalla BCE.
(3)
La BCE ritiene necessario restringere i criteri per la concessione delle esenzioni dagli obblighi di riserva e, inoltre, aggiungere un nuovo criterio che riguarda la possibilità di concedere un’esenzione alle istituzioni sottoposte a misure imposte dalla Comunità o da uno Stato membro che comportano il congelamento dei fondi o la restrizione dell’uso dei fondi di un’istituzione o sono altrimenti soggette ad una decisione del consiglio direttivo della BCE che sospende o esclude il loro accesso alle operazioni di mercato libero o alle operazioni operazione di rifinanziamento marginale dell’eurosistema.
(4)
Alla luce dell’esperienza passata, è altresì necessario modificare il regolamento (CE) n. 1745/2003 della Banca centrale europea (BCE/2003/9) (3) per raffinare la definizione dei componenti dell’aggregato soggetto a riserva rispetto al quale sono calcolate le riserve minime e le disposizioni relative alla concessione di un’esenzione dagli obblighi di segnalazione separata per le istituzioni che detengono riserve minime attraverso un intermediario.
(5)
Il regolamento (CE) n. 1745/2003 (BCE/2003/9) prevede anche dei criteri generali che disciplinano il periodo di mantenimento per le istituzioni che vengono sottoposte agli obblighi di riserva della BCE a causa dell’adozione dell’euro da parte dello Stato membro nel quale esse sono stabilite,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 1745/2003 (BCE/2003/9) è modificato come segue:
1)
all’articolo 2, i paragrafi 2 e 3, sono sostituiti da quanto segue:
«2. Un’istituzione, senza essere tenuta a presentare alcuna richiesta, è esentata dall’obbligo di riserva fin dall’inizio del periodo di mantenimento nel quale la sua autorizzazione è revocata o fatta oggetto di rinuncia, ovvero nel quale un’autorità giudiziaria, o altra autorità competente di uno Stato membro partecipante, abbia adottato la decisione di sottoporre l’istituzione a procedure di liquidazione.
La BCE può esentare dall’obbligo di riserva, senza discriminazioni, le seguenti istituzioni:
a)
istituzioni soggette a misure di riorganizzazione;
b)
istituzioni soggette al congelamento dei fondi e/o altre misure imposte dalla Comunità o da uno Stato membro ai sensi dell’articolo 60, paragrafo 2, del trattato che restringono l’uso dei loro fondi o a una decisione del consiglio direttivo della BCE di sospendere o escludere il loro accesso alle operazioni di mercato aperto o alle operazioni di rifinanziamento marginale dell’eurosistema;
c)
istituzioni per le quali l’obiettivo del regime di riserva della BCE non sarebbe raggiunto tramite l’imposizione nei loro confronti dell’obbligo di riserva. Nel decidere in merito a tali esenzioni, la BCE tiene conto di uno o più dei seguenti criteri:
i)
l’istituzione è autorizzata a perseguire solo obiettivi specifici;
ii)
all’istituzione è fatto divieto di svolgere attività bancaria in concorrenza con altri enti creditizi;
iii)
l’istituzione è soggetta all’obbligo giuridico di avere tutti i depositi accantonati per aiuti in favore dello sviluppo regionale e/o internazionale.
3. La BCE pubblica un elenco di tutte le istituzioni soggette all’obbligo di riserva. La BCE pubblica, inoltre, un elenco di istituzioni esenti da tale obbligo per motivi diversi dall’essere soggetti a quanto segue:
a)
misure di riorganizzazione;
b)
congelamento dei fondi e/o altre misure imposte dalla Comunità o da uno Stato membro ai sensi dell’articolo 60, paragrafo 2, del trattato che restringono l’uso dei loro fondi o a una decisione del consiglio direttivo della BCE di sospendere o escludere il loro accesso alle operazioni di mercato aperto o alle operazioni di rifinanziamento marginale dell’eurosistema.
Le istituzioni possono fare affidamento su tali elenchi per decidere se le proprie passività sono dovute ad un’altra istituzione anch’essa soggetta all’obbligo di riserva. L’inclusione di un’istituzione in tali elenchi non implica di per sé che essa sia soggetta all’obbligo di riserva ai sensi dell’articolo 2.»;
2)
l’articolo 3, paragrafo 2, è sostituito dal seguente:
«2. Le seguenti passività sono escluse dall’aggregato soggetto a riserva:
a)
passività nei confronti di qualunque altra istituzione non figurante nell’elenco di quelle esenti dal regime di riserva della BCE, ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 3;
b)
passività nei confronti della BCE o di una BCN partecipante.
Ai fini dell’applicazione di tale disposizione, l’istituzione deve essere in grado di fornire alla pertinente BCN partecipante la prova dell’importo effettivo delle passività detenute nei confronti di ogni altra istituzione non compresa nell’elenco di quelle esenti dal regime di riserva della BCE, nonché dell’importo effettivo delle passività detenute nei confronti della BCE o di una BCN partecipante, al fine di escluderle dall’aggregato soggetto a riserva. Se tale prova non può essere fornita per i titoli di debito emessi con scadenza originaria fino a due anni inclusi, l’istituzione può applicare una detrazione forfettaria all’ammontare in essere dei propri titoli di debito emessi con scadenza originaria fino a due anni inclusi dall’aggregato soggetto a riserva. L’importo di tale detrazione forfettaria è pubblicato dalla BCE con le stesse modalità di pubblicazione previste per l’elenco di cui all’articolo 2, paragrafo 3.»;
3)
l’articolo 4, paragrafo 1, è sostituito dal seguente:
«1. Un coefficiente di riserva pari allo 0 % si applica alle seguenti categorie di passività [come definite nel quadro delle segnalazioni relative alle statistiche monetarie e bancarie della BCE di cui al regolamento (CE) n. 2423/2001 (BCE/2001/13)]:
a)
depositi con scadenza originaria superiore a due anni;
b)
depositi rimborsabili con preavviso superiore a due anni;
c)
pronti contro termine;
d)
titoli di debito emessi con scadenza originaria superiore a due anni.»;
4)
l’articolo 11 è sostituito dal testo seguente:
«Articolo 11
Riserve detenute su base consolidata
Le istituzioni autorizzate alla segnalazione statistica riguardante il proprio aggregato soggetto a riserva consolidato come gruppo [come previsto nel quadro delle segnalazioni relative alle statistiche monetarie e bancarie della BCE di cui al regolamento (CE) n. 2423/2001 (BCE/2001/13)], detengono riserve minime per il tramite di un’istituzione del gruppo che agisce da intermediario esclusivamente per tali istituzioni, nel rispetto delle disposizioni di cui all’articolo 10. Nel ricevere l’autorizzazione da parte della BCE di effettuare segnalazioni statistiche dell’aggregato soggetto a riserva consolidato per le istituzioni del gruppo, l’istituzione che agisce da intermediario per il gruppo è esentata automaticamente dalle disposizioni dell’articolo 10, paragrafo 6 e soltanto il gruppo nel suo insieme è autorizzato ad applicare la detrazione fissa di cui all’articolo 5, paragrafo 2.»
5)
è aggiunto il seguente articolo 13 bis:
«Articolo 13 bis
Allargamento dell’area dell’euro
1. Il consiglio direttivo della BCE delega al comitato esecutivo della BCE il potere di decidere, nei casi in cui uno Stato membro adotti l’euro conformemente al trattato sulle seguenti questioni, dopo aver preso in considerazione, se del caso, il parere del comitato per le operazioni di mercato del SEBC:
a)
le date del periodo di mantenimento transitorio per l’applicazione degli obblighi di riserve minime alle istituzioni stabilite in quello Stato membro, con la data iniziale che corrisponde a quella dell’adozione dell’euro in quello Stato membro;
b)
la modalità di calcolo dell’aggregato soggetto a riserva ai fini della determinazione del livello di riserve minime che è necessario che siano detenute dalle istituzioni situate nello Stato membro che adotta l’euro durante il periodo di mantenimento transitorio, tenendo conto del quadro delle segnalazioni relative alle statistiche monetarie e bancarie della BCE di cui al regolamento (CE) n. 2423/2001 (BCE/2001/13); e
c)
il limite temporale entro il quale il calcolo e la verifica delle riserve minime deve essere effettuato da parte delle istituzioni situate nello Stato membro che adotta l’euro e dalla loro banca centrale, rispetto al periodo di mantenimento transitorio.
Il comitato esecutivo pubblica una dichiarazione sulla propria decisione almeno due mesi prima della data di adozione dell’euro in quello Stato membro.
2. Il consiglio direttivo della BCE delega ulteriormente al comitato esecutivo della BCE il potere di autorizzare le istituzioni situate in altri Stati membri partecipanti a dedurre dal proprio aggregato soggetto a riserva per i periodi di mantenimento che coincidono con, e sono successivi al periodo di mantenimento transitorio, le passività dovute alle istituzioni situate nello Stato membro che adotta l’euro, anche se al momento in cui le riserve minime sono calcolate, tali istituzioni non sono ancora comprese nell’elenco delle istituzioni soggette all’obbligo di riserva di cui all’articolo 2, paragrafo 3. In tal caso, le decisioni prese dal comitato esecutivo della BCE ai sensi del presente paragrafo possono specificare ulteriormente la modalità in cui si effettua la deduzione di tali passività.
3. Tutte le decisioni del comitato esecutivo ai sensi dei paragrafi 1 e 2 sono prontamente notificate al consiglio direttivo della BCE, e il comitato esecutivo della BCE rispetta qualunque decisione in materia adottata dal consiglio direttivo della BCE.»
Articolo 2
Disposizione finale
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Fatto a Francoforte sul Meno, il 22 ottobre 2008.