ROZHODNUTÍ RADY 2007/533/SV
ze dne 12. června 2007
o zřízení, provozování a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. a) a b), čl. 31 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Schengenský informační systém (dále jen „SIS“) zřízený v souladu s ustanoveními hlavy IV Úmluvy ze dne 19. června 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (2) (dále jen „Schengenská úmluva“) a jeho rozšířená verze SIS 1+ představují nezbytný nástroj pro uplatňování ustanovení schengenského acquis začleněného do rámce Evropské unie.
(2)
Vývoj SIS druhé generace (dále jen „SIS II“) byl svěřen Komisi na základě nařízení Rady (ES) č. 2424/2001 (3) a rozhodnutí Rady 2001/886/SVV ze dne 6. prosince 2001 o vývoji Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) (4). SIS II nahradí SIS vytvořený na základě Schengenské úmluvy.
(3)
Toto rozhodnutí představuje nezbytný právní základ pro řízení SIS II s ohledem na záležitosti spadající do oblasti působnosti Smlouvy o založení Evropské unie (dále jen „Smlouva o EU“). Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006 ze dne 20. prosince 2006 o zřízení, provozu a využívání SIS II (5) představuje nezbytný právní základ pro řízení SIS II s ohledem na záležitosti spadající do oblasti působnosti Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen „Smlouva o ES“).
(4)
Skutečnost, že legislativní základ nezbytný pro řízení SIS II sestává ze samostatných nástrojů, nemá dopad na zásadu, že SIS II představuje jediný informační systém, který by měl jako takový fungovat. Proto by určitá ustanovení těchto nástrojů měla být totožná.
(5)
SIS II by měl představovat vyrovnávací opatření přispívající k udržení vysokého stupně bezpečnosti v rámci prostoru svobody, bezpečnosti a práva Evropské unie prostřednictvím podpory operativní spolupráce mezi policejními a justičními orgány v trestních věcech.
(6)
Je nezbytné konkrétně vymezit účely SIS II, jeho technickou architekturu a financování a stanovit pravidla týkající se jeho provozu, využívání a odpovědností, kategorií údajů vkládaných do systému, účelů jejich vkládání, kritérií jejich vkládání, orgánů oprávněných k přístupu do systému, propojení záznamů, jakož i další pravidla týkající se zpracování údajů a ochrany osobních údajů.
(7)
SIS II by měl zahrnovat centrální systém (dále jen „centrální SIS II“) a vnitrostátní aplikace. Výdaje spojené s provozem centrálního SIS II a komunikační infrastruktury by měly být financovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
(8)
Je nezbytné vytvořit příručku obsahující podrobná pravidla pro výměnu doplňujících informací týkajících se opatření, které záznam vyžaduje. Výměnu těchto informací by měly zajišťovat vnitrostátní orgány jednotlivých členských států.
(9)
Během přechodného období by za provozní řízení centrálního SIS II a částí komunikační infrastruktury měla odpovídat Komise. V zájmu zajištění hladkého přechodu na SIS II však může přenést některé nebo všechny odpovědnosti na dva vnitrostátní veřejnoprávní subjekty. Z dlouhodobého hlediska a v návaznosti na posouzení dopadu obsahující věcnou analýzu alternativ z finančního, provozního a organizačního hlediska, a na legislativní návrhy Komise by měl být zřízen řídící orgán odpovědný za tyto úkoly. Přechodné období by mělo trvat nejdéle pět let ode dne použitelnosti tohoto rozhodnutí.
(10)
SIS II by měl obsahovat záznamy o osobách hledaných za účelem zatčení a předání a hledaných za účelem zatčení a vydání. Je vhodné, aby byla kromě záznamů umožněna i výměna doplňujících informací nezbytných pro postupy předávání a vydávání. V SIS II by se měly zpracovávat zejména údaje uvedené v článku 8 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (6).
(11)
Mělo by být možné doplnit do SIS II překlad dodatečných údajů vložených za účelem předání v rámci evropského zatýkacího rozkazu a za účelem vydání.
(12)
SIS II by měl obsahovat záznamy o pohřešovaných osobách k zajištění jejich ochrany nebo předcházení nebezpečí hrozícího těmto osobám, záznamy o osobách hledaných za účelem soudního řízení, záznamy o osobách a věcech pořízené pro účely skrytých kontrol nebo zvláštních kontrol a záznamy o věcech hledaných za účelem zabavení nebo za účelem zajištění důkazů v trestním řízení.
(13)
Záznamy by v SIS II měly být uchovávány nanejvýš po dobu nezbytnou pro splnění účelů, pro které byly poskytnuty. Obecnou zásadou je, že záznamy o osobách by měly být z SIS II automaticky vymazány po uplynutí tří let. Záznamy o věcech pořízené pro účely skrytých kontrol nebo zvláštních kontrol by měly být ze SIS II automaticky vymazány po uplynutí pěti let. Záznamy o věcech hledaných za účelem zabavení nebo za účelem zajištění důkazů v trestním řízení by měly být z SIS II automaticky vymazány po uplynutí deseti let. Rozhodnutí o uchování záznamů o osobách by měla vycházet z komplexního individuálního posouzení. Členské státy by měly během vymezeného období záznamy o osobách přezkoumat a měly by vést statistiku o počtu záznamů o osobách, u nichž byla doba uchovávání prodloužena.
(14)
SIS II by měl umožnit zpracování biometrických údajů s cílem napomoci spolehlivému určení totožnosti dotyčných osob. Ve stejném smyslu by měl SIS II umožňovat rovněž zpracování údajů o osobách, jejichž totožnost byla zneužita, za účelem předcházení nepříjemnostem způsobeným chybným určením totožnosti, s výhradou odpovídajících záruk, zejména souhlasu dotyčné osoby a přísného omezení účelů, pro něž se tyto údaje mohou zákonným způsobem zpracovávat.
(15)
Členský stát by měl mít možnost opatřit záznam návěstím zvaným označení, v jehož důsledku opatření, které má být přijato na základě záznamu, nebude přijato na jeho území. Pokud se pořizují záznamy za účelem zatčení a předání, nesmí být žádné ustanovení tohoto rozhodnutí vykládáno v tom smyslu, že se odchyluje od ustanovení uvedených v rámcovém rozhodnutí 2002/584/SVV nebo že brání jejich použití. Rozhodnutí o označení by se mělo zakládat pouze na důvodech zamítnutí uvedených ve zmíněném rámcovém rozhodnutí.
(16)
Pokud byl záznam označen a pokud se zjistí místo pobytu osoby hledané za účelem zatčení a předání, mělo by být toto místo pobytu vždy sděleno vystavujícímu justičnímu orgánu, který může rozhodnout o předání evropského zatýkacího rozkazu příslušnému justičnímu orgánu v souladu s ustanoveními rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV.
(17)
Členským státům by mělo být umožněno zavést odkazy mezi záznamy v SIS II. Vytvoření odkazů mezi dvěma nebo více záznamy členským státem by nemělo mít dopad na přijímaná opatření, na délku období uchovávání nebo práva přístupu k záznamům.
(18)
Údaje zpracovávané v SIS II za použití tohoto rozhodnutí by neměly být předávány nebo dávány k dispozici třetím zemím nebo mezinárodním organizacím. Je však vhodné posílit spolupráci mezi Evropskou unií a Interpolem prostřednictvím podpory účinné výměny údajů o pasech. Pokud se Interpolu předávají osobní údaje ze SIS II, tyto osobní údaje by měly podléhat odpovídající úrovni ochrany zaručené dohodou stanovící přísné záruky a podmínky.
(19)
Všechny členské státy ratifikovaly úmluvu Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních dat. Úmluva připouští v rámci určitých mezí výjimky a omezení práv a povinností, které úmluva stanovuje. Osobní údaje zpracované v rámci provádění tohoto rozhodnutí by měly být chráněny v souladu se zásadami uvedené úmluvy. Pokud je to nezbytné, je třeba zásady uvedené v úmluvě doplnit nebo objasnit v tomto rozhodnutí.
(20)
Při zpracování osobních údajů policejními orgány za použití tohoto rozhodnutí by měly být vzaty v úvahu zásady obsažené v doporučení č. R (87) 15 Výboru ministrů Rady Evropy ze dne 17. září 1987 o používání osobních údajů v policejní oblasti.
(21)
Komise předložila Radě návrh rámcového rozhodnutí o ochraně údajů zpracovávaných v rámci policejní a soudní spolupráce v trestních záležitostech, které by mělo být schváleno do konce roku 2006 a uplatňováno na osobní údaje zpracovávané v rámci Schengenského informačního systému druhé generace a související výměnu doplňujících informací podle tohoto rozhodnutí.
(22)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7), a zejména ta jeho ustanovení, která se týkají důvěrné povahy a bezpečnosti zpracovávání, se vztahuje na zpracovávání osobních údajů orgány nebo institucemi Společenství při plnění jejich úkolů jakožto orgánů odpovědných za provozní řízení SIS II v rámci výkonu činností, z nichž všechny nebo část spadá do oblasti působnosti práva Společenství. Část zpracování osobních údajů v SIS II spadá do oblasti působnosti práva Společenství. V zájmu soudržného a stejnorodého uplatňování pravidel ochrany základních práv a svobod fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů je třeba vysvětlit, že pokud Komise zpracovává osobní údaje za použití tohoto rozhodnutí, vztahuje se na ni nařízení (ES) č. 45/2001. Pokud je to nezbytné, měly by se zásady uvedené v nařízení (ES) č. 45/2001 doplnit nebo objasnit v tomto rozhodnutí.
(23)
Pokud jde o důvěrnost, měla by se na úředníky nebo ostatní zaměstnance Evropských společenství zaměstnané a pracující v souvislosti se SIS II vztahovat příslušná ustanovení služebního řádu úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
(24)
Je vhodné, aby zákonnost zpracovávání osobních údajů členskými státy sledovaly vnitrostátní orgány dozoru, zatímco evropský inspektor ochrany údajů jmenovaný podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 2004/55/ES ze dne 22. prosince 2003 o jmenování nezávislého kontrolního orgánu podle článku 286 Smlouvy o ES (8) by měl sledovat činnosti orgánů a institucí Společenství související se zpracováváním osobních údajů s ohledem na omezené úkoly orgánů a institucí Společenství ve vztahu k samotným údajům.
(25)
Členské státy i Komise by měly vypracovat bezpečnostní plán s cílem usnadnit provádění bezpečnostních povinností a měly by vzájemně spolupracovat s cílem společně řešit bezpečnostní otázky.
(26)
Na zpracování údajů SIS II Europolem se vztahují ustanovení Úmluvy o zřízení Evropského policejního úřadu ze dne 26. července 1995 (9) (dále jen „Úmluva o Europolu“), týkající se ochrany údajů, včetně pravomocí Společného kontrolního orgánu zřízeného podle Úmluvy o Europolu sledovat činnosti Europolu a odpovědnost za jakékoliv protiprávní zpracování osobních údajů ze strany Europolu.
(27)
Na zpracování údajů SIS II Eurojustem se vztahují ustanovení rozhodnutí 2002/187/SVV ze dne 28. února 2002 o zřízení Evropské jednotky pro justiční spolupráci (Eurojust) za účelem posílení boje proti závažné trestné činnosti (10), týkající se ochrany údajů, včetně pravomocí Společného kontrolního orgánu zřízeného podle uvedeného rozhodnutí sledovat činnosti Eurojustu a odpovědnost za jakékoliv protiprávní zpracování osobních údajů ze strany Eurojustu.
(28)
Za účelem zajištění transparentnosti by měla Komise, nebo řídící orgán, je-li zřízen, každé dva roky vypracovat zprávu o technickém fungování centrálního SIS II a komunikační infrastruktury, včetně jejího zabezpečení, a o výměně doplňujících informací. Každé čtyři roky by měla Komise předložit celkové vyhodnocení.
(29)
Ustanoveními tohoto rozhodnutí nelze vyčerpávajícím způsobem upravit některé aspekty SIS II, jako jsou technická pravidla pro vkládání údajů, včetně údajů potřebných pro vložení záznamu, aktualizace, výmaz a vyhledávání, pravidla týkající se slučitelnosti a priority záznamů, označování, odkazy mezi záznamy a výměna doplňujících informací v důsledku jejich technické podstaty, podrobného charakteru a potřeby pravidelné aktualizace. Prováděcí pravomoci, pokud jde o tyto aspekty, by proto měly být svěřeny Komisi. Technická pravidla týkající se vyhledávání v záznamech by měla přihlížet k řádnému fungování vnitrostátních aplikací. Na základě posouzení dopadu předloženého Komisí by mělo být rozhodnuto, v jakém rozsahu může být řídící orgán, jakmile bude zřízen, odpovědný za prováděcí opatření.
(30)
Toto rozhodnutí by mělo vymezit postup pro přijímání opatření nezbytných k jeho provádění. Postup pro přijímání prováděcích opatření podle tohoto rozhodnutí a nařízení (ES) č. 1987/2006 by měl být totožný.
(31)
Je vhodné stanovit přechodná ustanovení, pokud jde o záznamy pořízené v SIS 1+, které mají být přeneseny do SIS II. Některá ustanovení schengenského acquis by měla dále platit po omezené období, dokud členské státy nepřezkoumají slučitelnost těchto záznamů s novým právním rámcem. Přednostně je třeba přezkoumat slučitelnost záznamů o osobách. Navíc by jakákoliv změna, doplnění, oprava nebo aktualizace záznamu přeneseného ze SIS 1+ do SIS II, a jakýkoliv pozitivní nález takového záznamu, měla podnítit okamžité posouzení jeho souladu s ustanoveními tohoto rozhodnutí.
(32)
Je nezbytné stanovit zvláštní ustanovení, pokud jde o zbývající část rozpočtu vyčleněného na provoz SIS, která není součástí souhrnného rozpočtu Evropské unie.
(33)
Protože cílů navrhované akce, zejména vytvoření a řízení společného informačního systému, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a může jich být proto z důvodu rozsahu a účinků činnosti lépe dosaženo na úrovni Evropské unie, může Rada přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o ES a uvedenou v článku 2 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality podle článku 5 Smlouvy o ES nepřekročí toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(34)
Toto rozhodnutí ctí základní práva a zachovává zásady uznávané zejména v Listině základních práv Evropské unie.
(35)
Spojené království se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o ES, a v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (11).
(36)
Irsko se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o ES, a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (12).
(37)
Toto rozhodnutí se nedotýká opatření pro částečnou účast Spojeného království a Irska na schengenském acquis, jak jsou vymezena pro Spojené království v rozhodnutí 2000/365/ES a pro Irsko v rozhodnutí 2002/192/ES.
(38)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (13), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu G rozhodnutí Rady 1999/437/ES (14) o některých opatřeních pro uplatňování dané dohody.
(39)
Je třeba přijmout opatření umožňující zástupcům Islandu a Norska zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí. Takové opatření je uvedeno ve výměně dopisů mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o výborech, které jsou nápomocny Evropské komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí (15), připojené k výše uvedené dohodě.
(40)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody podepsané mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES (16) a 2004/860/ES (17).
(41)
Je třeba přijmout opatření umožňující zástupcům Švýcarska zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí. Takové opatření je předmětem výměny dopisů mezi Společenstvím a Švýcarskem, připojené k uvedené dohodě.
(42)
Toto rozhodnutí představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003 a čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005.
(43)
Toto rozhodnutí by se mělo vztahovat na Spojené království, Irsko a Švýcarsko ke dni určenému v souladu s postupy stanovenými v příslušných nástrojích týkajících se použití schengenského acquis na tyto státy,
ROZHODLA TAKTO:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Zřízení a obecný účel SIS II
1. Zřizuje se Schengenský informační systém druhé generace (dále jen „SIS II“).
2. Účelem SIS II je zajistit v souladu s tímto rozhodnutím na územích členských států vysokou úroveň bezpečnosti v rámci prostoru svobody, bezpečnosti a práva Evropské unie, včetně udržování veřejné bezpečnosti a veřejného pořádku a zajišťování bezpečnosti, a uplatňovat ustanovení hlavy IV části třetí Smlouvy o ES, pokud jde o pohyb osob na jejich územích, s využitím informací předávaných prostřednictvím tohoto systému.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí zavádí podmínky a postupy pro vkládání a zpracovávání záznamů v SIS II o osobách a věcech a pro výměnu doplňujících informací a dalších údajů za účelem policejní a justiční spolupráce v trestních věcech.
2. Toto rozhodnutí též stanoví pravidla o technické architektuře SIS II, o povinnostech členských států a řídícího orgánu uvedeného v článku 15, o obecném zpracování údajů, o právech dotčených osob a o odpovědnosti za škodu.
Článek 3
Definice
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„záznamem“ soubor údajů vložených do SIS II umožňující příslušným orgánům identifikovat osobu nebo věc s ohledem na konkrétní opatření, které má být přijato;
b)
„doplňujícími informacemi“ informace, které nejsou uložené v SIS II, ale souvisejí se záznamy SIS II a které se vyměňují:
i)
s cílem umožnit členským státům vzájemné poskytování konzultací či informací při vkládání záznamu,
ii)
po pozitivním nálezu, aby bylo možné přijmout vhodné opatření,
iii)
pokud nelze požadované opatření přijmout,
iv)
pokud se jedná o kvalitu údajů v SIS II,
v)
pokud se jedná o slučitelnost a prioritu záznamů,
vi)
pokud se jedná o práva přístupu;
c)
„dalšími údaji“ údaje uložené v SIS II a související se záznamy SIS II, které jsou okamžitě k dispozici příslušným orgánům, pokud je na základě vyhledávání v rámci tohoto systému nalezena osoba, jejíž údaje byly vloženy do SIS II;
d)
„osobními údaji“ veškeré informace o identifikované nebo identifikovatelné fyzické osobě (dále jen „subjekt údajů“); identifikovatelnou osobou se rozumí osoba, kterou lze přímo či nepřímo určit;
e)
„zpracováním osobních údajů“ (dále jen „zpracování“) jakýkoli úkon nebo soubor úkonů, které jsou prováděny s osobními údaji pomocí automatizovaných postupů či bez nich, jako je shromažďování, zaznamenávání, uspořádávání, uchovávání, přizpůsobování nebo pozměňování, vyhledávání, nahlížení, používání, sdělování prostřednictvím přenosu, šíření nebo jakékoli jiné zpřístupnění, srovnávání či kombinování, jakož i blokování, výmaz nebo znehodnocení údajů.
2. Jakýkoliv odkaz na ustanovení rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV se považuje rovněž za odkaz na odpovídající ustanovení dohod uzavřených mezi Evropskou unií a třetími státy na základě článků 24 a 38 Smlouvy o EU za účelem předávání osob na základě zatýkacího rozkazu, které stanoví předávání tohoto zatýkacího rozkazu prostřednictvím Schengenského informačního systému.
Článek 4
Technická architektura a způsoby provozování SIS II
1. Druhá generace Schengenského informačního systému (SIS II) sestává z:
a)
centrálního systému (dále jen „centrální SIS II“) sestávajícího z:
-
technické podpůrné funkce (dále jen „CS-SIS“) obsahující databázi, dále jen „databázi SIS II“,
-
jednotného vnitrostátního rozhraní (dále jen „NI-SIS“);
b)
vnitrostátního systému (dále jen „N.SIS II“) v každém členském státě, sestávajícího z vnitrostátních datových systémů, které komunikují s centrálním SIS II. Vnitrostátní systém N.SIS II může obsahovat soubor údajů (dále jen „vnitrostátní kopie“) obsahující úplnou nebo částečnou kopii databáze SIS II;
c)
komunikační infrastruktury mezi CS-SIS a NI-SIS (dále jen „komunikační infrastruktura“), která poskytuje šifrovanou virtuální síť vyhrazenou pro údaje SIS II a výměnu údajů mezi centrálami SIRENE uvedenými v čl. 7 odst. 2.
2. Údaje SIS II se vkládají, aktualizují, vymazávají a vyhledávají prostřednictvím různých systémů N.SIS II. Vnitrostátní kopie je k dispozici za účelem automatizovaného vyhledávání na území každého členského státu, jenž takovou kopii používá. Vyhledávání v souborech údajů N.SIS II jiných členských států není umožněno.
3. Technická podpůrná funkce CS-SIS, jež vykonává technický dohled a správu, se nachází ve Štrasburku (Francie) a záložní CS-SIS, jež je schopna zajistit všechny funkce hlavního CS-SIS v případě její poruchy, se nachází v Sankt Johann im Pongau (Rakousko).
4. Technická podpůrná funkce CS-SIS poskytuje služby nezbytné pro vložení a zpracování údajů SIS II, včetně vyhledávání v databázi SIS II. Členským státům, jež používají vnitrostátní kopii, CS-SIS poskytuje:
a)
on-line aktualizaci vnitrostátních kopií;
b)
synchronizaci a soulad mezi vnitrostátními kopiemi a databází SIS II;
c)
počáteční nastavení a opětovné zavedení vnitrostátních kopií.
Článek 5
Náklady
1. Náklady na zřízení, provoz a údržbu centrálního SIS II a komunikační infrastruktury se hradí ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
2. Tyto náklady zahrnují práci vykonávanou v souvislosti s CS-SIS, která zajišťuje poskytování služeb uvedených v čl. 4 odst. 4.
3. Náklady na zřízení, provoz a údržbu jednotlivých N.SIS II ponese dotyčný členský stát.
KAPITOLA II
POVINNOSTI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 6
Vnitrostátní systémy
Každý členský stát je povinen zřídit, provozovat a udržovat svůj N.SIS II a připojit svůj N.SIS II k NI-SIS.
Článek 7
Úřad N.SIS II a centrála SIRENE
1. Každý členský stát určí orgán (dále jen „úřad N.SIS II“), jenž ponese hlavní odpovědnost za jeho N.SIS II.
Tento orgán je odpovědný za plynulý provoz a zabezpečení N.SIS II, zajišťuje přístup příslušných orgánů k SIS II a přijímá nezbytná opatření pro dodržování ustanovení tohoto rozhodnutí.
Každý členský stát předává své záznamy prostřednictvím úřadu N.SIS II.
2. Každý členský stát určí centrálu, která zajistí výměnu veškerých doplňujících informací (dále jen „centrála SIRENE“), v souladu s ustanoveními příručky SIRENE, jak je uvedeno v článku 8.
Tyto centrály též koordinují ověřování kvality informací vkládaných do SIS II. Pro tyto účely mají přístup k údajům zpracovávaným v SIS II.
3. Členské státy uvědomí řídící orgán o svém úřadu N.SIS II a o své centrále SIRENE. Řídící orgán zveřejní jejich seznam spolu se seznamem uvedeným v čl. 46 odst. 8.
Článek 8
Výměna doplňujících informací
1. Doplňující informace se vyměňují v souladu s ustanoveními příručky SIRENE a prostřednictvím komunikační infrastruktury. Pokud by komunikační infrastruktura nebyla dostupná, členské státy mohou k výměně doplňujících informací použít jiné náležitě zabezpečené technické prostředky.
2. Doplňující informace se použijí pouze pro účely, pro které byly předány.
3. Žádosti jiných členských států o doplňující informace musí být vyřízeny co nejdříve.
4. Aniž jsou dotčena ustanovení nástroje, kterým se zřizuje řídící orgán, přijmou se postupem podle článku 67podrobná pravidla pro výměnu doplňujících informací v podobě příručky SIRENE.
Článek 9
Technický soulad
1. K zajištění okamžitého a účinného přenosu údajů postupuje každý členský stát při zřizování svého N.SIS II podle protokolů a technických postupů stanovených pro zajištění souladu mezi CS-SIS a N-SIS II. Tyto protokoly a technické postupy se stanoví postupem podle článku 67, aniž jsou dotčena ustanovení nástroje, kterým se zřizuje řídící orgán.
2. Používá-li členský stát vnitrostátní kopii, zajistí prostřednictvím služeb, které poskytuje CS-SIS, aby údaje uložené ve vnitrostátní kopii byly prostřednictvím automatické aktualizace podle čl. 4 odst. 4 totožné a shodné s databází SIS II a aby vyhledávání v jeho vnitrostátní kopii poskytovalo rovnocenný výsledek jako vyhledávání v databázi SIS II.
Článek 10
Bezpečnost - členské státy
1. Každý členský stát přijme, ve vztahu ke své N.SIS II, nezbytná opatření, včetně přijetí bezpečnostního plánu, aby:
a)
fyzicky chránil údaje mimo jiné vypracováním plánů pro mimořádné situace pro ochranu kritické infrastruktury;
b)
zabránil neoprávněným osobám v přístupu k zařízení využívanému pro zpracování osobních údajů (kontrola přístupu k zařízení);
c)
zabránil neoprávněnému čtení, kopírování, pozměňování či vyjímání nosičů dat (kontrola nosičů dat);
d)
zabránil neoprávněnému vkládání údajů a neoprávněnému prohlížení, pozměňování či výmazu uložených osobních údajů (kontrola uchovávání);
e)
zabránil neoprávněným osobám v užívání automatizovaných systémů zpracování údajů pomocí zařízení pro přenos údajů (kontrola uživatelů);
f)
zajistil, aby osoby oprávněné k využívání automatizovaného systému zpracování údajů měly přístup pouze k údajům, na které se vztahuje jejich oprávnění k přístupu a pouze s pomocí individuálních a jedinečných totožností uživatele a chráněných režimů přístupu k informacím (kontrola přístupu k údajům);
g)
zajistil, aby všechny orgány s oprávněním přístupu do SIS II nebo k zařízením pro zpracování údajů vytvořily profily popisující funkce a povinnosti osob, jež jsou oprávněny k údajům přistupovat a údaje zadávat, aktualizovat, mazat a vyhledávat, a aby tyto profily bezodkladně na základě žádosti zpřístupnily vnitrostátním orgánům dozoru uvedeným v článku 60 (profily pracovníků);
h)
zajistil, aby bylo možné ověřit a zjistit, kterým orgánům se mohou osobní údaje předávat prostřednictvím zařízení pro přenos údajů (kontrola předávání);
i)
zajistil, aby bylo možné dodatečně ověřit a zjistit, které osobní údaje byly vloženy do automatizovaných systémů zpracování údajů, a kdo, kdy a za jakým účelem je vložil (kontrola vkládání);
j)
zabránil neoprávněnému čtení, kopírování, pozměňování nebo výmazu osobních údajů během přenosů osobních údajů nebo přepravy nosičů dat, zejména prostřednictvím vhodných technik šifrování (kontrola přepravy);
k)
sledoval účinnost bezpečnostních opatření uvedených v tomto odstavci a přijal nezbytná organizační opatření související s interním sledováním pro zajištění souladu s tímto rozhodnutím (interní kontrola).
2. Členské státy přijmou opatření rovnocenná opatřením uvedeným v odstavci 1, pokud jde o bezpečnost v souvislosti s výměnou doplňujících informací.
Článek 11
Důvěrnost - členské státy
Každý členský stát použije v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy svá pravidla služebního tajemství nebo jiné srovnatelné povinnosti zachování důvěrnosti na všechny osoby a subjekty, které musí pracovat s údaji SIS II a s doplňujícími informacemi. Tato povinnost trvá i poté, co dotyčné osoby opustí svůj úřad nebo zaměstnanecký poměr, nebo poté, co dotyčné subjekty ukončí svou činnost.
Článek 12
Vedení evidence na vnitrostátní úrovni
1. Členské státy, které nepoužívají vnitrostátní kopie, jsou povinny zajistit, aby každý přístup k osobním údajům a všechny výměny osobních údajů s CS-SIS byly evidovány v N.SIS II za účelem kontroly, zda je vyhledávání zákonné či nikoli, za účelem sledování zákonnosti zpracovávání údajů, pro vlastní kontrolu, pro zajištění řádného fungování N.SIS II, neporušenosti údajů a jejich zabezpečení.
2. Členské státy používající vnitrostátní kopie zajistí, aby každý vstup do údajů SIS II a každá výměna těchto údajů byly zaznamenány pro účely určené v odst. 1. To neplatí pro postupy uvedené v čl. 4 odst. 4.
3. Evidence obsahuje zejména historii záznamů, datum a čas předání údajů, údaje použité pro provedení vyhledávání, odkaz na předávané údaje a název jak příslušného orgánu, tak osoby odpovědné za zpracování údajů.
4. Evidenci lze použít pouze k účelu uvedenému v odstavcích 1 a 2 a vymaže se nejdříve po uplynutí jednoho roku a nejpozději po třech letech od jejího vytvoření. Evidence obsahující historii záznamů musí být smazána po uplynutí jednoho roku až tří let od výmazu záznamů.
5. Evidenci lze uchovat déle, je-li potřebná pro postupy kontroly, které již započaly.
6. Příslušné vnitrostátní orgány pověřené kontrolou, zda je vyhledávání zákonné či nikoli, sledováním zákonnosti zpracování údajů, vlastní kontrolou a zajištěním řádného fungování N.SIS II, neporušenosti údajů a jejich zabezpečení, mají v rozsahu své pravomoci a na základě žádosti do této evidence přístup, aby mohly plnit své úkoly.
Článek 13
Vlastní kontrola
Členské státy zajistí, aby každý orgán s oprávněním k přístupu k údajům SIS II učinil opatření nezbytná k zajištění dodržování tohoto rozhodnutí a spolupracuje, pokud je to nutné, s vnitrostátním orgánem dozoru.
Článek 14
Odborná příprava zaměstnanců
Dříve, než zaměstnanci orgánů s právem přístupu do SIS II obdrží povolení zpracovávat údaje uložené v SIS II, absolvují odpovídající odbornou přípravu týkající se zabezpečení údajů a pravidel o ochraně údajů a jsou informováni o jakýchkoliv příslušných trestných činech a sankcích.
KAPITOLA III
POVINNOSTI ŘÍDÍCÍHO ORGÁNU
Článek 15
Provozní řízení
1. Po přechodném období řídící orgán financovaný ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, odpovídá za provozní řízení centrálního SIS II. Řídící orgán ve spolupráci s členskými státy zajistí na základě analýzy nákladů a přínosů, aby pro centrální SIS II byla vždy využívána nejlepší dostupná technologie.
2. Řídící orgán odpovídá též za následující úkoly spojené s komunikační infrastrukturou:
a)
dohled;
b)
zabezpečení;
c)
koordinace vztahů mezi členskými státy a poskytovatelem.
3. Komise odpovídá za všechny ostatní úkoly spojené s komunikační infrastrukturou, zejména:
a)
úkoly související s plněním rozpočtu;
b)
pořizování a obnovu;
c)
smluvní záležitosti.
4. Během přechodného období, než se řídící orgán uvedený v odstavci 1 ujme svých povinností, je za provozní řízení centrálního SIS II odpovědná Komise. Komise může v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (18), svěřit provádění tohoto řízení, jakož i úkolů souvisejících s plněním rozpočtu, vnitrostátním veřejnoprávním subjektům ve dvou různých zemích.
5. Každý vnitrostátní veřejnoprávní subjekt uvedený v odstavci 4 musí splňovat zejména tato výběrová kritéria:
a)
musí prokázat dlouhodobou zkušenost v provozování rozsáhlého informačního systému s funkcemi uvedenými v čl. 4 odst. 4;
b)
musí mít značnou odbornou znalost, pokud jde o obsluhu a požadavky na zabezpečení informačního systému srovnatelného s funkcemi uvedenými v čl. 4 odst. 4;
c)
musí mít dostatečný počet zkušených pracovníků, kteří mají patřičnou odbornou a jazykovou způsobilost pro práci v prostředí mezinárodní spolupráce, jakou vyžaduje SIS II;
d)
musí mít k dispozici bezpečnou a na míru postavenou infrastrukturu zařízení, která je zejména schopná zálohovat a zaručit nepřetržitou funkčnost rozsáhlých IT systémů, a
e)
jeho administrativní prostředí mu musí umožňovat řádně plnit jeho úkoly a vyhnout se jakémukoli střetu zájmů.
6. Před jakýmkoli takovým pověřením podle odstavce 4 a poté v pravidelných intervalech oznámí Komise Evropskému parlamentu a Radě podmínky pověření, přesný rozsah pověření a orgány, které jsou plněním úkolů pověřeny.
7. V případě, že Komise provede pověření podle odst. 4 během přechodného období, zajistí, aby toto pověření plně respektovalo meze stanovené institucionálním systémem daným ve Smlouvě o ES. Zejména zajistí, aby toto pověření nepříznivým způsobem neovlivnilo případný účinný kontrolní mechanismus podle práva Evropské unie, ať se jedná o Soudní dvůr, Účetní dvůr nebo evropského inspektora ochrany údajů.
8. Provozní řízení centrálního SIS II sestává ze všech úkolů nezbytných pro zachování funkčnosti centrálního SIS II 24 hodiny denně 7 dní v týdnu v souladu s tímto rozhodnutím, zejména z údržby a technického rozvoje nezbytného pro plynulý chod systému.
Článek 16
Bezpečnost
1. Řídící orgán ve vztahu k centrálnímu SIS II a Komise ve vztahu ke komunikační infrastruktuře přijmou nezbytná opatření, včetně bezpečnostního plánu, aby:
a)
fyzicky chránily údaje mimo jiné vypracováním plánů pro mimořádné situace pro ochranu kritické infrastruktury;
b)
zabránily neoprávněným osobám v přístupu k zařízení na zpracování údajů využívanému pro zpracování osobních údajů (kontrola přístupu k zařízení);
c)
zabránily neoprávněnému čtení, kopírování, pozměňování či vyjímání nosičů dat (kontrola nosičů dat);
d)
zabránily neoprávněnému vkládání údajů a neoprávněnému prohlížení, pozměňování či výmazu uložených osobních údajů (kontrola uchovávání);
e)
zabránily neoprávněným osobám v užívání automatizovaných systémů zpracování údajů pomocí zařízení pro přenos údajů (kontrola uživatelů);
f)
zajistily, aby osoby oprávněné k využívání automatizovaného systému zpracování údajů měly přístup pouze k údajům, na které se vztahuje jejich oprávnění k přístupu a pouze s pomocí individuálních a jedinečných totožností uživatele a chráněného režimu přístupu k informacím (kontrola přístupu k údajům);
g)
vytvořily profily popisující funkce a povinnosti osob, jež jsou oprávněny k údajům nebo k zařízením pro zpracování údajů přistupovat, a aby tyto profily na žádost bezodkladně zpřístupnily evropskému inspektorovi ochrany údajů uvedenému v článku 61 (profily pracovníků);
h)
zajistily, aby bylo možné ověřit a zjistit, kterým orgánům se mohou osobní údaje předávat prostřednictvím zařízení pro přenos údajů (kontrola předávání);
i)
zajistily, aby bylo možné dodatečně ověřit a zjistit, které osobní údaje byly vloženy do automatizovaných systémů zpracování údajů, kdy a kým byly vloženy (kontrola vkládání);
j)
zabránily neoprávněnému čtení, kopírování, pozměňování nebo výmazu osobních údajů během přenosů osobních údajů nebo během přepravy nosičů dat, zejména prostřednictvím vhodných technik šifrování (kontrola přepravy);
k)
sledovaly účinnost bezpečnostních opatření uvedených v tomto odstavci a přijaly nezbytná organizační opatření související s interním sledováním pro zajištění souladu s tímto rozhodnutím (interní kontrola).
2. Řídící orgán přijme opatření rovnocenná opatřením uvedeným v odstavci 1, pokud jde o zabezpečení při výměně doplňujících informací prostřednictvím komunikační infrastruktury.
Článek 17
Důvěrnost - řídící orgán
1. Aniž je dotčen článek 17 služebního řádu úředníků Evropských společenství, řídící orgán použije odpovídající pravidla služebního tajemství nebo jiné srovnatelné povinnosti zachování důvěrnosti na všechny své zaměstnance, kteří musí pracovat s údaji SIS II s použitím norem srovnatelných s normami stanovenými v článku 11 tohoto rozhodnutí. Tato povinnost trvá i poté, co dotyčné osoby opustí svůj úřad nebo zaměstnanecký poměr, nebo poté, co ukončí svou činnost.
2. Řídící orgán přijme opatření rovnocenná opatřením podle odstavce 1, pokud jde o důvěrnost při výměně doplňujících informací prostřednictvím komunikační infrastruktury.
Článek 18
Vedení evidence na centrální úrovni
1. Řídící orgán zajistí, aby každý přístup k osobním údajům a všechny výměny osobních údajů v rámci CS-SIS byly evidovány pro účely uvedené v čl. 12 odst. 1 a 2.
2. Evidence obsahuje zejména historii záznamů, datum a čas přenosu údajů, údaje použité pro provedení vyhledávání, odkaz na předávané údaje a název příslušného orgánu odpovědného za zpracování údajů.
3. Evidenci lze použít pouze k účelům uvedeným v odstavci 1 a vymaže se nejdříve po uplynutí jednoho roku a nejpozději po třech letech od jejího vytvoření. Evidence obsahující historii záznamů musí být smazána po uplynutí jednoho roku až tří let od výmazu záznamů.
4. Evidenci lze uchovat déle, je-li potřebná pro postupy kontroly, které již započaly.
5. Příslušné vnitrostátní orgány pověřené kontrolou, zda je vyhledávání zákonné či nikoli, sledováním zákonnosti zpracování údajů, vlastní kontrolou a zajištěním řádného fungování CS-SIS, neporušenosti údajů a jejich zabezpečení, mají v rozsahu své pravomoci a na základě žádosti do této evidence přístup, aby mohly plnit své úkoly.
Článek 19
Informační kampaň
Komise, ve spolupráci s vnitrostátními orgány dozoru a s evropským inspektorem ochrany údajů, spustí při zahájení provozu SIS II informační kampaň, která informuje veřejnost o účelech systému, o údajích, které se v něm ukládají, o orgánech, které k němu mají přístup a o právech osob. Po jeho zřízení řídící orgán, ve spolupráci s vnitrostátními orgány dozoru a evropským inspektorem ochrany údajů, tyto kampaně pravidelně opakuje. Členské státy, ve spolupráci se svými vnitrostátními orgány dozoru, navrhnou a provedou nezbytné politiky s cílem obecně informovat své občany o SIS II.
KAPITOLA IV
KATEGORIE ÚDAJŮ A OZNAČOVÁNÍ ZÁZNAMŮ
Článek 20
Kategorie údajů
1. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 1 nebo ustanovení tohoto rozhodnutí, jež stanoví uchovávání doplňujících údajů, obsahuje SIS II pouze ty kategorie údajů, které dodává každý z členských států a které jsou potřebné pro účely uvedené v článcích 26, 32, 34, 36 a 38.
2. Kategorie údajů jsou následující:
a)
osoby, u kterých byl pořízen záznam;
b)
věci uvedené v článcích 36 a 38.
3. O osobách, o kterých byl pořízen záznam, se vloží nanejvýš tyto údaje:
a)
příjmení a jméno/jména, jméno při narození a dříve užívaná jména, případně alias, které může být vedeno zvlášť;
b)
jakékoli zvláštní objektivní a nezměnitelné tělesné znaky;
c)
datum a místo narození;
d)
pohlaví;
e)
fotografie;
f)
otisky prstů;
g)
státní příslušnost/příslušnosti;
h)
údaj o tom, zda je dotyčná osoba ozbrojena, má sklon k násilí nebo jde o uprchlou osobu;
i)
důvod záznamu;
j)
orgán pořizující záznam;
k)
odkaz na rozhodnutí, na jehož základě byl záznam pořízen;
l)
opatření, která je třeba přijmout;
m)
odkaz/odkazy podle článku 52 na další záznamy pořízené v SIS II;
n)
druh trestného činu.
4. Technická pravidla potřebná pro vložení, aktualizaci, vymazávání a vyhledávání údajů uvedených v odstavcích 2 a 3 se stanoví postupem podle článku 67, aniž jsou dotčena ustanovení nástroje, kterým se zřizuje řídící orgán.
5. Technická pravidla potřebná pro vyhledávání údajů podle odstavce 3 jsou podobná pro vyhledávání v CS-SIS, ve vnitrostátních kopiích i v kopiích pro technické účely podle čl. 46 odst. 2.
Článek 21
Proporcionalita
Členský stát před pořízením záznamu ověří, zda je daný případ dostatečně přiměřený, relevantní a závažný pro vložení záznamu do SIS II.
Článek 22
Zvláštní pravidla pro fotografie a otisky prstů
Fotografie a otisky prstů uvedené v čl. 20 odst. 3 písm. e) a f) se použijí podle těchto ustanovení:
a)
fotografie a otisky prstů se vloží pouze po provedení zvláštní kontroly kvality s cílem zjistit, zda jsou splněny minimální normy kvality údajů. Upřesnění zvláštní kontroly kvality se stanoví postupem podle článku 67, aniž jsou dotčena ustanovení nástroje, kterým se zřizuje řídící orgán;
b)
fotografie a otisky prstů se použijí pouze k potvrzení totožnosti osob, které byly nalezeny na základě alfanumerického vyhledávání v SIS II;
c)
jakmile to bude z technického hlediska možné, lze též použít otisky prstů k určení totožnosti osoby na základě jejího biometrického identifikátoru. Před zavedením této funkce do SIS II předloží Komise zprávu o dostupnosti a připravenosti potřebné technologie, kterou konzultuje s Evropským parlamentem.
Článek 23
Požadavek na vložení záznamu
1. Záznamy o osobách nemohou být vloženy bez údajů uvedených v čl. 20 odst. 3 písm. a), d), l) a případně k).
2. Dále se vloží všechny další údaje uvedené v čl. 20 odst. 3, jsou-li k dispozici.
Článek 24
Obecná ustanovení týkající se označování záznamů
1. Pokud má členský stát za to, že provedení záznamu pořízeného v souladu s články 26, 32 nebo 36 není slučitelné s jeho vnitrostátními právními předpisy, jeho mezinárodními závazky nebo základními vnitrostátními zájmy, může následně požadovat označení záznamu v tom smyslu, že opatření, které má být přijato na základě záznamu, nebude přijato na jeho území. Označení záznamu provede centrála SIRENE členského státu, který záznam vložil.
2. Aby členské státy mohly požadovat označení záznamu pořízeného v souladu s článkem 26, všem členským státům se automaticky prostřednictvím výměny doplňujících informací oznámí všechny nové záznamy této kategorie.
3. Pokud v mimořádně naléhavých a závažných případech požaduje členský stát, který pořizuje záznam, přijetí opatření, vykonávající členský stát přezkoumá, zda může povolit zrušení označení záznamu, které bylo přiřazeno na jeho pokyn. Může-li vykonávající stát toto označení zrušit, učiní nezbytné kroky k zajištění možnosti okamžitého vykonání opatření, jež má být přijato.
Článek 25
Označování záznamů za účelem zatčení a předání
1. V případech, na které se vztahuje rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV, se označení zamezující zatčení přiřadí k záznamu za účelem zatčení a předání, pouze pokud justiční orgán příslušný podle vnitrostátního práva k výkonu evropského zatýkacího rozkazu odmítl tento rozkaz vykonat na základě důvodu pro odmítnutí výkonu a pokud bylo označení záznamu požadováno.
2. Dle rozhodnutí justičního orgánu příslušného podle vnitrostátního práva, buď na základě obecného pokynu nebo pro konkrétní případ, je však možné požadovat označení záznamu za účelem zatčení a předání i tehdy, pokud je zřejmé, že výkon evropského zatýkacího rozkazu bude muset být odmítnut.
KAPITOLA V
ZÁZNAMY O OSOBÁCH HLEDANÝCH ZA ÚČELEM ZATČENÍ A PŘEDÁNÍ NEBO VYDÁNÍ
Článek 26
Cíle a podmínky pořizování záznamů
1. Údaje o osobách hledaných za účelem zatčení a předání na základě evropského zatýkacího rozkazu nebo hledaných za účelem zatčení a vydání se vkládají na žádost justičního orgánu členského státu pořizujícího záznam.
2. Údaje o osobách hledaných za účelem zatčení a předání se vkládají na základě zatýkacích rozkazů vydaných v souladu s dohodami uzavřenými mezi Evropskou unií a třetími státy na základě článků 24 a 38 Smlouvy o EU za účelem předání osob na základě zatýkacího rozkazu, které stanoví předávání tohoto zatýkacího rozkazu prostřednictvím Schengenského informačního systému.
Článek 27
Další údaje o osobách hledaných za účelem zatčení a předání
1. V případě osoby hledané za účelem zatčení a předání na základě evropského zatýkacího rozkazu vloží pořizující členský stát do SIS II kopii originálu evropského zatýkacího rozkazu.
2. Pořizující členský stát může vložit kopii překladu evropského zatýkacího rozkazu do jednoho nebo několika dalších úředních jazyků orgánů Evropské unie.
Článek 28
Doplňující informace o osobách hledaných za účelem zatčení a předání
Členský stát, který vložil do SIS II záznam za účelem zatčení a předání, sdělí prostřednictvím výměny doplňujících informací všem členským státům údaje uvedené v čl. 8 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV.
Článek 29
Doplňující informace o osobách hledaných za účelem zatčení a vydání
1. Členský stát, který vložil do SIS II záznam za účelem vydání, sdělí prostřednictvím výměny doplňujících informací všem členským státům tyto údaje:
a)
orgán, který vydal žádost o zatčení;
b)
zda je k dispozici zatýkací rozkaz nebo akt se stejným právním účinkem nebo pravomocný rozsudek;
c)
podstatu a právní kvalifikaci trestného činu;
d)
popis okolností, za kterých byl trestný čin spáchán, včetně doby, místa činu a stupně účasti dotyčné osoby na něm;
e)
je-li to možné, následky trestného činu;
f)
nebo jakékoliv další informace, které jsou užitečné nebo nezbytné pro výkon záznamu.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 se nesdělí, pokud byly již poskytnuty údaje uvedené v článcích 27 nebo 28 a pokud jsou považovány za dostačující pro výkon záznamu dotčeným členským státem.
Článek 30
Úprava záznamů o osobách hledaných za účelem zatčení a předání nebo vydání
Není-li možné zatčení provést buď z důvodu zamítavého rozhodnutí dožádaného členského státu v souladu s postupy týkajícími se označování uvedenými v článcích 24 nebo 25 nebo z toho důvodu, že v případě záznamu za účelem zatčení a vydání nebylo vyšetřování ukončeno, musí dožádaný členský stát považovat záznam za záznam pro účely sdělení místa pobytu dotyčné osoby.
Článek 31
Výkon opatření na základě záznamu o osobě hledané za účelem zatčení a předání nebo vydání
1. V případech, na které se vztahuje rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV, je záznam vložený do SIS II podle článku 26 ve spojení s doplňujícími údaji podle článku 27 evropským zatýkacím rozkazem vystaveným v souladu s rámcovým rozhodnutím 2002/584/SVV a má stejný účinek.
2. V případech, na které se rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV nevztahuje, má záznam vložený do SIS II podle článku 26 a 29 stejnou platnost jako žádost o předběžnou vazbu podle článku 16 Evropské úmluvy o vydávání ze dne 13. prosince 1957 nebo článku 15 smlouvy zemí Beneluxu o vydávání a vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne 27. června 1962.
KAPITOLA VI
ZÁZNAMY O POHŘEŠOVANÝCH OSOBÁCH
Článek 32
Cíle a podmínky pořizování záznamů
1. Údaje o pohřešovaných osobách které musí být umístěny pod dočasnou ochranu nebo jejichž místo pobytu je třeba zjistit, se vloží do SIS II na žádost příslušného orgánu členského státu pořizujícího záznam.
2. Je možné vkládat tyto kategorie pohřešovaných osob:
a)
pohřešované osoby, které musí být umístěny pod dočasnou ochranu:
i)
v zájmu své vlastní ochrany,
ii)
za účelem předcházení nebezpečí hrozícího těmto osobám;
b)
pohřešované osoby, které nemusí být umístěny pod dočasnou ochranu.
3. Odst. 2 písm. a) se použije pouze na osoby, které musí být internovány na základě rozhodnutí příslušného orgánu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí zejména na nezletilé osoby.
5. Členské státy zajistí, aby údaje vložené do SIS II uváděly, do které z kategorií zmíněných v odstavci 2 pohřešovaná osoba patří.
Článek 33
Výkon opatření na základě záznamu
1. Je-li nalezena osoba uvedená v článku 32, příslušné orgány sdělí s výhradou odstavce 2 členskému státu pořizujícímu záznam jejich místo pobytu. V případech uvedených v čl. 32 odst. 2 písm. a) mohou umístit osoby pod ochranu a zabránit jim tak v tom, aby pokračovaly v cestě, pokud to dovolují vnitrostátní právní předpisy.
2. Sdělení údajů o pohřešované osobě, jež byla nalezena a která je plnoletá, jiné než sdělení mezi příslušnými orgány, vyžaduje souhlas této osoby. Příslušné orgány však mohou sdělit osobě, jež oznámila pohřešování osoby skutečnost, že záznam byl z důvodu nalezení osoby vymazán.
KAPITOLA VII
ZÁZNAMY O OSOBÁCH ZA ÚČELEM ZAJIŠTĚNÍ JEJICH SPOLUPRÁCE V SOUDNÍM ŘÍZENÍ
Článek 34
Cíle a podmínky pořizování záznamů
Pro účely sdělení místa pobytu nebo bydliště osob vloží členské státy na žádost příslušného orgánu do SIS II údaje o:
a)
svědcích;
b)
osobách předvolaných nebo hledaných za účelem předvolání justičními orgány v rámci trestního řízení, aby vypovídaly o skutečnostech, pro které jsou stíhány;
c)
osobách, kterým musí být doručen trestní rozsudek nebo jiné dokumenty v rámci trestního řízení, aby vypovídaly o skutečnostech, pro které jsou stíhány;
d)
osobách, kterým musí být doručena obsílka k nástupu trestu odnětí svobody.
Článek 35
Výkon opatření na základě záznamu
Požadované informace jsou žádajícímu členskému státu sdělovány prostřednictvím výměny doplňujících informací.
KAPITOLA VIII
ZÁZNAMY O OSOBÁCH A VĚCECH POŘÍZENÉ PRO ÚČELY SKRYTÝCH KONTROL NEBO ZVLÁŠTNÍCH KONTROL
Článek 36
Cíle a podmínky pořizování záznamů
1. Údaje o osobách nebo vozidlech, plavidlech, letadlech a kontejnerech se vkládají pro účely skrytých kontrol nebo zvláštních kontrol v souladu s čl. 37 odst. 4 podle právních předpisů členského státu pořizujícího záznam.
2. Tento záznam může být pořízen pro účely trestního stíhání a předcházení ohrožení veřejné bezpečnosti, pokud:
a)
existuje důvodné podezření, že osoba zamýšlí spáchat nebo páchá závažný trestný čin, jako jsou trestné činy uvedené v čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, nebo
b)
z celkového posouzení osoby, zejména na základě dosud spáchaných trestných činů, lze předpokládat, že se i v budoucnosti dopustí závažných trestných činů, jako jsou trestné činy uvedené v čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV.
3. Kromě toho může být záznam v souladu s vnitrostátními právními předpisy pořízen na žádost orgánů odpovědných za státní bezpečnost, pokud existuje konkrétní důvod předpokládat, že informace uvedené v čl. 37 odst. 1 jsou nezbytné pro předcházení závažnému ohrožení ze strany dotyčné osoby nebo jiným závažným ohrožením vnitřní nebo vnější státní bezpečnosti. Členský stát pořizující záznam podle tohoto odstavce o tom informuje ostatní členské státy. Každý členský stát určí, kterým orgánům se tyto informace předávají.
4. Záznamy o vozidlech, plavidlech, letadlech a kontejnerech mohou být pořízeny, pokud existuje důvodné podezření o jejich spojení se závažnými trestnými činy uvedenými v odstavci 2 nebo závažnými ohroženími uvedenými v odstavci 3.
Článek 37
Provádění opatření na základě záznamu
1. Pro účely skrytých kontrol nebo zvláštních kontrol mohou být při provádění hraniční kontroly a jiných policejních a celních kontrol v členském státě shromažďovány a předávány orgánu pořizujícímu záznam všechny nebo některé z následujících informací:
a)
skutečnost, že osoba, o které byl pořízen záznam nebo vozidlo, plavidlo, letadlo nebo kontejner, o němž byl pořízen záznam, byly nalezeny;
b)
místo, čas nebo důvod kontroly;
c)
trasa a cíl cesty;
d)
osoby, které doprovázejí dotyčné osoby nebo cestující ve vozidle, na plavidle nebo v letadle, o kterých lze důvodně předpokládat, že jsou s dotyčnou osobou spojeny;
e)
použité vozidlo, plavidlo, letadlo nebo kontejner;
f)
převážené věci;
g)
okolnosti, za jakých byly osoba nebo vozidlo, plavidlo, letadlo nebo kontejner nalezeny.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se sdělují prostřednictvím výměny doplňujících informací.
3. Při shromažďování informací uvedených v odstavci 1 přijmou členské státy opatření, aby nebyla ohrožena utajená povaha kontroly.
4. Během zvláštních kontrol může být v souladu s vnitrostátními právními předpisy pro účely uvedené v článku 36 provedena prohlídka osob, vozidel, plavidel, letadel, kontejnerů a převážených věcí. Pokud zvláštní kontroly nejsou podle právních předpisů členského státu přípustné, nahrazují se v tomto členském státě automaticky skrytými kontrolami.
KAPITOLA IX
ZÁZNAMY O VĚCECH HLEDANÝCH ZA ÚČELEM ZABAVENÍ NEBO ZA ÚČELEM ZAJIŠTĚNÍ DŮKAZŮ V TRESTNÍM ŘÍZENÍ
Článek 38
Cíle a podmínky pořizování záznamů
1. Do SIS II se vkládají údaje o věcech hledaných za účelem zabavení nebo za účelem zajištění důkazů v trestním řízení.
2. Vkládají se tyto kategorie snadno identifikovatelných věcí:
a)
vozidla s motorem o obsahu válců nad 50 ccm, plavidla a letadla;
b)
přívěsy o pohotovostní hmotnosti přesahující 750 kg, obytné přívěsy, průmyslová zařízení, závěsné motory a kontejnery;
c)
střelné zbraně;
d)
odcizené, neoprávněně užívané nebo pohřešované nevyplněné úřední doklady;
e)
odcizené, neoprávněně užívané, pohřešované nebo neplatné doklady totožnosti, jako jsou pasy, občanské průkazy, řidičské průkazy, povolení k pobytu a cestovní doklady, jež byly vydané;
f)
odcizená, neoprávněně užívaná, pohřešovaná nebo neplatná osvědčení o registraci vozidel a státní poznávací značky;
g)
bankovky (evidované);
h)
odcizené, neoprávněně užívané, pohřešované nebo neplatné cenné papíry a platební nástroje, jako jsou šeky, kreditní karty, dluhopisy, akcie a podíly.
3. Technická pravidla potřebná pro vkládání, aktualizaci, vymazávání a vyhledávání údajů uvedených v odstavci 2 se stanoví postupem podle článku 67, aniž jsou dotčena ustanovení nástroje, kterým se zřizuje řídící orgán.
Článek 39
Provádění opatření na základě záznamu
1. Pokud se při vyhledávání zjistí záznam o věci, která byla nalezena, spojí se orgán, který zjistil shodu dvou položek údajů, s orgánem, který pořídil záznam s cílem dohodnout vhodná opatření. Za tímto účelem mohou být v souladu s tímto rozhodnutím sdělovány i osobní údaje.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se sdělí prostřednictvím výměny doplňujících informací.
3. Opatření, jež má přijmout členský stát, který věc nalezl, musí být v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy.
KAPITOLA X
PRÁVO PŘÍSTUPU K ZÁZNAMŮM A JEJICH UCHOVÁVÁNÍ
Článek 40
Orgány mající právo přístupu k záznamům
1. Přístup k údajům vloženým do SIS II v souladu s tímto rozhodnutím a právo v těchto údajích vyhledávat přímo nebo v kopii údajů CS-SIS je vyhrazeno výlučně orgánům odpovědným za:
a)
ochranu hranic, v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (19);
b)
provádění jiných policejních a celních kontrol v dotyčném členském státě, jakož i za jejich koordinaci mezi určenými orgány.
2. Právo na přístup k údajům vloženým do SIS II a právo tyto údaje přímo vyhledávat mohou však při plnění svých úkolů stanovených vnitrostátními právními předpisy vykonávat i vnitrostátní justiční orgány, včetně těch, které odpovídají za zahájení trestního stíhání a za vyšetřování před podáním obžaloby, jakož i jejich koordinační orgány.
3. Orgány uvedené v tomto článku se zahrnou do seznamu uvedeného v čl. 46 odst. 8.
Článek 41
Přístup Europolu k údajům SIS II
1. Evropský policejní úřad (Europol) má v rámci svého mandátu právo na přístup k údajům vloženým do SIS II a právo tyto údaje přímo vyhledávat v souladu s články 26, 36 a 38.
2. Pokud vyhledávání provedené Europolem odhalí existenci záznamu v SIS II, Europol o tom informuje způsobem vymezeným Úmluvou o Europolu členský stát, který daný záznam pořídil.
3. Použití informací získaných vyhledáváním v SIS II podléhá souhlasu dotyčného členského státu. Pokud členský stát povolí použití takové informace, řídí se nakládání s ní Úmluvou o Europolu. Europol může takovou informaci sdělit třetím státům a třetím subjektům pouze se souhlasem dotyčného členského státu.
4. Europol může od dotyčného členského státu v souladu s ustanoveními Úmluvy o Europolu požadovat další informace.
5. Europol:
a)
v souladu s ustanoveními článku 12 zaznamená každý vstup a vyhledávání, které provede;
b)
aniž jsou dotčena ustanovení odstavců 3 a 4, nepropojí části SIS II s jakýmkoli počítačovým systémem pro sběr a zpracování údajů provozovaným Europolem nebo na jeho pracovištích, ani do takového systému nepřenese údaje obsažené v SIS II, k nimž má přístup, ani nestáhne nebo jinak nezkopíruje jakékoli části SIS II;
c)
omezí přístup k údajům vloženým do SIS II na konkrétně oprávněné zaměstnance Europolu;
d)
přijme a bude uplatňovat opatření stanovená v článcích 10 a 11;
e)
umožní Společnému kontrolnímu orgánu zřízenému podle článku 24 Úmluvy o Europolu, aby kontroloval činnost Europolu při výkonu jeho práva na přístup k údajům vloženým do SIS II a práva tyto údaje vyhledávat.
Článek 42
Přístup Eurojustu k údajům SIS II
1. Národní členové Eurojustu a jejich asistenti mají v rámci svého mandátu právo na přístup k údajům vloženým do SIS II a právo tyto údaje vyhledávat v souladu s články 26, 32, 34 a 38.
2. Pokud vyhledávání provedené národním členem Eurojustu odhalí existenci záznamu v SIS II, informuje o tom členský stát, který daný záznam pořídil. Jakákoli informace získaná takovým vyhledáváním může být třetím státům a třetím subjektům sdělena pouze se souhlasem členského státu, který daný záznam pořídil.
3. Žádné ustanovení tohoto článku se nedotýká ustanovení rozhodnutí 2002/187/SVV týkajících se ochrany údajů a odpovědnosti za neoprávněné nebo nesprávné zpracování takových údajů vnitrostátními členy Eurojustu nebo jejich asistenty, ani pravomocí společného kontrolního orgánu zřízeného podle uvedeného rozhodnutí.
4. Každý vstup a vyhledávání provedené národním členem Eurojustu nebo jeho asistentem se zaznamená v souladu s článkem 12 a každé jejich použití údajů, k nimž získali přístup, se zaeviduje.
5. Části SIS II se nepropojí s jakýmkoli počítačovým systémem pro sběr a zpracování údajů provozovaným Eurojustem nebo na jeho pracovištích, ani se do takového systému nepřenesou údaje v SIS II obsažené, k nimž mají vnitrostátní členové nebo jejich asistenti přístup, ani se žádné části SIS II nestáhnou.
6. Přístup k údajům vloženým do SIS II se omezuje na národní členy a jejich asistenty a nelze jej rozšířit na zaměstnance Eurojustu.
7. Za účelem zajištění důvěrnosti a bezpečnosti se přijmou a budou uplatňovat opatření stanovená v článcích 10 a 11.
Článek 43
Rozsah přístupu
Uživatelé, včetně Europolu, národní členové Eurojustu a jejich asistenti mají přístup pouze k údajům, které jsou nezbytné k plnění jejich úkolů.
Článek 44
Doba uchovávání záznamů o osobách
1. Záznamy o osobách vložené do SIS II podle tohoto rozhodnutí se uchovávají pouze po dobu nezbytnou pro splnění účelů, pro které byly vloženy.
2. Do tří let od vložení takového záznamu do SIS II přezkoumá členský stát, který záznam pořídil, nutnost jej zachovat. V případě záznamů o osobách podle článku 36 činí tato lhůta jeden rok.
3. Každý členský stát ve vhodných případech stanoví kratší doby pro přezkum v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.
4. Členský stát, který záznam pořídil, může v době pro přezkum na základě souhrnného individuálního posouzení, které zaznamená, rozhodnout o delším zachování záznamu, je-li to nezbytné pro účely, pro něž byl záznam pořízen. V tomto případě se použije odstavec 2 také na toto delší zachování. Jakékoliv prodloužení záznamu musí být sděleno CS-SIS.
5. Záznamy se automaticky vymazávají po uplynutí doby pro přezkum uvedené v odstavci 2 s výjimkou případu, kdy členský stát, který záznam pořídil, informoval CS-SIS o prodloužení záznamu podle odstavce 4. CS-SIS automaticky čtyři měsíce předem uvědomí členské státy o plánovaném výmazu údajů ze systému.
6. Členské státy vedou statistiku o počtu záznamů, u nichž byla doba uchovávání prodloužena v souladu s odstavcem 4.
Článek 45
Doba uchovávání záznamů o věcech
1. Záznamy o věcech vložené do SIS II podle tohoto rozhodnutí se uchovávají pouze po dobu nezbytnou pro splnění účelů, pro které byly vloženy.
2. Záznamy o věcech vložené v souladu s článkem 36 se uchovávají nejvýše po dobu pěti let.
3. Záznamy o věcech vložené v souladu s článkem 38 se uchovávají nejvýše po dobu deseti let.
4. Doby uchovávání uvedené v odstavcích 2 a 3 se mohou prodloužit, pokud se to ukáže jako nezbytné pro účely, pro které byl záznam pořízen. V tomto případě se odstavce 2 a 3 použijí na toto delší uchovávání.
KAPITOLA XI
OBECNÁ PRAVIDLA PRO ZPRACOVÁNÍ ÚDAJŮ
Článek 46
Zpracování údajů v SIS II
1. Členské státy mohou zpracovávat údaje uvedené v článcích 20, 26, 32, 34, 36 a 38 pouze pro účely stanovené pro každou kategorii záznamů uvedenou v těchto článcích.
2. Kopie údajů se mohou pořizovat pouze pro technické účely, pokud jsou potřebné k přímému vyhledávání orgány uvedenými v článku 40. Na tyto kopie se použijí ustanovení tohoto rozhodnutí. Záznamy pořízené jinými členskými státy nesmějí být kopírovány z jejich N.SIS II do jiných vnitrostátních souborů údajů.
3. Technické kopie podle odstavce 2, které vedou ke vzniku off-line databází, lze uchovávat pouze na dobu nepřekračující 48 hodin. V mimořádných situacích může být tato doba prodloužena až do konce mimořádné situace.
Členské státy vedou aktualizovaný seznam těchto kopií, zpřístupní tento seznam vnitrostátním orgánům dozoru a zajistí, aby v souvislosti s těmito kopiemi byla uplatňována ustanovení tohoto rozhodnutí, zejména ustanovení uvedená v článku 10.
4. Přístup k údajům SIS II se povoluje pouze v mezích pravomoci vnitrostátního orgánu uvedeného v článku 40 a pouze osobám vybaveným náležitým oprávněním.
5. Pokud jde o záznamy podle článků 26, 32, 34, 36 a 38 tohoto rozhodnutí, jakékoli zpracování informací v nich uvedených pro jiné účely než účely, pro které byly vloženy do SIS II, musí být spojeno s konkrétním případem a odůvodněno nezbytností předcházet bezprostřednímu vážnému ohrožení veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti z vážných důvodů národní bezpečnosti nebo s cílem předejít závažnému trestnému činu. Za tím účelem musí být předem získáno povolení členského státu, který záznam pořídil.
6. Údaje nesmějí být využívány k administrativním účelům.
7. Jakékoli využití údajů, které není v souladu s odstavci 1 až 6, je podle právních předpisů každého členského státu považováno za zneužití.
8. Každý členský stát sdělí řídícímu orgánu seznam příslušných orgánů, které jsou podle tohoto rozhodnutí oprávněny přímo vyhledávat údaje uložené v SIS II, a jeho případné změny. V tomto seznamu je u každého orgánu uvedeno, v jakých údajích může vyhledávat a za jakými účely. Řídící orgán zajistí každoroční zveřejnění seznamu v Úředním věstníku Evropské unie.
9. Nestanoví-li právní předpisy Evropské unie zvláštní ustanovení, použijí se pro údaje vložené do N.SIS II právní předpisy každého členského státu.
Článek 47
Údaje a vnitrostátní soubory SIS II
1. Článkem 46 odst. 2 není dotčeno právo členského státu uchovávat ve svém vnitrostátním souboru údaje SIS II, ve spojitosti s nimiž bylo učiněno opatření na jeho území. Takové údaje se uchovávají ve vnitrostátních souborech nanejvýš po dobu tří let s výjimkou případů, kdy konkrétní ustanovení vnitrostátního práva upravují delší období uchovávání.
2. Článkem 46 odst. 2 není dotčeno právo členského státu uchovávat ve svých vnitrostátních souborech údaje obsažené v konkrétním záznamu, který vložil dotyčný členský stát do SIS II.
Článek 48
Informování v případě nepoužití záznamu
Nemohou-li být požadovaná opatření provedena, uvědomí o tom dožádaný členský stát neprodleně členský stát, který pořídil záznam.
Článek 49
Kvalita údajů zpracovávaných v SIS II
1. Členský stát pořizující záznam odpovídá za zajištění toho, že údaje jsou správné, aktuální a jsou vložené do SIS II v souladu se zákonem.
2. Pouze členský stát, který vložil záznam, je oprávněn měnit, doplňovat, opravovat, aktualizovat nebo mazat údaje, které vložil.
3. Má-li některý z členských států, který nepořídil záznam, důkazy naznačující, že položka údaje je věcně nesprávná nebo je uchovávána protiprávně, uvědomí o tom co nejdříve a nejpozději do deseti dnů poté, co se o uvedeném důkazu dozvěděl, členský stát, který záznam pořídil, prostřednictvím výměny doplňujících informací. Členský stát, který záznam pořídil, sdělení prověří a v případě potřeby dotyčnou položku neprodleně opraví nebo vymaže.
4. Nemohou-li se členské státy dohodnout ve lhůtě dvou měsíců, předloží členský stát, který nepořídil záznam, věc evropskému inspektorovi ochrany údajů, který spolu s dotyčnými vnitrostátními orgány dozoru vystupuje jako prostředník.
5. Členské státy si vymění doplňující informace v případě, že si dotyčná osoba stěžuje, že není osobou, k níž se má záznam vztahovat. Prokáže-li kontrola, že se skutečně jedná o dvě odlišné osoby, bude osoba, která si stěžuje, informována o ustanoveních uvedených v článku 51.
6. Pokud je určitá osoba již předmětem záznamu v SIS II, dohodne se o vložení tohoto záznamu členský stát, který vloží další záznam, s členským státem, který vložil první záznam. Dohody je dosaženo na základě výměny doplňujících informací.
Článek 50
Rozlišování osob s podobnými znaky
Pokud se při vkládání nového záznamu ukáže, že v SIS II již existuje záznam o osobě se stejnými prvky popisu totožnosti, postupuje se takto:
a)
centrála SIRENE kontaktuje žádající útvar s cílem objasnit, zda se záznam týká stejné osoby či nikoli;
b)
v případě, že kontrola prokáže, že osoba, jež je předmětem nového záznamu, a osoba, o níž již existuje záznam v SIS II, je ve skutečnosti jedna a ta samá, centrála SIRENE použije postup vkládání vícenásobných záznamů uvedený v čl. 49 odst. 6. Prokáže-li kontrola, že se ve skutečnosti jedná o dvě různé osoby, centrála SIRENE schválí požadavek na vložení dalšího záznamu a to tak, že doplní potřebné prvky, které zabrání jakýmkoli chybným určením totožnosti.
Článek 51
Další údaje pro účely řešení zneužití totožnosti
1. Může-li dojít k záměně mezi osobou, která má být ve skutečnosti předmětem záznamu, a osobou, jejíž totožnost byla zneužita, doplní členský stát, který záznam vložil, s výslovným souhlasem osoby, jejíž totožnost byla zneužita, záznam o údaje týkající se této osoby, aby se předešlo nežádoucím důsledkům chybného určení totožnosti.
2. Údaje týkající se osoby, jejíž totožnost byla zneužita, se použijí pouze pro tyto účely:
a)
umožnit příslušnému orgánu odlišit osobu, jejíž totožnost byla zneužita, od osoby, jež je ve skutečnosti předmětem záznamu;
b)
umožnit osobě, jejíž totožnost byla zneužita, prokázat svoji totožnost a dokázat, že její totožnost byla zneužita.
3. Za účelem naplnění tohoto článku lze vložit a dále zpracovávat v SIS II nanejvýš tyto osobní údaje:
a)
příjmení a jméno/jména, rodné příjmení a dříve užívaná jména, případně alias, která mohou být vedena zvlášť;
b)
veškeré zvláštní objektivní a tělesné nezměnitelné znaky;
c)
místo a datum narození;
d)
pohlaví;
e)
fotografie;
f)
otisky prstů;
g)
státní příslušnost/příslušnosti;
h)
číslo/čísla průkazu/průkazů totožnosti a datum vydání.
4. Technická pravidla potřebná pro vkládání, aktualizaci a vymazávání údajů uvedených v odstavci 3 se stanoví postupem podle článku 67, aniž jsou dotčena ustanovení nástroje, kterým se zřizuje řídící orgán.
5. Údaje uvedené v odstavci 3 se vymažou současně s odpovídajícím záznamem nebo dříve, pokud o to osoba požádá.
6. K údajům uvedeným v odstavci 3 mohou přistupovat pouze orgány mající právo přístupu k odpovídajícímu záznamu, a to pouze za účelem předcházení chybnému určení totožnosti.
Článek 52
Odkazy mezi záznamy
1. Členský stát může vytvořit odkaz mezi jím vloženými záznamy v SIS II. Smyslem takového odkazu je zavést souvislost mezi dvěma nebo více záznamy.
2. Vytvoření odkazu nemá dopad na konkrétní opatření, které má být provedeno na základě jednotlivého záznamu opatřeného odkazem, nebo na dobu uchovávání jednotlivých záznamů propojených odkazy.
3. Vytvoření odkazu nemá dopad na práva přístupu upravená tímto rozhodnutím. Orgánům bez práva přístupu k některým kategoriím záznamů není umožněno vidět odkaz na záznam, ke kterému nemají přístup.
4. Členský stát vytvoří odkaz mezi záznamy pouze tehdy, je-li to z operativního hlediska zjevně potřebné.
5. Členský stát může vytvořit odkazy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, pokud jsou dodržovány zásady uvedené v tomto článku.
6. Pokud se členský stát domnívá, že vytvoření odkazu mezi záznamy jiným členským státem je neslučitelné s jeho vnitrostátními právními předpisy nebo mezinárodními závazky, může přijmout nezbytná opatření, která znemožní přístup k příslušnému odkazu z jeho území nebo jeho orgánům nacházejícím se vně jeho území.
7. Technická pravidla pro odkazování mezi záznamy se přijmou postupem podle článku 67, aniž jsou dotčena ustanovení nástroje, kterým se zřizuje řídící orgán.
Článek 53
Účel a doba uchovávání doplňujících informací
1. S cílem podporovat výměnu doplňujících informací uchovávají členské státy v centrále SIRENE odkaz na rozhodnutí, na jejichž základě byl záznam pořízen.
2. Osobní údaje vedené v souborech centrálou SIRENE v důsledku výměny informací se uchovávají pouze po dobu potřebnou pro dosažení účelů, pro něž byly tyto údaje poskytnuty. Výmaz těchto údajů se v každém případě provede nejpozději do jednoho roku po výmazu záznamu týkajícího se dotyčné osoby ze SIS II.
3. Odstavcem 2 není dotčeno právo členského státu uchovávat ve vnitrostátních souborech údaje týkající se konkrétního záznamu, který členský stát pořídil, nebo záznamu, ve spojení s nímž bylo učiněno opatření na jeho území. Časové období, po které mohou být takové údaje vedeny v takových souborech, se řídí vnitrostátními právními předpisy.
Článek 54
Předávání osobních údajů třetím stranám
Údaje zpracovávané v SIS II za použití tohoto rozhodnutí se neposkytují ani nezpřístupňují žádné třetí zemi nebo mezinárodní organizaci.
Článek 55
Výměna údajů o odcizených, neoprávněně užívaných, ztracených nebo neplatných cestovních pasech s Interpolem
1. Odchylně od článku 54 lze s členy Interpolu vyměňovat číslo cestovního pasu, země vystavení a druh dokumentu odcizených, neoprávněně užívaných, ztracených nebo neplatných cestovních pasů vložených do SIS II prostřednictvím propojení SIS II a databáze Interpolu o odcizených nebo pohřešovaných cestovních dokladech, s výhradou uzavření dohody mezi Interpolem a Evropskou unií. Dohodou se stanoví, že předávání údajů vložených členským státem podléhá souhlasu uvedeného členského státu.
2. Dohodou uvedenou v odstavci 1 se stanoví, že přístup ke sdíleným údajům mají pouze členové Interpolu ze zemí, které zajišťují náležitou úroveň ochrany osobních údajů. Před uzavřením této dohody si Rada vyžádá stanovisko Komise k přiměřenosti úrovně ochrany osobních údajů a dodržování lidských práv a svobod, pokud jde o automatické zpracovávání osobních údajů Interpolem a zeměmi, které mají zástupce u Interpolu.
3. V souladu s příslušnými ustanoveními tohoto rozhodnutí týkajícími se odcizených, neoprávněně užívaných, ztracených nebo neplatných cestovních pasů vložených do SIS II může dohoda uvedená v odstavci 1 rovněž umožnit členským státům prostřednictvím SIS II přístup k údajům z databáze Interpolu o odcizených nebo pohřešovaných cestovních dokladech.
KAPITOLA XII
OCHRANA ÚDAJŮ
Článek 56
Zpracování citlivých kategorií údajů
Zakazuje se zpracování kategorií údajů uvedených v první větě článku 6 Úmluvy Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů.
Článek 57
Použití úmluvy Rady Evropy o ochraně údajů
Osobní údaje zpracovávané za použití tohoto rozhodnutí se chrání v souladu s Úmluvou Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů a jejími následnými změnami.
Článek 58
Přístupové právo, oprava nepřesných údajů a výmaz protiprávně uchovávaných údajů
1. Právo osob na přístup k údajům vloženým o nich do SIS II v souladu s tímto rozhodnutím se vykonává v souladu s právními předpisy členského státu, u kterého toto právo uplatňují.
2. Pokud to stanoví vnitrostátní právní předpisy, rozhoduje o tom, zda a jakým způsobem se tyto informace poskytují, vnitrostátní orgán dozoru.
3. Členský stát, který záznam nepořídil, může poskytnout informace o těchto údajích pouze tehdy, pokud předem poskytl členskému státu, který záznam pořídil, příležitost zaujmout postoj. Toto se provádí prostřednictvím výměny doplňujících informací.
4. Informace nebude subjektu údajů sdělena, pokud je to nevyhnutelné pro výkon zákonného úkolu v souvislosti se záznamem nebo z důvodu ochrany práv a svobod třetích stran.
5. Každý má právo na opravu věcně nepřesných údajů nebo výmaz protiprávně uchovávaných údajů, které se jej týkají.
6. Dotyčná osoba je informována co nejdříve a v každém případě nejpozději do 60 dnů ode dne, kdy tato osoba požádala o přístup nebo dříve, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy.
7. Tato osoba je o činnostech v návaznosti na výkon jejích práv na opravu a výmaz informována co nejdříve a v každém případě nejpozději do tří měsíců ode dne, kdy požádala o opravu nebo výmaz nebo dříve, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy.
Článek 59
Opravné prostředky
1. Každý má právo podat žalobu u soudu nebo orgánu příslušného podle vnitrostátních právních předpisů kteréhokoliv členského státu, zejména ve věci přístupu, opravy, výmazu či poskytnutí informace nebo odškodnění v souvislosti se záznamem, který se ho týká.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení článku 64, zavazují se členské státy navzájem vymáhat konečná rozhodnutí přijatá soudy nebo orgány uvedenými v odstavci 1.
3. Do 23. srpna 2009 Komise posoudí pravidla týkající se opravných prostředků uvedená v tomto článku.
Článek 60
Dohled nad N.SIS II
1. Každý členský stát zajistí, aby nezávislý orgán (dále jen „vnitrostátní orgán dozoru“) sledoval nezávisle zákonnost zpracování osobních údajů SIS II na svém území a jejich předávání mimo své území, včetně výměny a dalšího zpracování doplňujících informací.
2. Vnitrostátní orgány dozoru zajistí, aby alespoň každým čtvrtým rokem byl v souladu s mezinárodními auditorskými standardy proveden audit činností zpracování údajů v N.SIS II.
3. Členské státy zajistí, aby jejich vnitrostátní orgán dozoru měl dostatečné zdroje pro plnění úkolů, které mu byly tímto rozhodnutím svěřeny.
Článek 61
Dohled nad řídícím orgánem
1. Evropský inspektor ochrany údajů kontroluje, zda jsou činnosti řídícího orgánu související se zpracováváním osobních údajů prováděny v souladu s tímto rozhodnutím. Odpovídajícím způsobem se použijí povinnosti a pravomoci uvedené v článku 46 a 47 nařízení (ES) č. 45/2001.
2. Evropský inspektor ochrany údajů zajistí, aby alespoň každým čtvrtým rokem byl v souladu s mezinárodními auditorskými standardy proveden audit činností řídícího orgánu souvisejících se zpracováváním osobních údajů. Zpráva vzešlá z auditu se zašle Evropskému parlamentu, Radě, řídícímu orgánu, Komisi a vnitrostátním orgánům dozoru. Řídícímu orgánu se poskytne příležitost zprávu připomínkovat před jejím přijetím.
Článek 62
Spolupráce mezi vnitrostátními orgány dozoru a evropským inspektorem ochrany údajů
1. Vnitrostátní orgány dozoru a evropský inspektor ochrany údajů, každý z nich jednaje v rozsahu svých příslušných pravomocí, aktivně spolupracují v rámci svých povinností a zajistí koordinovaný dohled nad SIS II.
2. Vyměňují si příslušné informace, každý z nich jednaje v rámci svých příslušných pravomocí, pomáhají si navzájem při provádění auditů a kontrol, přezkoumávají obtíže týkající se výkladu nebo použití tohoto rozhodnutí, zabývají se problémy při výkonu nezávislého dohledu nebo při výkonu práv subjektu údajů, vypracovávají harmonizované návrhy společných řešení případných problémů a podle potřeby zvyšují povědomí o právech na ochranu údajů.
3. Vnitrostátní orgány dozoru a evropský inspektor ochrany údajů se za tímto účelem setkají alespoň dvakrát do roka. Náklady na tato setkání a jejich obsluhu ponese evropský inspektor ochrany údajů. Na prvním setkání se přijme jednací řád. Další pracovní metody se vypracují společně podle potřeby. Společná zpráva o činnostech se zasílá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a řídícímu orgánu každé dva roky.
Článek 63
Ochrana údajů během přechodného období
V případě, že Komise podle čl. 15 odst. 4 pověří jiný orgán nebo orgány plněním svých povinností během přechodného období, zajistí, aby měl evropský inspektor ochrany údajů právo a možnost plně vykonávat své úkoly, včetně možnosti provádět kontroly na místě nebo vykonávat jiné pravomoci, které na něj byly přeneseny podle článku 47 nařízení (ES) č. 45/2001.
KAPITOLA XIII
ODPOVĚDNOST A SANKCE
Článek 64
Odpovědnost
1. Každý členský stát odpovídá v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy za škodu způsobenou kterékoli osobě při využívání N.SIS II. To platí i v případě škody způsobené členským státem, který záznam pořídil, tím, že tento členský stát vložil věcně nepřesné údaje nebo údaje protiprávně uchovával.
2. Není-li členský stát, proti němuž je podána žaloba, členským státem pořizujícím záznam, je členský stát pořizující záznam povinen uhradit na žádost částky vyplacené jako náhrada, ledaže členský stát, který žádá o náhradu, použil údaje v rozporu s tímto rozhodnutím.
3. Pokud nesplnění povinností plynoucích z tohoto rozhodnutí členským státem způsobí SIS II škodu, je daný členský stát za tuto škodu odpovědný, ledaže řídící orgán nebo jiný členský stát účastnící se na SIS II neučinily přiměřené kroky s cílem předejít této škodě nebo zmírnit její následky.
Článek 65
Sankce
Členské státy zajistí, aby jakékoli zneužití údajů vložených do SIS II nebo jakákoliv výměna doplňujících informací, která je v rozporu s tímto rozhodnutím, podléhaly účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
KAPITOLA XIV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 66
Sledování a statistika
1. Řídící orgán zajistí zavedení postupů pro sledování fungování SIS II z hlediska výstupů, účinnosti vynaložených prostředků, zabezpečení a kvality služeb.
2. Pro účely technické údržby, vypracovávání zpráv a statistik má řídící orgán přístup k nezbytným informacím souvisejícím s operacemi zpracování prováděnými v centrálním SIS II.
3. Každým rokem zveřejní řídící orgán statistické údaje, z kterých vyplývá počet evidovaných vstupů připadajících na jednu kategorii záznamů, počet pozitivních nálezů připadajících na jednu kategorii záznamů a počet přístupů do SIS II, a to pro každý tento počet celkem a pro každý členský stát jednotlivě.
4. Dva roky po spuštění provozu SIS II a poté vždy po dvou letech předloží řídicí orgán Evropskému parlamentu a Radě zprávu o technickém fungování centrálního SIS II a komunikační infrastruktury, včetně jejího zabezpečení, a o dvoustranné a mnohostranné výměně doplňujících informací mezi členskými státy.
5. Tři roky po spuštění provozu SIS II a poté vždy po čtyřech letech vypracuje Komise celkové vyhodnocení centrálního SIS II a dvoustranné i mnohostranné výměny doplňujících informací mezi členskými státy. Toto celkové vyhodnocení musí zahrnovat přezkoumání dosažených výsledků v porovnání s vytyčenými cíli, posouzení trvající platnosti důvodu pro vznik systému, uplatňování tohoto rozhodnutí v souvislosti s centrálním SIS II, zabezpečení centrálního SIS II i všech dopadů jeho budoucího provozování. Komise předá hodnotící zprávy Evropskému parlamentu a Radě.
6. Členské státy poskytnou řídícímu orgánu a Komisi informace nezbytné pro vypracování zpráv uvedených v odstavcích 3, 4 a 5.
7. Řídící orgán poskytne Komisi informace nezbytné pro vypracování celkových vyhodnocení uvedených v odstavci 5.
Článek 67
Regulativní výbor
1. Odkazuje-li se na tento článek, je Komisi nápomocen regulativní výbor, jehož členy jsou zástupci členských států a jehož předsedou je zástupce Komise. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Podle naléhavosti dotčené záležitosti sdělí výbor své stanovisko k předloženému návrhu do termínu stanoveného předsedou. V případě rozhodnutí, která má Rada přijmout na návrh Komise, musí být stanovisko přijato většinou stanovenou v čl. 205 odst. 2 Smlouvy o ES. Hlasy zástupců členských států zasedajících ve výboru budou váženy způsobem uvedeným v daném článku. Předseda nehlasuje.
2. Výbor přijme na návrh předsedy svůj jednací řád podle standardních jednacích řádů zveřejněných v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Komise zamýšlená opatření přijme, pokud jsou v souladu se stanoviskem výboru. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nevydá, Komise předloží Radě bezodkladně návrh týkající se opatření, která mají být přijata.
4. Rada je oprávněna o tomto návrhu rozhodnout kvalifikovanou většinou do dvou měsíců ode dne, kdy jí byl předložen. Pokud Rada v této lhůtě kvalifikovanou většinou sdělí, že s návrhem nesouhlasí, Komise daný návrh znovu přezkoumá. Je pak oprávněna předložit Radě upravený návrh, původní návrh nebo legislativní návrh. Pokud po uplynutí uvedené lhůty Rada návrh prováděcího právního aktu ani nepřijme, ani neuvede, že s tímto návrhem prováděcích opatření nesouhlasí, Komise tento návrh prováděcího právního aktu přijme.
5. Výbor uvedený v odstavci 1 vykonává svou funkci ode dne 23. srpna 2007.
Článek 68
Změna ustanovení schengenského acquis
1. Pro účely záležitostí spadajících do oblasti působnosti Smlouvy o EU nahrazuje toto rozhodnutí ode dne uvedeného v čl. 71 odst. 2 ustanovení článků 64 a 92 až 119 Schengenské úmluvy s výjimkou jejího článku 102a.
2. Pro účely záležitostí spadajících do oblasti působnosti Smlouvy o EU toto rozhodnutí rovněž zrušuje ode dne uvedeného v čl. 71 odst. 2 níže uvedená ustanovení schengenského acquis provádějící uvedené články (20):
a)
rozhodnutí výkonného výboru ze dne 14. prosince 1993 o finančním nařízení o nákladech na zřízení a provoz Schengenského informačního systému (C.SIS) (SCH/Com-ex (93) 16);
b)
rozhodnutí výkonného výboru ze dne 7. října 1997 o vývoji SIS (SCH/Com-ex (97) 24);
c)
rozhodnutí výkonného výboru ze dne 15. prosince 1997, kterým se mění finanční nařízení o C.SIS (SCH/Com-ex (97) 35);
d)
rozhodnutí výkonného výboru ze dne 21. dubna 1998 o C.SIS s 15/18 přípojkami (SCH/Com-ex (98) 11);
e)
rozhodnutí výkonného výboru ze dne 25. dubna 1997 o udělení zakázky na předběžnou studii SIS II (SCH/Com-ex (97) 2 rev. 2);
f)
rozhodnutí výkonného výboru ze dne 28. dubna 1999 o výdajích na zřízení C.SIS (SCH/Com-ex (99) 4);
g)
rozhodnutí výkonného výboru ze dne 28. dubna 1999 o aktualizaci příručky SIRENE (SCH/Com-ex (99) 5);
h)
prohlášení výkonného výboru ze dne 18. dubna 1996, kterým se vymezuje pojem cizí státní příslušník (SCH/Com-ex (96) decl. 5);
i)
prohlášení výkonného výboru ze dne 28. dubna 1999 o struktuře SIS (SCH/Com-ex (99) decl. 2 rev.);
j)
rozhodnutí výkonného výboru ze dne 7. října 1997 o příspěvcích Norska a Islandu na náklady na zřízení a provoz C.SIS (SCH/Com-ex (97) 18).
3. Pro účely záležitostí spadajících do oblasti působnosti Smlouvy o EU se odkazy na nahrazené články Schengenské úmluvy a na příslušná ustanovení schengenského acquis, kterými se uvedené články provádějí, považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 69
Ustanovení o zrušení
Ke dni uvedenému v čl. 71 odst. 2 se zrušují rozhodnutí 2004/201/SVV, rozhodnutí 2005/211/SVV, rozhodnutí 2005/719/SVV, rozhodnutí 2005/727/SVV, rozhodnutí 2006/228/SVV, rozhodnutí 2006/229/SVV, a rozhodnutí 2006/631/SVV.
Článek 70
Přechodné období a rozpočet
1. Záznamy ze SIS 1+ je možné přenášet do SIS II. Členské státy zajistí, aby byl obsah záznamů, které jsou přeneseny ze SIS 1+ do SIS II, co nejdříve a nejpozději do tří let ode dne uvedeného v čl. 71 odst. 2 uveden v soulad s ustanoveními tohoto rozhodnutí, přičemž přednost mají záznamy o osobách. Členské státy mohou během tohoto přechodného období i nadále používat pro obsah záznamů, které jsou přeneseny ze SIS 1+ do SIS II, ustanovení článků 94, 95 a 97 až 100 Schengenské úmluvy, a to s výhradou těchto zásad:
a)
v případě změny, doplnění nebo opravy nebo aktualizace obsahu záznamu přeneseného z SIS 1+ do SIS II členské státy zajistí, aby záznam ode dne této změny, doplnění, opravy nebo aktualizace vyhovoval ustanovením tohoto rozhodnutí;
b)
v případě pozitivního nálezu záznamu přeneseného z SIS 1+ do SIS II členské státy posoudí soulad uvedeného záznamu s ustanoveními tohoto rozhodnutí bezodkladně, ale bez zpoždění opatření, která mají být přijata na základě uvedeného záznamu.
2. K datu stanovenému v souladu s čl. 71 odst. 2 se zbývající část rozpočtu schváleného v souladu s článkem 119 Schengenské úmluvy členským státům vrátí. Částky, které mají být vráceny, se vypočítají na základě příspěvků členských států, jak jsou stanoveny rozhodnutím výkonného výboru ze dne 14. prosince 1993 o finančním nařízení o nákladech na zřízení a provoz Schengenského informačního systému.
3. Po dobu přechodného období podle čl. 15 odst. 4 se odkazy na řídící orgán v tomto rozhodnutí považují za odkazy na Komisi.
Článek 71
Vstup v platnost, použitelnost a migrace
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Vztahuje se na členské státy, které se účastní SIS 1+ ode dne, který stanoví Rada jednomyslným usnesením svých členů zastupujících vlády členských států, které se účastní SIS 1+.
3. Datum uvedené v odstavci 2 se určí:
a)
po přijetí nezbytných prováděcích opatření;
b)
po tom, co všechny členské státy, které se plně účastní SIS 1+ Komisi oznámí, že přijaly nezbytná technická a právní opatření pro zpracovávání údajů SIS II a výměnu dodatečných informací;
c)
po tom, co Komise oznámí úspěšné dokončení souhrnného testu SIS II, který provede Komise společně s členskými státy a po tom, co přípravné orgány Rady ověří navrhovaný výsledek testu. Toto ověření potvrdí, že úroveň funkční způsobilosti SIS II je přinejmenším rovnocenná úrovni funkční způsobilosti, které bylo dosaženo u SIS 1+;
d)
po tom, co Komise provede veškerá nezbytná technická opatření umožňující připojení centrálního SIS II k N.SIS II dotyčných členských států.
4. Komise sdělí Evropskému parlamentu výsledky testů provedených podle odst. 3 písm. c).
5. Každé rozhodnutí Rady přijaté v souladu s odstavcem 2 se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
V Lucemburku dne 12. června 2007.
DECISIONE 2007/533/GAI DEL CONSIGLIO
del 12 giugno 2007
sull’istituzione, l’esercizio e l’uso del sistema d’informazione Schengen di seconda generazione (SIS II)
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sull’Unione europea, in particolare l’articolo 30, paragrafo 1, lettere a) e b), l’articolo 31, paragrafo 1, lettere a) e b), e l’articolo 34, paragrafo 2, lettera c),
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
considerando quanto segue:
(1)
Il sistema d’informazione Schengen («SIS»), istituito a norma delle disposizioni del titolo IV della convenzione di applicazione dell’accordo di Schengen del 14 giugno 1985 tra i governi degli Stati dell’Unione economica Benelux, della Repubblica federale di Germania e della Repubblica francese relativo all’eliminazione graduale dei controlli alle frontiere comuni (2), firmata il 19 giugno 1990 («convenzione di Schengen») e il suo sviluppo SIS 1+, rappresentano uno strumento fondamentale per l’applicazione delle disposizioni dell’acquis di Schengen integrate nell’ambito dell’Unione europea.
(2)
L’incarico di sviluppare il SIS di seconda generazione («SIS II») è stato affidato alla Commissione con regolamento (CE) n. 2424/2001 del Consiglio (3) e decisione 2001/886/GAI del Consiglio, del 6 dicembre 2001, sullo sviluppo del sistema d’informazione Schengen di seconda generazione (SIS II) (4). Il SIS II sostituirà il SIS creato a norma della convenzione di Schengen.
(3)
La presente decisione costituisce la base giuridica necessaria per disciplinare il SIS II nelle materie rientranti nell’ambito di applicazione del trattato sull’Unione europea («trattato UE»). Il regolamento (CE) n. 1987/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 dicembre 2006, sull’istituzione, l’esercizio e l’uso del sistema d’informazione Schengen di seconda generazione (SIS II) (5), costituisce la base giuridica necessaria per disciplinare il SIS II nelle materie rientranti nell’ambito di applicazione del trattato che istituisce la Comunità europea («trattato CE»).
(4)
Il fatto che la base giuridica necessaria per disciplinare il SIS II consti di strumenti separati non pregiudica il principio secondo il quale il SIS II costituisce un unico sistema d’informazione che dovrebbe operare in quanto tale. È pertanto opportuno che alcune disposizioni di tali strumenti siano identiche.
(5)
Il SIS II dovrebbe essere una misura compensativa che contribuisce a mantenere un elevato livello di sicurezza nello spazio di libertà, sicurezza e giustizia dell’Unione europea, sostenendo la cooperazione operativa fra autorità di polizia e giudiziarie in campo penale.
(6)
È necessario specificare gli obiettivi del SIS II, la sua architettura tecnica e il suo finanziamento, fissare regole sul suo esercizio e uso e definire le competenze, le categorie di dati da inserire nel sistema, le finalità dell’inserimento dei dati e i relativi criteri, le autorità abilitate ad accedere ai dati, l’interconnessione delle segnalazioni e ulteriori norme sul trattamento dei dati e sulla protezione dei dati personali.
(7)
Il SIS II dovrebbe includere un sistema centrale (SIS II centrale) e applicazioni nazionali. Le spese occasionate dall’esercizio del SIS II centrale e dalla relativa infrastruttura di comunicazione dovrebbero essere a carico del bilancio generale dell’Unione europea.
(8)
È necessario redigere un manuale recante le modalità dettagliate di scambio di talune informazioni supplementari relative all’azione richiesta con le segnalazioni. Le autorità nazionali di ciascuno Stato membro dovrebbero garantire lo scambio di tali informazioni.
(9)
Durante un periodo transitorio la Commissione dovrebbe essere responsabile della gestione operativa del SIS II centrale e di parti dell’infrastruttura di comunicazione. Tuttavia, per garantire un passaggio graduale al SIS II, essa può delegare, del tutto o in parte, queste competenze a due organismi nazionali del settore pubblico. A lungo termine e in seguito ad una valutazione d’impatto contenente un’analisi di merito sulle alternative dal punto di vista finanziario, operativo ed organizzativo e proposte legislative della Commissione, dovrebbe essere istituito un organo di gestione incaricato di svolgere tali compiti. Il periodo transitorio non dovrebbe protrarsi oltre cinque anni dalla data a decorrere dalla quale si applica la presente decisione.
(10)
Il SIS II dovrebbe contenere segnalazioni delle persone ricercate per l’arresto a fini di consegna e a fini di estradizione. Oltre alle segnalazioni, è opportuno prevedere lo scambio di informazioni supplementari necessarie ai fini delle procedure di consegna e estradizione. In particolare, è opportuno che nell’ambito del SIS II siano trattati i dati di cui all’articolo 8 della decisione quadro 2002/584/GAI del Consiglio, del 13 giugno 2002, relativa al mandato d’arresto europeo e alle procedure di consegna tra Stati membri (6).
(11)
È opportuno contemplare la possibilità di aggiungere nel SIS II una traduzione dei dati complementari introdotti ai fini della consegna in forza del mandato d’arresto europeo o ai fini dell’estradizione.
(12)
Il SIS II dovrebbe contenere segnalazioni di persone scomparse per garantirne la tutela o prevenire minacce, di persone ricercate nell’ambito di un procedimento giudiziario, di persone e oggetti ai fini di un controllo discreto o di un controllo specifico e di oggetti a fini di sequestro o di prova in un procedimento penale.
(13)
Le segnalazioni non dovrebbero essere conservate nel SIS II oltre il periodo necessario per la realizzazione degli obiettivi per il quale sono state fornite. In linea generale, le segnalazioni di persone dovrebbero esser cancellate automaticamente dal SIS II dopo un periodo di tre anni. Le segnalazioni di oggetti inserite ai fini di un controllo discreto o di controllo specifico dovrebbero essere cancellate automaticamente dopo un periodo di cinque anni. Le segnalazioni di oggetti ai fini di sequestro o di prova in un procedimento penale dovrebbero essere cancellate automaticamente dopo un periodo di dieci anni. Le decisioni di conservare le segnalazioni di persone dovrebbero essere basate su una valutazione individuale approfondita. Gli Stati membri dovrebbero esaminare le segnalazioni di persone entro il periodo definito e tenere statistiche sul numero di segnalazioni di persone per le quali il periodo di conservazione è stato prolungato.
(14)
Il SIS II, per contribuire alla corretta identificazione degli interessati, dovrebbe consentire il trattamento di dati biometrici. Per la stessa ragione, il SIS II dovrebbe inoltre consentire il trattamento dei dati relativi a persone la cui identità è stata usurpata per evitare i disagi causati da errori di identificazione, fatte salve adeguate garanzie, fra cui il consenso dell’interessato e una rigorosa limitazione delle finalità per cui tali dati possono essere lecitamente elaborati.
(15)
Gli Stati membri dovrebbero avere la possibilità di aggiungere un indicatore di validità a una segnalazione, affinché non sia eseguita sul proprio territorio l’azione richiesta dalla segnalazione. Per le segnalazioni a scopo di arresto a fini di consegna è opportuno che la decisione non venga in alcun modo interpretata in modo da derogare o impedire l’applicazione delle disposizioni contenute nella decisione quadro 2002/584/GAI. La decisione di aggiungere un indicatore di validità a una segnalazione dovrebbe essere basata unicamente sui motivi di rifiuto previsti dalla suddetta decisione quadro.
(16)
Qualora un indicatore di validità sia stato aggiunto e il luogo di soggiorno della persona ricercata per l’arresto a fini di consegna sia stato individuato, il luogo di soggiorno dovrebbe essere sempre comunicato all’autorità giudiziaria emittente che deciderà eventualmente di trasmettere un mandato di arresto europeo all’autorità giudiziaria competente in conformità delle disposizioni della decisione quadro 2002/584/GAI.
(17)
Gli Stati membri dovrebbero avere la possibilità di stabilire connessioni fra le segnalazioni nel SIS II. La creazione di connessioni fra due o più segnalazioni da parte di uno Stato membro non dovrebbe incidere sull’azione da eseguire, né sui termini di conservazione o sui diritti di accesso alle segnalazioni.
(18)
I dati trattati nel SIS II in applicazione della presente decisione non dovrebbero essere trasferiti a paesi terzi o a organizzazioni internazionali, né messi a loro disposizione. Tuttavia, è opportuno rafforzare la cooperazione tra l’Unione europea e l’Interpol promuovendo un efficace scambio di informazioni relative ai passaporti. In caso di trasferimento di dati personali dal SIS II all’Interpol, si dovrebbe prevedere un livello adeguato di protezione di tali dati, garantito da un accordo che offra garanzie e condizioni rigorose.
(19)
Tutti gli Stati membri hanno ratificato la convenzione del Consiglio d’Europa, del 28 gennaio 1981, sulla protezione delle persone rispetto al trattamento automatizzato dei dati di carattere personale. La convenzione stabilisce le eccezioni e le restrizioni all’esercizio dei diritti e agli obblighi da quella previsti, entro certi limiti. È opportuno che i dati personali elaborati ai fini dell’attuazione della presente decisione siano protetti secondo i principi enunciati nella convenzione. Laddove necessario, la presente decisione dovrebbe integrare o precisare i principi della convenzione.
(20)
Quando le autorità di polizia elaborano dati personali in applicazione della presente decisione occorrerebbe tener conto dei principi contenuti nella raccomandazione R (87) 15, del 17 settembre 1987, del comitato dei ministri del Consiglio d’Europa tendente a regolare l’uso dei dati di natura personale nel settore della polizia.
(21)
La Commissione ha presentato al Consiglio una proposta di decisione quadro sulla protezione dei dati personali trattati nell’ambito della cooperazione giudiziaria e di polizia in materia penale, che dovrebbe essere approvata entro il 2006 e applicata ai dati personali trattati nell’ambito del sistema d’informazione Schengen di seconda generazione nonché al relativo scambio delle informazioni supplementari a norma della presente decisione.
(22)
Il regolamento (CE) n. 45/2001 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 18 dicembre 2000, concernente la tutela delle persone fisiche in relazione al trattamento dei dati personali da parte delle istituzioni e degli organismi comunitari, nonché la libera circolazione di tali dati (7), in particolare le disposizioni dello stesso per quanto riguarda la riservatezza e la sicurezza del trattamento, si applicano al trattamento di dati personali da parte delle istituzioni e degli organismi comunitari nell’esercizio dei loro compiti di gestione operativa del SIS II nell’ambito dell’esercizio di attività che rientrano in tutto o in parte nell’ambito di applicazione del diritto comunitario. Parte del trattamento dei dati personali nell’ambito del SIS II rientra nell’ambito d’applicazione del diritto comunitario. Per un’applicazione coerente e omogenea delle norme relative alla tutela delle libertà e dei diritti fondamentali delle persone fisiche con riguardo al trattamento dei dati personali occorre precisare che, quando la Commissione elabora dati personali a norma della presente decisione, si applica il regolamento (CE) n. 45/2001. Laddove necessario, è opportuno che i principi enunciati nel regolamento (CE) n. 45/2001 siano integrati o precisati dalla presente decisione.
(23)
Per quanto riguarda la riservatezza, le pertinenti disposizioni dello statuto dei funzionari delle Comunità europee e del regime applicabile agli altri agenti di dette Comunità dovrebbero applicarsi ai funzionari o altri agenti che sono impiegati e che lavorano per il SIS II.
(24)
È opportuno che le autorità nazionali di controllo controllino la liceità del trattamento dei dati personali effettuato dagli Stati membri, mentre il garante europeo della protezione dei dati istituito con decisione 2004/55/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 dicembre 2003, relativa alla nomina dell’autorità di controllo indipendente prevista dall’articolo 286 del trattato CE (8), dovrebbe controllare le attività delle istituzioni e degli organismi comunitari attinenti al trattamento dei dati personali tenuto conto dei compiti limitati svolti dalle istituzioni e dagli organismi comunitari riguardo ai dati stessi.
(25)
Gli Stati membri e la Commissione dovrebbero redigere un piano di sicurezza per agevolare l’attuazione degli obblighi in materia di sicurezza e dovrebbero cooperare tra loro al fine di affrontare le questioni di sicurezza da una prospettiva comune.
(26)
Al trattamento dei dati SIS II da parte di Europol si applicano le disposizioni in materia di protezione dei dati della convenzione del 26 luglio 1995 che istituisce un ufficio europeo di polizia (9) (di seguito «convenzione Europol»), in particolare quelle relative al potere dell’autorità di controllo comune, istituita dalla convenzione Europol, di sorvegliare le attività di Europol, e le disposizioni relative alla responsabilità in caso di trattamento illecito dei dati personali da parte di quest’ultimo.
(27)
Al trattamento dei dati SIS II da parte di Eurojust si applicano le disposizioni in materia di protezione dei dati della decisione 2002/187/GAI, del 28 febbraio 2002, che istituisce l’Eurojust per rafforzare la lotta contro le forme gravi di criminalità (10), in particolare quelle relative al potere dell’autorità di controllo comune, istituita da detta decisione, di sorvegliare le attività di Eurojust, e le disposizioni relative alla responsabilità in caso di trattamento illecito dei dati personali da parte di quest’ultima.
(28)
Per ragioni di trasparenza è opportuno che ogni due anni la Commissione o, se previsto, l’organo di gestione presenti una relazione sul funzionamento tecnico del SIS II centrale e dell’infrastruttura di comunicazione, compresa la sua sicurezza, e sullo scambio di informazioni supplementari. Ogni quattro anni la Commissione dovrebbe provvedere a una valutazione globale.
(29)
A causa della loro tecnicità, del loro livello di dettaglio e della necessità di aggiornamenti periodici la presente decisione non può trattare con esaustività taluni aspetti del SIS II quali le norme tecniche concernenti l’inserimento di dati, inclusi i dati necessari per l’inserimento di una segnalazione, l’aggiornamento, la cancellazione e la consultazione dei dati, le norme sulla compatibilità e la priorità delle segnalazioni, l’aggiunta di indicatori di validità, l’interconnessione delle segnalazioni e lo scambio di informazioni supplementari. È pertanto opportuno delegare alla Commissione competenze di esecuzione in relazione ai citati aspetti. Le norme tecniche concernenti la consultazione delle segnalazioni dovrebbero tener conto del corretto funzionamento delle applicazioni nazionali. Previa una valutazione d’impatto effettuata dalla Commissione, si dovrebbe decidere in quale misura le disposizioni di attuazione potrebbero essere di competenza dell’organo di gestione, una volta istituito.
(30)
La presente decisione dovrebbe definire la procedura per l’adozione delle misure necessarie alla sua attuazione. È opportuno che la procedura per l’adozione delle disposizioni di attuazione a norma della presente decisione e del regolamento (CE) n. 1987/2006 sia la stessa.
(31)
È opportuno stabilire disposizioni transitorie relative alle segnalazioni effettuate nel SIS 1+ che devono essere trasferite nel SIS II. È opportuno che per un periodo limitato, fino a quando cioè gli Stati membri non abbiano esaminato la compatibilità di queste segnalazioni con il nuovo quadro giuridico, continuino a applicarsi alcune disposizioni dell’acquis di Schengen. La compatibilità delle segnalazioni di persone dovrebbe essere esaminata in via prioritaria. Inoltre, qualsiasi modifica, complemento, rettifica o aggiornamento di una segnalazione trasferita dal SIS 1+ al SIS II, nonché qualsiasi risposta positiva su tale segnalazione, dovrebbe attivare l’esame immediato della sua compatibilità con le disposizioni della presente decisione.
(32)
È necessario stabilire disposizioni specifiche riguardo alla parte del bilancio assegnata alle operazioni del SIS che non rientrano nel bilancio generale dell’Unione europea.
(33)
Poiché gli obiettivi dell’azione prevista, vale a dire l’istituzione e la regolamentazione di un sistema comune d’informazione, non possono essere realizzati in misura sufficiente dagli Stati membri e possono dunque, a causa delle dimensioni o degli effetti dell’azione in questione, essere realizzati meglio a livello dell’Unione europea, il Consiglio può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato CE e richiamato nell’articolo 2 del trattato UE. In ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo 5 del trattato CE, la presente decisione si limita a quanto è necessario per conseguire tali obiettivi.
(34)
La presente decisione rispetta i diritti fondamentali e osserva i principi riconosciuti in particolare dalla carta dei diritti fondamentali dell’Unione europea.
(35)
Il Regno Unito partecipa alla presente decisione a norma dell’articolo 5 del protocollo sull’integrazione dell’acquis di Schengen nell’ambito dell’Unione europea allegato al trattato UE e al trattato CE, e dell’articolo 8, paragrafo 2, della decisione 2000/365/CE del Consiglio, del 29 maggio 2000, riguardante la richiesta del Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord di partecipare ad alcune delle disposizioni dell’acquis di Schengen (11).
(36)
L’Irlanda partecipa alla presente decisione a norma dell’articolo 5 del protocollo sull’integrazione dell’acquis di Schengen nell’ambito dell’Unione europea allegato al trattato UE e al trattato CE, e dell’articolo 6, paragrafo 2, della decisione 2002/192/CE del Consiglio, del 28 febbraio 2002, riguardante la richiesta dell’Irlanda di partecipare ad alcune disposizioni dell’acquis di Schengen (12).
(37)
La presente decisione non pregiudica le disposizioni concernenti la partecipazione parziale del Regno Unito e dell’Irlanda all’acquis di Schengen definite, rispettivamente, nella decisione 2000/365/CE e nella decisione 2002/192/CE.
(38)
Per quanto riguarda l’Islanda e la Norvegia, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo concluso dal Consiglio dell’Unione europea con la Repubblica d’Islanda e il Regno di Norvegia sulla loro associazione all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (13), che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, punto G, della decisione 1999/437/CE del Consiglio (14), relativa a talune modalità di applicazione dell’accordo.
(39)
È opportuno definire un regime per permettere a rappresentanti dell’Islanda e della Norvegia di essere associati ai lavori dei comitati che assistono la Commissione nell’esercizio delle sue competenze d’esecuzione. Tale regime è stato previsto nello scambio di lettere tra il Consiglio dell’Unione europea e la Repubblica d’Islanda e il Regno di Norvegia sui comitati che coadiuvano la Commissione europea nell’esercizio dei suoi poteri esecutivi (15), allegato al summenzionato accordo.
(40)
Per quanto riguarda la Svizzera, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo firmato dall’Unione europea, dalla Comunità europea e dalla Confederazione svizzera riguardante l’associazione della Confederazione svizzera all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen, che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, punto G, della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 4, paragrafo 1, delle decisioni del Consiglio 2004/849/CE (16) e 2004/860/CE (17).
(41)
È opportuno definire un regime per consentire a rappresentanti della Svizzera di essere associati ai lavori dei comitati che assistono la Commissione nell’esercizio delle sue competenze d’esecuzione. Tale regime è stato previsto nello scambio di lettere tra la Comunità e la Svizzera, allegato al summenzionato accordo.
(42)
La presente decisione costituisce un atto basato sull’acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 2, dell’atto di adesione del 2003 e dell’articolo 4, paragrafo 2, dell’atto di adesione del 2005.
(43)
La presente decisione dovrebbe applicarsi al Regno Unito, all’Irlanda e alla Svizzera alle date stabilite secondo le procedure definite nei pertinenti strumenti relativi all’applicazione dell’acquis di Schengen a tali Stati,
DECIDE:
CAPO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Istituzione e scopo generale del SIS II
1. È istituito il sistema d’informazione Schengen di seconda generazione («SIS II»).
2. Scopo del SIS II è, a norma della presente decisione, assicurare un elevato livello di sicurezza nello spazio di libertà, sicurezza e giustizia dell’Unione europea, incluso il mantenimento della sicurezza pubblica e dell’ordine pubblico e la salvaguardia della sicurezza nel territorio degli Stati membri e applicare le disposizioni della parte terza, titolo IV, del trattato CE relativo alla circolazione delle persone in detto territorio avvalendosi delle informazioni trasmesse tramite tale sistema.
Articolo 2
Ambito di applicazione
1. La presente decisione definisce le condizioni e le procedure applicabili all’inserimento e al trattamento nel SIS II delle segnalazioni relative a persone e oggetti, allo scambio di informazioni supplementari e dati complementari per la cooperazione di polizia e giudiziaria in campo penale.
2. La presente decisione contempla anche disposizioni sull’architettura tecnica del SIS II, sulle competenze degli Stati membri e dell’organo di gestione di cui all’articolo 15, sulle regole generali sul trattamento dei dati, sui diritti delle persone e sulla responsabilità.
Articolo 3
Definizioni
1. Ai fini della presente decisione, si intende per:
a)
«segnalazione»: un insieme di dati inseriti nel SIS II che permetta alle autorità competenti di identificare un individuo o un oggetto in vista di intraprendere un’azione specifica;
b)
«informazioni supplementari»: le informazioni non memorizzate nel SIS II ma connesse alle segnalazioni del SIS II, che devono essere scambiate:
i)
per permettere agli Stati membri di consultarsi o informarsi a vicenda quando introducono una segnalazione;
ii)
in seguito a una risposta positiva al fine di consentire l’azione appropriata;
iii)
quando non è possibile procedere all’azione richiesta;
iv)
con riguardo alla qualità dei dati SIS II;
v)
con riguardo alla compatibilità e alla priorità delle segnalazioni;
vi)
con riguardo ai diritti di accesso;
c)
«dati complementari»: i dati memorizzati nel SIS II e connessi alle segnalazioni del SIS II, che devono essere immediatamente disponibili per le autorità competenti nei casi in cui una persona i cui dati sono stati inseriti nel SIS II sia individuata grazie all’interrogazione di tale sistema;
d)
«dati personali»: qualsiasi informazione concernente una persona fisica identificata o identificabile («persona interessata»); una persona identificabile è una persona che può essere identificata, direttamente o indirettamente;
e)
«trattamento di dati personali» («trattamento»): qualsiasi operazione o insieme di operazioni compiute con o senza l’ausilio di processi automatizzati e applicate a dati personali, come raccolta, registrazione, organizzazione, memorizzazione, adattamento o modifica, estrazione, consultazione, uso, comunicazione mediante trasmissione, diffusione o qualsiasi altra forma di messa a disposizione, raffronto o interconnessione, nonché blocco, cancellazione o distruzione.
2. Nella presente decisione qualsiasi riferimento alle disposizioni della decisione quadro 2002/584/GAI si intende fatto altresì alle corrispondenti disposizioni degli accordi conclusi tra l’Unione europea e i paesi terzi in virtù degli articoli 24 e 38 del trattato UE ai fini della consegna di persone sulla base di un mandato di arresto, che prevedono che il mandato di arresto sia trasmesso tramite il sistema di informazione Schengen.
Articolo 4
Architettura tecnica e modalità operative del SIS II
1. Il SIS II consta di:
a)
un sistema centrale («SIS II centrale») costituito da:
-
un’unità di supporto tecnico («CS-SIS») contenente una banca dati, la «banca dati del SIS II»,
-
un’interfaccia nazionale uniforme («NI-SIS»);
b)
un sistema nazionale («N.SIS II») in ciascuno Stato membro, consistente nei sistemi di dati nazionali che comunicano con il SIS II centrale. Un N.SIS II può contenere un archivio di dati («copia nazionale»), costituito da una copia completa o parziale della banca dati del SIS II;
c)
un’infrastruttura di comunicazione fra il CS-SIS e l’NI-SIS (l'«infrastruttura di comunicazione») che è dotata di una rete virtuale cifrata dedicata ai dati SIS II e provvede allo scambio di informazioni tra uffici Sirene ai sensi dell’articolo 7, paragrafo 2.
2. I dati SIS II sono inseriti, aggiornati, cancellati e consultati attraverso i vari sistemi N.SIS II. La copia nazionale è disponibile ai fini dell’interrogazione automatizzata nel territorio di ciascuno degli Stati membri che usano tale copia. Non possono essere consultati gli archivi di dati contenuti nell’N.SIS II degli altri Stati membri.
3. Il CS-SIS svolge funzioni di controllo e gestione tecnici, ha sede a Strasburgo (Francia), mentre il CS SIS di riserva, in grado di assicurare tutte le funzioni del CS SIS principale in caso di guasto di tale sistema, ha sede a Sankt Johann im Pongau (Austria).
4. Il CS-SIS fornisce i servizi necessari per l’inserimento e il trattamento dei dati SIS II, compresa la consultazione della banca dati del SIS II. Agli Stati membri che usano una copia nazionale, il CS-SIS:
a)
fornisce l’aggiornamento in linea delle copie nazionali;
b)
assicura la sincronizzazione e la coerenza tra le copie nazionali e la banca dati del SIS II;
c)
fornisce le funzioni di inizializzazione e ripristino delle copie nazionali.
Articolo 5
Costi
1. I costi relativi all’istituzione, all’esercizio e alla manutenzione del SIS II centrale e dell’infrastruttura di comunicazione sono a carico del bilancio generale dell’Unione europea.
2. Tali costi includono il lavoro effettuato con riguardo al CS-SIS per garantire la fornitura dei servizi di cui all’articolo 4, paragrafo 4.
3. I costi per l’istituzione, l’esercizio e la manutenzione di ciascun N.SIS II sono a carico dello Stato membro interessato.
CAPO II
COMPETENZE DEGLI STATI MEMBRI
Articolo 6
Sistemi nazionali
Ciascuno Stato membro è competente per l’istituzione, l’esercizio e la manutenzione del suo N.SIS II e per il collegamento del suo N.SIS II all’NI-SIS.
Articolo 7
Ufficio N.SIS II e ufficio Sirene
1. Ciascuno Stato membro designa un’autorità («ufficio N.SIS II») che ha la competenza centrale per il rispettivo N.SIS II.
Tale autorità è responsabile del corretto funzionamento e della sicurezza dell’N.SIS II, garantisce l’accesso delle autorità competenti al SIS II e adotta le misure atte a garantire l’osservanza delle disposizioni della presente decisione.
Ciascuno Stato membro trasmette le proprie segnalazioni per il tramite del proprio ufficio N.SIS II.
2. Ciascuno Stato membro designa l’autorità competente per lo scambio di tutte le informazioni supplementari («ufficio Sirene») conformemente alle disposizioni del manuale Sirene di cui all’articolo 8.
Detti uffici coordinano inoltre la verifica della qualità delle informazioni inserite nel SIS II. A tali fini, essi hanno accesso ai dati elaborati nel SIS II.
3. Gli Stati membri comunicano all’organo di gestione il rispettivo ufficio N.SIS II e ufficio Sirene. L’organo di gestione ne pubblica l’elenco insieme all’elenco di cui all’articolo 46, paragrafo 8.
Articolo 8
Scambio di informazioni supplementari
1. Le informazioni supplementari sono scambiate conformemente alle disposizioni del manuale Sirene e per il tramite dell’infrastruttura di comunicazione. In caso di indisponibilità dell’infrastruttura di comunicazione, gli Stati membri possono usare altri mezzi tecnici adeguatamente protetti per lo scambio di informazioni supplementari.
2. Le informazioni supplementari sono usate solo per lo scopo per il quale sono state trasmesse.
3. Alle richieste di informazioni supplementari formulate dagli altri Stati membri è data una risposta quanto più rapida possibile.
4. Le modalità dettagliate di scambio delle informazioni supplementari sono adottate secondo la procedura di cui all’articolo 67 sotto forma di un manuale denominato «manuale Sirene», fatte salve le disposizioni dello strumento che istituisce l’organo di gestione.
Articolo 9
Compatibilità tecnica
1. Per consentire una pronta ed efficiente trasmissione dei dati, all’atto dell’istituzione del rispettivo N.SIS II ciascuno Stato membro si conforma ai protocolli e alle procedure tecniche stabiliti per assicurare la compatibilità del proprio N.SIS II con il CS-SIS. Tali protocolli e procedure tecniche sono stabiliti secondo la procedura di cui all’articolo 67, fatte salve le disposizioni dello strumento che istituisce l’organo di gestione.
2. In caso di uso di una copia nazionale, lo Stato membro interessato provvede, tramite i servizi forniti dal CS SIS, affinché i dati memorizzati nella copia nazionale siano, grazie agli aggiornamenti automatici di cui all’articolo 4, paragrafo 4, identici e coerenti con quelli della banca dati del SIS II e un’interrogazione nella sua copia nazionale produca risultati equivalenti a quelli di un’interrogazione effettuata nella banca dati del SIS II.
Articolo 10
Sicurezza - Stati membri
1. Ciascuno Stato membro adotta, per il rispettivo N.SIS II, le misure necessarie, compreso un piano di sicurezza, per:
a)
proteggere fisicamente i dati, tra l’altro mediante l’elaborazione di piani di emergenza per la protezione delle infrastrutture critiche;
b)
impedire alle persone non autorizzate l’accesso alle installazioni informatiche utilizzate per il trattamento di dati personali (controlli all’ingresso delle installazioni);
c)
impedire che supporti di dati possano essere letti, copiati, modificati o asportati senza autorizzazione (controllo dei supporti di dati);
d)
impedire che i dati siano inseriti senza autorizzazione e che i dati personali memorizzati siano visionati, modificati o cancellati senza autorizzazione (controllo dell’archiviazione);
e)
impedire che persone non autorizzate usino i sistemi automatizzati di elaborazione dati mediante apparecchiature per la trasmissione di dati (controllo degli utenti);
f)
garantire che le persone autorizzate a usare un sistema automatizzato di elaborazione dati possano accedere solo ai dati di loro competenza attraverso identità di utente individuali e uniche ed esclusivamente con modalità di accesso riservate (controllo dell’accesso ai dati);
g)
assicurare che tutte le autorità con diritto di accedere al SIS II o alle installazioni di elaborazione dati creino profili che descrivano i compiti e le funzioni delle persone autorizzate ad accedere, inserire, aggiornare, cancellare e consultare i dati e mettano senza indugio tali profili a disposizione delle autorità nazionali di controllo di cui all’articolo 60 a richiesta di queste (profili personali);
h)
garantire la possibilità di verificare ed accertare a quali organismi possano essere trasmessi dati personali mediante apparecchiature per la trasmissione di dati (controllo della trasmissione);
i)
garantire la possibilità di verificare ed accertare a posteriori quali dati personali siano stati introdotti nei sistemi automatizzati di elaborazione dati, il momento dell’inserimento, la persona che lo ha effettuato e lo scopo dello stesso (controllo dell’inserimento);
j)
impedire, in particolare mediante tecniche appropriate di cifratura, che all’atto del trasferimento di dati personali nonché del trasporto di supporti di dati essi possano essere letti, copiati, modificati o cancellati senza autorizzazione (controllo del trasporto);
k)
controllare l’efficacia delle misure di sicurezza di cui al presente paragrafo e adottare le necessarie misure di carattere organizzativo relative al controllo interno per garantire l’osservanza della presente decisione (autocontrollo).
2. Gli Stati membri adottano misure equivalenti a quelle del paragrafo 1 per quanto riguarda la sicurezza degli scambi di informazioni supplementari.
Articolo 11
Riservatezza - Stati membri
Ogni Stato membro applica le proprie norme nazionali in materia di segreto professionale o altri obblighi di riservatezza equivalenti a tutti i soggetti e organismi che debbano lavorare con i dati SIS II e con le informazioni supplementari, conformemente alla propria legislazione nazionale. Tale obbligo vincola tali soggetti e organismi anche dopo che avranno rispettivamente lasciato l’incarico o cessato di lavorare, ovvero portato a termine le proprie attività.
Articolo 12
Tenuta dei registri a livello nazionale
1. Gli Stati membri che non usano copie nazionali provvedono affinché ogni accesso ai dati personali e ogni scambio dei medesimi nell’ambito del CS-SIS sia registrato nel proprio N.SIS II per verificare la legittimità dell’interrogazione, per controllare la liceità del trattamento dei dati, ai fini dell’autocontrollo e per garantire il corretto funzionamento di N.SIS II, l’integrità e la sicurezza dei dati.
2. Gli Stati membri che usano copie nazionali provvedono affinché ogni accesso ai dati SIS II e tutti gli scambi dei medesimi siano registrati ai fini di cui al paragrafo 1. Ciò non vale per i trattamenti di cui all’articolo 4, paragrafo 4.
3. I registri riportano, in particolare, la cronistoria delle segnalazioni, la data e l’ora della trasmissione dei dati, i dati usati per effettuare un’interrogazione, un riferimento ai dati trasmessi e il nome dell’autorità competente e del responsabile del trattamento dei dati.
4. I registri possono essere usati solo ai fini specificati di cui ai paragrafi 1 e 2 e sono cancellati al più presto un anno dopo e al più tardi tre anni dopo la loro creazione. I registri contenenti la cronistoria delle segnalazioni sono cancellati da uno a tre anni dopo la cancellazione delle segnalazioni.
5. I registri possono essere tenuti più a lungo se sono necessari per procedure di controllo già in corso.
6. Le autorità nazionali competenti incaricate di verificare la legittimità dell’interrogazione, di controllare la liceità del trattamento dei dati, dell’autocontrollo e di garantire il corretto funzionamento dell’N.SIS II, l’integrità e la sicurezza dei dati hanno accesso a tali registri, nei limiti delle rispettive competenze e su loro richiesta, ai fini dell’assolvimento dei loro doveri.
Articolo 13
Autocontrollo
Gli Stati membri provvedono affinché ogni autorità con diritto di accesso ai dati SIS II adotti le misure necessarie per assicurare l’osservanza della presente decisione e cooperi, se necessario, con l’autorità nazionale di controllo.
Articolo 14
Formazione del personale
Prima di essere autorizzato a elaborare dati memorizzati nel SIS II, il personale delle autorità con diritto di accesso al SIS II riceve una formazione adeguata sulle norme in materia di sicurezza e di protezione dei dati ed è informato dei reati e delle sanzioni pertinenti.
CAPO III
COMPETENZE DELL’ORGANO DI GESTIONE
Articolo 15
Gestione operativa
1. Dopo un periodo transitorio un organo di gestione (l’«organo di gestione»), finanziato dal bilancio generale dell’Unione europea, è responsabile della gestione operativa del SIS II centrale. L’organo di gestione, in collaborazione con gli Stati membri, provvede affinché in ogni momento le migliori tecnologie disponibili, fatta salva un’analisi costi-benefici, siano utilizzate per il SIS II centrale.
2. L’organo di gestione è responsabile altresì dei seguenti compiti connessi con l’infrastruttura di comunicazione:
a)
controllo;
b)
sicurezza;
c)
coordinamento dei rapporti tra gli Stati membri e il gestore.
3. La Commissione è responsabile di tutti gli altri compiti connessi con l’infrastruttura di comunicazione, in particolare:
a)
compiti relativi all’esecuzione del bilancio;
b)
acquisizione e rinnovo;
c)
aspetti contrattuali.
4. Durante un periodo transitorio, prima che l’organo di gestione assuma le sue responsabilità, la Commissione è responsabile della gestione operativa del SIS II centrale. La Commissione può delegare tale compito e compiti relativi all’esecuzione del bilancio a organismi nazionali del settore pubblico di due diversi paesi, a norma del regolamento (CE, Euratom) n. 1605/2002 del Consiglio, del 25 giugno 2002, che stabilisce il regolamento finanziario applicabile al bilancio generale delle Comunità europee (18).
5. Ogni organismo nazionale del settore pubblico di cui al paragrafo 4 soddisfa, in particolare, i seguenti criteri di selezione:
a)
deve dimostrare che ha maturato una lunga esperienza nell’esercizio di un sistema d’informazione su larga scala dotato delle funzioni di cui all’articolo 4, paragrafo 4;
b)
deve possedere conoscenze specialistiche notevoli in materia di requisiti di funzionamento e di sicurezza di un sistema d’informazione dotato di funzioni paragonabili a quelle di cui all’articolo 4, paragrafo 4;
c)
deve disporre di un personale sufficiente ed esperto, con competenze professionali e conoscenze linguistiche adeguate per lavorare in un ambiente di cooperazione internazionale come quello richiesto dal SIS II;
d)
deve disporre di un’infrastruttura sicura costituita da installazioni e appositamente costruita, capace, in particolare, di sostenere e garantire il funzionamento continuo di sistemi IT su larga scala; e
e)
il suo contesto amministrativo deve permettergli di adempiere adeguatamente ai propri compiti ed evitare conflitti d’interesse.
6. Prima di ogni delega di cui al paragrafo 4 e poi a intervalli regolari, la Commissione informa il Parlamento europeo e il Consiglio in merito alle condizioni della delega, alla sua portata precisa e agli organismi ai quali i compiti sono delegati.
7. Qualora durante il periodo transitorio la Commissione deleghi la propria responsabilità a norma del paragrafo 4, provvede ad assicurare che tale delega rispetti pienamente i limiti posti dal sistema istituzionale stabilito nel trattato CE. Essa assicura in particolare che la delega non si ripercuota negativamente sull’efficacia dei meccanismi di controllo previsti dal diritto dell’Unione europea, siano essi a cura della Corte di giustizia, della Corte dei conti o del garante europeo della protezione dei dati.
8. La gestione operativa del SIS II centrale consiste nell’insieme dei compiti necessari al funzionamento 24 ore su 24 e 7 giorni su 7 del SIS II centrale, ai sensi della presente decisione, e comprende in particolare le attività di manutenzione e gli adattamenti tecnici necessari per un buon funzionamento del sistema.
Articolo 16
Sicurezza
1. L’organo di gestione e la Commissione adottano, rispettivamente per il SIS II centrale e per l’infrastruttura di comunicazione le misure necessarie, compreso un piano di sicurezza, per:
a)
proteggere fisicamente i dati, tra l’altro mediante l’elaborazione di piani di emergenza per la protezione delle infrastrutture critiche;
b)
impedire alle persone non autorizzate l’accesso alle installazioni informatiche utilizzate per il trattamento di dati personali (controlli all’ingresso delle installazioni);
c)
impedire che supporti di dati possano essere letti, copiati, modificati o asportati senza autorizzazione (controllo dei supporti di dati);
d)
impedire che i dati siano inseriti senza autorizzazione e che i dati personali memorizzati siano visionati, modificati o cancellati senza autorizzazione (controllo dell’archiviazione);
e)
impedire che persone non autorizzate usino i sistemi automatizzati di elaborazione dati mediante apparecchiature per la trasmissione di dati (controllo degli utenti);
f)
garantire che le persone autorizzate a usare un sistema automatizzato di elaborazione dati possano accedere solo ai dati di loro competenza attraverso identità di utente individuali e uniche ed esclusivamente con modalità di accesso riservate (controllo dell’accesso ai dati);
g)
creare profili che descrivano i compiti e le funzioni delle persone autorizzate ad accedere ai dati o alle installazioni informatiche e mettere senza indugio tali profili a disposizione del garante europeo della protezione dei dati di cui all’articolo 61 a richiesta di quest’ultimo (profili personali);
h)
garantire la possibilità di verificare ed accertare a quali organismi possano essere trasmessi dati personali mediante apparecchiature per la trasmissione di dati (controllo della trasmissione);
i)
garantire la possibilità di verificare ed accertare a posteriori quali dati personali siano stati introdotti nei sistemi automatizzati di elaborazione dati, il momento dell’inserimento e la persona che lo ha effettuato (controllo dell’inserimento);
j)
impedire, in particolare mediante tecniche appropriate di cifratura, che all’atto del trasferimento di dati personali nonché del trasporto di supporti di dati essi possano essere letti, copiati, modificati o cancellati senza autorizzazione (controllo del trasporto);
k)
controllare l’efficacia delle misure di sicurezza di cui al presente paragrafo e adottare le necessarie misure di carattere organizzativo relative al controllo interno per garantire l’osservanza della presente decisione (autocontrollo).
2. L’organo di gestione adotta misure equivalenti a quelle di cui al paragrafo 1 per quanto riguarda la sicurezza degli scambi di informazioni supplementari attraverso l’infrastruttura di comunicazione.
Articolo 17
Riservatezza - Organo di gestione
1. Fatto salvo l’articolo 17 dello statuto dei funzionari delle Comunità europee, l’organo di gestione applica norme adeguate in materia di segreto professionale o altri obblighi di riservatezza equivalenti a tutti i membri del proprio personale che debbano lavorare con i dati SIS II, secondo standard equiparabili a quelli previsti all’articolo 11 della presente decisione. Tale obbligo vincola gli interessati anche dopo che avranno rispettivamente lasciato l’incarico o cessato di lavorare, ovvero portato a termine le proprie attività.
2. L’organo di gestione adotta misure equivalenti a quelle di cui al paragrafo 1 per quanto riguarda la riservatezza degli scambi di informazioni supplementari attraverso l’infrastruttura di comunicazione.
Articolo 18
Tenuta dei registri a livello centrale
1. L’organo di gestione provvede affinché ogni accesso e ogni scambio di dati personali nell’ambito del CS-SIS siano registrati ai fini di cui all’articolo 12, paragrafi 1 e 2.
2. I registri riportano, in particolare, la cronistoria delle segnalazioni, la data e l’ora della trasmissione dei dati, i dati usati per effettuare interrogazioni, il riferimento ai dati trasmessi e l’identità dell’autorità competente responsabile del trattamento dei dati.
3. I registri possono essere usati solo ai fini di cui al paragrafo 1 e sono cancellati al più presto un anno dopo e al più tardi tre anni dopo la loro creazione. I registri contenenti la cronistoria delle segnalazioni sono cancellati da uno a tre anni dopo la cancellazione delle segnalazioni.
4. I registri possono essere tenuti più a lungo se sono necessari per procedure di controllo in corso.
5. Le autorità competenti incaricate di verificare la legittimità di un’interrogazione, di controllare la liceità del trattamento dei dati, dell’autocontrollo e di garantire il corretto funzionamento del CS-SIS, l’integrità e la sicurezza dei dati hanno accesso a tali registri, nei limiti delle rispettive competenze e su loro richiesta, ai fini dell’assolvimento dei loro doveri.
Articolo 19
Campagna informativa
La Commissione, in collaborazione con le autorità nazionali di controllo e con il garante europeo della protezione dei dati, lancia, in concomitanza con l’entrata in funzione del SIS II, una campagna informativa rivolta al pubblico sugli obiettivi, i dati memorizzati, le autorità che vi hanno accesso e i diritti delle persone. Una volta istituito, l’organo di gestione, in collaborazione con le autorità nazionali di controllo e con il garante europeo della protezione dei dati, ripete siffatte campagne a intervalli regolari. Gli Stati membri, in collaborazione con le autorità nazionali di controllo, definiscono e attuano le politiche necessarie per informare i propri cittadini sul SIS II in generale.
CAPO IV
CATEGORIE DI DATI E INDICATORI DI VALIDITÀ
Articolo 20
Categorie di dati
1. Fatti salvi l’articolo 8, paragrafo 1, o le disposizioni della presente decisione che prevedono la memorizzazione di dati complementari, il SIS II contiene esclusivamente le categorie di dati forniti da ciascuno Stato membro, come richiesto ai fini previsti negli articoli 26, 32, 34, 36 e 38.
2. Le categorie di dati sono le seguenti:
a)
le persone segnalate;
b)
gli oggetti di cui agli articoli 36 e 38.
3. Le informazioni sulle persone segnalate si limitano alle seguenti:
a)
cognomi e nomi, cognomi alla nascita, eventuali cognomi precedenti e «alias» che possono essere registrati a parte;
b)
segni fisici particolari, oggettivi ed inalterabili;
c)
luogo e data di nascita;
d)
sesso;
e)
fotografie;
f)
impronte digitali;
g)
cittadinanza(e);
h)
indicazione che la persona in questione è armata, violenta o è evasa;
i)
ragione della segnalazione;
j)
autorità che effettua la segnalazione;
k)
riferimento alla decisione che ha dato origine alla segnalazione;
l)
azione da intraprendere;
m)
connessioni con altre segnalazioni già introdotte nel SIS II a norma dell’articolo 52;
n)
tipo di reato.
4. Le norme tecniche necessarie per l’inserimento, l’aggiornamento, la cancellazione e la consultazione dei dati di cui ai paragrafi 2 e 3 sono stabilite secondo la procedura di cui all’articolo 67, fatte salve le disposizioni dello strumento che istituisce l’organo di gestione.
5. Le norme tecniche necessarie per la consultazione dei dati di cui al paragrafo 3 sono analoghe per le consultazioni nel CS-SIS, nelle copie nazionali e nelle copie tecniche, di cui all’articolo 46, paragrafo 2.
Articolo 21
Proporzionalità
Prima di effettuare una segnalazione lo Stato membro verifica se l’adeguatezza, la pertinenza e l’importanza del caso giustificano l’inserimento della segnalazione nel SIS II.
Articolo 22
Norme specifiche per fotografie e impronte digitali
L’uso di fotografie e impronte digitali di cui all’articolo 20, paragrafo 3, lettere e) ed f), è soggetto alle seguenti disposizioni:
a)
fotografie e impronte digitali possono essere inserite solo previo controllo speciale di qualità per accertare che soddisfino uno standard minimo di qualità dei dati. Le specifiche sul controllo speciale di qualità sono stabilite secondo la procedura di cui all’articolo 67, fatte salve le disposizioni dello strumento che istituisce l’organo di gestione;
b)
fotografie e impronte digitali sono usate solo per confermare l’identità di una persona individuata grazie all’interrogazione del SIS II con dati alfanumerici;
c)
possono essere usate impronte digitali, non appena diventi possibile tecnicamente, anche per identificare una persona in base al suo identificatore biometrico. Prima che questa funzione sia attuata nel SIS II, la Commissione presenta una relazione sulla disponibilità e sullo stato di preparazione della tecnologia necessaria, in merito alla quale il Parlamento europeo è consultato.
Articolo 23
Requisito per inserire una segnalazione
1. Non si possono inserire segnalazioni su persone in mancanza dei dati di cui all’articolo 20, paragrafo 3, lettere a), d), l) e, ove applicabile, k).
2. Se disponibili, sono inseriti anche tutti gli altri dati di cui all’articolo 20, paragrafo 3.
Articolo 24
Disposizioni generali relative agli indicatori di validità
1. Qualora uno Stato membro reputi che dare applicazione ad una segnalazione inserita a norma degli articoli 26, 32 o 36 non sia compatibile con la legislazione nazionale, con i propri obblighi internazionali o con interessi nazionali essenziali, può esigere a posteriori che alla segnalazione sia apposto un indicatore di validità affinché non sia eseguita sul proprio territorio l’azione richiesta nella segnalazione. L’indicatore di validità è apposto dall’ufficio Sirene dello Stato membro che ha inserito la segnalazione.
2. Per consentire agli Stati membri di esigere l’apposizione di un indicatore di validità a una segnalazione effettuata a norma dell’articolo 26, tutti gli Stati membri sono automaticamente informati di ogni nuova segnalazione di questa categoria mediante lo scambio di informazioni supplementari.
3. Se per ragioni particolarmente gravi e urgenti lo Stato membro che ha emesso la segnalazione chiede l’esecuzione dell’azione, lo Stato membro che ha effettuato la segnalazione esamina se può acconsentire al ritiro dell’indicatore di validità di cui ha richiesto l’apposizione. Se vi può acconsentire, esso adotta le misure necessarie per far sì che l’azione richiesta sia eseguita immediatamente.
Articolo 25
Indicatori di validità relativi a segnalazioni per l’arresto a fini di consegna
1. Ove si applichi la decisione quadro 2002/584/GAI, l’indicatore di validità che impedisca l’arresto è apposto a una segnalazione per l’arresto a fini di consegna solo se l’autorità giudiziaria competente in virtù della legislazione nazionale per l’esecuzione del mandato di arresto europeo ne ha rifiutato l’esecuzione per motivi di non esecuzione e se l’apposizione dell’indicatore di validità è stata richiesta.
2. Tuttavia, su richiesta di un’autorità giudiziaria competente in virtù della legislazione nazionale, in base a un’istruzione generale o in un caso specifico, si può chiedere di apporre un indicatore di validità anche se risulta in modo evidente che l’esecuzione del mandato di arresto europeo dovrà essere rifiutata.
CAPO V
SEGNALAZIONE DI PERSONE RICERCATE PER L’ARRESTO A FINI DI CONSEGNA O DI ESTRADIZIONE
Articolo 26
Obiettivi e condizioni della segnalazione
1. I dati relativi alle persone ricercate per l’arresto a fini di consegna sulla scorta di un mandato d’arresto europeo, ovvero per l’arresto a fini di estradizione, sono inseriti su richiesta dell’autorità giudiziaria dello Stato membro della segnalazione.
2. I dati relativi alle persone ricercate per l’arresto a fini di consegna sono del pari inseriti sulla scorta di mandati di arresto emessi in conformità degli accordi conclusi tra l’Unione europea e i paesi terzi in virtù degli articoli 24 e 38 del trattato UE ai fini della consegna di persone sulla base di un mandato di arresto che prevedono la trasmissione di detto mandato di arresto mediante il sistema d’informazione Schengen.
Articolo 27
Dati complementari su persone ricercate per l’arresto a fini di consegna
1. Nel caso di persone ricercate per l’arresto a fini di consegna sulla scorta di un mandato d’arresto europeo, lo Stato membro della segnalazione inserisce nel SIS II una copia del mandato d’arresto europeo originale.
2. Lo Stato membro della segnalazione può inserire una copia della traduzione del mandato d’arresto europeo in una o più lingue ufficiali dell’Unione europea.
Articolo 28
Informazioni supplementari su persone ricercate per l’arresto a fini di consegna
Lo Stato membro che ha inserito la segnalazione nel SIS II per l’arresto a fini di consegna comunica le informazioni di cui all’articolo 8, paragrafo 1, della decisione quadro 2002/584/GAI a tutti gli Stati membri tramite lo scambio di informazioni supplementari.
Articolo 29
Informazioni supplementari su persone ricercate per l’arresto a fini di estradizione
1. Lo Stato membro che ha inserito la segnalazione nel SIS II a fini di estradizione comunica i dati seguenti a tutti gli Stati membri mediante lo scambio di informazioni supplementari:
a)
autorità da cui proviene la richiesta di arresto;
b)
esistenza di un mandato d’arresto o di un documento avente la medesima valenza giuridica, o di una sentenza esecutiva;
c)
natura e qualificazione giuridica del reato;
d)
descrizione delle circostanze in cui il reato è stato commesso, compreso il momento, il luogo ed il grado di partecipazione al reato della persona segnalata;
e)
per quanto possibile, le conseguenze del reato;
f)
qualsiasi altra informazione utile o necessaria per l’esecuzione della segnalazione.
2. I dati menzionati nel paragrafo 1 non sono comunicati se i dati di cui agli articoli 27 o 28 sono già stati forniti e sono considerati sufficienti per l’esecuzione della segnalazione dallo Stato membro interessato.
Articolo 30
Conversione delle segnalazioni su persone ricercate per l’arresto a fini di consegna o di estradizione
Se non è possibile procedere ad un arresto a causa di una decisione di rifiuto emessa da uno Stato membro richiesto secondo le procedure relative agli indicatori di validità di cui agli articoli 24 o 25 o, nel caso di una segnalazione per l’arresto a fini di estradizione, in quanto un’indagine non è ancora stata conclusa, lo Stato membro richiesto deve considerare la segnalazione come una segnalazione per comunicare il luogo di soggiorno della persona interessata.
Articolo 31
Esecuzione dell’azione richiesta nella segnalazione di una persona ricercata per l’arresto in vista della consegna o dell’estradizione
1. Una segnalazione inserita nel SIS II a norma dell’articolo 26 unitamente ai dati complementari di cui all’articolo 27 costituisce ed ha lo stesso effetto di un mandato d’arresto europeo emesso a norma della decisione quadro 2002/584/GAI, ove si applichi tale decisione quadro.
2. Ove non si applichi la decisione quadro 2002/584/GAI, una segnalazione inserita nel SIS II a norma degli articoli 26 e 29 ha la stessa valenza giuridica di una richiesta di arresto provvisorio a norma dell’articolo 16 della convenzione europea di estradizione del 13 dicembre 1957 o dell’articolo 15 del trattato di estradizione e di assistenza giudiziaria in materia penale tra il Regno del Belgio, il Granducato di Lussemburgo e il Regno dei Paesi Bassi, del 27 giugno 1962.
CAPO VI
SEGNALAZIONE DI PERSONE SCOMPARSE
Articolo 32
Obiettivi e condizioni delle segnalazioni
1. I dati relativi alle persone scomparse che devono essere poste sotto protezione e/o a quelle il cui luogo di soggiorno deve essere accertato sono inseriti nel SIS II su richiesta dell’autorità competente dello Stato membro che effettua la segnalazione.
2. Possono essere inserite le seguenti categorie di persone scomparse:
a)
persone scomparse che devono essere poste sotto protezione:
i)
ai fini della loro tutela;
ii)
per prevenire minacce;
b)
persone scomparse che non devono essere poste sotto protezione.
3. Il paragrafo 2, lettera a), si applica solo alle persone che devono essere internate per decisione di un’autorità competente.
4. I paragrafi 1, 2 e 3 si applicano in particolare ai minori.
5. Gli Stati membri assicurano che i dati inseriti nel SIS II indichino in quale delle categorie di cui al paragrafo 2 rientra la persona scomparsa.
Articolo 33
Esecuzione dell’azione richiesta nelle segnalazioni
1. In caso di individuazione di una persona di cui all’articolo 32, le autorità competenti comunicano, fatto salvo il paragrafo 2, il suo luogo di soggiorno allo Stato membro che effettua la segnalazione. Nei casi di cui all’articolo 32, paragrafo 2, lettera a), essa può, qualora la legislazione nazionale lo consenta, porre la suddetta persona sotto protezione per impedirle di proseguire il viaggio.
2. La comunicazione, diversa da quella fra le autorità competenti, dei dati di una persona scomparsa maggiorenne che sia stata individuata è subordinata al consenso della persona in questione. Tuttavia, le autorità competenti possono comunicare la cancellazione della segnalazione, dovuta alla localizzazione della persona, alla persona che ne ha segnalato la scomparsa.
CAPO VII
SEGNALAZIONE DI PERSONE RICERCATE PER PRESENZIARE AD UN PROCEDIMENTO GIUDIZIARIO
Articolo 34
Obiettivi e condizioni della segnalazione
Ai fini della comunicazione della residenza o del domicilio, gli Stati membri inseriscono nel SIS II, su richiesta dell’autorità competente, i dati relativi a:
a)
testimoni;
b)
persone citate a comparire o persone ricercate affinché si presentino dinanzi all’autorità giudiziaria nell’ambito di un procedimento penale per rispondere di fatti che sono loro ascritti;
c)
persone alle quali deve essere notificata una sentenza penale o altri documenti connessi con un procedimento penale per rispondere di fatti che sono stati loro ascritti;
d)
persone alle quali deve essere notificata una richiesta di presentarsi per scontare una pena privativa della libertà.
Articolo 35
Esecuzione dell’azione richiesta nelle segnalazioni
Le informazioni richieste sono comunicate allo Stato membro richiedente tramite scambio di informazioni supplementari.
CAPO VIII
SEGNALAZIONE DI PERSONE E OGGETTI AI FINI DI UN CONTROLLO DISCRETO O DI UN CONTROLLO SPECIFICO
Articolo 36
Obiettivi e condizioni della segnalazione
1. I dati relativi alle persone o a veicoli, natanti, aeromobili e container sono inseriti, nel rispetto della legislazione nazionale dello Stato membro che effettua la segnalazione, ai fini di un controllo discreto o di un controllo specifico, a norma dell’articolo 37, paragrafo 4.
2. Tale segnalazione può essere effettuata ai fini della repressione di reati e per prevenire minacce alla sicurezza pubblica:
a)
qualora esistano indizi concreti che una persona intenda commettere o commetta un reato grave, quali i reati di cui all’articolo 2, paragrafo 2, della decisione quadro 2002/584/GAI; oppure
b)
qualora la valutazione globale di una persona, in particolare sulla base dei reati commessi sino a quel momento, faccia supporre che commetterà anche in avvenire reati gravi, quali i reati di cui all’articolo 2, paragrafo 2, della decisione quadro 2002/584/GAI.
3. Inoltre, una segnalazione può essere effettuata conformemente alla legislazione nazionale, su richiesta delle autorità competenti per la sicurezza nazionale, qualora esistano indizi concreti che le informazioni di cui all’articolo 37, paragrafo 1, sono necessarie per prevenire una minaccia grave proveniente dall’interessato o altre minacce gravi per la sicurezza interna o esterna dello Stato. Lo Stato membro che effettua la segnalazione a norma del presente paragrafo ne informa gli altri Stati membri. Ciascuno Stato membro stabilisce a quali autorità sono trasmesse queste informazioni.
4. Le segnalazioni relative a veicoli, natanti, aeromobili e container possono essere effettuate qualora esistano indizi concreti che sono connesse con i reati gravi di cui al paragrafo 2 o con le minacce gravi di cui al paragrafo 3.
Articolo 37
Esecuzione dell’azione richiesta nelle segnalazioni
1. Nell’ambito del controllo discreto o del controllo specifico, le seguenti informazioni sono raccolte e trasmesse, totalmente o in parte, all’autorità che effettua la segnalazione, in occasione di controlli alla frontiera o di altri controlli di polizia e doganali effettuati all’interno di uno Stato membro:
a)
il fatto che siano stati individuati la persona o il veicolo, il natante, l’aeromobile o il container segnalati;
b)
il luogo, il momento o il motivo del controllo;
c)
l’itinerario e la destinazione del viaggio;
d)
le persone che accompagnano gli interessati o gli occupanti del veicolo, del natante o dell’aeromobile di cui si può ragionevolmente presumere che siano associati agli interessati;
e)
il veicolo, il natante, l’aeromobile o il container usato;
f)
gli oggetti trasportati;
g)
le circostanze in cui la persona o il veicolo, il natante, l’aeromobile o il container sono stati individuati.
2. Le informazioni di cui al paragrafo 1 sono trasmesse mediante lo scambio di informazioni supplementari.
3. Per la raccolta delle informazioni di cui al paragrafo 1, gli Stati membri provvedono affinché non sia compromesso il carattere discreto del controllo.
4. Nell’ambito dei controlli specifici, le persone, i veicoli, i natanti, gli aeromobili, i container e gli oggetti trasportati possono essere perquisiti conformemente alla legislazione nazionale, per i fini di cui all’articolo 36. Se la legge di uno Stato membro non lo autorizza, il controllo specifico viene automaticamente convertito, per quello Stato membro, in controllo discreto.
CAPO IX
SEGNALAZIONE DI OGGETTI A FINI DI SEQUESTRO O DI PROVA IN UN PROCEDIMENTO PENALE
Articolo 38
Obiettivi e condizioni della segnalazione
1. I dati relativi agli oggetti ricercati a scopo di sequestro o di prova in un procedimento penale sono inseriti nel SIS II.
2. Sono inserite le categorie di oggetti agevolmente identificabili indicate in appresso:
a)
veicoli a motore di cilindrata superiore a 50 cc, natanti e aeromobili;
b)
rimorchi di peso a vuoto superiore a 750 kg, roulotte, apparecchiature industriali, motori fuoribordo e container;
c)
armi da fuoco;
d)
documenti vergini rubati, altrimenti sottratti o smarriti;
e)
documenti di identità rilasciati, quali passaporti, carte d’identità, patenti di guida, titoli di soggiorno e documenti di viaggio rubati, altrimenti sottratti, smarriti o falsificati;
f)
certificati di immatricolazione per veicoli e targhe di veicoli rubati, altrimenti sottratti, smarriti o falsificati;
g)
banconote (banconote registrate);
h)
valori mobiliari e mezzi di pagamento, quali assegni, carte di credito, obbligazioni, titoli e azioni, rubati, altrimenti sottratti, smarriti o falsificati.
3. Le norme tecniche necessarie per l’inserimento, l’aggiornamento, la cancellazione e la consultazione dei dati di cui al paragrafo 2 sono stabilite secondo la procedura di cui all’articolo 67, fatte salve le disposizioni dello strumento che istituisce l’organo di gestione.
Articolo 39
Esecuzione dell’azione richiesta nelle segnalazioni
1. Qualora dall’interrogazione emerga l’esistenza di una segnalazione per un oggetto individuato, l’autorità che la constata si mette in contatto con l’autorità che ha effettuato la segnalazione per concordare le misure necessarie. A tale scopo, possono altresì essere trasmessi dati personali, a norma della presente decisione.
2. Le informazioni di cui al paragrafo 1 sono comunicate mediante lo scambio di informazioni supplementari.
3. Lo Stato membro che ha rinvenuto l’oggetto adotta misure conformi alla propria legislazione.
CAPO X
DIRITTO D’ACCESSO E CONSERVAZIONE DELLE SEGNALAZIONI
Articolo 40
Autorità con diritto di accesso alle segnalazioni
1. L’accesso ai dati inseriti nel SIS II e il diritto di consultarli direttamente o su una copia di dati del SIS II sono riservati esclusivamente alle autorità responsabili:
a)
dei controlli di frontiera, a norma del regolamento (CE) n. 562/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 15 marzo 2006, che istituisce un codice comunitario relativo al regime di attraversamento delle frontiere da parte delle persone (codice frontiere Schengen) (19);
b)
degli altri controlli di polizia e doganali effettuati all’interno dello Stato membro interessato e del relativo coordinamento da parte delle autorità designate.
2. Tuttavia, il diritto di accesso ai dati inseriti nel SIS II e il diritto di consultarli direttamente possono essere esercitati anche dalle autorità giudiziarie nazionali, comprese quelle responsabili dell’avvio dell’azione penale e delle indagini giudiziarie prima dell’imputazione, nell’assolvimento dei loro doveri, come previsto nella legislazione nazionale, e dalle relative autorità di coordinamento.
3. Le autorità di cui al presente articolo sono inserite nell’elenco di cui all’articolo 46, paragrafo 8.
Articolo 41
Accesso dell’Europol ai dati SIS II
1. L’Ufficio europeo di polizia (Europol), nell’ambito del suo mandato, ha il diritto di accedere ai dati inseriti nel SIS II a norma degli articoli 26, 36 e 38 e di consultarli direttamente.
2. Qualora un’interrogazione effettuata dall’Europol riveli la presenza di una segnalazione nel SIS II, l’Europol, tramite i canali definiti dalla convenzione Europol, informa al riguardo lo Stato membro che ha effettuato la segnalazione.
3. L’uso delle informazioni ottenute tramite un’interrogazione nel SIS II è soggetto al consenso dello Stato membro interessato. Se lo Stato membro acconsente all’uso di tali informazioni, il loro trattamento è disciplinato dalla convenzione Europol. Le informazioni sono trasmesse dall’Europol a paesi terzi e organismi terzi solo con il consenso dello Stato membro interessato.
4. L’Europol, conformemente a quanto previsto dalla convenzione Europol, può chiedere ulteriori informazioni allo Stato membro interessato.
5. L’ Europol:
a)
registra ogni accesso e interrogazione effettuati, secondo il disposto dell’articolo 12;
b)
fatti salvi i paragrafi 3 e 4, non collega le parti del SIS II né trasferisce i dati in esso contenuti cui ha accesso a sistemi informatici di raccolta ed elaborazione dei dati utilizzati dall’Europol o in funzione presso di esso e non scarica o copia altrimenti parti del SIS II;
c)
limita l’accesso ai dati inseriti nel SIS II a personale dell’Europol specificamente autorizzato;
d)
adotta ed applica le misure di cui agli articoli 10 e 11;
e)
consente all’autorità di controllo comune, istituita a norma dell’articolo 24 della convenzione Europol, di esaminare le attività dell’Europol nell’esercizio del suo diritto di accesso ai dati inseriti nel SIS II e di consultazione.
Articolo 42
Accesso dell’Eurojust ai dati SIS II
1. I membri nazionali dell’Eurojust e i loro assistenti, nell’ambito del loro mandato, hanno il diritto di accesso ai dati inseriti nel SIS II a norma degli articoli 26, 32, 34 e 38 e di consultazione.
2. Qualora un’interrogazione effettuata da un membro nazionale dell’Eurojust riveli la presenza di una segnalazione nel SIS II, il membro nazionale informa al riguardo lo Stato membro che ha effettuato la segnalazione. Qualsiasi informazione ottenuta a seguito di detta interrogazione può essere comunicata a paesi terzi e organismi terzi solo con il consenso dello Stato membro che ha effettuato la segnalazione.
3. È inteso che il presente articolo non pregiudica in alcun modo le disposizioni della decisione 2002/187/GAI concernenti la protezione dei dati e la responsabilità per eventuali trattamenti non autorizzati o scorretti di tali dati da parte dei membri nazionali dell’Eurojust o dei loro assistenti, né le competenze dell’autorità di controllo comune istituita a norma di detta decisione.
4. Ogni accesso e consultazione effettuati da un membro nazionale dell’Eurojust o da un assistente è registrata secondo il disposto dell’articolo 12 e ogni uso dei dati ai quali ha avuto accesso è registrato.
5. Nessuna parte del SIS II è collegata a sistemi informatici di raccolta ed elaborazione dei dati utilizzati dall’Eurojust o in funzione presso di esso né vi sono trasferiti i dati contenuti nel sistema cui hanno accesso i membri nazionali o i loro assistenti, e nessuna parte del SIS II viene scaricata.
6. L’accesso ai dati inseriti nel SIS II è limitato ai membri nazionali e ai loro assistenti e non si estende al personale dell’Eurojust.
7. Sono adottate e applicate le misure per garantire sicurezza e riservatezza di cui agli articoli 10 e 11.
Articolo 43
Ambito dell’accesso
Gli utenti, compreso l’Europol, i membri nazionali dell’Eurojust e i loro assistenti, possono accedere solo ai dati necessari per l’assolvimento dei loro compiti.
Articolo 44
Termini di conservazione delle segnalazioni relative a persone
1. Le segnalazioni relative alle persone inserite nel SIS II a norma della presente decisione sono conservate esclusivamente per il periodo necessario a realizzare gli obiettivi per i quali sono state inserite.
2. Uno Stato membro che ha effettuato una segnalazione riesamina la necessità di conservarla nel SIS II entro tre anni dall’inserimento nello stesso. Il periodo è ridotto a un anno per le segnalazioni relative alle persone di cui all’articolo 36.
3. Ciascuno Stato membro fissa, se del caso, tempi di riesame più brevi conformemente alla propria legislazione nazionale.
4. Nel periodo di riesame uno Stato membro che effettua la segnalazione può, a seguito di una valutazione individuale approfondita, decidere di mantenerla più a lungo, ove ciò sia necessario per gli scopi che sono alla base della segnalazione stessa. In tal caso il paragrafo 2 si applica anche a tale prolungamento. Ogni prolungamento di una segnalazione è comunicato al CS-SIS.
5. Le segnalazioni sono cancellate automaticamente allo scadere del periodo di riesame di cui al paragrafo 2, salvo qualora lo Stato membro che ha effettuato la segnalazione abbia comunicato il prolungamento della stessa al CS-SIS a norma del paragrafo 4. Il CS-SIS segnala automaticamente agli Stati membri, con quattro mesi d’anticipo, la prevista cancellazione di dati dal sistema.
6. Gli Stati membri tengono statistiche sul numero di segnalazioni il cui periodo di conservazione è stato prolungato a norma del paragrafo 4.
Articolo 45
Termini di conservazione delle segnalazioni relative a oggetti
1. Le segnalazioni relative ad oggetti inserite nel SIS II a norma della presente decisione sono conservate esclusivamente per il periodo necessario a realizzare gli obiettivi per i quali sono state inserite.
2. Le segnalazioni relative ad oggetti inserite a norma dell’articolo 36 sono conservate al massimo per cinque anni.
3. Le segnalazioni relative ad oggetti inserite a norma dell’articolo 38 sono conservate al massimo per dieci anni.
4. I termini di conservazione di cui ai paragrafi 2 e 3 possono essere prorogati, ove ciò sia necessario per gli scopi che sono alla base della segnalazione stessa. In tal caso, i paragrafi 2 e 3 si applicano anche alla proroga.
CAPO XI
REGOLE GENERALI SUL TRATTAMENTO DEI DATI
Articolo 46
Trattamento dei dati SIS II
1. Gli Stati membri possono trattare i dati di cui agli articoli 20, 26, 32, 34, 36 e 38 solo ai fini enunciati per ciascuna delle categorie di segnalazioni di cui a tali articoli.
2. I dati possono essere duplicati soltanto per fini tecnici, sempreché tale operazione sia necessaria per la consultazione diretta da parte delle autorità di cui all’articolo 40. Le disposizioni della presente decisione si applicano a tali copie. Le segnalazioni effettuate da uno Stato membro non possono essere copiate dal proprio N.SIS II in altri archivi di dati nazionali.
3. Le copie tecniche di cui al paragrafo 2 che portano alla creazione di banche dati off-line possono essere conservate solo per un periodo non superiore a quarantotto ore. Tale periodo può essere esteso in caso di emergenza, finché l’emergenza non sia cessata.
Gli Stati membri mantengono un inventario aggiornato di tali copie, lo rendono accessibile alle loro autorità nazionali di controllo e assicurano che le disposizioni della presente decisione, in particolare quelle dell’articolo 10, vengano applicate a tali copie.
4. L’accesso ai dati è autorizzato esclusivamente nei limiti delle competenze delle autorità nazionali di cui all’articolo 40 e riservato al personale debitamente autorizzato.
5. Per quanto riguarda le segnalazioni di cui agli articoli 26, 32, 34, 36 e 38 della presente decisione, ogni trattamento delle informazioni in esse contenute per fini diversi da quelli per i quali sono state inserite nel SIS II deve essere connesso a un caso specifico e giustificato dalla necessità di prevenire una minaccia grave imminente per l’ordine pubblico e la sicurezza pubblica, per fondati motivi di sicurezza nazionale o ai fini della prevenzione di un reato grave. A tale scopo deve essere ottenuta l’autorizzazione preventiva dello Stato membro che effettua la segnalazione.
6. I dati non possono essere usati a scopi amministrativi.
7. Qualsiasi uso dei dati non conforme ai paragrafi da 1 a 6 è considerato un uso illegale ai sensi della legislazione di ciascuno Stato membro.
8. Ciascuno Stato membro invia all’organo di gestione un elenco delle proprie autorità competenti autorizzate a consultare direttamente i dati inseriti nel SIS II a norma della presente decisione e delle eventuali modifiche apportate all’elenco. L’elenco indica per ciascuna autorità i dati che essa può consultare e a quali fini. L’organo di gestione provvede alla pubblicazione annuale dell’elenco nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
9. Sempreché il diritto dell’Unione europea non preveda disposizioni particolari, la legislazione di ciascuno Stato membro si applica ai dati inseriti nel rispettivo N.SIS II.
Articolo 47
Dati SIS II e archivi nazionali
1. L’articolo 46, paragrafo 2, non pregiudica il diritto di uno Stato membro di conservare nel proprio archivio nazionale i dati SIS II in collegamento con i quali è stata svolta un’azione nel suo territorio. Tali dati sono conservati negli archivi nazionali per un periodo massimo di tre anni, a meno che disposizioni specifiche di diritto nazionale prevedano un periodo di conservazione più lungo.
2. L’articolo 46, paragrafo 2, non pregiudica il diritto di uno Stato membro di conservare nel proprio archivio nazionale i dati contenuti in una segnalazione particolare effettuata nel SIS II da quello stesso Stato membro.
Articolo 48
Informazione in caso di mancata esecuzione di una segnalazione
Se l’azione richiesta non può essere eseguita, lo Stato membro a cui è stata presentata la richiesta ne informa senza indugio lo Stato membro che ha effettuato la segnalazione.
Articolo 49
Qualità dei dati trattati nel SIS II
1. Uno Stato membro che effettua una segnalazione è responsabile dell’esattezza, dell’attualità e della liceità di inserimento dei dati nel SIS II.
2. Solo lo Stato membro che ha effettuato una segnalazione è autorizzato a modificare, completare, rettificare, aggiornare o cancellare i dati che ha inserito.
3. Se uno Stato membro diverso da quello che ha effettuato una segnalazione è in possesso di elementi che dimostrano che detti dati contengono errori di fatto o sono stati archiviati illecitamente, ne informa quanto prima, tramite scambio di informazioni supplementari ed entro dieci giorni dacché è in possesso di detti elementi, lo Stato membro che ha effettuato la segnalazione. Quest’ultimo verifica la comunicazione e, se necessario, rettifica o cancella senza indugio i dati in questione.
4. Se entro due mesi gli Stati membri non giungono a un accordo, lo Stato membro che non ha effettuato la segnalazione sottopone la questione al garante europeo della protezione dei dati, il quale, insieme alle autorità nazionali di controllo interessate, agisce in qualità di mediatore.
5. Gli Stati membri si scambiano informazioni supplementari se una persona presenta un ricorso nel quale fa valere di non essere la persona oggetto della segnalazione. Se dalla verifica risulta che si tratta in effetti di due persone distinte, il ricorrente è informato delle disposizioni dell’articolo 51.
6. Se una persona è già segnalata nel SIS II, lo Stato membro che introduce un’altra segnalazione si accorda in merito a tale inserimento con lo Stato membro che ha effettuato la prima segnalazione. L’accordo è raggiunto sulla base allo scambio di informazioni supplementari.
Articolo 50
Distinzione tra persone con caratteristiche simili
Quando, inserendo una nuova segnalazione, risulta evidente che nel SIS II è già registrata una persona che possiede gli stessi elementi di descrizione dell’identità, occorre seguire la procedura seguente:
a)
l’ufficio Sirene si mette in contatto con l’autorità richiedente allo scopo di verificare se la segnalazione riguardi o meno la stessa persona;
b)
se da tale controllo incrociato risulta che la persona oggetto di una nuova segnalazione e la persona già registrata nel SIS II sono la stessa, l’ufficio Sirene applica la procedura per l’inserimento di segnalazioni multiple di cui all’articolo 49, paragrafo 6. Qualora si stabilisca che si tratta di due persone diverse, l’ufficio Sirene convalida la richiesta di inserimento della seconda segnalazione aggiungendo gli elementi necessari per evitare errori di identificazione.
Articolo 51
Dati complementari per trattare i casi di usurpazione di identità
1. Quando sono possibili confusioni fra la persona effettivamente oggetto di una segnalazione e una persona la cui identità è stata usurpata, lo Stato membro che ha introdotto la segnalazione vi aggiunge, con il consenso esplicito della persona interessata, dati che la riguardano per evitare le conseguenze negative di un errore di identificazione.
2. I dati relativi alla vittima dell’usurpazione di identità sono usati soltanto ai seguenti fini:
a)
consentire all’autorità competente di distinguere la persona la cui identità è stata usurpata dalla persona effettivamente oggetto della segnalazione;
b)
permettere alla persona la cui identità è stata usurpata di dimostrare la propria identità e stabilire di essere stata vittima di un’usurpazione di identità.
3. Ai fini del presente articolo possono essere inseriti e successivamente trattati nel SIS II solo i seguenti dati personali:
a)
cognomi e nomi, cognomi alla nascita, eventuali cognomi precedenti e «alias» eventualmente registrati a parte;
b)
segni fisici particolari, oggettivi ed inalterabili;
c)
luogo e data di nascita;
d)
sesso;
e)
fotografie;
f)
impronte digitali;
g)
cittadinanza(e);
h)
numero del o dei documenti d’identità e data del rilascio.
4. Le norme tecniche necessarie per l’inserimento e l’ulteriore trattamento dei dati di cui al paragrafo 3 sono stabilite secondo la procedura di cui all’articolo 67, fatte salve le disposizioni dello strumento che istituisce l’organo di gestione.
5. I dati di cui al paragrafo 3 sono cancellati insieme con la segnalazione corrispondente o prima su richiesta dell’interessato.
6. Possono accedere ai dati di cui al paragrafo 3 soltanto le autorità che hanno diritto di accesso alla segnalazione corrispondente e all’unico scopo di evitare errori di identificazione.
Articolo 52
Connessioni fra segnalazioni
1. Uno Stato membro può creare una connessione tra le segnalazioni che introduce nel SIS II. Effetto della connessione è istaurare un nesso fra due o più segnalazioni.
2. La creazione di una connessione non incide sulla specifica azione da intraprendere sulla base di ciascuna segnalazione interconnessa né sul rispettivo termine di conservazione.
3. La creazione di una connessione non incide sui diritti di accesso previsti nella presente decisione. Le autorità che non hanno diritto di accesso a talune categorie di segnalazioni non sono in grado di visualizzare la connessione a una segnalazione cui non hanno accesso.
4. Uno Stato membro crea una connessione tra segnalazioni solo se sussiste una reale esigenza operativa.
5. Uno Stato membro può creare connessioni conformemente alla legislazione nazionale purché siano rispettati i principi enunciati nel presente articolo.
6. Uno Stato membro, qualora ritenga che la creazione di una connessione tra segnalazioni da parte di un altro Stato membro sia incompatibile con la sua legislazione nazionale o i suoi obblighi internazionali, può adottare le necessarie disposizioni affinché non sia possibile accedere alla connessione dal suo territorio nazionale o per le sue autorità dislocate al di fuori del suo territorio.
7. Le norme tecniche per la connessione delle segnalazioni sono adottate secondo la procedura di cui all’articolo 67, fatte salve le disposizioni dello strumento che istituisce l’organo di gestione.
Articolo 53
Finalità e termini di conservazione delle informazioni supplementari
1. Gli Stati membri conservano un riferimento alle decisioni di effettuare una segnalazione presso l’ufficio Sirene, a sostegno dello scambio di informazioni supplementari.
2. I dati personali archiviati dall’ufficio Sirene in seguito allo scambio di informazioni sono conservati soltanto per il tempo necessario a conseguire gli scopi per i quali sono stati forniti. Essi sono in ogni caso cancellati al più tardi un anno dopo che è stata cancellata dal SIS II la relativa segnalazione.
3. Il paragrafo 2 non pregiudica il diritto di uno Stato membro di conservare negli archivi nazionali i dati relativi ad una determinata segnalazione effettuata da detto Stato membro o ad una segnalazione in collegamento con la quale è stata intrapresa un’azione nel suo territorio. Il periodo per cui tali dati possono essere conservati in tali archivi è regolato dalla legislazione nazionale.
Articolo 54
Trasferimento di dati personali a terzi
I dati trattati nel SIS II a norma della presente decisione non sono trasferiti a paesi terzi o a organizzazioni internazionali, né sono messi a loro disposizione.
Articolo 55
Scambio di dati con l’Interpol sui passaporti rubati, altrimenti sottratti, smarriti o falsificati
1. In deroga all’articolo 54 il numero, il paese di rilascio e la tipologia dei passaporti rubati, altrimenti sottratti, smarriti o falsificati inseriti nel SIS II possono essere scambiati con membri dell’Interpol stabilendo un collegamento tra il SIS II e la banca dati dell’Interpol sui documenti di viaggio rubati o smarriti, fatta salva la conclusione di un accordo tra l’Interpol e l’Unione europea. In base a tale accordo la trasmissione di dati inseriti da uno Stato membro è soggetta al consenso di tale Stato membro.
2. L’accordo di cui al paragrafo 1 prevede che i dati condivisi siano accessibili solo a membri dell’Interpol di paesi che assicurano un adeguato livello di protezione dei dati personali. Prima di concludere l’accordo, il Consiglio chiede il parere della Commissione sull’adeguatezza del livello di protezione dei dati personali e di rispetto dei diritti e delle libertà fondamentali per quanto riguarda il trattamento automatizzato dei dati personali da parte dell’Interpol e da parte dei paesi che hanno distaccato membri presso l’Interpol.
3. L’accordo di cui al paragrafo 1 può anche prevedere che gli Stati membri abbiano accesso, attraverso il SIS II, ai dati della banca dati dell’Interpol sui documenti di viaggio rubati o smarriti, in conformità delle pertinenti disposizioni della presente decisione che disciplinano le segnalazioni sui passaporti rubati, altrimenti sottratti, smarriti o falsificati inserite nel SIS II.
CAPO XII
PROTEZIONE DEI DATI
Articolo 56
Trattamento di categorie di dati sensibili
È vietato il trattamento delle categorie di dati elencati nell’articolo 6, prima frase, della convenzione del Consiglio d’Europa, del 28 gennaio 1981, sulla protezione delle persone rispetto al trattamento automatizzato di dati di carattere personale.
Articolo 57
Applicazione della convenzione del Consiglio d’Europa sulla protezione dei dati
I dati personali trattati in applicazione della presente decisione sono protetti a norma della convenzione del Consiglio d’Europa, del 28 gennaio 1981, sulla protezione delle persone rispetto al trattamento automatizzato di dati di carattere personale, e successive modifiche.
Articolo 58
Diritto di accesso, rettifica di dati inesatti e cancellazione di dati archiviati illecitamente
1. Il diritto di una persona di accedere ai dati che la riguardano inseriti nel SIS II conformemente alla presente decisione è esercitato nel rispetto della legislazione dello Stato membro presso il quale l’interessato lo fa valere.
2. Ove previsto dalla legislazione nazionale, l’autorità nazionale di controllo decide se ed in base a quali modalità deve comunicare informazioni.
3. Uno Stato membro diverso da quello che ha effettuato una segnalazione può comunicare informazioni su tali dati soltanto se dà prima la possibilità allo Stato membro che ha effettuato la segnalazione di prendere posizione. A ciò si provvede tramite lo scambio di informazioni supplementari.
4. L’informazione non è comunicata alla persona interessata se ciò è indispensabile per l’esecuzione di un compito legittimo connesso con una segnalazione o ai fini della tutela dei diritti e delle libertà di terzi.
5. Chiunque ha il diritto di far rettificare dati che lo riguardano contenenti errori di fatto o di far cancellare dati che lo riguardano inseriti illecitamente.
6. L’interessato è informato prima possibile e comunque non oltre 60 giorni dalla data in cui ha chiesto l’accesso o prima, se la legislazione nazionale lo prevede.
7. L’interessato è informato del seguito dato all’esercizio del suo diritto di rettifica e cancellazione prima possibile e comunque non oltre tre mesi dalla data in cui ha chiesto la rettifica o la cancellazione o prima, se la legislazione nazionale lo prevede.
Articolo 59
Mezzi di impugnazione
1. Chiunque può adire la giurisdizione o l’autorità competente in base alla legislazione di qualsiasi Stato membro per accedere, rettificare, cancellare o ottenere informazioni o per ottenere un indennizzo relativamente ad una segnalazione che lo riguarda.
2. Gli Stati membri si impegnano reciprocamente ad eseguire le decisioni definitive emesse dalle giurisdizioni o dalle autorità di cui al paragrafo 1, fatte salve le disposizioni dell’articolo 64.
3. La Commissione valuta le norme sui mezzi di impugnazione di cui al presente articolo entro il 23 agosto 2009.
Articolo 60
Controllo dell’N.SIS II
1. Ciascuno Stato membro provvede affinché un’autorità indipendente (l’«autorità nazionale di controllo») controlli autonomamente la liceità del trattamento dei dati personali SIS II nel loro territorio e della loro trasmissione dal loro territorio, compresi lo scambio e il successivo trattamento di informazioni supplementari.
2. L’autorità nazionale di controllo provvede affinché venga svolto un controllo delle operazioni di trattamento dei dati nel proprio N.SIS II, conformemente alle norme di revisione internazionali almeno ogni quattro anni.
3. Gli Stati membri provvedono affinché la propria autorità di controllo disponga delle risorse sufficienti per assolvere i compiti ad essa assegnati a norma della presente decisione.
Articolo 61
Controllo dell’organo di gestione
1. Il garante europeo della protezione dei dati controlla che le attività di trattamento dei dati personali dell’organo di gestione siano effettuate a norma della presente decisione. Si applicano di conseguenza i doveri e i poteri di cui agli articoli 46 e 47 del regolamento (CE) n. 45/2001.
2. Il garante europeo della protezione dei dati provvede affinché venga svolto un controllo delle attività di trattamento dei dati personali effettuate dall’organo di gestione, conformemente alle norme di revisione internazionali almeno ogni quattro anni. Una relazione su tale controllo è trasmessa al Parlamento europeo, al Consiglio, all’organo di gestione, alla Commissione e alle autorità nazionali di controllo. L’organo di gestione ha l’opportunità di presentare le sue osservazioni prima dell’adozione della relazione.
Articolo 62
Cooperazione tra le autorità nazionali di controllo e il garante europeo della protezione dei dati
1. Le autorità nazionali di controllo e il garante europeo della protezione dei dati, ciascuno nell’ambito delle proprie competenze, cooperano attivamente nel quadro delle rispettive responsabilità e assicurano il controllo coordinato del SIS II.
2. Se necessario, ciascuno nell’ambito delle proprie competenze, essi si scambiano informazioni pertinenti, si assistono reciprocamente nello svolgimento di revisioni e ispezioni, esaminano difficoltà di interpretazione o applicazione della presente decisione, studiano problemi inerenti all’esercizio di un controllo indipendente o all’esercizio dei diritti delle persone cui i dati si riferiscono, elaborano proposte armonizzate per soluzioni congiunte di eventuali problemi e promuovono la sensibilizzazione del pubblico in materia di diritti di protezione dei dati.
3. Le autorità nazionali di controllo e il garante europeo della protezione dei dati si riuniscono a tal fine almeno due volte l’anno. I costi di tali riunioni e la gestione delle stesse sono a carico del garante europeo della protezione dei dati. Nella prima riunione è adottato un regolamento interno. Ulteriori metodi di lavoro sono elaborati congiuntamente, se necessario. Ogni due anni è trasmessa al Parlamento europeo, al Consiglio, alla Commissione e all’organo di gestione una relazione congiunta sulle attività svolte.
Articolo 63
Protezione dei dati durante il periodo transitorio
La Commissione, qualora durante il periodo transitorio deleghi le sue competenze ad un altro organismo o ad altri organismi, a norma dell’articolo 15, paragrafo 4, provvede affinché il garante europeo della protezione dei dati abbia la facoltà e sia in grado di svolgere pienamente i suoi compiti, compresa l’effettuazione di controlli in loco o l’esercizio dei poteri attribuitigli dall’articolo 47 del regolamento (CE) n. 45/2001.
CAPO XIII
RESPONSABILITÀ E SANZIONI
Articolo 64
Responsabilità
1. Ciascuno Stato membro è responsabile, conformemente alla propria legislazione nazionale, dei danni causati ad una persona in seguito all’uso dell’N.SIS II. La disposizione si applica anche quando i danni sono stati causati dallo Stato membro che ha effettuato la segnalazione, ove abbia inserito dati contenenti errori di fatto o archiviato i dati in modo illecito.
2. Se lo Stato membro avverso il quale è promossa un’azione non è lo Stato membro che ha effettuato la segnalazione, quest’ultimo è tenuto al rimborso, su richiesta, delle somme versate a titolo di risarcimento, a meno che l’uso dei dati da parte dello Stato membro che ha chiesto il rimborso violi la presente decisione.
3. Se l’inosservanza da parte di uno Stato membro degli obblighi derivanti dalla presente decisione causa danni al SIS II, tale Stato membro ne risponde, a meno che e nella misura in cui l’organo di gestione o un altro Stato membro partecipanti al SIS II non abbiano omesso di adottare le misure ragionevolmente necessarie a evitare tali danni o a minimizzarne gli effetti.
Articolo 65
Sanzioni
Gli Stati membri provvedono affinché l’eventuale uso improprio dei dati inseriti nel SIS II o qualsiasi scambio di informazioni supplementari contrario alla presente decisione sia punito con sanzioni effettive, proporzionate e dissuasive conformemente alla legislazione nazionale.
CAPO XIV
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 66
Controllo e statistiche
1. L’organo di gestione provvede affinché siano attivate procedure atte a controllare il funzionamento del SIS II in rapporto a obiettivi di risultato, economicità, sicurezza e qualità del servizio.
2. Ai fini della manutenzione tecnica, delle relazioni e delle statistiche, l’organo di gestione ha accesso alle informazioni necessarie riguardanti le operazioni di trattamento effettuate nel SIS II centrale.
3. Ogni anno l’organo di gestione pubblica statistiche, sia totali sia per ciascuno Stato membro, relative al numero di registri per categoria di segnalazione, al numero di risposte positive per categoria di segnalazione e al numero di accessi al SIS II.
4. Due anni dopo l’inizio delle attività del SIS II e successivamente ogni due anni, l’organo di gestione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione sul funzionamento tecnico del SIS II centrale e dell’infrastruttura di comunicazione, compresa la sicurezza dello stesso e lo scambio bilaterale e multilaterale di informazioni supplementari fra Stati membri.
5. Tre anni dopo l’inizio delle attività del SIS II e successivamente ogni quattro anni, la Commissione presenta una valutazione globale del SIS II centrale e dello scambio bilaterale e multilaterale di informazioni supplementari fra Stati membri. Tale valutazione globale comprende un’analisi dei risultati conseguiti rispetto agli obiettivi e una valutazione circa la validità dei principi di base, l’applicazione della presente decisione con riguardo al SIS II centrale, la sicurezza del SIS II centrale e le eventuali implicazioni per le attività future. La Commissione trasmette la valutazione al Parlamento europeo e al Consiglio.
6. Gli Stati membri comunicano all’organo di gestione e alla Commissione le informazioni necessarie per redigere le relazioni di cui ai paragrafi 3, 4 e 5.
7. L’organo di gestione comunica alla Commissione le informazioni necessarie per presentare le valutazioni globali di cui al paragrafo 5.
Articolo 67
Comitato di regolamentazione
1. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente articolo, la Commissione è assistita da un comitato di regolamentazione composto dei rappresentanti degli Stati membri e presieduto dal rappresentante della Commissione. Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato esprime il suo parere sul progetto entro un termine che il presidente può fissare in funzione dell’urgenza della questione in esame. Il parere è formulato alla maggioranza prevista all’articolo 205, paragrafo 2, del trattato CE per l’adozione delle decisioni che il Consiglio deve prendere su proposta della Commissione. Nelle votazioni del comitato, ai voti dei rappresentanti degli Stati membri è attribuita la ponderazione definita in quell’articolo. Il presidente non partecipa al voto.
2. Il comitato adotta il proprio regolamento interno su proposta del presidente, basandosi su un modello di regolamento interno pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
3. La Commissione adotta le misure previste qualora siano conformi al parere del comitato. Se le misure previste non sono conformi al parere del comitato, o in assenza di parere, la Commissione sottopone senza indugio al Consiglio una proposta in merito alle misure da adottare.
4. Il Consiglio può deliberare sulla proposta a maggioranza qualificata entro due mesi dalla data in cui gli è stata presentata la proposta. Se entro tale termine il Consiglio ha manifestato a maggioranza qualificata la sua opposizione alla proposta, la Commissione la riesamina. Essa può presentare al Consiglio una proposta modificata, ripresentare la proposta ovvero presentare una proposta legislativa. Se allo scadere di tale termine il Consiglio non ha adottato l’atto di esecuzione proposto ovvero non ha manifestato opposizione alla proposta di misure di esecuzione, la Commissione adotta l’atto di esecuzione proposto.
5. Il comitato di cui al paragrafo 1 esercita la sua funzione a partire dal 23 agosto2007.
Articolo 68
Modifica delle disposizioni dell’acquis di Schengen
1. Per le materie che rientrano nell’ambito di applicazione del trattato UE, la presente decisione sostituisce, alla data di cui all’articolo 71, paragrafo 2, le disposizioni degli articoli 64 e da 92 a 119 della convenzione di Schengen, salvo l’articolo 102 bis.
2. Per le materie che rientrano nell’ambito di applicazione del trattato UE, la presente decisione sostituisce, alla data di cui all’articolo 71, paragrafo 2, le seguenti disposizioni dell’acquis di Schengen che attuano quegli articoli (20):
a)
decisione del comitato esecutivo, del 14 dicembre 1993, relativa al regolamento finanziario riguardante le spese relative all’installazione e al funzionamento del sistema d’informazione Schengen (C.SIS) [SCH/Com-ex (93) 16];
b)
decisione del comitato esecutivo, del 7 ottobre 1997, riguardante l’evoluzione del SIS [SCH/Com-ex (97) 24];
c)
decisione del comitato esecutivo, del 15 dicembre 1997, riguardante la modifica del regolamento finanziario C.SIS [SCH/Com-ex (97) 35];
d)
decisione del comitato esecutivo, del 21 aprile 1998, riguardante il C.SIS con 15/18 collegamenti [SCH/Com-ex (98) 11];
e)
decisione del comitato esecutivo, del 25 aprile 1997, relativa all’aggiudicazione dello studio preliminare del SIS II [SCH/Com-ex (97) 2, rev. 2];
f)
decisione del comitato esecutivo, del 28 aprile 1999, riguardante i costi d’installazione del C.SIS [SCH/Com-ex (99) 4];
g)
decisione del comitato esecutivo, del 28 aprile 1999, riguardante l’aggiornamento del manuale Sirene [SCH/Com-ex (99) 5];
h)
dichiarazione del comitato esecutivo, del 18 aprile 1996, relativa alla definizione del concetto di straniero [SCH/Com-ex (96) decl. 5];
i)
dichiarazione del comitato esecutivo, del 28 aprile 1999, riguardante la struttura del SIS [SCH/Com-ex (99) decl. 2 rev.];
j)
decisione del comitato esecutivo, del 7 ottobre 1997, riguardante il contributo della Norvegia e dell’Islanda alle spese d’installazione e di funzionamento del C.SIS [SCH/Com-ex (97) 18].
3. Per le materie che rientrano nell’ambito di applicazione del trattato UE, i riferimenti agli articoli della convenzione di Schengen così sostituiti e alle pertinenti disposizioni dell’acquis di Schengen che li attuano si intendono fatti alla presente decisione.
Articolo 69
Abrogazione
Alla data di cui all’articolo 71, paragrafo 2, sono abrogate le decisioni 2004/201/GAI, 2005/211/GAI, 2005/719/GAI, 2005/727/GAI, 2006/228/GAI, 2006/229/GAI e 2006/631/GAI.
Articolo 70
Periodo transitorio e bilancio
1. Le segnalazioni sono trasferite dal SIS 1+ al SIS II. Gli Stati membri assicurano, attribuendo la priorità alle segnalazioni di persone, che il contenuto delle segnalazioni trasferite dal SIS 1+ al SIS II sia conforme alle disposizioni della presente decisione prima possibile e al più tardi entro tre anni dalla data di cui all’articolo 71, paragrafo 2. Nel periodo transitorio gli Stati membri possono continuare ad applicare gli articoli 94, 95 e da 97 a 100 della convenzione di Schengen al contenuto delle segnalazioni trasferite dal SIS 1+ al SIS II, fatte salve le seguenti regole:
a)
in caso di modifica, complemento, rettifica o aggiornamento del contenuto di una segnalazione trasferita dal SIS 1+ al SIS II, gli Stati membri assicurano che la segnalazione sia conforme alle disposizioni della presente decisione a decorrere dall’introduzione della modifica, complemento, rettifica o aggiornamento in questione;
b)
in caso di risposta positiva su una segnalazione trasferita dal SIS 1+ al SIS II, gli Stati membri esaminano immediatamente la compatibilità di tale segnalazione con le disposizioni della presente decisione senza tuttavia ritardare l’azione da intraprendere in base alla stessa.
2. Alla data fissata a norma dell’articolo 71, paragrafo 2, il residuo del bilancio approvato in conformità delle disposizioni dell’articolo 119 della convenzione di Schengen è restituito agli Stati membri. Gli importi da restituire sono calcolati in base ai contributi degli Stati membri in conformità della decisione del comitato esecutivo, del 14 dicembre 1993, relativa al regolamento finanziario riguardante le spese relative all’installazione e al funzionamento del SIS.
3. Durante il periodo transitorio di cui all’articolo 15, paragrafo 4, i riferimenti, nella presente decisione, all’organo di gestione si intendono fatti alla Commissione.
Articolo 71
Entrata in vigore, applicabilità e migrazione
1. La presente decisione entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
2. Essa si applica agli Stati membri partecipanti al SIS 1+ a partire dalle date che il Consiglio stabilirà, deliberando all’unanimità dei suoi membri che rappresentano i governi degli Stati membri partecipanti al SIS 1+.
3. Le date di cui al paragrafo 2 sono stabilite:
a)
una volta adottate le necessarie disposizioni di attuazione;
b)
quando tutti gli Stati membri partecipanti a pieno titolo al SIS 1+ avranno notificato alla Commissione di aver adottato le disposizioni tecniche e giuridiche necessarie per trattare i dati SIS II e scambiare informazioni supplementari;
c)
quando la Commissione avrà dichiarato che è stato ultimato con esito positivo un test globale del SIS II, condotto dalla Commissione con gli Stati membri, e gli organi preparatori del Consiglio avranno convalidato i risultati proposti del test e confermato che il livello di prestazione del SIS II è almeno equivalente a quello già garantito dal SIS 1+;
d)
quando la Commissione avrà adottato le necessarie disposizioni tecniche per consentire la connessione del SIS II centrale all’N.SIS II degli Stati membri interessati.
4. La Commissione comunica al Parlamento europeo i risultati del test condotto a norma del paragrafo 3, lettera c).
5. Qualsiasi decisione del Consiglio presa ai sensi del paragrafo 2 è pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Fatto a Lussemburgo, addì 12 giugno 2007.