NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 394/2008
ze dne 30. dubna 2008,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1266/2007, pokud jde o podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů stanoveného směrnicí Rady 2000/75/ES, které se vztahují na některá zvířata vnímavých druhů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí (1), a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. c), články 11 a 12 a čl. 19 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1266/2007 (2) stanoví pravidla pro tlumení, sledování, dozor a omezení přesunů zvířat uvnitř uzavřených pásem a mimo ně v souvislosti s katarální horečkou ovcí. Stanoví rovněž podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů vnímavých zvířat a jejich spermatu, vajíček a embryí stanoveného směrnicí 2000/75/ES.
(2)
Zkušenosti z posledních měsíců ukazují, že v některých členských státech by účinnost opatření stanovených nařízením (ES) č. 1266/2007 ve snaze zajistit ochranu zvířat proti napadení vektory mohla být oslabena v důsledku kombinace různých faktorů, jako např. druh vektoru, klimatické podmínky a typ chovu vnímavých přežvýkavců.
(3)
S ohledem na uvedené okolnosti a do doby, než bude provedeno jejich vědecké posouzení, by mělo být členským státům určení, ve kterých by vstup neimunních zvířat za těchto okolností mohl znamenat riziko pro zdraví zvířat, umožněno požadovat, aby přesun neimunních zvířat podléhal dodatečným podmínkám, jež lze odůvodnit na základě posouzení rizika zohledňujícího entomologické a epizootologické podmínky vstupu zvířat. Tyto dodatečné podmínky by měly být omezeny na to, co je nezbytné k zajištění účinné ochrany neimunních zvířat před napadením vektory.
(4)
Oddělené ustájení zvířat chráněné před vektory je praktickým a účinným nástrojem pro ochranu mladších zvířat před napadením vektory za předpokladu, že jsou při tomto ustájení splněny určité podmínky. Členské státy určení by proto měly být oprávněny požadovat uplatňování těchto podmínek v souvislosti se vstupem mladých neimunních zvířat, u nichž není očkování proveditelné. Vzhledem k vlivu na obchod ve Společenství by měl být úmysl uplatňovat tyto podmínky oznámen Komisi spolu s veškerými informacemi potvrzujícími odůvodněnost tohoto požadavku.
(5)
Komise požádala Evropskou agenturu pro bezpečnost potravin o vědecké stanovisko k dané záležitosti. Na základě tohoto stanoviska a dalších znalostí a zkušeností, které budou získány, mohou být opatření stanovená tímto nařízením v budoucnu přezkoumána. Přechodné období by proto mělo skončit k 31. prosinci 2008.
(6)
Body 6 a 7 oddílu A přílohy III nařízení (ES) č. 1266/2007 stanoví podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů stanoveného směrnicí 2000/75/ES, které se vztahují na přirozeně imunizovaná zvířata. Z provedených pokusů vyplývá, že postinfekční imunita proti katarální horečce ovcí trvá poměrně dlouhou dobu. Přirozeně infikovaná zvířata jsou proto po infekci specifickým sérotypem dlouhodobě imunní. Zjištění imunitní reakce na virus katarální horečky ovcí u neočkovaných zvířat svědčí o předchozí infekci. Tato ochrana se nicméně může lišit v závislosti na plemeni zvířete, kmenu viru a na rozdílech mezi jednotlivými zvířaty. Potvrzení přetrvávající reakce protilátek prostřednictvím dvou sérologických testů, z nichž první se provádí v období 60 až 360 dnů před datem přesunu a druhý sedm dnů před datem přesunu, tak umožní zaručit s větší jistotou, že tato zvířata jsou imunní, a mohou být tedy bezpečně přesunuta.
(7)
Nařízení (ES) č. 1266/2007 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1266/2007 se mění takto:
1)
V kapitole 4 se vkládá článek 9a, který zní:
„Článek 9a
Přechodná ustanovení
1. Odchylně od čl. 8 odst. 1 písm. a) a na základě výsledků posouzení rizika, při kterém bylo přihlédnuto k entomologickým a epizootologickým podmínkám vstupu zvířat, mohou členské státy určení do 31. prosince 2008 požadovat, aby přesun zvířat, na něž se vztahuje výjimka podle čl. 8 odst. 1 a která splňují alespoň jednu z podmínek stanovených v bodech 1 až 4 oddílu A přílohy III, avšak nesplňují podmínky stanovené v bodech 5, 6 a 7 uvedeného oddílu, splňoval tyto dodatečné podmínky:
a)
uvedená zvířata musí být mladší 90 dnů;
b)
od narození musí být držena v odděleném ustájení chráněném před vektory;
c)
testy uvedené v bodech 1, 3 a 4 přílohy III oddílu A byly provedeny na vzorcích, které byly odebrány nejdříve sedm dnů před datem přesunu.
2. Členský stát, který hodlá uplatňovat dodatečné podmínky stanovené v odstavci 1, o tom Komisi předem uvědomí.
Poskytne Komisi všechny potřebné informace a údaje požadované pro odůvodnění uplatňování těchto dodatečných podmínek s ohledem na jeho entomologickou a epizootologickou situaci, zejména pokud jde o příslušné druhy vektorů a sérotyp viru, klimatické podmínky a typ chovu vnímavých přežvýkavců.
Nevyjádří-li Komise k žádosti námitky do sedmi dnů od data oznámení, bude členský stát, který oznámení provedl, oprávněn začít tyto dodatečné podmínky bezodkladně uplatňovat. Neprodleně o tom informuje ostatní členské státy.
3. Komise zveřejní informace týkající se uplatňování dodatečných podmínek v souladu s odstavcem 2.“
2)
V příloze III se oddíl A mění takto:
a)
Bod 6 písm. a) se nahrazuje tímto:
„a)
byla podrobena dvěma sérologickým testům na protilátky proti sérotypu viru katarální horečky ovcí podle Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat, a to s pozitivními výsledky; první test byl proveden na vzorcích odebraných v období 60 až 360 dnů před datem přesunu a druhý test na vzorcích odebraných nejdříve sedm dnů před datem přesunu, nebo“;
b)
v bodě 7 se uvozující věta a písmeno a) nahrazují tímto:
„Zvířata nebyla nikdy očkována proti katarální horečce ovcí a byla podrobena dvěma odpovídajícím sérologickým testům podle Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat, které jsou schopny odhalit specifické protilátky proti všem sérotypům viru katarální horečky ovcí přítomným nebo pravděpodobně přítomným v epizootologicky relevantní zeměpisné oblasti původu, a
a)
první test musí být proveden na vzorcích odebraných v období 60 až 360 dnů před datem přesunu a druhý test na vzorcích odebraných nejdříve sedm dnů před datem přesunu nebo“.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. dubna 2008.
REGOLAMENTO (CE) N. 394/2008 DELLA COMMISSIONE
del 30 aprile 2008
che modifica il regolamento (CE) n. 1266/2007 per quanto riguarda le condizioni per l'esenzione dal divieto di uscita di cui alla direttiva 2000/75/CE del Consiglio di determinati animali di specie ricettive
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
vista la direttiva 2000/75/CE del Consiglio, del 20 novembre 2000, che stabilisce disposizioni specifiche relative alle misure di lotta e di eradicazione della febbre catarrale degli ovini (1), in particolare l'articolo 9, paragrafo 1, lettera c), gli articoli 11, 12 e l'articolo 19, terzo comma,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1266/2007 della Commissione (2) stabilisce norme per la lotta, il controllo, la sorveglianza e le restrizioni dei movimenti di animali, per quanto concerne la febbre catarrale, nelle e dalle zone soggette a restrizioni. Esso stabilisce altresì le condizioni per l'esenzione dal divieto di uscita applicabili ai movimenti di animali ricettivi, al loro sperma, ai loro ovuli e ai loro embrioni, di cui alla direttiva 2000/75/CE.
(2)
Negli scorsi mesi, l'esperienza ha dimostrato che in alcuni Stati membri l'efficacia delle misure previste dal regolamento (CE) n. 1266/2007 dirette a proteggere gli animali dagli attacchi di vettori può essere compromessa da una serie di fattori, tra cui la specie del vettore, le condizioni climatiche e il tipo di allevamento dei ruminanti ricettivi.
(3)
Tenuto conto di queste circostanze e in attesa di una loro ulteriore valutazione scientifica, è opportuno autorizzare gli Stati membri di destinazione, in cui l'introduzione di animali non immuni in tali circostanze potrebbe costituire un rischio per la sanità animale, a disporre che i movimenti di animali non immuni siano subordinati a condizioni supplementari giustificate sulla base di una valutazione dei rischi che tenga conto delle condizioni entomologiche ed epidemiologiche in cui gli animali sono introdotti. Tali condizioni supplementari devono essere limitate a quanto è necessario per assicurare una protezione efficace contro gli attacchi dei vettori.
(4)
Il confinamento degli animali in luoghi protetti dai vettori è una misura che è possibile applicare ed è efficace per proteggere gli animali giovani dagli attacchi dei vettori, purché sia effettuato in determinate condizioni. Pertanto, gli Stati membri di destinazione devono essere autorizzati a imporre il rispetto di tali condizioni in relazione all'introduzione di animali giovani non immuni che non possono essere vaccinati. Poiché disposizioni in tal senso hanno effetti sugli scambi intracomunitari, l'intenzione di applicare tali condizioni supplementari deve essere comunicata alla Commissione, unitamente a tutte le informazioni dimostranti che esse sono giustificate.
(5)
La Commissione ha chiesto il parere scientifico dell'Autorità europea per la sicurezza alimentare. Le disposizioni del presente regolamento potranno essere riesaminate tenendo conto di tale parere nonché delle conoscenze e dell'esperienza che saranno acquisite. Pertanto, il periodo transitorio deve essere limitato al 31 dicembre 2008.
(6)
I punti 6 e 7 dell'allegato III, sezione A del regolamento (CE) n. 1266/2007 stabiliscono le condizioni per l'esenzione degli animali naturalmente immuni dal divieto di uscita di cui alla direttiva 2000/75/CE. Risulta da esperimenti che nel caso della febbre catarrale la durata della protezione post-infezione è considerevole. Pertanto, gli animali infettati per via naturale sono immuni per un lungo periodo dopo l'infezione ad opera di questo particolare sierotipo. L'individuazione di una risposta immunitaria al virus della febbre catarrale in animali non vaccinati rivela una precedente infezione. Tuttavia, la protezione può variare secondo la razza dell'animale, il ceppo virale e le caratteristiche individuali dell'animale. Di conseguenza, la conferma della persistenza della risposta dell'anticorpo mediante due test sierologici, il primo effettuato tra 60 e 360 giorni prima del movimento e il secondo sette giorni prima del movimento, può fornire una garanzia supplementare del fatto che tali animali sono immuni e i loro movimenti possono quindi avvenire in condizioni di sicurezza.
(7)
Il regolamento (CE) n. 1266/2007 deve quindi essere modificato di conseguenza.
(8)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 1266/2007 è modificato come segue:
1)
nel capo 4 è inserito l'articolo 9 bis seguente:
«Articolo 9 bis
Disposizioni transitorie
1. Fino al 31 dicembre 2008, in deroga all'articolo 8, paragrafo 1, lettera a), e sulla base dei risultati di una valutazione dei rischi che tiene conto delle condizioni entomologiche ed epidemiologiche dell'introduzione degli animali, gli Stati membri di destinazione possono disporre che i movimenti degli animali cui si applica l'esenzione di cui all'articolo 8, paragrafo 1, e che soddisfano almeno una delle condizioni di cui ai punti da 1 a 4 dell'allegato III, sezione A, ma non soddisfano le condizioni di cui ai punti 5, 6 e 7 dell'allegato III, sezione A, soddisfino le condizioni seguenti:
a)
gli animali devono essere di età inferiore a 90 giorni;
b)
gli animali devono essere confinati fin dalla nascita in un luogo protetto dai vettori;
c)
i test di cui ai punti 1, 3 e 4 dell'allegato III, sezione A, devono essere stati eseguiti su campioni prelevati al più presto sette giorni prima della data del movimento.
2. Se uno Stato membro intende applicare le condizioni supplementari di cui al paragrafo 1, lo comunica preventivamente alla Commissione.
Esso fornisce alla Commissione tutte le informazioni che giustificano l'applicazione di tali condizioni supplementari, tenendo conto della sua situazione entomologica ed epidemiologica, in particolare per quanto riguarda le specie vettore e il sierotipo virale interessati, le condizioni climatiche e il tipo di allevamento dei ruminanti ricettivi.
Se la Commissione non si oppone all'applicazione delle condizioni supplementari entro sette giorni dalla data della notifica, lo Stato membro è autorizzato ad applicarle immediatamente. Esso ne informa senza indugio gli altri Stati membri.
3. La Commissione mette a disposizione del pubblico le informazioni riguardanti l'applicazione di condizioni supplementari ai sensi del paragrafo 2.»;
2)
nell'allegato III la sezione A è modificata come segue:
a)
il punto 6, lettera a), è sostituito dal seguente:
«a)
sono stati sottoposti a due test sierologici secondo il manuale dell’UIE sugli animali terrestri al fine di rilevare gli anticorpi del sierotipo del virus della febbre catarrale, con risultati positivi; il primo test è effettuato su campioni prelevati tra 60 e 360 giorni prima della data del movimento, il secondo è effettuato su campioni prelevati al più presto sette giorni prima della data del movimento; oppure»
b)
al punto 7, la frase introduttiva e la lettera a), sono sostituite dal testo seguente:
«Gli animali non sono mai stati vaccinati contro il virus della febbre catarrale e sono stati sottoposti, con risultati positivi, a due test sierologici adeguati, secondo il manuale dell’UIE sugli animali terrestri, al fine di rilevare anticorpi specifici di tutti i sierotipi del virus della febbre catarrale presenti o potenzialmente presenti nell’area geografica d’origine epidemiologicamente rilevante, e
a)
il primo test è effettuato su campioni prelevati tra 60 e 360 giorni prima della data del movimento, il secondo è effettuato su campioni prelevati al più presto sette giorni prima della data del movimento; oppure».
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 30 aprile 2008.