NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1973/2004
dne 29. října 2004
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin
OBSAH
Kapitola 1
Rozsah a všeobecná ustanovení
Kapitola 2
Specifická jakostní cena za tvrdou pšenici
Kapitola 3
Cena proteinových plodin
Kapitola 4
Specifická platba plodiny za rýži
Kapitola 5
Oblast platby za ořechy
Kapitola 6
Pomoc pro škrobovou bramboru
Kapitola 7
Mlékárenská cena a doplňková platba
Kapitola 8
Pomoc pro energetické plodiny
Oddíl 1
Definice
Oddíl 2
Smlouva
Oddíl 3
Doplňky a vypovězení smluv
Oddíl 4
Reprezentativní pole a doručované množství
Oddíl 5
Podmínky vyplacení pomoci
Oddíl 6
Smlouva a povinnosti žadatelů a prvních zpracovatelů
Oddíl 7
Zabezpečení
Oddíl 8
Dokumenty pro prodej, převod nebo doručení do jiného členského státu nebo export
Oddíl 9
Kontroly
Oddíl 10
Vyloučení z pomoci pro energetické plodiny a ohodnocení
Kapitola 9
Účelová regionální subvence pro zemědělské plodiny
Kapitola 10
Subvence na osivo
Kapitola 11
Dotace na plochu obdělané půdy
Oddíl 1
Všeobecná ustanovení podmínek pro obdržení dotace na plochu obdělané půdy
Oddíl 2
Zvláštní ustanovení týkající se některých zemědělských plodin
Oddíl 3
Základní plochy, referenční výnosy a horní limity
Oddíl 4
Plochy vyňaté z produkce
Oddíl 5
Sdělení
Kapitola 12
Prémie na ovce a kozy
Oddíl 1
Přímé platby
Oddíl 2
Limity, rezervy a převody
Oddíl 3
Další platby (navíc)
Oddíl 4
Obecná ustanovení
Kapitola 13
Platby pro hovězí a telecí
Oddíl 1
Speciální příplatek (článek 123 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Oddíl 2
Prémie na porážku mimo sezónu (článek 124 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Oddíl 3
Prémie na krávy bez tržní produkce mléka (články 125 až 129 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Oddíl 4
Společná ustanovení pro zvláštní prémie a prémie na krávy bez tržní produkce mléka
Oddíl 5
Porážková prémie (článek 130 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Oddíl 6
Dodatečné platby (články 133 až 136 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Oddíl 7
Obecná ustanovení
Oddíl 8
Přechodná a závěrečná ustanovení
Kapitola 14
Program poskytnutí plateb v jednotném prostoru
Kapitola 15
Dodatečné přímé národní platby
Kapitola 16
Využití půdy vyňaté z produkce k produkci surovin
Oddíl 1
Předmět a definice
Oddíl 2
Smlouva
Oddíl 3
Změna nebo ukončení smlouvy
Oddíl 4
Reprezentativní výnosy a dodávaná množství
Oddíl 5
Podmínky pro platbu pomoci
Oddíl 6
Povinnosti nákupčího a žadatele
Oddíl 7
Jistoty
Oddíl 8
Doklady pro prodej, převod nebo dodání do jiného členského státu nebo pro vývoz
Oddíl 9
Kontroly
Oddíl 10
Vyloučení z režimu a sdělení
Kapitola 17
Plošná podpora za chmel
Kapitola 18
Závěrečná ustanovení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska, a zejména na čl. 41 odst. 1 tohoto aktu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a určité režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (1), a zejména na článek 110 a čl. 145 odst. c), d), e) a f) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlava IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003 zavádí určité režimy podpor pro zemědělce. Prováděcí pravidla některých těchto režimů již byla stanovena těmito akty: nařízením Komise (EHS) č. 1686/72 ze dne 2. srpna 1972 kterým se stanoví prováděcí pravidla k podpoře pro osivo (2), nařízením Komise (EHS) č. 1445/76 ze dne 22. června 1976, kterým se stanoví seznam různých odrůd Lolium perenne L. (3), nařízením Komise (ES) č. 1644/96 ze dne 30. července 1996 kterým se stanoví prováděcí pravidla k poskytování podpory pro některé luskoviny pěstované na zrno (4), nařízením Komise (ES) č. 609/1999 ze dne 19. března 1999 o poskytování podpory pro producenty chmele (5); nařízením Komise (ES) č. 2316/1999 ze dne 22. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě (6), nařízením Rady (ES) č. 2342/1999 ze dne 28. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií (7), nařízením Komise (ES) č. 2461/1999 ze dne 19. listopadu 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999, pokud jde o využití půdy vyňaté z produkce pro produkci surovin (8), které jsou ve Společenství použity pro zpracování produktů, jež nejsou přímo určeny k výživě lidí nebo zvířat, nařízení Komise 2529/2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem, co se týká režimů prémií, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2419/2001 (9), nařízení Komise (ES) č. 2199/2003 ze dne 16. prosince 2003 o přechodných opatřeních pro používání nařízení Rady (ES) č. 1259/1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky pokud jde o režim jednotných plateb na plochu pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (10), nařízení Komise (ES) č. 2237/2003 ze dne 23. prosince 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k určitým režimům podpor stanoveným v hlavě IV nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a zavádějí určité režimy podpor pro zemědělce (11). V zájmu jasnosti legislativy Společenství je vhodné tyto akty zrušit a nahradit je jedním nařízením, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro všechny tyto režimy, a které bude platit od 1. ledna 2005.
(2)
Pro zajištění efektivního spravování těchto schémat jsou platby omezeny na určité oblasti a jsou určeny podmínky.
(3)
Malta má velmi vysoký počet malých farem o rozsahu menším než 0,3 ha. Aby se zamezilo vyloučení mnoha zemědělců na Maltě z přímých plošných plateb, je stanovena minimální velikost pro žádosti o plošné přímé platby na 0,1 ha a pro roky 2005 a 2006 je Maltě dovoleno odchýlit se od čl. 107 odst. 9 nařízení (ES) č. 1782/2003.
(4)
Je nutno zabránit osevu půdy za účelem pouhého dosažení oprávnění na plošné platby. Jsou určeny jisté podmínky související s osevem a pěstováním plodin, zejména pšenice tvrdé, bílkovinných plodin a rýže. Je nutno dodržovat místní předpisy za účelem odrazu různých zemědělských postupů uvnitř Společenství.
(5)
V daném roce je povolena pouze jedna žádost o plošné platby v souvislosti s každým obdělávaným pozemkem, s výjimkou případů, kdy jsou plošné platby poskytovány jako příplatek na stejné plodiny či souvisí-li příplatek s pěstováním osiv. Plošné platby mohou být poskytovány na plodiny podporované režimem spadajícím pod strukturální politiku či politiku životního prostředí Společenství.
(6)
Podpůrné režimy založené na plošných příplatcích ukládají povinnost, aby tam, kde plocha, na kterou se příplatek požaduje, přesahuje maximální zaručenou plochu či základní plochu nebo základní podplochu, byla plocha na zemědělce, na kterou je požadována podpora, v příslušném roce proporcionálně snížena. Je proto vhodné zavést způsoby a termíny pro výměnu informací mezi Komisí a členskými státy za účelem stanovení snižujících koeficientů a pro informování Komise o oblastech, na které byly příplatky vyplaceny. Stejná ustanovení platí pro snížení celkového množství jednotlivých referenčních množství v případě provádění čl. 95 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003.
(7)
Podle článku 73 nařízení (ES) č. 1782/2003 podléhá poskytování zvláštních jakostních prémií za tvrdou pšenici použití jistého množství certifikovaného osiva těch odrůd, které jsou ve výrobním sektoru uznávány jako nejlepší pro výrobu hrubé mouky či těstovin. Za účelem zajištění plnění těchto požadavků je nutno stanovit v každém členském státě kritéria způsobu sledování odrůd a postup stanovení seznamu povolených odrůd, jakož i minimálního množství použitých certifikovaných osiv.
(8)
Krátká doba mezi přijetím nařízení (ES) č. 1782/2003 a vstoupením v platnost zvláštních jakostních prémií za tvrdou pšenici, znemožňuje stanovení seznamu povolených odrůd pro poskytování podpory v roce 2005 podle předpokládaného způsobu sledování. Je proto nezbytné, aby členské státy stanovily přechodný seznam na základě výběru z běžných odrůd.
(9)
V některých regionech jsou ze zemědělských důvodů tradičně osévány bílkovinné plodiny spolu s obilninami. Výsledná plodina se skládá hlavně z bílkovinných plodin. Za účelem poskytnutí prémií za bílkovinné plodiny je nutno tudíž takto oseté oblasti považovat za oblasti s bílkovinnými plodinami.
(10)
Je nutno stanovit standardy pro sladké lupiny a testy na určení toho, zda jsou lupiny sladké či nikoliv.
(11)
V zájmu účinnosti a dobrého řízení systému podpor za ořechy nebudou poskytované plošné podpory používány na financování okrajových plantáží či izolovaných stromů. Proto je nutno určit minimální osázenou plochu a minimální hustotu stromů ve specializovaných sadech. Za účelem umožnění přechodu mezi stávajícími plány na vylepšení situace, jejichž platnost vyprší až po zavedení nového systému podpor, je vhodné stanovit přechodná opatření.
(12)
Platební podmínky, jakož i plodinové specifické platby za výpočet rýže nezávisí pouze na základní ploše či plochách určených každému členskému státu nařízením (ES) č. 1782/2003, ale také na možných děleních těchto oblastí do základních podoblastí a na objektivních kritériích zvolených každým členským státem vzhledem k tomuto dělení, na podmínkách, za jakých jsou tyto obdělávané plochy obdělávány a na minimální velikosti základních ploch. V důsledku toho je nutno stanovit podrobná pravidla pro zakládání, spravování a způsoby obdělávání, které souvisí se základními oblastmi a podoblastmi.
(13)
Zjištění případného překročení základní plochy, na které se odkazuje článek 82 nařízení (ES) č. 1782/2003 má za následek snížení plodinových specifických plateb za rýži. Za účelem stanovení výpočtových metod pro takové snížení je nutno definovat kritéria, jež je třeba brát v úvahu, jakož i příslušné koeficienty.
(14)
Předpokladem pokračování v poskytování plodinových specifických plateb za rýži je to, že byly Komisi předloženy určité informace související s obděláváním základních ploch a podploch. Z tohoto důvodu musí být určeny podrobné informace, které musí členský stát poskytovat Komisi, jakož i termíny pro dodání těchto informací.
(15)
Články 93 a 94 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanovují podporu zemědělcům pěstujícím brambory; tato podpora je určena na výrobu bramborového škrobu, který podléhá kultivační smlouvě, a v množství, které je stanoveno nařízením Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví systém kvót pro výrobu bramborového škrobu (12). Je proto nutno stanovit podmínky pro poskytování těchto podpor a případně je nutno poskytnout odkazy na stávající ustanovení, která souvisí se systémem kvót stanovených v nařízení (ES) č. 1868/94.
(16)
Články 95 a 96 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanovují, že jsou výrobcům vypláceny prémie a dodatečné platby za mléčné produkty. Nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se zavádí dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (13) stanoví zvláštní ustanovení v případě nečinnosti. Je proto vhodné stanovit, kdy fyzická či právnická osoba s individuálním referenčním množstvím již nesplňuje podmínky uvedené v čl. 5 odst. c) nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 v průběhu dvanáctiměsíčního období před 31. březnem příslušného roku za účelem vyřazení z procesu získávání prémií a plateb.
(17)
Články 88 až 92 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví nový systém podpor poskytovaných zemědělcům za energetické plodiny. V souladu s nařízením (ES) č. 2461/1999, které z podpory vyčleňuje cukrovou řepu, je nutno z podpůrného systému pro energetické plodiny vyčlenit pěstování cukrové řepy.
(18)
Je nutno pro tuto podporu určit způsobilostní podmínky. Z tohoto důvodu je nutno stanovit, že musí být mezi výrobcem a prvním zpracovatelem uzavřena smlouva týkající se příslušných zemědělských surovin. Je nutno též definovat podmínky pro případ, kdy je zpracovávání prováděno zemědělcem.
(19)
Pro zajištění zpracování suroviny na určený energetický výrobek musí první zpracovatel složit finanční záruku, navzdory tomu, že podpora je poskytována zemědělcům, a ne prvním zpracovatelům. Finanční záruka musí být dostatečně vysoká, aby se zamezilo jakémukoliv riziku, že suroviny nakonec uniknou svému určení. Dále je nutno za účelem zefektivnění kontrolního systému tohoto podpůrného systému nutno omezit počet prodejů surovin či polotovarů na maximálně dva před konečným zpracováním.
(20)
Je nutno dobře rozlišovat mezi povinnostmi žadatele, které končí dodáním celkového množství sklizeného materiálu a povinnostmi, které zatěžují prvního zpracovatele, a které začínají dodáním a končí konečným zpracováním surovin na energetický výrobek.
(21)
Je nutno, aby určité přepravní operace na území Společenství, které souvisí se surovinami a jejich výrobky, podléhaly kontrolám zahrnujícím použití kontrolních výtisků T5, které jsou vydány v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 ze 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (14). Je nutno zavést ustanovení týkající se náhradní evidence v případě, že dojde ke ztrátě kontrolního výtisku T5 v důsledku podmínek, za něž není první zpracovatel odpovědný.
(22)
Článek 98 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví snížení specifické regionální podpory za plodiny na orné půdě, překročí-li celkové množství požadované podpory určený strop. Je proto nutno stanovit způsoby výpočtu redukčního koeficientu.
(23)
Článek 99 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví možnost poskytnutí přímé podpory za pěstování více než jedné odrůdy osiv.
(24)
Ta může být poskytnuta pouze na pěstování základního osiva či certifikovaného osiva, a tyto výrobky musí být jasně definovány odkazem na směrnici o certifikaci a uvádění osiv na trh: směrnice Rady 66/401/EEC ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh (15), směrnice Rady 66/402/EEC ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh (16) a směrnice Rady 2002/57/EC ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh (17).
(25)
Pro umožnění kontrol musí být základní osivo a certifikované osivo pěstováno na základě smluv či pěstitelských deklarací, které budou přiloženy k příslušné žádosti, a podniky a pěstitelé osiva budou oficiálně schváleni či zaregistrováni. Je nutno přijmout nezbytná opatření pro případy, kdy podnik či pěstitel osiva z jednoho členského státu pěstuje osivo v jiném členském státu.
(26)
Z administrativních důvodů je v každém členském státě podpora poskytována pouze za produkty vypěstované na území tohoto členského státu.
(27)
Podle přílohy XI nařízení (ES) č. 1782/2003 je možno vyplácet produkční podporu za základní či certifikované osivo odrůd Cannabis sativa L. s obsahem tetrahydrokannabinolu nepřesahujícím 0,2 %. Pro zajištění jednotného provádění pravidel o poskytování podpory na území Společenství bje nutno používat k tomuto účelu seznam odrůd Cannabis sativa L. způsobilých pro podporu, který je uveden v příloze II nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanová podrobná pravidla zavádění souladu, modulace a integrovaného administrativního a kontrolního systému, který je stanoven v nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a určité režimy podpor pro zemědělce (18).
(28)
Článek 108 nařízení (ES) č. 1782/2003 definuje půdu, která je způsobilá plošné platby za plodiny na orné půdě. Tento článek povoluje určité výjimky pod kontrolou členských států, které nepodkopávají účinnost ustanovení tohoto nařízení. Za účelem zabránění jakýmkoliv takovým rizikům je nutno přijmout vhodná opatření na udržení celkové plochy způsobilé půdy na současné úrovni a pro zabránění jejího značného zvětšení. Tato opatření mohou v některých případech zahrnovat jako opatření posouzení dříve způsobilých ploch jako plochy nezpůsobilé.
(29)
Členské státy, ve kterých není kukuřice tradiční plodinou, mohou učinit silážní píci způsobilou pro plošné platby za plodiny na orné půdě. Je tudíž nezbytné definovat, co se míní silážní pící.
(30)
Článek 106 nařízení (ES) č. 1782/2003 určuje, že plošné platby za přadný len a konopí podléhají uzavření smlouvy či dohody, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne 27. července 2000 o společné organizaci trhu s přadným lnem a konopím (19). Je nutno učinit ustanovení o zasílání kopie smlouvy či dohody kompetentním orgánům členského státu, které jsou odpovědné za administraci žádostí o platby. Je také nutno zajistit, že odrůdy přadného lnu a konopí odpovídají odrůdám uvedeným ve Společném katalogu odrůd zemědělských rostlin jako přadné plodiny, a zejména v případě lnu jako „přadný len“. Navíc nesmí v případě lnu obsah tetrahydrokannabinolu převýšit 0,2 %. Je proto nutno sestavit seznam způsobilých odrůd lnu, jelikož způsobilé odrůdy konopí jsou uvedeny v příloze II nařízení Komise (ES) č. 796/2004. Pro zajištění lepších záruk v případě konopí je nutno též požadovat použití certifikovaných osiv.
(31)
Článek 109 nařízení (ES) č. 1782/2003 vyžaduje po pěstitelích obilovin, olejnatých semen a bílkovinných plodin ukončit setbu nejpozději 31. května. V určitých případech může být setba odložena na dobu po 31. květnu z klimatických důvodů. V určitých regionech je pro určité plodiny možno termín pro setbu a podávání žádostí posunout. Toto prodloužení ovšem nesmí negativně ovlivňovat účinnost podpůrného systému či podkopat kontrolní systém zavedený kapitolou 4 hlavy II nařízení (ES) č. 1782/2003.
(32)
Za účelem zajištění toho, že zpracovatelský průmysl obdrží pravidelné dodávky kukuřice během obchodního roku, je nutno umožnit pěstitelům rozšířit jejich setbu na delší dobu. Konečný termín pro setbu kukuřice je proto nutno posunout na 15. červen.
(33)
Je vhodné zajistit, aby bylo v případě příplatků a zvláštních podpor tvrdé pšenice použito určité minimální množství certifikovaného osiva tvrdé pšenice. S ohledem na různost zemědělských postupů v členských státech je stanovení minimálního množství nutno ponechat na rozhodnutí příslušných členských států.
(34)
Pro účely článku 103 nařízení (ES) č. 1782/2003 nutno definovat význam pojmu zavlažování.
(35)
Je nutno specifikovat oblasti, které je třeba brát v úvahu při vyhodnocování jakéhokoliv překročení v základní ploše, a dále pravidla pro určování rozsahu takových překročení. Kde je určena oddělená základní plocha pro kukuřici, zavlažované plochy či silážní píci, je nutno stanovit zvláštní pravidla, které se budou týkat oblastí, které je nutno brát v úvahu s ohledem na výpočet jakýchkoliv překročení v příslušné základní ploše. Pravidla pro určení jakýchkoliv překročení v základní ploše musí zajistit, aby byla ve všech případech základní plocha dodržena. Je nutno též určit způsob, jakým by mělo být překročení vypočteno vzhledem k maximální zaručené ploše pro tvrdou pšenici. Je také nutno určit postup, jakým se stanoví překročení horní hranice plateb uvedených v čl. 102 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.
(36)
V případě použití článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003 je způsobilost pro plošnou podporu pro plodiny na orné půdě podmíněna povinností příslušných pěstitelů vyjmout část plochy v jejich držení. Je nutno stanovit podrobná prováděcí pravidla, která zajistí, že systém je dostatečně účinný. Z tohoto důvodu je vydat ustanovení pro srovnání ploch započítaných jako vyjmuté s těmi, které jsou započteny pro účely výpočtu regionální základní plochy. Je nutno definovat pojem „luštěninové plodiny“, na které se odkazuje čl. 107 odst. 3 druhá odrážka nařízení (ES) č. 1782/2003.
(37)
Podle čl. 107 odst. 6 a v případě použití článku 66 nařízení (ES) č. 1782/2003 musí být stanovena podrobná pravidla týkající se dobrovolného vyjmutí půdy. Tato pravidla musí být konzistentní s celkovým systémem zavedeným nařízením (ES) č. 1782/2003.
(38)
Je nutno stanovit kritéria způsobilosti a zejména vyžadované podmínky, pro prémie za skopové a kozí maso, které jsou stanovena kapitolou 11 hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003.
(39)
Čl. 113 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanovuje poskytování prémií výrobcům kozího masa v určitých oblastech Společenství. Dotyčné oblasti musí být proto určeny v souladu s kritérii určenými v tomto ustanovení.
(40)
Podle čl. 114 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 mohou být zemědělci, kteří vlastní nejméně 50 % své plochy využívané pro zemědělství umístěné v méně příznivých oblastech, způsobilí pro získání dodatečných prémií. Čl. 113 odst. 2 se odkazuje na zvláštní geografické oblasti, ve kterých nalézají pěstitelé kozího masa nezbytné podmínky pro získání prémií za kozí maso. Je nutno učinit ustanovení, které se týká prohlášení poskytovaných zemědělci, kteří tato kritéria splňují; toto prohlášení prokazuje, že nejméně 50 % jejich plochy využívané pro zemědělství je umístěné v méně příznivých oblastech či v oblastech, které splňují podmínky prémie za kozí maso.
(41)
Za účelem kontroly způsobilosti pro správnou úroveň prémií za chovné ovce musí členské státy vytvořit seznam zemědělců, kteří dodávají na trh ovčí mléko či výrobky z ovčího mléka.
(42)
S ohledem na zavádění systému individuálních limitů stanovených v článcích 116, 117 a 118 nařízení (ES) č. 1782/2003 mohou být i nadále aplikována existující administrativní pravidla týkající se zejména využití bezplatně poskytnutých práv, využití normálních práv včetně minimálního využití, přechodného pronájmu či převodu práv, oznamování změn v jednotlivých maximálních množstvích a převodu práv pomocí státních rezerv. Některá z těchto pravidel jsou specifickými ustanoveními pro výjimečně a řádně odůvodněné situace, jako např. využití práv, účast malých zemědělců a zemědělců účastnících se extenzifikačních programů a systémů předčasného důchodu, a pro převodní účely dědění práv na prémie a případy zemědělců, kteří pro pastvu používají pouze veřejně či kolektivně vlastněnou půdu.
(43)
Komise bude sledovat nová opatření a v důsledku toho jí musí být řádně poskytovány členskými státy základní informace o zavádění pravidel o poskytování prémií.
(44)
Případně je nutno Komisi předávat podrobné informace o národních pravidlech o dodatečných platbách a o jejich zavádění.
(45)
Hlava IV kapitoly 12 nařízení (ES) č. 1782/2003 určuje platby za hovězí a telecí maso. Je nutno stanovit způsobilostní kritéria a zejména podmínky vyžadované pro tyto platby.
(46)
Cíle regionálních maximálních limitů a intenzity chovu určují, že již nesmí být poskytovány prémie vzhledem ke stejnému intervalu stáří těch zvířat, která jsou postižena použitím těchto dvou opatření. Pro účely poskytování prémií za porážku mimo sezónu je nutno tato zvířata považovat za způsobilá pro zvláštní prémie.
(47)
Je nutno vytvořit ustanovení pro administrativní dokument stanovený čl. 123 odst. 3 pododst. b) nařízení (ES) č. 1782/2003, aby dokument mohl být na národní úrovni vytvořen a vydán. Pro zohlednění konkrétních administrativních a kontrolních podmínek v členských státech je nutno povolit použití různých forem administrativních dokumentů.
(48)
Čl. 123 odst. 3 pododst. a) a čl. 130 odst. 1 nařízení ((ES) č. 1782/2003 stanovují retenční dobu jako podmínku pro poskytnutí zvláštní a porážkové prémie. Je proto nezbytné definovat a určit tuto dobu.
(49)
Ustanovení pro poskytnutí zvláštní prémie v době porážky musí být konzistentní s ustanoveními pro poskytování porážkové prémie. Je nutno určit typy dokumentů, které musí doprovázet zvíře až k dodání k porážce či k vývozu. Za účelem zohlednění specifických rysů způsobu poskytování v době porážky musí být stanoveny věkové podmínky pro býky a způsob určení jatečných kusů jako dospělého hovězího dobytka.
(50)
Je nutno stanovit podmínky pro poskytování prémií na porážku mimo sezónu v souladu s ustanoveními pro poskytování porážkových prémií. Komise na základě dostupných informací určí, které státy splňují podmínky pro zavádění tohoto prémiového systému.
(51)
Je nutno definovat koncept krav bez tržní produkce mléka, který je stanoven článkem 125 nařízení (ES) č. 1782/2003. V tomto ohledu musí být udržována stejná plemena jako ta dle nařízení Komise (ES) č. 2342/1999. Navíc mohou nadále platit stávající základní požadavky, zejména ve vztahu k průměrné dojivosti a k dodatečným národním prémiím.
(52)
Stávající administrativní pravidla mohou nadále platit, zejména ta, která se týkají jednotlivých maximálních limitů, ohlašování jednotlivých maximálních limitů a státních rezerv, bezplatně získaných práv, využití práv, převodu a přechodnému pronájmu práv, převodů pomocí státních rezerv.
(53)
Komise na základě dostupných informací určí, které členské státy splňují podmínky pro zavedení zvláštního režimu stanoveného článkem 129 nařízení (ES) č. 1782/2003. Je nutno stanovit zvláštní podmínky pro poskytování prémií.
(54)
Je nutno určit způsob výpočtu intenzity chovu. Je třeba stanovit termín pro uvažování referenčního množství mléka.
(55)
Intenzita chovu pro systém extenzifikačních prémií musí zahrnovat veškerý hovězí dobytek ve věku 6 měsíců a výše ve vlastnictví. Jsou proto požadována zvláštní pravidla pro počítání zvířat a pro prohlášení chovatele o účasti v tomto systému. Je nutno vydat ustanovení o použití počítačové databáze, na niž se odkazuje nařízení (ES) č. 1760/2000 Evropského parlamentu a Rady ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a registrace skotu a o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa, kterým se zároveň zrušuje nařízení Rady (ES) č. 820/97 (20).
(56)
Je nutno učinit kroky pro zajištění toho, aby nebyly extenzifikační prémie vypláceny zemědělcům, kteří uměle splňují průměrné stavy dobytka, které jsou požadovány pro poskytnutí extenzifikačních prémií.
(57)
Je nutno stanovit postupy určující na základě dostupných informací, které členské státy splňují podmínky čl. 132 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 pro poskytování extenzifikačních prémií za dojnice. Je nutno specifikovat zvláštní podmínky pro poskytování prémií. Je nutno určit minimální retenční dobu.
(58)
Je nutno určit specifická ustanovení, která se týkají aplikace pravidel o intervalech, datech a časových termínech retenční doby.
(59)
V zájmu zjednodušení je třeba převzít z integrovaného systému žádost o podporu na „dobytek“ pro předložení žádosti o porážkové prémie, ovšem za předpokladu, že obsahuje všechny části potřebné pro odůvodnění výplaty prémií, a že kus je poražen ve stejném členském státě nebo v jiném členském státě, nebo je vyvezen.
(60)
Je nutno umožnit použití počítačové databáze, na kterou se odkazuje nařízení (ES) č. 1760/2000, za účelem usnadnění správy porážkových prémií, za předpokladu, že dotyčný členský stát považuje databázi za dostatečně důvěryhodnou vzhledem k přesnosti údajů pro účely výplat prémií.
(61)
Porážková prémie za telata je podmíněna maximálním hmotnostním limitem. Je tedy nutno stanovit standardní typ označování poražených kusů, kterých se týká maximální váha.
(62)
Je nutno Komisi předávat podrobné informace o národních pravidlech o dodatečných platbách a o jejich zavádění.
(63)
Je nutno stanovit ustanovení pro poskytování záloh za účelem zajištění co nejrychlejšího obdržení plateb zemědělci. Ovšem z pohledu aplikace národních či regionálních maximálních limitů je nutno přijmout kroky zajišťující, že zálohy nepřevýší konečnou platbu. Je proto nutno stanovit ustanovení, které členským státům umožní snížení procenta záloh na systém prémií, které podléhají těmto maximálním limitům. .
(64)
Nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví penále za neoprávněné použití či držení látek či výrobků nepovolených příslušnými veterinárními předpisy. V případě opakovaných protiprávních jednání bude určení trvání penále ponecháno na členských státech, které jsou nejlepšími místy pro posouzení závažnosti spáchaného činu.
(65)
Je nezbytné určit termín pro uvažování prvků při provádění systémů zvláštních prémií a prémií za krávy bez tržní produkce mléka. Za účelem zajištění hladké a konzistentní administrace musí být tento termín obecně datem podání žádostí. Ovšem vzhledem ke zvláštním prémiím vypláceným za porážku je nutno stanovit zvláštní pravidla za účelem zamezení převodů z jednoho roku do druhého s cílem obdržení vyšších prémií. Co se týče porážkových prémií je datum porážky či vývozu lepším ukazatelem toho, zda byla příslušná operace skutečně provedena.
(66)
Směnný kurs platný k datu skutečnosti rozhodné pro prémie je nutno stanovit takovým způsobem, aby byl zajištěn princip, že tyto prémie nepodléhají žádným velkým výkyvům převodu na národní měny, které jsou způsobeny směnným kurzem v jednom dni.
(67)
Je nutno stanovit ustanovení pro členské státy podléhající určitým ohlašovacím povinnostem. Pro usnadnění přenosu a analyzování dat musí být stanoven konzistentní formát, v jakém je nutno předávat údaje.
(68)
Za účelem usnadnění přechodu na nový systém jsou potřebná přechodná ustanovení, které se týkají povinnosti označovat a určovat původ zvířat.
(69)
Článek 143b nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 povoluje České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovensku a Slovinsku (novým členským státům) nahrazovat přímé platby jednotlivými platbami (‘jednotný plošný platební systém’). Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Polsko a Slovensko si tento způsob zvolily. Proto je nutno stanovit podrobná pravidla pro zavedení jednotného plošného platebního systému.
(70)
V souladu s čl. 143b. odst. 5 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1782/2003 a za účelem zamezení spravování množství žádostí, které by požadovaly platby v hodnotě menší než 50 eur, požádaly Česká republika, Estonsko, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Polsko a Slovensko o povolení nastavit minimální rozměr způsobilé plochy v držení na hodnotu vyšší než 0,3 ha.
(71)
Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Polsko a Slovensko odhadly provedly 30. června 2003 odhad jejich využité zemědělské plochy, která je udržována v dobrém zemědělském stavu a navrhly ji přizpůsobit minimální velikosti způsobilé plochy v jednom držení.
(72)
Článek 143c nařízení (ES) č. 1782/2003 přiznává novým členským státům možnost doplnění přímých podpůrných plateb zemědělcům, přičemž to podléhá schválení se strany Komise. Je nutno stanovit obecné postupy pro zavádění této možnosti.
(73)
Čl. 55 písm. b) a čl. 107 odst. 3 první odrážka nařízení (ES) č. 1782/2003 předpokládají zproštění povinnosti vyjmutí z produkce, pokud je půda používána k produkci surovin sloužících pro výrobu produktů v rámci Společenství, jež nejsou přímo určeny k výživě lidí nebo zvířat za podmínky, že budou použity účinné systémy kontroly.
(74)
Je žádoucí, aby za určitých podmínek nebyly na půdě vyňaté z produkce vyloučeny kultury cukrové řepy, topinambur, nebo kořenů čekanky. Na tyto kultury nemůže být vyplacena platba vzhledem k riziku zasahování do trhu s cukrem. Je nicméně nutné zařídit, aby tyto kultury byly v souladu s pravidly upravujícími využívání půd vyňatých z produkce.
(75)
Je vhodné definovat podmínky týkající se přijatelnosti ve prospěch tohoto režimu. Je nutné upřesnit v tomto ohledu podmínku uzavření smlouvy mezi výrobcem a buď nákupčím, nebo prvním zpracovatelem pro dotčené zemědělské suroviny. V případě, kdy je zpracování realizováno zemědělcem na jeho hospodářství, musí pro to být také definovány podmínky.
(76)
Z důvodu zajištění souladu s bodem 7 memoranda o porozumění mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými o olejninách v rámci GATT, schváleného rozhodnutím 93/355/ES Rady (21) je nutné vytvořit postupy pro případné snížení množství vedlejších výrobků, které mohou být vyrobeny a použity pro výživu lidí nebo zvířat, pokud by celkové množství uvedených vedlejších výrobků přesáhlo ročně 1 milion tun, vyjádřených v ekvivalentu moučky ze sojových bobů.
(77)
Aby bylo zajištěno, že bude surovina zpracována na předpokládaný konečný produkt, musí být nákupčím nebo prvním zpracovatelem složena jistina, bez ohledu na to, zda je zemědělci udělena pomoc. Kromě toho je za účelem zefektivnění systému kontroly režimu vhodné omezit počet zpracovatelů.
(78)
Je nutné jasně rozlišovat mezi povinnostmi žadatele, které končí při dodání celého množství sklizené suroviny, a povinnostmi nákupčího nebo prvního zpracovatele, souvisejícími s jistinou, které začínají v okamžiku dodávky a končí s konečným zpracováním surovin do konečných produktů.
(79)
Určité operace dopravy surovin a výrobků, které z nich pocházejí, na území Společenství musí podléhat systému kontrol obsahujících použití prohlášení a kontrolních kopií T5, které musí být podány podle nařízení (EHS) č. 2454/93. Je nutné počítat s alternativními doklady pro případ, že kontrolní kopie T5 nevyhovují příslušnému orgánu nákupčího nebo prvního zpracovatele v důsledku okolností, které mu nejsou přičitatelné. Pro zajištění účinnosti a dobrého řízení režimu pomoci je vhodné přijmout ustanovení upravující kontrolu.
(80)
Kromě způsobilostních kritérií na plošnou podporu za chmel stanovených článkem 110o nařízení (ES) č. 1782/2003 je nutno stanovit některá dodatečná kritéria za účelem zajištění toho, zda je podpora poskytována oblastem, ve kterých se chmel pěstuje za normálních pěstitelských podmínek. Na úrovni Společenství je nutno definovat koncept oblasti „osázené chmelem“ za účelem zajištění toho, aby byly oblasti, kterým jsou poskytovány dodatečné platby, počítány stejným způsobem. Je nutno stanovit způsob, jakým bude rozdělena celková částka pro členský stát dostupná pro dodatečné platby mezi způsobilé oblasti.
(81)
Je nutno stanovit časový termín pro poskytnutí plateb ve vztahu k opatřením uvedeným v čl. 7 odst. 1 pododst. b) až d) nařízení Rady č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem (22) se strany uznávaných skupin pěstitelů chmele a komise musí být informována o způsobu použití plateb. Veškeré částky neprovedené v určitém časovém období musí být vráceny. Je nutno stanovit způsob, jakým bude rozdělena celková částka pro členský stát dostupná pro platby uznávaným skupinám pěstitelů chmele.
(82)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
ROZSAH A VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a rozsah
1. Toto nařízení stanoví podrobná pravidla pro zavádění následujících podpůrných programů stanovených v článcích IV a IVa nařízení (ES) č. 1782/2003:
a)
specifické příplatky za kvalitu pro pšenici tvrdou stanovené v článku IV, kapitole 1 tohoto nařízení;
b)
příplatky na bílkovinné plodiny stanovené v článku IV, kapitole 2 tohoto nařízení;
c)
příplatky na specifické plodiny pro rýži stanovené v stanovené v článku IV, kapitole 3 tohoto nařízení;
d)
plošné platby za ořechy stanovené v článku IV, kapitole 4 tohoto nařízení;
e)
podpora energetických plodin stanovená v článku IV, kapitole 5 tohoto nařízení;
f)
podpora pro škrobové brambory stanovené v článku IV, kapitole 6 tohoto nařízení;
g)
příplatky za mléčné výrobky a dodatečné platby stanovené v článku IV, nařízení 7 tohoto nařízení;
h)
specifická regionální podpora jednoletých plodin stanovená v článku IV, kapitole 8 tohoto nařízení;
i)
podpora osiva stanovená v článku IV, kapitole 9 tohoto nařízení;
j)
platby za jednoleté plodiny podle rozlohy stanovené v článku IV, kapitole 10 tohoto nařízení;
k)
příplatky za ovce a kozy stanovené v článku IV, kapitole 11 tohoto nařízení;
l)
platby za hovězí a telecí maso stanovené v článku IV, kapitole 12 tohoto nařízení;
m)
podpora obilných luštěnin stanovená v článku IC, kapitole 13 tohoto nařízení;
n)
platební plán dle jednotlivých rozloh stanovený v článku 143b tohoto nařízení;
o)
doplňkové národní přímé platby stanovené v článku 143c tohoto nařízení;
p)
podpora chmelařských oblastí stanovená v článku IV, kapitole 10d tohoto nařízení.
2. Toto nařízení stanoví podrobná pravidla týkající se půdy určené pro produkci surovin podle platebního plánu stanoveného v článku II nařízení (ES) č. 1782/2003 a podle plateb za jednoleté plodiny dle území stanovených v článku IV, kapitole 10 zmíněného nařízení.
Článek 2
Platební podmínky
1. Přímé platby zmíněné v čl. 1 odst. a), b), c), e), h), i), j), m) a p) budou uděleny pouze pro rozlohy, podle jednotlivých druhů plodin, které byly předmětem žádosti, a byly o rozloze alespoň 0,3 hektarů, kde každý obdělávaný pozemek přesahuje minimální rozlohu stanovenou členským státem v limitu stanoveném čl. 14 odst. 4 nařízení č. 796/2004.
V případě Malty, přímé platby zmíněné v čl. 1 odst. a), b), c), e), h), i), j), m) a p) budou uděleny pouze pro rozlohy, podle jednotlivých druhů plodin, které byly předmětem žádosti, a byly o rozloze alespoň 0,1 hektaru, kde každý obdělávaný pozemek přesahuje minimální rozlohu stanovenou členským státem v limitu stanoveném čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 796/2004.
2. Přímé platby zmíněné v čl. 1 odst. a), b), c), h) a j) budou uděleny pouze pro zcela oseté rozlohy, na kterých byly dodrženy všechny podmínky běžného obdělávání v souladu s místními normami.
Nicméně, v případě specifického příplatku za kvalitu u pšenice tvrdé stanoveného v článku IV, kapitole 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 a v případě plateb za jednoleté plodiny stanovených v článku IV, kapitole 10 zmíněného nařízení, plodin pěstovaných v plně osetých rozlohách, které jsou obdělávány v souladu s místními normami, ale které nedosahují stupně rozkvětu z důvodu mimořádných klimatických podmínek uznávaných členským státem, jehož se to týká, zůstanou způsobilé pro podporu za předpokladu, že předmětné rozlohy nebudou používány k jinému účelu k tomuto stupni růstu.
3. V daném roce nemůže být podána více než jedna žádost o platbu dle rozlohy týkající se kteréhokoliv obdělávaného pozemku podle programu financovaného podle čl. 1 odst. 2 pododst. b) nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 (23).
Nicméně:
a)
jakýkoliv obdělávaný pozemek, který je pro stejný rok zahrnutý do žádosti o specifické příplatky za kvalitu pro tvrdou pšenici, které jsou stanoveny v článku IV, kapitole 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo příplatky za proteinové plodiny stanovené v článku IV, kapitole 2 zmíněného nařízení, může být předmětem žádosti o platby pro jednoleté plodiny stanovené v článku IV, kapitole 10 nařízení (ES) č. 1782/2003.
b)
jakýkoliv obdělávaný pozemek, který je pro stejný rok zahrnutý do žádosti o příplatky na specifické plodiny pro rýži, které jsou stanoveny v článku IV, kapitole 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo příplatky za proteinové plodiny stanovené v článku IV, kapitole 2 zmíněného nařízení, může být předmětem žádosti o podporu osiva stanovené v článku IV, kapitole 9 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c)
jakýkoliv obdělávaný pozemek, který je pro stejný rok zahrnutý do žádosti o podporu energetických plodin, která je stanovena v článku IV, kapitole 5 nařízení (ES) č. 1782/2003, může být předmětem žádosti o platby pro jednoleté plodiny stanovené v článku IV, kapitole 10 nařízení (ES) č. 1782/2003, bez omezení druhého pododstavce článku 90 nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo může být předmětem žádosti o příplatky na specifické plodiny pro rýži, které jsou stanoveny v článku IV, kapitole 3 nařízení (ES) č. 1782/2003;
d)
jakýkoliv obdělávaný pozemek, který je pro stejný rok zahrnutý do žádosti o platby pro jednoleté plodiny, které jsou stanoveny v článku IV, kapitole 10 nařízení (ES) č. 1782/2003 může být předmětem žádosti o podporu osiva stanovené v článku IV, kapitole 9 nařízení (ES) č. 1782/2003.
4. Půda používaná k produkci surovin podle čl. 55 odst. b) a podle první odrážky čl. 107 odst. 3) nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo obdělávaná podle podpory energetických plodin stanovené v článku IV, kapitole 5 zmíněného Nařízení, nebude způsobilá pro podporu Společenství podle článku II, kapitoly VIII nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 (24), s výjimkou podpory udělené s ohledem na náklady na pěstování rychle rostoucích druhů, jak je stanoveno ve druhé odrážce čl. 31 odst. 3) zmíněného nařízení.
Suroviny uvedené v čl. 55 bod b) a čl. 107 odst. 3), první odrážka nařízení (ES) č. 1782/2003, které jsou pěstované na určené půdě a polotovary, koncové výrobky, vedlejší produkty a vedlejší výrobky z nich získané, nebudou způsobilé pro žádné financování ze strany záruční sekce Evropského zemědělského záručního a rozvojového fondu podle čl 1 odst. 2) pododst. a) a b) nařízení (ES) č. 1258/1999.
5. Pro účely příplatku za proteinové plodiny stanoveného v článku IV, kapitole 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 a plateb za jednoleté plodiny stanovených v článku IV, kapitole 10 zmíněného nařízení, budou „sladké boby“ znamenat ty druhy bobů, které produkují semena, jež neobsahují více než 5 % hořkých semen. Obsah hořkých semen bude počítán v souladu s testem uvedeným v příloze 1 tohoto nařízení.
Článek 3
Komunikace
Členské Státy budou sdělovat následující údaje Komisi elektronickým přenosem:
a)
nejpozději k 15. září příslušného roku: dostupná data o rozlohách nebo o množstvích v případě příplatků za mléčné výrobky a dodatečných plateb stanovených v článcích 95 a 96 nařízení (ES) č. 1782/2003, pro které byla žádána podpora na tento kalendářní rok, pokud to případ vyžaduje, pak rozděleny podle základových rozloh;
b)
nejpozději k 31. říjnu příslušného roku: definitivní data o rozlohách nebo o množstvích uvedených v bodě (a), s ohledem na již provedené kontroly;
c)
nejpozději k 31. červenci následujícího roku: konečné údaje odpovídající rozlohám nebo množstvím, pro které byla podpora skutečně vyplacena za zmíněný rok, tam kde je to platné, tak po odpočtu redukcí v rozlohách stanovených v článku IV, kapitole 1 nařízení (ES) č. 796/2004.
Rozlohy budou vyjádřeny v hektarech na dvě desetinná místa. Množství budou vyjádřena v tunách na tři desetinná místa.
Článek 4
Koeficient redukce
1. Koeficient redukce rozloh v případech uvedených v čl. 75, 78 odst. 2, 82, 85, 89 odst. 2, 98, 143 a 143b odst. 7 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo koeficient redukce množství a objektivní kriteria v případě uvedeném v článku 95(4) tohoto nařízení, bude stanoven nejpozději 15. listopadu příslušného roku na základě údajů sdělených v souladu s čl. 3 odst. b) tohoto nařízení.
2. V případech uvedených v článku 75, článku 82, článku 85, čl. 95 odst. 4), článku 98, článku 143 a čl. 143b odst. 7 nařízení (ES) č. 1782/2003, sdělí členské státy Komisi nejpozději k 1. prosinci příslušného roku použitý koeficient redukce a v případě uvedeném v čl. 95 odst. 4) zmíněného nařízení, i použitá objektivní kriteria.
KAPITOLA 2
SPECIFICKÁ JAKOSTNÍ CENA ZA TVRDOU PŠENICI
Článek 5
Třídění odrůdy
1. Členské státy vyjmenované na seznamu v čl. 74 odst. 1 nařízení (EC) č. 1782/2003 stanoví seznam odrůd tvrdé pšenice způsobilých pro zvláštní jakostní cenu, jež je poskytovaná v článku 72 tohoto nařízení v souladu s metodou třídění odrůdy předepsané v odstavcích 2 až 5 tohoto článku.
2. Členské státy budou přinejmenším každé dva roky identifikovat nejméně dvě reprezentativní odrůdy. Reprezentativní odrůdy budou ty nejosvědčenější odrůdy tvrdé pšenice.
3. Členské státy budou analyzovat odrůdy tvrdé pšenice podle následujících parametrů kvality a budou přidělovat každému parametru relevantní váhu:
a)
obsah proteinů (40 %);
b)
kvalita lepku (30 %):
c)
index žlutosti (20 %);
d)
specifická váha nebo váha jednoho tisíce zrn (10 %).
Suma průměrů parametrů kvality uváděná v a) až d) prvního pododstavce násobená indikovanou hodnotou v procentech bude zastupovat index kvality odrůd.
Každý členský stát bude během období přinejmenším dvou let porovnávat indexy kvality odrůd tvrdé pšenice s reprezentativními odrůdami na regionální úrovni. Budou zkoumány ty odrůdy, jež jsou registrované v národním katalogu jednotlivého členského státu s výjimkou těch odrůd, pro něž nejsou dostupná žádná analytická data za poslední tři roky, neboť nejsou déle používané nebo osvědčené.
K tomuto konci, založeném na indexu průměrné kvality 100, přiřazovanému reprezentativním odrůdám, bude každý členský stát kalkulovat pro jednotlivé parametry uvedené v bodech (a) až (d) prvního pododstavce procento, jež má být přiděleno ostatním odrůdám tvrdé pšenice v porovnání s indexem 100. Pouze odrůdy tvrdé pšenice s indexem rovnocenným nebo vyšším než 98 budou způsobilé pro specifickou jakostní cenu za tvrdou pšenici.
4. Členský stát může ze seznamu způsobilých odrůd vyloučit ty odrůdy, jež mají procentuelní kvótu ztráty aspektu sklovitosti tvrdé pšenice přesahující 27 %.
5. Odrůdy, jež jsou registrovány v národním katalogu dalšího členského státu, mohou být také zkoumány pro svou způsobilost.
Článek 6
Metody analýzy
1. Metody analýzy obsahu proteinů, specifická váha a poměr ztráty aspektu sklovitosti tvrdé pšenice budou ty, jež jsou předepsány v nařízení Komise (EC) No 824/2000 (25).
2. Index žlutosti bude měřen v souladu s metodou ICC 152 nebo ekvivalentní uznávanou metodou.
3. Kvalita lepku bude měřena v souladu s metodou ICC 158 nebo podle metody ICC 151.
Článek 7
Množství osvědčených semen
Členské státy určí před 1. říjnem roku, který předchází tomu, jehož se týká poskytnutá specifická jakostní cena za tvrdou pšenici, minimální množství semene osvědčené v souladu s direktivou 66/402/EEC (26) na použití v souladu se současnou zemědělskou praxí v produkční oblasti.
Článek 8
Publikace a komunikace
1. Členské státy zveřejní seznam vybraných odrůd, jež jsou způsobilé na národní nebo regionální úrovni pro zvláštní cenu za jakostní tvrdou pšenici, nejpozději do 1. října pro zimní odrůdy a nejpozději do 31. prosince pro jarní odrůdy roku, který předchází rok, jehož se týkají poskytnuté ceny.
2. Členské státy budou Komisi předávat oznámení, ne později než jeden měsíc po datech uvedených v paragrafu 1, seznam uvedený v paragrafu 1 stejně tak, jako - pokud došlo k doplňování, minimální množství certifikovaného osiva, jež má být použito.
Článek 9
Platnost
1. Odrůdy zahrnuté na seznamu, na nějž je odkazováno v čl. 8 odst. 1 jsou způsobilé pro zvláštní jakostní cenu za tvrdou pšenici pro období pěti let, počínající datem jejich prvního uvedení na seznam.
2. Způsobilost jednotlivé odrůdy může být prodloužena na období pěti let, založená na výsledku kvalitativních analýz prováděných během druhého a třetího roku pětiletého období způsobilosti.
Článek 10
Přechodná opatření
1. Členské státy budou publikovat seznam vybraných odrůd, jež jsou způsobilé pro zvláštní jakostní cenu za tvrdou pšenici v roce 2005 nejpozději do 1. října 2004 pro zimní odrůdy a nejpozději do 31. prosince 2004 pro jarní odrůdy.
2. Členské státy zřídí seznam uvedený v článku 1 eliminací ze seznamu odrůd, jež jsou registrovány v národním katalogu odrůd, a které nebyly potvrzeny v letech 2003 a 2004 a ty, jež neuspokojují alespoň dva ze čtyř následujících parametrů:
a)
minimální obsah proteinů 11,5 %;
b)
minimální měrná hmotnost 78 kg/hl nebo minimální hmotnost jednoho tisíce zrn 42 g;
c)
maximální poměr ztráty parametru sklovitosti tvrdé pšenice 27 %;
d)
minimální obsah lepku 10 %.
3. Seznamy odrůd, jež jsou způsobilé pro cenu v letech 2005 a 2006, mohou zahrnovat odrůdy, jež jsou na seznamu vybraných odrůd jiného členského státu na základě výsledků kvalitativní analýzy prováděné oním jiným členským státem.
KAPITOLA 3
CENA PROTEINOVÝCH PLODIN
Článek 11
Směs obilí a proteinových plodin
V regionech, kde jsou proteinové plodiny tradičně vysévány ve směsi s obilím, bude cena proteinových plodin vyplacena na žádost uchazeče za podmínky, že dokáže ke spokojenosti kompetentních autorit zúčastněných členských států, že ve směsi jsou proteinové plodiny převládající. Zúčastněné oblasti nebudou způsobilé pro specifickou regionální pomoc pro jednoleté plodiny poskytovanou dle článku 98 nařízení (EC) č. 1782/2003.
KAPITOLA 4
SPECIFICKÁ PLATBA PLODINY ZA RÝŽI
Článek 12
Data pro osévání
Pro způsobilost specifické platby plodin za rýži bude vyhlášena oblast osetá nejpozději:
a)
dne 30. června předcházejícího zmíněné žně pro Španělsko a Portugalsko,
b)
dne 31. května pro ostatní produkující členské státy uvedené v čl. 80 odst. 2 nařízení (EC) č. 1782/2003.
Avšak ve Francouzské Guiney budou oblasti osévány samostatně pro jednotlivý ze dvou osévacích cyklů, nejpozději do 31. prosince a do 30. června předcházejícího každý z nich a specifická platba plodin za rýži bude poskytnuta na základě průměru osévaných ploch v každém ze obou osévacích cyklů.
Článek 13
Koeficient redukce
Koeficient redukce specifické platby plodin za rýži, na nějž se odkazuje v článku 82 nařízení (EC) č. 1782/2003 bude vypočítán v souladu s přílohou II k tomuto nařízení..
Článek 14
Komunikace
1. Členské státy budou Komisi sdělovat oznámení v souladu s článkem následující informace:
a)
do 15. září nejpozději:
i)
seznam odrůd registrovaných v národním katalogu, klasifikovaných podle kritérií definovaných v bodu 2 přílohy I nařízení Rady (EC) č. 1785/2003 (27),
ii)
osévané oblasti, pro které byly podány žádosti o specifickou platbu plodin pro rýži s odrůdou rýže a základní oblasti a pod-základní oblasti, používaje model stanovený v příloze III(A) k tomuto nařízení, zahrnujíce přesažení základních oblastí a pod-základních oblastí;
b)
nejpozději do 31. října úpravy osévaných ploch, na něž byly předloženy žádosti o specifickou platbu plodin za rýži, předané v souladu s odstavcem (a) a používaje modelový formulář podrobně vysvětlený v příloze III(B);
c)
nejpozději do 31. července informace, které se týkají osévaných oblastí, pro něž již byla zaplacena platba specifických plodin pro rýži za minulý tržní rok v souladu s kalkulační metodou definovanou v příloze II a s použitím modelového formuláře podrobně vysvětleného v příloze III(C).
2. Pro Francouzskou Guineu bude informace, jež se týká osévaných oblastí, předávána na základě průměru osévaných oblastí během dvou osévacích cyklů.
3. Členské státy mohou každoročně kontrolovat rozdělení jejich základní plochy nebo oblastí v základních podoblastech a objektivní kritéria, na jejichž základě jsou tato rozdělení založena. Tuto informaci budou předávat Komisi nejpozději do 15. května předcházejícího dotyčné sklizni.
KAPITOLA 5
OBLAST PLATBY ZA OŘECHY
Článek 15
Podmínky způsobilosti pomoci Společenství
1. Pro účely této kapitoly bude ovocný sad znamenat homogenní a soudržnou oblast osázenou ořechy, která není protínána jinými plodinami nebo sadbou, a která je geograficky souvislá. Izolované stromy nebo jednotlivá řada ořechů vysázená podél cest nebo jiné plodiny nemohou být považovány za ovocný sad.
Jako náhradu poklesu z prvního odstavce mohou členské státy dovolit přítomnost stromů jiných než jsou ořechy do limitu korespondujícímu 10 % z počtu stromů předepsaných v paragrafu 3. Navíc mohou členské státy povolit přítomnost kaštanů, jestliže je respektován počet stromů předepsaných v odstavci 3 způsobilými ořechy.
2. Pouze ovocné sady produkující ořechy a dodržující podmínky vyžadované v článcích 3 a 4 tohoto článku k datumu určenému v souladu s článkem 11 nařízení (EC) č. 796/2004 budou způsobilé pro oblastní platbu poskytovanou v článku 83 nařízení (EC) č. 1782/2003.
V případě ovocného sadu, kde vyrůstají různé typy ořechů a v případě, že je pomoc odlišována ve funkci produktů, budou uplatňovány podmínky způsobilosti a úroveň pomoci specifické podle typu ořechu, který je převládající.
3. Minimální plocha pozemku nesmí být menší než povrchová plocha 0,10 hektaru.
Počet ořechů na hektar sadu nesmí být menší než:
i)
125 pro lískové ořechy ;
ii)
50 pro mandle;
iii)
50 pro vlašské ořechy;
iv)
50 pro pistácie ;
v)
30 pro lusky rohovníku.
4. Členské státy mohou určit minimální plochu pozemku a hustotu stromů na vyšší úrovni, než bylo předepsáno v článku 3, v souladu s objektivními kritérii a při přihlédnutí ke specifickým charakteristikám týkajících se oblastí a produkcí.
Článek 16
Podmínky způsobilosti pro národní pomoc
Článek 15 bude aplikován na národní pomoc zmíněnou v článku 87 nařízení (EC) č. 1782/2003.
Bez újma na článku 87 nařízení (EC) č. 1782/2003 může členský stát ustanovit další kritéria způsobilosti za předpokladu, že takováto kritéria jsou ve shodě s cíli životního prostředí, s cíli zemědělskými, sociálními a s ekonomickými schématy pomoci a nevnáší diskriminaci mezi producenty. Členské státy ustanoví nezbytná opatření, aby kontrolovaly, že kritéria způsobilosti jsou zemědělci dodržována.
Článek 17
Komunikace
1. Členské státy budou sdělí Komisi v každém případě před datem pro podání žádosti ustanoveným členskými státy v souladu s článkem 11 nařízení (EC) č. 796/2004 a nejpozději:
a)
do 31. března, vyšší úrovně a kritéria, jež jsou zmíněna v čl. 15 odst. 4, a dodatečná kritéria uvedená v článku 16;
b)
do 15. května, kde členský stát rozlišuje pomoc v souladu s čl. 83 odst. 2 nařízení (EC) č. 1782/2003, úroveň oblastní platby na produkty a/nebo modifikovanou národní garantovanou oblast.
2. Jakákoli modifikace informací, které mají být předány Komisi v souladu s článkem 1, budou aplikovány následující rok a budou ihned předány členským státem Komisi, doprovázené objektivními kritérii, která zdůvodňují takovéto modifikace.
Článek 18
Přechodná opatření
1. Členské státy mohou určovat, zda a za jakých podmínek může být upuštěno od plánů zlepšování, na něž se odkazuje v čl. 86 odst. 2 nařízení (EC) č. 1782/2003, před jejich normálním datem vypršení a příbuzné oblasti se stanou způsobilé podle schématu, jež je poskytnuto v kapitole 4 Název IV tohoto nařízení.
2. Při stanovení podmínek uvedených v článku 1 členský stát zajistí, že:
a)
plán nebude pozastaven před kompletní realizací ročního období;
b)
původní cíle plánu byly dosaženy ke spokojenosti členského státu.
KAPITOLA 6
POMOC PRO ŠKROBOVOU BRAMBORU
Článek 19
Způsobilost
Pomoc pro škrobovou bramboru poskytovaná v článku 93 nařízení (EC) č. 1782/2003 bude poskytnuta na brambory, které jsou pokryty kultivační smlouvou, jak je to zajištěno v článku 3 nařízení Komise (EC) č. 2236/2003 (28), na základě čisté váhy brambor, určené jednou z metod popsaných v příloze I k nařízení Komise (EC) č. 2235/2003 (29) a obsah škrobu dodávaných brambor v souladu s poměry stanovenými v Příloze II k tomu nařízení.
Nebude poskytnuta žádná pomoc pro škrobový brambor bramborám, jejichž obsah škrobu je menší než 13 %, mimo případu, kdy je aplikován čl. 5 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (EC) č. 2236/2003 .
Článek 20
Minimální cena
Pomoc pro škrobový brambor bude předmětem požadavku, pokud je poskytnut důkaz, že byla zaplacena cena ne menší, než je uvedeno v článku 4a nařízení (EC) č. 1868/94 způsobem „doručeno do továrny“ v souladu s kvótami stanovenými v příloze II k nařízení (EC) č. 2235/2003.
Aplikuje se čl. 10 odst. 2 nařízení (EC) č. 2236/2003.
Článek 21
Platba
1. Bez újmy na článku 28 nařízení (EC) č. 1782/2003 bude zemědělci členským státem, na jehož území byl škrobový brambor zpracován, zaplacena pomoc pro škrobový brambor, jakmile celé jeho množství za marketingový rok bylo doručeno do podniku vyrábějícího škrob do čtyřech měsíců od data, kdy byl poskytnut důkaz, jak je uvedeno v článku 20 tohoto nařízení a byly respektovány podmínky uvedené v článku 19 tohoto nařízení.
2. Členské státy mohou poskytnout zálohy, počínaje od 1. prosince marketingového roku, na základě různých částí množství škrobových brambor dodávaných zemědělcem do podniku vyrábějícího škrob pro marketingový rok, jehož se týkají. Každá předem poskytnutá platba bude za množství dodaných škrobových brambor, pro něž byl poskytnut důkaz uvedený v článku 20 a při respektování podmínek uvedených v článku 19.
3. Převodní sazba, která bude použita k vyjádření pomoci pro škrobový brambor v národní měně, bude ta, která bude použita dle článku 20 nařízení (EC) č. 2236/2003.
KAPITOLA 7
CENA MLÉKA A DOPLŇKOVÁ PLATBA
Článek 22
Případy neaktivity
1. Pokud fyzická či právnická osoba vlastnící individuální referenční množství nepřijde v rámci definice výrobce připravené v čl. 5 odst. c) nařízení (EC) č. 1788/2003 během dvanácti měsíčního období končícího 31. březnem příslušného roku, nebudou vyplaceny žádné mlékárenské ceny ani doplňkové platby pro zmíněný rok, pokud nedokáže před konečným termínem žádosti a ke spokojenosti oprávněného orgánu, že produkce byla zahájena.
2. Odstavec 1 se nebude týkat případů vyšší moci a v náležitě odůvodněných případech přechodně ovlivňujících kapacitu výroby dotyčných producentů a uznaných oprávněným orgánem.
KAPITOLA 8
POMOC PRO ENERGETICKÉ PLODINY
ODDÍL 1
Definice
Článek 23
Definice
Pro účely této kapitoly:
a)
„žadatel“ znamená jakýkoli zemědělec obhospodařující oblasti zmiňované v článku 88 nařízení (EC) č. 1782/2003 s výhledem na získání pomoci připravené v tomto článku;
b)
„první zpracovatel“ znamená jakýkoli uživatel surových zemědělských materiálů, který z nich vykonává první zpracování vzhledem k získání jednoho nebo více produktů, jež jsou zmiňovány v článku 88 druhém odstavci nařízení (EC) č. 1782/2003.
ODDÍL 2
Smlouva
Článek 24
Použití surového materiálu
1. Jakýkoli surový zemědělský materiál s výjimkou cukrové řepy může být pěstován v oblastech pokrytých pomocí poskytovanou podle článku 88 nařízení (EC) č. 1782/2003 za předpokladu, že jsou použity s primárním úmyslem k produkci energetických výrobků zmíněných v druhém odstavci toho článku.
Ekonomická hodnota energetických produktů získaných zpracováním surových materiálů by měla být vyšší než ta z ostatních produktů míněných pro jiné použití a získaných takovým zpracováním, jak je určeno hodnotící metodou vysvětlenou v čl. 39 odst. 3.
2. Surové materiály, jež jsou zmíněny v paragrafu 1 budou pokryty smlouvou v souladu s článkem 90 nařízení (EC) č. 1782/2003 pod podmínkami předepsanými v tomto oddíle.
3. Žadatelé doručí všechny surové materiály získané sklizní prvnímu zpracovateli, který ji převezme a zajistí, že ekvivalentní množství takových surových materiálů je použito v rámci Společenství k výrobě jednoho nebo více energetických produktů, jak se o nich praví v druhém paragrafu článku 88 nařízení (EC) č. 1782/2003.
Tam, kde první zpracovatel používá surový materiál právě sklizený k výrobě polotovaru nebo vedlejšího produktu, může použít ekvivalentní množství takovýchto polotovarů nebo vedlejších produktů k výrobě jednoho nebo více konečných produktů, jak je na ně odkazováno v prvním pododstavci.
V případě uvedeném v druhém pododstavci, první zpracovatel bude tak informovat pověřený orgán, některý je pověřen zajištěním bezpečnosti. Tam, kde je takové ekvivalentní množství použito v členském státu jiném, než je ten, kde je surový materiál sklizen, kompetentní autority zmíněných členských států budou informovat jeden druhého o detailech takové transakce.
4. V souladu s národními pravidly, které řídí smluvní vztahy, může první zpracovatel postoupit třetí straně soubor surového materiálu od zemědělce, který žádá pomoc. Zástupce bude jednat jménem a v zastoupení zpracovatele, který zůstává jako jediný zodpovědný s ohledem na závazky předepsané touto kapitolou.
Článek 25
Poškození
1. Nehledě na čl. 24 odst. 2 a odst. 3, členské státy mohou povolit žadatelům:
a)
použít pokácené krátké obmýcené lesní stromy podle ex 0602 90 41 nebo sklizené všechno obilí nebo olejová semena podle kódů KN 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 a 1206 00 99 :
i)
jako palivo pro vytápění jejich zemědělských statků,
ii)
pro výrobu zásob energie nebo biopaliv;
b)
zpracovat všechny surové materiály sklizené na jejich půdě na bioplyn podle kódu KN 2711 29 00.
2. V případech uvedených v odstavci 1, žadatelé:
a)
převezmou, prostřednictvím prohlášení na místě nebo smlouvy odkazované v článku 26, zodpovědnost za použití a přímé zpracování surového materiálu zahrnutého v prohlášení; články 26 až 40 se používají obdobně na tyto případy.
b)
si nechají veškerý sklizený surový materiál zvážit korporací nebo podnikem ustanoveným státem a bude uchovávat odděleně účty pro použitý surový materiál a produkty a vedlejší produkty, jež jsou výsledkem jeho zpracování; avšak, v případě obilí a olejových semen a slámy a tam, kde byla použita celá rostlina, vážení může být nahrazeno volumetrickou mírou surového materiálu.
3. Členské státy, které aplikují odstavec 1, zavedou adekvátní kontrolní opatření aby zajistily, zda je surový materiál používán přímo v zemědělském podniku nebo je zpracován na bioplyn spadající pod CN kód 2711 29 00.
4. Obilí a olejová semena použitá v souladu s odstavcem 1 a) jsou denaturována v souladu s metodou předepsanou členským státem. Členské státy mohou autorizovat olej vyrobený zpracováním olejových semen v souladu s odstavcem 1 písm. a) a písm. ii) k denaturaci namísto samotných olejových semen za předpokladu, že takové denaturování proběhne ihned po té, co semena byla zpracována na olej, a že jsou kontrolována použití, ke kterým jsou semena vynakládána.
Článek 26
Smlouva
1. Na podporu žádostí o pomoc podstoupí žadatelé svým pověřeným orgánům smlouvy, které uzavřeli s prvním zpracovatelem.
2. Žadatelé zajistí, že smlouvy specifikují následující:
a)
jména a adresy stran smlouvy;
b)
dobu trvání smlouvy;
c)
druhy všech příslušných surových materiálů a oblast osázenou jednotlivými odrůdami;
d)
jakékoli příslušné podmínky k dodání předpokládaného množství surových materiálů;
e)
převzetí naplnit své závazky podle čl. 24 odst. 3;
f)
zamýšlené prvotní konečné použití surového materiálu, každé jeho konečné použití, které souhlasí s podmínkami předepsanými v čl. 24 odst. 1 a čl. 39 odst. 3.
3. Žadatelé zajistí, že smlouvy budou uzavřeny v čase, který dovolí prvnímu zpracovateli dát kopii pověřenému orgánu žadatele v časových limitech předepsaných v čl. 34 odst. 1.
4. Pro účely kontroly mohou členské státy vyžadovat po každém žadateli, aby uzavřel jednotlivou dodavatelskou smlouvu pro jednotlivý surový materiál.
ODDÍL 3
Doplňky a vypovězení smluv
Článek 27
Doplňky a vypovězení smluv
Tam, kde strany doplňují nebo vypovídají smlouvu po té, co žadatel podal žádost o pomoc, žadatel může trvat na takové žádosti o pomoc pouze za podmínky a s ohledem na povolení nezbytných inspekcí, jež mají být provedeny, a informuje pověřené orgány o takovém doplňku nebo vypovězení ne později než je datum uzávěrky, který je stanovený v příslušném členském státu, jehož se doplněk žádosti týká.
Článek 28
Výjimečné okolnosti
Bez újmy na článku 27, kde žadatel informuje svůj pověřený orgán, že kvůli výjimečným okolnostem nebude schopen dodat všechny nebo část surových materiálů, pověřený orgán může, po obdržení dostatečných důkazů takovýchto výjimečných situací, ověřit tyto dodatky ke smlouvě, neboť se jeví ospravedlnitelné nebo může ověřit její vypovězení.
Tam, kde je půda krytá smlouvou snížena v důsledku změn nebo kde je smlouva vypovězena, žadatel ztratí právo na pomoc, o níž se hovoří v této kapitole pro oblasti odstupující od smlouvy.
Článek 29
Změny v konečných uživatelích
Bez újmy na článku 27, první zpracovatel může pozměnit zamýšlené primární konečné použití surových materiálů, jak je na ně odkazováno v čl. 26 odst. 2 pododst. f), jakmile smluvní surové materiály k němu byly doručeny a jakmile byly naplněny podmínky předepsané v čl. 31 odst. 1 a v prvním pododstavci čl. 34 odst. 3.
Změny v konečném použití mají být provedeny v souladu s podmínkami předepsanými v druhém pododstavci čl. 24 odst. 1 a čl. 39 odst. 3.
První zpracovatelé podají přednostní oznámení svým pověřeným orgánům s ohledem na nezbytné kontroly.
ODDÍL 4
Reprezentativní sklizně a dodávaná množství
Článek 30
Representativní sklizně
Každý rok členské státy zajistí za použití příslušného postupu reprezentativní sklizně, kterých musí být dosaženo a informuje o nich příslušné žadatele.
Článek 31
Dodávaná množství
1. Žadatelé uvedou celkové množství sklizených surových materiálů podle odrůd svým pověřeným orgánům a potvrdí dodávky surových materiálů a strany, jimž jsou tyto dodávky určeny.
2. Aktuální množství k doručení žadatelům k prvnímu zpracování budou muset přinejmenším odpovídat reprezentativní sklizni.
Avšak v náležitě odůvodněných případech členské státy mohou výjimečným způsobem přijmout množství až o 10 % pod reprezentativní sklizní.
Navíc, tam, kde pověřené orgány ověřily doplněk nebo vypovězení smluv v souladu s článkem 28, mohou, kde se to zdá ospravedlnitelné, zredukovat množství, která mají žadatelé doručit v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce.
ODDÍL 5
Podmínky vyplacení pomoci
Článek 32
Platba
1. Pomoc může být žadatelům vyplacena před tím, než je surový materiál zpracován. Avšak, takovéto platby budou provedeny pouze tam, kde byla prvnímu zpracovateli doručena nezbytná množství surových materiálů v souladu s touto kapitolou a kde:
a)
bylo učiněno prohlášení, které je uvedeno v čl. 31 odst. 1,
b)
kopie smlouvy byla doručena pověřenému orgánu prvního zpracovatele a v souladu s čl. 34 odst. 1 a byly naplněny podmínky vyjádřené v čl. 24 odst. 1,
c)
pověřený orgán obdržel důkaz, že byla zajištěna plná bezpečnost podle čl. 35 odst. 2.
d)
pověřený orgán zodpovědný za platbu zkontroloval, že podmínky předepsané v článku 26 byly dodrženy s ohledem na každou žádost.
2. V případě dvouletých plodin, kde surové materiály jsou sklizeny a z toho důvodu doručeny pouze v průběhu druhého roku kultivace, platba bude provedena v každém ze dvou roků následujících po datu uzavření smlouvy, jak se o tom praví v článku 26 za podmínky, že pověřený orgán stanoví, že:
a)
závazky, na něž odkazuje odst. 1 pododst. b), pododst. c) a pododst. d) tohoto článku jsou naplněny od prvního roku pěstování;
b)
závazky, na něž odkazuje odst. 1 pododst. a) tohoto článku jsou naplněny a informace, na něž je odkazováno v čl. 34 odst. 3 prvním pododstavci jsou předány v druhém roku kultivace.
Vzhledem k prvnímu roku pěstování, budou platby provedeny pouze tehdy, jestliže pověřené orgány obdržely důkaz, že bezpečnost, která je zajišťována podle čl. 35 odst. 2, byla dodržena. Vzhledem ke druhému roku kultivace, může být platba provedena bez zajištění bezpečnosti.
3. V případě trvalých nebo víceletých plodin, platba pomoci bude provedena každý rok po datu uzavření smlouvy. Podmínky předepsané v odstavci 2 by měly být aplikovány obdobně.
ODDÍL 6
Smlouva a povinnosti žadatelů a prvních zpracovatelů
Článek 33
Počet zpracovatelů
Energetické produkty budou získány ponejvíce od druhého zpracovatele.
Článek 34
Smlouva a povinnosti žadatelů a prvních zpracovatelů
1. První zpracovatelé pošlou kopii smlouvy svým pověřeným orgánům v časovém harmonogramu stanoveném příslušným členským státem a ne později, než je datum uzávěrky odevzdání žádostí o pomoc členského státu, jehož se to týká, pro příslušný rok.
Tam, kde žadatelé a první zpracovatelé doplňují nebo vypovídají smlouvy předcházející v daném roce datum, na které odkazuje článek 27, první zpracovatel pošle svému pověřenému orgánu kopii upravené nebo vypovězené smlouvy ne později, než je tento datum.
2. První zpracovatelé poskytnou svým pověřeným orgánům nezbytné informace o příslušném zpracovatelském řetězci, zejména co se týče cen a technických koeficientů, jež mají být použity k určení množství konečných produktů, které mohou být získány, jak je na to poukazováno v čl. 40 odst. 1 druhém pododstavci.
3. První zpracovatelé, kteří převzali od žadatelů surové materiály, budou informovat své pověřené orgány o množství přijatých surových materiálů, specifikujíce odrůdy, jméno a adresu strany ve smlouvě, která doručila surové materiály, místo doručení a odkaz na smlouvu během časového limitu stanoveného členskými státy, který dovolí, aby platby byly učiněny během doby specifikované v článku 28 nařízení (EC) č. 1782/2003.
Tam, kde členský stát prvního zpracovatele není stejný členský stát, ve kterém byly surové materiály vypěstovány, pověřený orgán prvního zpracovatele bude informovat pověřený orgán žadatele celkového množství doručovaných surových materiálů do 40 pracovních dnů obdržení informací, o nichž se hovoří v prvním pododstavci.
ODDÍL 7
Zabezpečení
Článek 35
První zpracovatelé
1. První zpracovatelé s jejich pověřeným orgánem zajistí plné pojištění, jak je na to odkazováno v paragrafu 2, do datumu uzávěrky podání žádostí o platby pro příslušný rok v příslušném členském státě.
2. Pojištění zajištěné s ohledem na jednotlivý surový materiál se počítá vynásobením součtu všech oblastí pokrytých smlouvou podepsanou prvním zpracovatelem, jež je zainteresován a použitých k produkci tohoto surového materiálu koeficientem 60 EUR na hektar.
3. Tam, kde jsou smlouvy doplněny nebo vypovězeny v souladu s články 27 nebo 28, pojištění se podle toho upraví.
4. Část pojištění bude snížena pro každý surový materiál pod podmínkou, že pověřený orgán prvního zpracovatele, který je zainteresován, vlastní důkaz, že množství zmiňovaného surového materiálu bylo zpracováno v souladu s požadavky předepsanými v čl. 26 odst. 2 pododst. f), s přihlédnutím, kde je to nezbytné, k jakýmkoli změnám podle článku 29.
Článek 36
Primární a podřízené požadavky
1. Následující závazky budou stanoví primární požadavky ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EEC) č. 2220/85 (30):
a)
závazek zpracovat množství surových materiálů v první řadě do konečných produktů upřesněných ve smlouvě. Surové materiály musí být zpracovány do 31. června druhého roku následujícím po roku sklizně;
b)
závazek, že produkty budou doprovázeny kontrolní kopií T5 v souladu s články 37 a 38 tohoto nařízení.
2. Následující závazky připadající na první zpracovatele ustanoví podřízené požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EEC) č. 2220/85:
a)
závazek převzít dodávku všech surových materiálů dodaných žadateli v souladu s čl. 24 odst. 3 tohoto nařízení,
b)
závazek předat kopie smluv v souladu s čl. 34 odst. 1 tohoto nařízení,
c)
závazek poskytnout požadované informace v souladu s čl. 34 odst. 3 prvním pododstavcem tohoto nařízení,
d)
závazek zajistit pojištění v souladu s čl. 35 odst. 1 tohoto nařízení.
ODDÍL 8
Dokumenty pro prodej, převod nebo převod do jiného členského státu nebo export
Článek 37
T5 kontrolní kopie
Tam, kde první zpracovatelé prodávají nebo dopravují druhým zpracovatelům v jiných členských státech polotovary podle smluv dle článku 26, jsou produkty doprovázeny kontrolními kopiemi T5 vydanými v souladu s nařízením (EEC) č. 2454/93.
Pod hlavičkou „Ostatní“ v rámečku 104 kontrolních kopií T5 uvede jednu z následujících zpráv:
-
Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el articulo 26 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión;
-
Použito pro zpracování nebo dodávku v souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) 1973/2004
-
Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 26 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004
-
Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 26 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission zu verwenden
-
Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 26 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1973/2004 της Επιτροπής
-
To be used for processing or delivery in accordance with Article 26 of Commission Regulation (EC) No 1973/2004
-
Kasutamiseks töötlemisel või tarnimisel vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1973/2004 artiklile 26
-
À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 26 du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission
-
Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 26 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione
-
Izmantot pārstrādei vai piegādei saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1973/2004 26. panta nosacījumiem
-
Naudoti perdirbimui arba pristatymui pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1973/2004 26 straipsnio nuostatas
-
A Bizottság 2004/1973/EK rendelete szerint feldolgozásra, vagy átadásra használandó
-
Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 26 van Verordening (EG) nr. 1973/2004 van de Commissie
-
Do wykorzystania w procesie przetwórstwa bądź do dostawy zgodnie z postanowieniami zawartymi w art. 26 rozporządzenia Komisji (WE) nr 1973/2004
-
A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 26 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão
-
Na spracovanie alebo dodávku v súlade s článkom 26 nariadenia Komisie (ES) č. 1973/2004
-
Se uporablja za predelavo ali dostavo v skladu s členom 26 Uredbe Komisije (ES) št. 1973/2004
-
Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 26 artiklan mukaisesti
-
Används till bearbetning eller leverans i enlighet med artikel 26 i kommissionens förordning (EG) nr 1973/2004.
Článek 38
Alternativy k T5 kontrolní kopii
Jestliže kontrolní kopie T5 není navrácena do kanceláře orgánu odbavení, který je zodpovědný za kontrolu v členském státu, v kterém sídlí první zpracovatel, dva měsíce po uplynutí konečné doby pro zpracování surových materiálů, které jsou uvedeny v čl. 36 odst. 1 pododst. a) v důsledku okolností, za něž první zpracovatel není zodpovědný, mohou být přijaty následující dokumenty jako alternativy ke kontrolní kopii T5:
a)
nákupní faktury za polotovary;
b)
prohlášení druhého zpracovatele potvrzujícího konečné zpracování surových materiálů na energetické produkty, jak na ně odkazuje článek 88 nařízení (EC) č. 1782/2003;
c)
ověřené fotokopie účetních dokumentů od druhého zpracovatele dokazujících, že zpracování bylo provedeno.
ODDÍL 9
Kontroly
Článek 39
Uchovávání záznamů
1. Pověřené orgány členského státu určí záznamy, které budou uchovávány zpracovateli a jejich četnost, která je nejméně měsíční.
Uvedené záznamy budou zahrnovat nejméně následující informace:
a)
množství různých surových materiálů zakoupených pro zpracování,
b)
množství zpracovaných surových materiálů a množství a druhy konečných výrobků, polotovarů a vedlejších produktů z nich získaných,
c)
odpady během zpracování,
d)
likvidační množství a důvody pro tuto likvidaci,
e)
množství a typy výrobků prodaných nebo převedených zpracovatelem a obdržené ceny,
f)
kde je to vhodné, jména a adresy následných zpracovatelů.
2. Pověřený orgán prvního zpracovatele zkontroluje, zda se postoupená smlouva shoduje s podmínkami, které jsou předepsané v čl. 24 odst. 1. O tom, kde nejsou tyto podmínky dodrženy, informuje žadatel pověřený orgán.
3. kalkulaci pohledu výpočtu ekonomické hodnoty produktů, na něž odkazuje čl. 24 odst. 1, příslušné pověřené orgány porovnají, na základě informace uvedené v čl. 34 odst. 2, součet hodnot všech energetických produktů s celkovým součtem hodnot všech ostatních produktů určených pro jiné použití a získaných ze stejné zpracovatelské operace. Každá hodnota je rovna odpovídajícímu množství násobenému průměrem výstupních cen z továrny zaznamenaných během předcházejícího marketingového roku. Tam, kde tyto ceny nejsou dostupné, pověřený orgán určí odpovídající ceny, zejména na základě informací, jež jsou zmiňovány v čl. 34 odst. 2.
Článek 40
Kontroly v provozech výrobců
1. Pověřené orgány členských států, ve kterých probíhá zpracování, ověří shodu s čl. 24 odst. 1 v provozen nejméně u 25 % zpracovatelů umístěných na jejich teritoriu, vybraných na základě rizikové analýzy. Takové kontroly budou zahrnovat nejméně:
a)
porovnání součtu hodnot všech energetických produktů se součtem hodnot všech ostatních produktů určených pro jiné použití a získaných ze stejné zpracovatelské operace,
b)
analýzu výrobního systému výrobce, zahrnující fyzické kontroly a kontroly obchodních dokumentů z pohledu ověření, v případě zpracovatelů, že dodávky surových materiálů, konečných produktů, polotovarů a vedlejších produktů jsou v souladu.
Pro účel kontroly, na niž je odkazováno v bodě b) prvního odstavce, pověřené orgány si samy vytvoří základnu zejména v jednotlivých technických koeficientech zpracování pro příslušné surové materiály. Tam, kde tyto koeficienty existují pro export v legislativě Společenství, budou aplikovány. Tam, kde neexistují, ale v legislativě Společenství existují jiné koeficienty, ty budou aplikovány. V jiných případech bude kontrola spoléhat zejména na koeficienty obecně přijímané zpracovatelským průmyslem.
2. Pro zpracovatelské operace, na něž se odkazuje v článku 25, budou kontroly prováděny u 10 % žadatelů vybraných na základě rizikové analýzy s uvážením:
a)
výše pomoci;
b)
počtu zemědělských parcel a oblasti pokryté žádostí o pomoc;
c)
vývoje od předcházejícího roku;
d)
zjištění kontrol provedených v minulých letech;
e)
ostatních parametrů definovaných členskými státy, založenými na reprezentativnosti předložených prohlášení.
3. Tam, kde kontroly, na něž je odkazováno v paragrafu 2, odhalují nepravidelnosti v nejméně 3 % případů, provede pověřený orgán dodatečné kontroly během roku a následně zvýší procento zemědělců, jejichž provozy budou předmětem kontroly v následujícím roce.
4. Pokud bylo stanoveno, že jisté části kontroly, jak je na ně odkazováno v paragrafech 1 a 2, mohou být vykonány na základě vzorku, zaručuje uvedený vzorek spolehlivou a reprezentativní úroveň kontroly.
5. O každé kontrola v provozu se zpracuje inspekční zpráva podepsaná inspektorem, který uvede detaily o provedených kontrolách. Zpráva uvede zejména:
a)
datum kontroly;
b)
přítomné osoby;
c)
kontrolované období;
d)
použité techniky kontroly včetně toho, kde byly použity, odkazy na metody vzorkování.,
e)
výsledky kontroly.
Článek 41
Výroba konopí
Použijí se ustanovení o konopí, na která se odkazuje v článku 29 nařízení Komise (EC) č. 795/2004 (31) a v článku 33 nařízení (EC) č. 796/2004.
Článek 42
Další opatření a vzájemná pomoc
1. Členské státy podstoupí všechna další opatření požadovaná pro řádné uplatnění této kapitoly a poskytnou vzájemnou pomoc potřebnou pro účely kontroly požadované na základě této kapitoly. Kde tato kapitola neposkytuje příslušné redukce a výjimky, členské státy mohou aplikovat příslušné národní sankce proti účastníkům trhu zahrnutým v procesu poskytování pomoci.
2. Pokud je to nutné nebo vyžadované touto kapitolou, budou členské státy vzájemně pomáhat jeden druhému, aby zajistili efektivní kontroly a umožnily autentičnost předkládaných dokumentů a přesnost dat vyměňovaných k ověření.
ODDÍL 10
Vyloučení z pomoci pro energetické plodiny a ohodnocení
Článek 43
Vyloučení surových materiálů z pomoci pro energetické plodiny a minimální pěstební oblast
1. Členské státy mohou vyloučit jakýkoli zemědělský surový materiál z pomoci pro energetické plodiny, pokud takové materiály vyvolávají obtíže z hlediska kontroly, veřejného zdraví, životního prostředí, trestního zákona nebo zredukovaného poměru konečných energetických produktů.
2. Pro jakýkoli surový materiál odkazovaný v článku 24 mohou členské státy osít minimální pěstební oblast.
Článek 44
Ohodnocení
Před 15. říjnem následujícím po konci toho roku, ve kterém byla pomoc poskytnuta, postoupí členské státy Komisi veškeré informace potřebné k ohodnocení pomoci pro energetické plodiny.
Takové informace zahrnou zejména:
a)
oblasti odpovídající jednotlivým odrůdám surového materiálu;
b)
množství každého typu surového materiálu, konečný výrobek, vedlejší výrobek a získaný doprovodný výrobek s detaily o typu použitého surového materiálu;
c)
opatření přijatá dle článku 25;
d)
surové materiály vyloučené z pomoci pro energetické plodiny nebo energetické plodiny na základě čl. 43 odst. 1 a minimální pěstební oblasti uváděné v čl. 43 odst. 2.
KAPITOLA 9
ÚČELOVÁ REGIONÁLNÍ POMOC PRO ZEMĚDĚLSKÉ PLODINY
Článek 45
Termín setby
Pro poskytnutí účelové regionální pomoci pro zemědělské plodiny podle článku 98 nařízení (ES) č. 1782/2003 musí být deklarovaná plocha oseta do termínu, který jsou povinny stanovit členské státy a to nejpozději do 15. června.
KAPITOLA 10
PODPORA NA OSIVO
Článek 46
Schválená osiva
Podle znění článku 99 nařízení (ES) č. 1782/2003 se podpora poskytuje pro zemědělskou výrobu ze základního a úředně schváleného osiva, jak je uvedeno ve směrnicích 66/401/EHS, 66/402/EHS a 2002/57/ES a to v souladu s normami a podmínkami stanovenými těmito směrnicemi a ve shodě s články 47 až 50 tohoto nařízení.
Článek 47
Výroba osiva
1. Osivo bude vyráběno:
a)
v rámci pěstitelské smlouvy uzavřené mezi organizací provádějící setbu nebo pěstitelem a specialistou na výrobu osiv.
b)
nebo přímo organizací provádějící setbu nebo pěstitelem pod podmínkou, že taková výroba je schválena pěstitelskou deklarací.
2. Organizace provádějící setbu nebo pěstitelé uvedení v odstavci 1 jsou držiteli osvědčení nebo registrace členskými státy. Takové osvědčení nebo registrace členským státem má platnost v celém Společenství.
3. Organizace provádějící setbu nebo pěstitel vyrábějící osivo nebo pěstitel, který si nechal osivo vyprodukovat v jiném členském státě než ve kterém bylo vydáno osvědčení nebo registrace podle znění odstavce 2, poskytne na požádání příslušným orgánům tohoto jiného členského státu veškeré informace potřebné ke kontrole oprávnění k přijetí dotace.
Článek 48
Teritoriální způsobilost
Každý členský stát poskytne podporu pouze na setbu sklizenou na vlastním území během kalendářního roku, ve kterém začíná sezóna, pro niž byla podpora udělena.
Podporu poskytne všem pěstitelům za podmínek, které zaručují příjemcům podpor rovnocenné zacházení bez ohledu na místo jejich sídla v rámci Společenství.
Článek 49
Odbyt osiva
Podpora se poskytne pouze tehdy, pokud osivo bylo skutečně uvedeno příjemcem na trh za účelem výsevu v termínu nejpozději do 15. června roku následujícího po žni. „Uvést na trh“ znamená: mít k dispozici nebo skladem, vystavit za účelem prodeje, nabídnout k prodeji, prodej nebo dodávka jiné osobě.
Článek 50
Odrůdy Cannabis sativa L. (konopí)
Odrůdy konopí (Cannabis sativa L) splňující podmínky podpory podle článku 99(4) nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou uvedeny v seznamu přílohy II k nařízení (ES) č. 796/2004.
KAPITOLA 11
ÚHRADY NA PLOCHU OBDĚLANÉ PŮDY
ODDÍL 1
Všeobecná ustanovení podmínek pro obdržení úhrady na plochu obdělané půdy
Článek 51
Půdní způsobilost
1. Pro účely kapitoly 10 nařízení (ES) č. 1782/2003:
a)
„trvalá pastvina“ znamená „trvalou pastvinu“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 796/2004;
b)
„trvale obdělaná půda“ znamená „trvale obdělanou půdu“ ve smyslu čl. 2 odst. c) nařízení Komise (ES) č. 795/2004.
2. Pro účely prvního odstavce článku 108 nařízení (ES) č. 1782/2003 půda označená jako trvalá pastvina pro rok 2003 bude:
a)
půda deklarovaná zemědělcem v jeho žádosti o podporu pro rok 2003 jako trvalá pastvina,
a
b)
půda, která nebyla deklarovaná zemědělcem v jeho žádosti o podporu pro rok 2003, pokud však nelze dokázat, že tato půda nespadá v roce 2003 do kategorie trvalé pastviny.
3. Ve smyslu třetího odstavce článku 108 nařízení (ES) č. 1782/2003 mohou členské státy nedodržet první odstavec tohoto článku pouze v následujících případech:
a)
pro oblasti podléhající restrukturalizačnímu programu definovanému jako „změna struktury a/nebo příslušné oblasti vlastnických vztahů uložená veřejnou správou“ jsou členské státy povinny učinit opatření k zamezení významného nárůstu celkové plochy obdělané půdy s nárokem na dotaci na obdělanou půdu; může se jednat hlavně o přehodnocení ploch dříve s nárokem, nyní bez nároku na dotaci, a to formou kompenzačního opatření; plochy, které nově prohlásí členský stát za způsobilé k získání dotace v rámci restrukturalizačního programu, nesmí přesáhnout výměru plochy nově prohlášené za nezpůsobilé ke získání dotace v rámci tohoto programu o více než 5 %;
b)
v případě jakéhokoliv zásahu veřejné správy, který by vedl k tomu, že zemědělec by pěstoval zemědělské plodiny na půdě dříve prohlášené za nezpůsobilou k získání dotace na obdělanou půdu, v zájmu pokračování jeho obvyklé zemědělské činnosti a uvedený zásah znamená, že půda původně způsobilá přestává být způsobilou, členské státy nesmějí zvyšovat svoji celkovou plochu obdělané půdy vhodné k získání dotace, ani přechodně ani trvale, o více než 0,1 % své celkové základní plochy;
c)
v případech, kdy zemědělci mohou udávat pádné a objektivní důvody pro změny kvalifikace půdy z nezpůsobilé na způsobilou k získání dotace na obdělanou půdu v jejich držení, mají členské státy povinnost prověřit, zda neexistují skutečné důvody pro zamítnutí takových změn, zvláště z hlediska negativních vlivů na životní prostředí a formou plánu poskytnou důkaz, který odevzdají Komisi, že celková velikost způsobilé půdy zůstává nezměněna; za žádných okolností nesmí takové změny způsobit nárůst celkové rozlohy registrované způsobilé obdělané půdy; členské státy zajistí systém předběžných hlášení a schvalování takovýchto změn.
Článek 52
Podmínky pro získání dotace
Bez újmy ustanovení článku 2 budou dotace na obdělanou půdu vyplaceny pouze za plochy:
a)
nacházejících se v oblastech klimaticky a zemědělsky vhodných k pěstování zemědělských plodin; členské státy mají právo rozhodovat o tom, že jakákoliv oblast není vhodná k pěstování určitých plodin;
b)
na kterých zůstává zemědělská plodina alespoň do začátku kvetení v podmínkách normálního růstu.
Pokud jde o pšenici tvrdou, bude tato plodina navíc pěstována v souladu s místními normami alespoň do 30. června, platba je poskytnuta splněním této podmínky, pokud však není plodina sklizena v plné zralosti před tímto datem.
Článek 53
Regionální sazby
1. V případě, kdy je plocha výrobce vhodná k získání dotace na obdělanou půdu je umístěna ve více než jednom výrobním regionu, bude splatná částka stanovena podle umístění každé plochy, na kterou byla producentem podána žádost.
2. Členské státy, které upravují zvláštními předpisy pěstování kukuřice pro oblasti, kde se plodina pěstuje hlavně na siláž, mají právo v tomto regionu uplatnit výnos z krmného obilí pro všechny oblasti s pěstováním kukuřice v regionech, které splňují tuto podmínku.
ODDÍL 2
Zvláštní ustanovení týkající se některých zemědělských plodin
Článek 54
Silážní píce
1. Pro účely článku 100(3) nařízení (ES) č. 1782/2003 „silážní píce“ znamená plodinu pěstovanou na plochách osetých zejména travou a sklízených nazeleno alespoň jednou do roka za účelem uchování v uzavřených prostorách pomocí anaerobního kvašení.
Plochy registrované pro pěstování travního osiva schváleného podle směrnice 66/401/EHS během daného marketingového roku nesmějí být deklarovány jako plochy způsobilé k získání dotací na obdělanou půdu.
2. Ustanovení této kapitoly, s výjimkou podmínky ohledně doby květu v bodě (b) prvního odstavce článku 52, platí i pro silážní píce.
3. V členských státech, které mají předpisy pro specifické oblasti pro pěstování silážní píce, jak je uvedeno v příloze IV, jsou zemědělci oprávněni získat podporu na plochu obdělané půdy podle kategorie „silážní píce“.
Článek 55
Pšenice tvrdá
1. Žádosti o podporu na tvrdou pšenici s příplatkem na tvrdou pšenici a speciální podporu stanovené článkem 105 nařízení (ES) č. 1782/2003 platí pouze tehdy, když:
a)
žádost o podporu na obdělanou půdu, jak je uvedeno v článku 101 nařízení (ES) č. 1782/2003, je podána na stejný počet hektarů osetých tvrdou pšenicí;
b)
je použito minimální množství osiva schváleného podle směrnice 66/402/EHS.
2. Členské státy mají povinnost před 1. říjnem roku předcházejícího roku, na který je poskytnuta subvence, stanovit a sdělit zemědělcům minimální množství schváleného osiva, které je nutno použít v souladu se zemědělskou praxí v daném členském státu.
Článek 56
Len a konopí pěstované na vlákno
1. Podpora na plochu obdělané půdy pro len a konopí pěstovaných na vlákno má stanoveny následující podmínky:
a)
předání kopie smlouvy nebo závazku uvedených v prvním odstavci článku 106 nařízení (ES) č. 1782/2003 nejpozději do 15. září roku, pro který je poskytnuta dotace, nebo v dřívějším termínu stanoveném členským státem;
b)
použití osiva následujících odrůd:
i)
pro len pěstovaný na vlákno platí odrůdy uvedené na seznamu v příloze V ze dne 15. května roku, pro který je poskytnuta dotace;
ii)
pro konopí pěstované na vlákno platí odrůdy uvedené na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. nařízení (ES) č. 796/2004 ze dne 15. května roku, pro který je poskytnuta podpora, a schváleném podle Směrnice 2002/57/EHS (32).
2. Pro účely poskytnutí podpory na plochu obdělané půdy pro konopí pěstované na vlákno může členský stát stanovit minimální osevní kvótu v souladu s dobrou pěstitelskou praxí.
Článek 57
Termín setby
Omezením platnosti článku 109 nařízení (ES) č. 1782/2003 může členský stát posunout konečné datum pro setbu na pozdější termín, nejpozději však na 15. června pro plodiny uvedené na seznamu v příloze VIII tohoto nařízení, a to v pásmech, která stanoví dotyčné členské státy, nacházející se v regionech uvedených v této příloze.
ODDÍL 3
Základní plochy, referenční výnosy a horní limity
Článek 58
Zavlažovaná a nezavlažovaná půda
1. V případech, kdy regionalizační plány uvedené v článku 103 nařízení (ES) č. 1782/2003 určí odlišné výnosy pro zavlažovanou a nezavlažovanou půdu, členské státy stanoví pravidla pro rozlišení, zda daná oblast v daném marketingovém roce je zavlažovaná nebo ne. Zejména uvedou:
a)
seznam zemědělských plodin, na které se poskytují podpory na plochu obdělané půdy podle sazby za zavlažovaný výnos;
b)
popis zavlažovacího zařízení, které musí mít zemědělec k dispozici; takové zařízení musí být úměrné velikosti dané plochy zemědělské půdy a musí dodávat dostatečné množství vody pro normální vývoj rostlin během vegetačního cyklu;
c)
přiměřenou dobu zavlažování.
2. Odstavec 1 se netýká výrobních oblastí „regadío“ ve Španělsku nebo jiných oblastí, kde je zavlažování historickým fenoménem spjatým s pozemky a slouží pro jejich ohraničení a k zápisu do katastru.
Článek 59
Překročení limitu základní plochy
1. Pro účely stanovení jakéhokoliv překročení limitu regionálních základních ploch ve shodě s článkem 102 nařízení (ES) č. 1782/2003 musí příslušný úřad dotčeného členského státu vzít v úvahu:
a)
regionální základní plochu stanovenou v příloze IV k tomuto nařízení;
b)
součet ploch nárokovaných v žádostech o podporu na plochu obdělané půdy podaných pro každou jednotlivou plodinu, včetně, v případě použití článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003, příslušných povinných rezerv.
Jakékoliv dobrovolné rezervy musí být zahrnuty do ploch jiných než zavlažovaných, jiných než určených pro kukuřici a/nebo jiných než určených pro silážní píci.
2. Součet ploch nárokovaných podanými žádostmi o subvenci nesmí zahrnovat plochy nebo jejich části nárokované žádostmi, když se při administrativní kontrole zjistí, že jsou prokazatelně neoprávněné.
Případně je nutno započítat plochu, která je zjištěna během kontrol v terénu podle článku 23 nařízení (ES) č. 1782/2003.
3. Plochy oseté zemědělskými plodinami v souladu s kapitolou 10 části IV nařízení (ES) č. 1782/2003 a použité na podporu žádosti o subvenci podle kapitoly 12 části IV tohoto nařízení se připočítají k součtu ploch nárokovaných podanými žádostmi po úpravě podle ustanovení odstavce 2.
4. Překročení limitů základních ploch se bude počítat podle tabulky v příloze VI.
Článek 60
Překročení limitů ploch pro tvrdou pšenici
1. Pro účely stanovení jakéhokoliv překročení limitu pro plochu osetou tvrdou pšenicí s nárokem na příplatek k podpoře na plochu obdělané půdy stanoveným v čl. 105 odst. 1) nařízení (ES) č. 1782/2003 mají příslušné úřady členských států povinnost přihlédnout k součtu ploch nárokovaných žádostmi o příplatek k dotaci na plochu obdělané půdy pro tvrdou pšenici po úpravě podle čl. 59 odst. 2) tohoto nařízení a případně sníženou podle článku 102 nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. Odstavec 1 se použije pro účely stanovení jakéhokoliv překročení limitu pro plochu s nárokem na speciální podporu pro tvrdou pšenici stanovenou čl. 105 odst. 3) nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 61
Konečná hodnota překročení limitu ploch a koeficient krácení
1. Kde bude podle článků 59 a 60 zjištěno překročení limitu, musí dotčený členský stát nejpozději do 31. října daného roku stanovit konečnou hodnotu překročení limitu zaokrouhlenou na dvě desetinná místa.
2. Konečná hodnota překročení limitu stanovená tímto způsobem bude použita k výpočtu poměrného krácení nárokované plochy:
a)
Podpora na plochu obdělané půdy podle čl. 102 odst. 1) nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
Příplatek k této částce a speciální podpora pro tvrdou pšenici podle článku 105 nařízení (ES) č. 1782/2003 s použitím článku 102(1) tohoto nařízení.
Článek 62
Dělené plochy
Pro účely článku 102(5) nařízení (ES) č. 1782/2003 je členský stát povinen nejpozději do 15. září roku, pro který je požadována podpora na plochu obdělané půdy, stanovit následující body a obeznámit s nimi Komisi:
a)
celostátní základní plochu, která se bude dále dělit;
b)
kritéria vytvoření dělených ploch pro členský stát;
c)
dělené plochy (počet, název a velikost);
d)
podrobná pravidla pro koncentrační opatření v případě překročení limitu.
Článek 63
Mezní hodnota součtu dotací
Pro účely stanovení jakéhokoliv překročení mezního limitu podpor a odpovídajícího koeficientu krácení podle článku 102(2) nařízení (ES) č. 1782/2003 musí příslušné úřady členských států provést poměrné krácení nárokovaných ploch podle článku 102(1) a článku 105(2) tohoto nařízení.
ODDÍL 4
Plochy vyňaté z produkce
Článek 64
Definice
Pro účely článku 107(1) nařízení (ES) č. 1782/2003 znamená výraz „plocha vyňatá z produkce“, že se plocha způsobilá pro podporu na plochu dle článku 108 nařízení (ES) č. 1782/2003 ponechá ležet ladem.
Článek 65
Podmínky
1. Použije se článek 32 nařízení (ES) č. 795/2004.
2. Odchýlením se od článku 107(9) nařízení (ES) č. 1782/2003 a pro roky 2005 a 2006 může Malta stanovit minimální požadavky na velikost pro plochy vyňaté z produkce o velikosti méně než 0,1 ha a šířce 10 metrů.
Článek 66
Regionální členění
1. Žádosti o podporu uvedené v části II nařízení (ES) č. 1782/2003 musí být rozčleněny podle regionů v souladu s regionalizačním plánem uvedeným v článku 103 zmíněného nařízení.
2. Ke každé žádosti o podporu na plochu v daném produkčním regionu musí být předloženo odpovídající prohlášení o plochách vyňatých z produkce týkající se alespoň odpovídajícího počtu hektarů ve stejném produkčním regionu.
3. Členský stát může umožnit odchýlení se od odstavce 2 v souladu s objektivními kritérii.
4. Odchýlením se od odstavce 2 může být plocha povinně vyňatá z produkce odpovídající předložené žádosti o podporu na plochu soustředěna zcela nebo zčásti:
a)
ve Španělsku, v regionu „secano“ v případě zemědělských podniků nacházejících se v produkčních regionech „secano“ a „regadío“;
b)
v jiném produkčním regionu za předpokladu, že se budou plochy, které mají být vyňaty z produkce, nacházet v produkčních regionech sousedících s regiony, ve kterých se nachází obdělávána půda.
5. Použijí-li se odstavce 3 a 4, musí být plocha, která má být vyňata z produkce, přizpůsobena tak, aby zohledňovala rozdíl mezi výnosy použitými pro výpočet platby týkající se plochy vyňaté z produkce v předmětných regionech. Avšak použití tohoto odstavce nebude mít za následek menší počet hektarů vyňatých z produkce, než jaký je stanoven jako povinný.
Článek 67
Úroda luštěnin
1. Pro účely uplatnění druhé odrážky článku 107(3) nařízení (ES) č. 1782/2003 znamená „úroda luštěnin“ plochy oseté jedním nebo více druhy krmných luštěnin uvedených v příloze VII k tomuto nařízení. Výsev ve směsi s obilovinami a/nebo travinami je možný s výhradou následujících podmínek:
a)
plocha je oseta hlavně krmnými luštěninami;
b)
jejich sklizeň nelze provést odděleně.
V případě, že zvláštní regionální ekologické standardy vydané členskými státy pro organické plodiny stanoví maximální hranici pro plochu osetou krmnými luštěninami, bude podmínka týkající se ploch osetých především krmnými luštěninami stanovená v bodu (a) splněna, pokud bude dosaženo alespoň 85 % limitu stanoveného členskými státy.
2. Plochy, na kterých se luštěniny dle ustanovení odstavce 1 stanou mezi 15. lednem a 31. srpnem způsobilými dle schématu podpory upraveného v nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 (33), nejsou způsobilé pro podporu na plochu.
Článek 68
Podpora na plochu dobrovolně vyňatou z produkce
Pro účely článku 107(6) nařízení (ES) č. 1782/2003 umožní členské státy zemědělcům v případě uplatnění článku 66 uvedeného nařízení vyjmout z produkce až min. 10 % plochy, pro kterou je podávána žádost o podporu na plochu pro zemědělské plodiny a která není používána, aby vzniklo právo na úhradu nároků plynoucích z vyjmutí z produkce. Členský stát může stanovit vyšší procento s ohledem na specifické situace a v případě, že zajistí dostatečné využití zemědělské půdy.
Základní částka za dobrovolné vyjmutí z produkce činí 63,00 EUR/t počínaje hospodářským rokem 2005/2006. Jsou-li pro zavlažovanou a nezavlažovanou půdu stanoveny různé výnosy, použijí se platby za vyjmutí z produkce pro nezavlažovanou půdu.
Členské státy přijmou vhodná opatření pro specifický stav ploch dobrovolně vyňatých z produkce, aby zajistily, že budou tyto plochy udržovány v dobrém zemědělském a ekologickém stavu a že bude zajištěna ochrana životního prostředí.
ODDÍL 5
Sdělení
Článek 69
Sdělení
1. Členské státy zašlou Komisi informace uvedené v příloze IX ve standardizovaném formátu popsaném v této příloze, a to rozčleněné podle produkčních regionů, základních ploch a zemí, v souladu s časovým plánem uvedeným v článku 3.
2. Bude-li zjištěno, že plochy uvedené v článcích 59 a 60 byly překročeny, příslušný členský stát ihned, nejpozději do 15. listopadu příslušného roku, stanoví konečnou hodnotu možného překročení a o této hodnotě informuje Komisi nejpozději do 1. prosince příslušného roku. Údaje použité k výpočtu hodnoty, o kterou je základní plocha překročena, budou předány prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze VI.
3. Bude-li tato hodnota překročení rozložena dle článků 102(5) a 105(2) nařízení (ES) č. 1782/2003, příslušný členský stát o tomto rozložení informuje Komisi nejpozději do 15. listopadu.
4. V případě, že se použije článek 63, příslušný členský stát informuje Komisi o konečném koeficientu snížení nejpozději do 1. prosince příslušného roku.
KAPITOLA 12
PRÉMIE NA OVCE A KOZY
ODDÍL 1
Přímé platby
Článek 70
Žádosti a retenční období
1. Mimo požadavky integrovaného správního a kontrolního systému stanovené v kapitole 4 části II nařízení (ES) č. 1782/2003 („integrovaný systém“), označí zemědělci ve své žádosti o prémie na ovce a kozy a doplňkové prémie, zda budou ovčí mléko nebo mléčné výrobky z ovčího mléka dodávat na trh během roku, pro který o prémii žádají.
2. Žádosti o prémii pro zemědělce chovající ovce a/nebo kozy musí být předloženy kompetentnímu orgánu během specifické lhůty stanovené příslušným členským státem, která začne běžet nejdříve 1. listopadu před začátkem roku, pro který jsou žádosti předkládány, a skončí nejpozději 30. dubna následujícího po začátku roku, pro který jsou žádosti předkládány.
Avšak Spojené království může stanovit pro Severní Irsko jinou lhůtu než je stanovena pro Velkou Británii.
3. Lhůta uvedená v článku 115(1) nařízení (ES) č. 1782/2003, během které se zemědělec zavazuje chovat ve svém zemědělském podniku počet ovcí a/nebo koz, na které žádá prémii („retenční období“), činí 100 dnů od prvního dne následujícího po posledním dnu lhůty pro předložení žádostí uvedené v odstavci 2.
Článek 71
Plochy způsobilé pro prémii na kozy
Kritéria uvedená v článku 113(2) nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou splněna v oblastech uvedených v příloze X.
Avšak členské státy budou pravidelně ověřovat, zda jsou tato kritéria nadále plněna ve všech oblastech uvedených v příloze X, které spadají do jejich příslušných území. Po tomto zhodnocení informují členské státy Komisi o všech nezbytných změnách přílohy X do 31. července roku předcházejícího roku, pro který bude změna platná. Toto oznámení musí uvádět zejména zóny nebo části zón uvedené v příloze X, které již nesplňují kritéria uvedená v článku 113(2) nařízení (ES) č. 1782/2003, a rovněž případné zóny, které tato kritéria splňují, avšak ještě nejsou v příloze X uvedeny. Pro tyto potenciální nové zóny předají členské státy Komisi podrobné odůvodnění svého návrhu.
Článek 72
Žádost o doplňkovou prémii a prémii na kozy
1. Chce-li zemědělec, z jehož zemědělského podniku se min. 50 %, avšak méně než 100 % plochy užívané pro zemědělskou činnost nachází v oblastech uvedených v článku 114(1) nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo v oblastech uvedených v příloze X tohoto nařízení, získat doplňkovou prémii nebo prémii na kozy, musí předložit jedno nebo více prohlášení s označením polohy jeho pozemků, a to v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku:
2. Zemědělec, který musí každý rok předkládat prohlášení o celkové využité zemědělské půdě svého zemědělského podniku z důvodu žádosti o podporu dle ustanovení v článku 22(1) nařízení (ES) č. 1782/2003, musí v tomto prohlášení uvést pozemky využité pro zemědělskou činnost, které se nachází v oblastech uvedených v článku 114(1) nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo případně v oblastech uvedených v příloze X k tomuto nařízení;
Zemědělec, který nemusí předkládat prohlášení uvedené v prvním odstavci, musí každý rok předložit zvláštní prohlášení s případným využitím systému pro identifikaci zemědělských pozemků stanoveného v integrovaném systému.
Toto zvláštní prohlášení musí uvádět polohu všech pozemků, které zemědělec vlastní, má pronajaté nebo využívá na základě jakýchkoli ujednání, s označením jejich rozlohy a údaji o pozemcích využívaných pro zemědělskou činnost, které se nachází v oblastech uvedených v článku 114(1) nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo případně v oblastech uvedených v příloze X tohoto nařízení. Členské státy mohou stanovit, aby bylo zvláštní prohlášení obsaženo v žádosti o prémii na ovce a/nebo kozy. Členské státy mohou rovněž požadovat, aby bylo zvláštní prohlášení provedeno prostřednictvím formuláře „žádosti o jednotnou platbu“.
3. Pověřený vnitrostátní orgán může požadovat předložení vlastnického listu, nájemní smlouvy nebo písemné dohody mezi zemědělci a případně osvědčení místního nebo regionálního orgánu, který dal pozemek využívaný k zemědělské činnosti příslušnému zemědělci k dispozici. Toto osvědčení musí uvádět rozlohu pozemku poskytnutého zemědělci a pozemky nacházející se v oblastech uvedených v článku 114(1) nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo případně v oblastech uvedených v příloze X tohoto nařízení.
Článek 73
Zemědělci provádějící sezónní přesun zvířat na jiné pastviny(transhumace)
1. Žádosti o prémie předložené zemědělci, jejichž zemědělské podniky sídlí v jedné ze zeměpisných oblastí uvedených v článku 114(2)(b) nařízení (ES) č. 1782/2003 a kteří chtějí získat doplňkovou prémii, musí uvést:
a)
místo nebo místa, kde bude v aktuálním roce provedena transhumace;
b)
lhůtu minimálně 90 dnů uvedenou v článku 114(2)(a) nařízení (ES) č. 1782/2003 a stanovenou pro aktuální rok.
2. K žádostem o prémie předloženým zemědělci dle odstavce 1 musí být přiloženy dokumenty osvědčující, že transhumace byla během předchozích dvou let skutečně prováděna, vyjma případů vyšší moci nebo vlivu náležitě odůvodněných přírodních okolností ovlivňujících život stáda, a zejména osvědčení místního nebo regionálního orgánu v místě transhumace potvrzujícím, že se transhumace během minimálně 90 po sobě jdoucích dnů opravdu uskutečnila.
Při provádění administrativních kontrol žádostí musí členské státy zajistit, aby se místo transhumace specifikované v žádosti o prémii skutečně nacházelo v oblasti uvedené v článku 114(1) nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 74
Způsobilost
1. Prémie budou zemědělcům vypláceny na základě počtu ovcí a/nebo koz chovaných v jejich zemědělských podnicích během retenčního období uvedeného v článku 70(3).
2. Za způsobilá zvířata se považují zvířata splňující podmínky stanovené v definicích uvedených v článku 112 nařízení (ES) č. 1782/2003 v poslední den retenčního období.
Článek 75
Seznam zemědělců dodávajících na trh ovčí mléko nebo výrobky z ovčího mléka
Pro každý rok vytvoří členské státy nejpozději do třicátého dne retenčního období seznam zemědělců dodávajících na trh ovčí mléko nebo výrobky z ovčího mléka na základě prohlášení zemědělců uvedených v článku 70(1).
Při vytváření seznamu musí členské státy zohlednit výsledky kontrol a všechny ostatní zdroje informací dostupné pověřenému orgánu, zejména informace získané od zpracovatelů nebo distributorů, které se týkají dodávání ovčího mléka nebo výrobků z ovčího mléka zemědělci na trh.
Článek 76
Oznámení
1. Členské státy musí informovat Komisi:
a)
nejpozději do 31. července každého roku o informacích týkajících se žádostí o prémie předložených pro aktuální rok, a to s využitím vzorového formuláře uvedeného v příloze XI;
b)
nejpozději do 31. července každého roku o počtu a výši prémií vyplacených v předchozím roce po případném uplatnění snížení podpory dle ustanovení článku 120 nařízení (ES) č. 1782/2003, a to s využitím vzorového formuláře uvedeného v příloze XII k tomuto nařízení;
c)
nejpozději do 31. října každého roku o všech změnách v seznamu zemědělských oblastí, ve kterých se provádí transhumace dle článku 114(2) nařízení (ES) č. 1782/2003 a článku 73 tohoto nařízení.
Informace požadované dle prvního pododstavce musí být na žádost poskytnuty vnitrostátním orgánům odpovědným za vytvoření úřední statistiky v sektoru skopového a kozího masa.
2. Pokud se informace požadované dle odstavce 1 změní, zejména v důsledku kontrol, oprav nebo zpřesnění předchozích údajů, musí být Komise o této aktualizaci informována do jednoho měsíce od výskytu změny.
ODDÍL 2
Limity, rezervy a převody
Článek 77
Práva získaná zdarma
Kromě výjimečných případů, kdy zemědělec obdrží práva na příplatek zdarma z národní rezervy, nebude oprávněn svá práva převést nebo je dočasně pronajmout po tři roky od doby, kdy práva získal.
Článek 78
Použití práv
1. Zemědělec mající práva, je může využít tím, že je uplatní sám a/nebo je pronajme jinému zemědělci.
2. Pokud zemědělec během každého roku neuplatní minimální procentní podíl svých práv podle odstavce 4, neuplatněná část se převede do národní rezervy vyjma následujících případů:
a)
V případě zemědělce majícího maximálně 20 práv na příplatky, pokud tento zemědělec neuplatní během každého ze dvou po sobě jdoucích roků minimální procentní podíl, převede se do národní rezervy pouze část neuplatněná během posledního kalendářního roku;
b)
v případě zemědělce účastnícího se extenzifikačního programu, uznaného Komisí;
c)
v případě zemědělce účastnícího se programu předčasného odchodu do důchodu uznaného Komisí, ve kterém převod a/nebo dočasné pronajmutí není povinné;
d)
za výjimečných a řádně odůvodněných okolností.
3. Dočasné pronajmutí se bude vždy vztahovat pouze na celé roky a je třeba, aby se přitom jednalo aspoň o minimální počet zvířat stanovených v článku 79(1). Na konci každého období pronájmu, které nesmí přesáhnout tři po sobě jdoucí roky, kromě případu, kdy se jedná o převod práv, zemědělec znovu svá práva pro sebe získá aspoň na další dva po sobě jdoucí roky. Pokud zemědělec během každého z těchto dvou roků neuplatní aspoň minimální procentní podíl svých práv stanovených v odstavci 4, potom kromě výjimečných a řádně zdůvodněných případů členský stát stáhne a ročně vrátí do národní rezervy tu část práv, kterou zemědělec neuplatnil.
V případě zemědělců účastnících se programů předčasného odchodu do důchodu uznaných Komisí mohou členské státy umožnit, aby se celková doba trvání dočasného pronajmutí na základě těchto programů prodloužila.
Zemědělci, kteří se zavázali účastnit se extenzifikačního programu v souladu s opatřením uvedeným v článku 2(1)(c) nařízení rady (EHS) č. 2078/92 (34) nebo extenzifikačního programu v souladu s články 22 a 23 nařízení (ES) č. 1257/1999 nebudou po dobu takovéto účasti oprávněni svá práva dočasně pronajímat a/nebo převádět. Toto ustanovení se však nebude uplatňovat v případech, kdy program povoluje převod a/nebo dočasný pronájem práv zemědělcům, jejichž účast na opatřeních jiných, než o kterých se hovoří v tomto pododstavci, vyžaduje získání práv.
4. Minimální procentní podíl uplatnění práv na prémii je 70 %.
Členské státy však tento procentní podíl mohou zvýšit až na 100 %. O tom, jaký procentní podíl zamýšlejí použít, musejí Komisi předem informovat.
Článek 79
Postoupení práv a dočasné pronajmutí
1. Členské státy mohou na základě svých výrobních struktur stanovit minimální počet práv na prémie, které mohou být předmětem dílčího převodu, který nezahrnuje převod držení. Toto minimum nesmí přesáhnout 10 práv na prémie.
2. Převody práv na prémie a dočasná pronajmutí těchto práv se stanou platnými teprve poté, co o nich zemědělec práva nabývající a zemědělec práva převádějící a/nebo dočasně pronajímající zpraví pověřené úřady členského státu.
Takovéto oznámení se musí provést do určitého nejzazšího termínu stanoveného členským státem, který nesmí být pozdější než datum, kdy v daném členském státu končí období podávání žádosti o prémie, kromě případů, kdy se převod děje prostřednictvím dědictví. V takovýchto případech musí být zemědělec, který práva nabývá, schopen předložit příslušné doklady prokazující, že je dědicem zesnulého zemědělce.
3. V případě převodu bez převodu držení nesmí být v žádném případě počet práv převedených bez náhrady do národní rezervy menší než jedno.
Článek 80
Změna individuálního stropu
V případě převodů nebo dočasných pronajmutí práv na prémie musejí členské státy stanovit nový strop a nejpozději do 60 dní od posledního dne období, během kterého výrobce předložil svou žádost, informovat zainteresované zemědělce o počtu práv na prémie, na která mají nárok.
První odstavec se nebude vztahovat na případ, kdy se převod děje prostřednictvím dědictví uvedeného v článku 79(2).
Článek 81
Zemědělci nevlastnící půdu, kterou obhospodařují
Na zemědělce obhospodařující pouze půdu ve vlastnictví veřejném nebo družstevním, kteří se rozhodnou, že už tuto půdu nebudou používat pro pastvu a že všechna svá práva převedou na jiného zemědělce, se bude pohlížet stejně jako na zemědělce, kteří držení své půdy prodávají nebo převádějí. Ve všech ostatních případech se na takovéto zemědělce bude pohlížet jako na zemědělce, kteří převádějí pouze svá práva na prémie.
Článek 82
Převod přes národní rezervu
V případech, kdy členské státy stanoví, že převod práv se má dít prostřednictvím národní rezervy, budou aplikovat národní ustanovení analogické ustanovením v této kapitole. Navíc v těchto případech:
a)
mohou členské státy umožnit, aby se dočasný pronájem uskutečnil prostřednictvím národní rezervy;
b)
v případě, že se převod práv či dočasný pronájem uskuteční podle bodu (a), stane se přesun do národní rezervy účinným až poté, co kompetentní úřady členského státu budou zemědělce převádějícího a/nebo pronajímajícího práva informovat a přesuny z rezervy na jiného zemědělce se stanou účinnými, až tohoto zemědělce budou úřady informovat.
Navíc národní ustanovení zmiňovaná v prvním odstavci zajistí, že ta část práv, která není pokrytá druhým pododstavcem článku 117(2) Nařízení (ES) č. 1782/2003, musí být vyrovnána platbou od členského státu odpovídající platbě, která by byla vyplacena následkem přímého přesunu mezi zemědělci, přičemž je zejména třeba vzít v úvahu výrobní trend v příslušném členském státě. Tato platba se bude rovnat platbě, účtované zemědělci, který obdrží ekvivalentní práva z národní rezervy.
Článek 83
Výpočet individuálních limitů
Při počátečních výpočtech a v následných upřesněních jednotlivých limitů pro práva na prémie se budou používat pouze celá čísla.
Za tímto účelem se v případech, kdy aritmetický výsledek výpočtů nebude celým číslem, použije nejbližší celé číslo. V případech, kdy výsledek výpočtů padne přesně do poloviny mezi dvě celá čísla, se pak použije vyšší celé číslo.
Článek 84
Uvědomění
1. Nejpozději do 1. března 2005 členské státy Komisi musejí uvědomit o části převedených práv na příplatky, které budou odevzdány národní rezervě v souladu s článkem 117(2) nařízení (ES) č. 1782/2003 a o případných opatřeních provedených podle článku 117(3) tohoto nařízení a před 1. lednem každého roku o jakýchkoliv jejich změnách.
2. Za použití tabulky uvedené v přílohách XIII a XIV členské státy komisi každý rok nejpozději 30. dubna uvědomí:
a)
o počtu práv na příplatek vrácených bez náhradní platby do národní rezervy po převodech práv bez převodu držení během předchozího roku;
b)
o počtu neuplatněných práv na příplatek zmiňovaných v článku 118(2) nařízení (ES) č. 1782/2003 převedených do národní rezervy během předchozího roku;
c)
o počtu práv udělených podle článku 118(3) nařízení (ES) č. 1782/2003 během předchozího roku;
d)
o počtu práv na příplatek udělených zemědělcům v nevýhodnějších oblastech z národní rezervy během předchozího roku;
e)
o datech týkajících se období a nejzazších termínů pro převody práv a pro žádosti o příplatky.
ODDÍL 3
Další platby
Článek 85
Další platby
Ty členské státy, které aplikují článek 71 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 musejí Komisi informovat o svých národních ustanoveních týkajících se poskytování dodatečných plateb stanovených článkem 119 tohoto nařízení. V případech, kdy to má smysl, budou tyto informace zejména obsahovat:
a)
objemy plateb spojených s počtem kusů stáda:
i)
informativní částky na hlavu a podmínky udělení;
ii)
informativní předpoklad celkových výdajů a počtu zvířat, jichž se to týká;
iii)
specifické požadavky skladování;
iv)
další informace o aplikačních pravidlech;
b)
ohledně plateb z pozemky tam, kde je to nutné:
i)
výpočet regionálních bázových oblastí;
ii)
informativní částky na hektar;
iii)
informativní předpoklad celkových výdajů a počtu daných hektarů;
iv)
další informace o aplikačních pravidlech;
c)
podrobnosti o dalších vytvořených programech pro uskutečnění dodatečných plateb.
Do jednoho měsíce od provedení jakékoliv změny ve svých národních ustanoveních členské státy Komisi o těchto změnách musejí uvědomit.
ODDÍL 4
Obecná ustanovení
Článek 86
Převod do národní měny
Účinným datem pro aplikaci směnného kurzu na částky příplatků plateb zmiňovaných v článcích 113, 114 a 119 nařízení (ES) č. 1782/2003 bude začátek kalendářního roku, pro který je příplatek či platba poskytována.
Směnný kurz, který se použije, se spočítá jako průměr směnných kurzů platných v měsíci prosinci předcházejícím účinné datum počítaný poměrným dílem. Bude stanoven Komisí během měsíce následujícího po účinném datu.
KAPITOLA 13
PLATBY PRO HOVĚZÍ A TELECÍ
ODDÍL 1
Speciální příplatek
(Článek 123 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Článek 87
Žádosti
1. Kromě požadavků obsažených v integrovaném systému bude každá žádost o přímé platby uváděná v článku 22 nařízení (ES) č. 1782/2003 také obsahovat:
a)
podrobný rozpis počtu zvířat podle věkových skupin;
b)
odvolání na pasy nebo správní dokumenty doprovázející zvířata, která jsou předmětem žádosti.
2. Žádosti lze podávat pouze na zvířata, která k počátečnímu dni zadržovacího období uvedeného v článku 90:
a)
v případě býků jsou aspoň sedm měsíců stará;
b)
v případě mladých volů:
i)
nejsou mladší sedmi měsíců ani nejsou starší 19 měsíců v případě první věkové skupiny;
ii)
v případě druhé věkové skupiny jsou aspoň 20 měsíců stará.
Článek 88
Poskytnutí příplatku
Zvířata, která nemají nárok na speciální příplatek buďto kvůli aplikaci proporcionální redukce popsané v článku 123(4) nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo aplikaci hustoty stáda popsané v článku 131 tohoto nařízení, dále nesmějí být předmětem žádosti pro tutéž věkovou skupinu a bude se na ně pohlížet jako kdyby byla předmětem vyplacení příplatku.
Článek 89
Pasy a administrativní doklady
1. Pokud pas ve smyslu podmínek stanovených v článku 6 nařízení (ES) č. 1760/2000 není vydáván, musí být nahrazen národním administrativním dokladem v souladu s čl. 123 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. Příslušné orgány členského státu zajistí, aby pasy nebo administrativní doklady zajistily poskytnutí pouze jedné prémie na zvíře a věkovou třídu. V tomto ohledu jsou si členské státy povinny navzájem poskytovat nezbytnou součinnost.
3. Členské státy mohou stanovit, že národní administrativní doklad, na který odkazuje odst. 1, bude mít formu:
a)
doprovodného dokumentu pro každé jednotlivé zvíře;
b)
souhrnného seznamu vedeného zemědělcem, který bude obsahovat veškeré potřebné informace požadované pro administrativní doklad, za předpokladu, že příslušná zvířata zůstanou od data, kdy byla podána první žádost, u stejného zemědělce až do okamžiku, kdy jsou umístěna na trh za účelem porážky;
c)
souhrnného seznamu vedeného centrálními orgány, který bude obsahovat veškeré požadované informace potřebné pro administrativní doklad, za předpokladu, že členský stát nebo region členského státu, jenž využije této možnosti, bude u všech zvířat uvedených v žádosti provádět prohlídky na místě, bude sledovat pohyb těchto zvířat a provede jasné označení každého prohlédnutého zvířete, a to za součinnosti zemědělců;
d)
souhrnného seznamu vedeného centrálními orgány, který bude obsahovat veškeré potřebné informace požadované pro administrativní doklad, za předpokladu, že členský stát přijme potřebná opatření, aby zajistil, že nebude prémie poskytnuta dvakrát ve stejné věkové třídě, a na požádání poskytne neprodleně informaci o tom, zda byl danému zvířeti prémiový statut přiznán.
4. Členské státy, které se rozhodnou využít jedné nebo více možností uvedených v odst. 3, to včas oznámí Komisi a předloží jí příslušné prováděcí předpisy.
Pro účely bodu (c) odst. 3 se jak Velká Británie tak Severní Irsko považují za regiony členského státu.
Článek 90
Retenční doba
Retenční doba uvedená v čl. 123 odst. 3) písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 činí dva měsíce a začíná běžet dnem následujícím po datu podání žádosti.
Členské státy však mohou určit, že zemědělec je oprávněn stanovit jiný termín zahájení, který ale nesmí být pozdější než dva měsíce ode dne podání žádosti.
Článek 91
Regionální strop
1. Pokud je výsledkem uplatnění snížené sazby uvedené v čl. 123 odst. 4) nařízení (ES) č. 1782/2003 počet oprávněných zvířat menší než celé číslo, bude za desetinnou část poskytnuta odpovídající poměrná částka jednotkového množství prémie. Pro tyto účely se bere v úvahu pouze první desetinné místo.
2. Pokud se členské státy rozhodnou zavést různé regiony ve smyslu čl. 122 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo upravit stávající regiony na svém území, oznámí toto své rozhodnutí Komisi nejpozději před 1. lednem příslušného kalendářního roku a zároveň předloží definici regionu a množstevního stropu. Veškeré další úpravy budou oznamovány Komisi vždy nejpozději před 1. lednem příslušného kalendářního roku.
Článek 92
Omezení počtu zvířat v chovu
1. Pokud se členské státy rozhodnou upravit limit 90 hlav skotu na chov a věkovou třídu, jak je uvedeno v čl. 123 odst. 1) nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo se od něj odchýlit, oznámí toto rozhodnutí Komisi nejpozději před 1. lednem příslušného kalendářního roku.
Pokud navíc členské státy stanoví nejmenší počet zvířat v chovu, na který se bude vztahovat snížená sazba, oznámí to Komisi nejpozději před 1. lednem příslušného kalendářního roku.
2. Veškeré následné úpravy v aplikaci odst. 1 budou oznámeny Komisi nejpozději před 1. lednem příslušného kalendářního roku.
Článek 93
Poskytnutí prémie při porážce
1. Členské státy mohou poskytnout speciální prémii při porážce takto:
a)
u býků po dovršení stanoveného věku;
b)
u volů po dosažení první nebo druhé věkové třídy nebo kombinací poskytnutí prémií na obě dvě věkové třídy.
2. Členské státy, které se rozhodnou poskytnout speciální prémii při porážce v souladu s odst. 1, také zajistí, aby tato prémie byla poskytnuta i při expedici zvířat do jiného členského státu nebo vývozu do nečlenského státu.
3. Pokud se členské státy rozhodnout poskytnout zvláštní prémii při porážce v souladu s odst. 1 tohoto článku, bude se s nezbytnými úpravami na poskytování prémie vztahovat tento oddíl, čl. 120 a čl. 121 odst. 1) a 2).
4. Kromě informací uvedených v čl. 121 odst. 1) budou žádosti o podporu uvádět, zda se jedná o býka či vola, a bude k nim přiložen dokument obsahující údaje požadované pro účely čl. 89 odst. 2). Doprovodným dokumentem bude dle volby členského státu jeden z následujících dokladů:
a)
pas nebo kopie pasu, pokud používaný typ čítá několik kopií;
b)
kopie pasu, pokud je používaný typ pasu vydáván pouze v jediném vyhotovení, které musí být navráceno příslušnému orgánu pro účely čl. 6 nařízení (ES) č. 1760/2000; v takovém případě přijme členský stát opatření, kterými zajistí, aby se informace obsažené v kopii shodovaly s originálním dokumentem;
c)
národní administrativní doklad, pokud není pas vydáván, za podmínek stanovených čl. 6 nařízení (ES) č. 1760/2000.
Členské státy mohou použití národního administrativního dokladu pozastavit. V takovém případě přijmou potřebná opatření, kterými zajistí, aby nebyla prémie na zvířata, které jsou předmětem obchodu v rámci Společenství, poskytována pro stejnou věkovou třídu dvakrát.
Pokud jsou v počítačových databázích uvedených v čl. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1760/2000 obsaženy ke spokojenosti členského státu potřebné informace, které zajistí, aby byla na každé zvíře a každou věkovou třídu poskytnuta pouze jedna prémie, dokument uvedený v prvním odstavci tohoto bodu k žádosti o podporu přiložen být nemusí.
Odchylně od prvního bodu tohoto odstavce, pokud členské státy uplatňují možnost uvedenou v prvním bodě čl. 121 odst. 2), přijmou potřebné opatření, které zajistí, aby mohl zemědělec určit zvířata, pro která požaduje zvláštní prémii.
5. U býků bude doklad o porážce uvádět hmotnost jatečně opracovaného těla.
6. Pokud je zvíře expedováno, je nutné vystavit doklad o expedici ve formě prohlášení vydaného odesilatelem zboží, které bude uvádět členský stát, do kterého je zvíře vyváženo.
V takovém případě budou žádosti o podporu obsahovat:
a)
název a adresu odesilatele (nebo ekvivalentní kód);
b)
identifikační číslo zvířete;
c)
prohlášení, že zvíře není mladší devíti měsíců.
Žádosti o podporu budou předloženy předtím, než zvíře opustí území příslušného členského státu, a doklad o expedici bude předložen ve lhůtě tří měsíců od data, kdy zvíře opustilo území příslušného členského státu.
Článek 94
Informace o systému podpory
1. Odchylně od čl. 90 bude prémie vyplacena zemědělcům, kteří měli zvířata v držení po minimální retenční dobu dvou měsíců, která končí méně než jeden měsíc před datem porážky nebo dodání nebo končí méně než dva měsíce před datem vývozu.
U volů podléhá výplata prémie následujícím pravidlům:
a)
prémie u první věkové třídy bude vyplacena pouze v případě, že měl zemědělec zvíře v držení nejméně dva měsíce mezi okamžikem, kdy zvíře dosáhlo sedmi měsíců věku, a okamžikem, kdy dosáhlo 22 měsíců věku;
b)
prémie u druhé věkové třídy může být vyplacena pouze v případě, že zemědělec měl v držení zvíře, které dosáhlo 20 měsíců věku, alespoň po dobu dvou měsíců;
c)
prémie u těchto dvou věkových tříd mohou být vyplaceny společně pouze v případě, že měl zemědělec zvíře v držení alespoň čtyři po sobě jdoucí měsíce při současném dodržení věkových požadavků stanovených v bodech a) a b);
d)
prémie pouze u druhé věkové třídy může být vyplacena v případě, že bylo zvíře vyvezeno z jiného členského státu poté, co dosáhlo 19 měsíců věku.
2. V kontextu výpočtu hustoty stáda, jak je uvedeno v čl. 131 nařízení (ES) č. 1782/2003, bude každé zvíře, na které se vztahuje kombinovaná aplikace obou dvou věkových tříd, vzato v úvahu dvakrát.
3. Hmotnost jatečně opracovaného těla se zjišťuje na základě jatečně opracovaného těla ve smyslu čl. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1208/81 (35).
Pokud se bude vzhled jatečně opracovaného těla od uvedené definice lišit, platí korekční faktory stanovené v příloze k nařízení Komise (EHS) č. 563/82 (36).
Pokud se porážka uskuteční v jatečním zařízení, na které se nevztahuje jakostní stupnice pro jatečně opracovaná těla dospělých hovězích zvířat, mohou členské státy povolit, aby byla hmotnost určena na základě živé váhy poraženého zvířete. V těchto případech bude platit, že se hmotnost jatečně opracovaného těla rovná nebo je větší než 185 kilogramů, pokud byla živá váha jatečního zvířete rovna nebo větší než 340 kg.
Článek 95
Oznamování
Členské státy oznámí Komisi před začátkem příslušného kalendářního roku své rozhodnutí nebo případné úpravy rozhodnutí, které se týká uplatnění čl. 93 a souvisejících postupů.
ODDÍL 2
Prémie na porážku mimo sezónu
(Čl. 124 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Článek 96
Uplatnění prémie
Komise nejpozději do 1. září každého kalendářního roku rozhodne, ve kterých členských státech může být v dalším kalendářním roce poskytována prémie na porážku mimo sezónu.
Členské státy oznámí Komisi nejpozději do 1. ledna kalendářního roku, ve kterém byla prémie poskytnuta, zda se rozhodly čl. 124 odst. 3) nařízení (ES) č. 1782/2003 uplatňovat.
Článek 97
Nárok na prémii
1. Prémie na porážku mimo sezónu může být poskytnuta pouze u volů, kteří již obdrželi speciální prémii nebo u kterých se má zato, že obdrželi speciální prémii v souladu s čl. 88 v členském státě, který prémii na porážku mimo sezónu uplatňuje, a kteří jsou poráženi v členském státě, jenž prémii na porážku mimo sezónu uplatňuje.
2. Prémii na porážku mimo sezónu lze poskytnout pouze zemědělci, který měl zvíře před porážkou naposledy v držení.
Článek 98
Žádosti
1. Zemědělec předloží žádost příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se majetek nachází.
2. Žádosti budou vyhotoveny v souladu s čl. 93 odst. 4) a čl. 121, které budou aplikovány s nezbytnými úpravami.
Členské státy přijmou opatření, kterými bude ověřeno, že byla poskytnuta speciální prémie, a budou provádět pravidelné, neohlášené kontroly správnosti certifikátů uvedených v čl. 121.
ODDÍL 3
Prémie na krávy bez tržní produkce mléka
(Čl. 125 až 129 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Článek 99
Masná plemena krav
Pro účely čl. 122 odst. d) a čl. 129 odst. 2) nařízení (ES) č. 1782/2003 se krávy, které patří k hovězím druhům uvedeným v příloze XV tohoto nařízení, nepovažují za masná plemena krav.
Článek 100
Maximální individuální referenční množství
1. Pokud se členské státy rozhodnou změnit maximální individuální referenční množství 120 000 kilogramů, které stanoví čl. 125 odst. 2) písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo se od něj odchýlit, oznámí to Komisi nejpozději před 1. lednem příslušného kalendářního roku.
2. Případné pozdější změny uplatnění odst. 1 budou oznámeny Komisi nejpozději před 1. lednem příslušného kalendářního roku.
Článek 101
Retenční doba
Šestiměsíční retenční doba stanovená v čl. 125 odst. 2) nařízení (ES) č. 1782/2003 začne běžet v den následující po datu podání žádosti.
Článek 102
Žádosti
1. Aniž by tím byly dotčeny požadavky stanovené v rámci integrovaného systému, pokud je podávána žádost o prémii dle čl. 125 odst. 2) písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003, musí žádost o přímé platby stanovené v čl. 22 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahovat:
a)
prohlášení uvádějící individuální referenční množství mléka, které měl producent k dispozici k 31. březnu předcházejícímu začátku 12měsíčního období uplatňování programu dodatečných dávek se začátkem v příslušném kalendářním roce; pokud není toto množství k datu podání žádosti známo, bude dodáno příslušnému orgánu při nejbližší příležitosti;
b)
závazek zemědělce, že nebude během dvanáctiměsíční doby od data podání žádosti zvyšovat své individuální referenční množství nad množstevní limit stanovený v čl. 125 odst. 2) písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003.
Bod (b) neplatí, pokud členský stát množstevní limit zrušil.
2. Žádosti se podávají po dobu šesti měsíců během kalendářního roku, kterou určí členský stát.
Členské státy mohou stanovit v rámci této celkové doby oddělené termíny pro podávání žádostí.
Článek 103
Průměrný výnos mléka
Průměrný výnos mléka se vypočítá na základě průměrných výnosů uvedených v příloze XVI. Pro tento výpočet však členské státy mohou využít vlastní uznaný doklad, který slouží jako potvrzení průměrného výnosu mléčného stáda zemědělce.
Článek 104
Dodatečná národní prémie
1. Dodatečná národní prémie na krávy bez tržní produkce mléka, jak stanoví čl.125 odst. 5) nařízení (ES) č. 1782/2003, může být poskytnuta pouze zemědělci, který ve stejném kalendářním roce obdrží prémii na krávy bez tržní produkce mléka.
Dodatečná národní prémie na krávy bez tržní produkce mléka bude poskytnuta pouze pro omezené množství zvířat oprávněných k získání této prémie a, pokud je to relevantní, po uplatnění snížené sazby uvedené v druhém pododstavci čl. 129 odst. 1) nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. Členské státy mohou stanovit pro poskytování dodatečné národní prémie na krávy bez tržní produkce mléka další podmínky. O těchto podmínkách informují Komisi v dostatečném předstihu předtím, než vstoupí v účinnost.
3. Komise nejpozději do 1. září každého kalendářního roku rozhodne, které členské státy splňují podmínky uvedené v třetím pododstavci čl. 125 odst. 5) nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 105
Individuální strop
Členské státy určí individuální strop na zemědělce v souladu s čl. 126 odst. 1) nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 106
Oznamování
1. Členské státy oznámí Komisi nejpozději do 1. května 2005 veškeré změny postupů využívaných k implementaci snížení individuálních stropů v souladu s čl. 126 odst. 3) nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. Členské státy oznámí Komisi:
a)
nejpozději do 1. března 2005 veškeré změny způsobu výpočtu snížení uvedeného v druhém pododstavci čl. 127 odst. 1) nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
před 1. lednem každého roku případné úpravy opatření přijatých v rámci čl. 127 odst. 2) písm. a) tohoto nařízení.
3. Prostřednictvím tabulky uvedené v části 3 přílohy XVIII oznámí nejpozději do 1. března předběžně a nejpozději do 31. července s konečnou platností členské státy Komisi pro každý kalendářní rok:
a)
počet nároků na prémii, které se vrátily bez kompenzační výplaty do národní rezervy po převodu práv bez převodů majetku během předchozího kalendářního roku;
b)
počet nevyužitých nároků na prémii uvedených v čl. 109 odst. 2) převedených do národní rezervy během předchozího kalendářního roku;
c)
počet nároků udělených dle čl. 128 odst. 3) nařízení (ES) č. 1782/2003 během předchozího kalendářního roku.
Článek 107
Práva získaná bezplatně
Kromě řádně odůvodněných výjimečných případů platí, že pokud zemědělec získal nároky na prémii bezplatně z národní rezervy, není oprávněn během tří následujících kalendářních let svá práva převádět a/nebo dočasně pronajímat.
Článek 108
Uplatnění nároků
1. Zemědělec, kterému byly uděleny nároky, je může uplatnit buď přímým využitím těchto nároků pro sebe a/nebo jejich pronájmem jinému producentovi.
2. Pokud zemědělec během každého kalendářního roku nevyužil alespoň minimální podíl svých práv v souladu s odst. 4, bude nevyužitá část převedena do národní rezervy, vyjma následujících případů:
-
pokud je zemědělec držitelem nejvýše sedmi nároků na prémii a během každých dvou po sobě jdoucích kalendářních let nevyužil minimálního podílu svých práv stanoveného v souladu s odst. 4, bude část, která nebyla využita v minulém kalendářním roce, převedena do národní rezervy;
-
u zemědělce, jenž je účastníkem extenzifikačního programu uznaného Komisí;
-
u zemědělce, jenž je účastníkem programu předčasného důchodu uznaného Komisí, kdy není převod a/nebo dočasný pronájem práv povinný;
nebo
-
v dalších výjimečných a řádně odůvodněných případech.
3. Dočasný pronájem lze uskutečnit pouze na dobu celého kalendářního roku a musí se vztahovat alespoň na minimální počet zvířat stanovený v čl. 109 odst. 1). Na konci každého období dočasného pronájmu, který nesmí překročit tři po sobě jdoucí roky, získá zemědělec, pokud se nejednalo o převod práv, všechna práva zpět, a to nejméně na dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let. Pokud zemědělec v každém z těchto dvou let nevyužije alespoň minimální podíl svých práv, který je stanoven v souladu s odst. 4, odebere každoročně členský stát mimo výjimečných a řádně odůvodněných případů tu část práv, která zemědělec nevyužil, a vrátí ji do národní rezervy.
U zemědělců, kteří se účastní programů předčasného důchodu uznaných Komisí, mohou však členské státy celkové trvání dočasného pronájmu na základě těchto programů zvýšit.
Zemědělci, kteří se zavázali k účasti v extenzifikačním programu v souladu s opatřením uvedeným v čl. 2 odst. 1) písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 (37) nebo extenzifikačním programu v souladu s čl. 22 a 23 nařízení (ES) č. 1257/1999 (38), nejsou k dočasnému pronájmu a/nebo převodu svých nároků během doby této účasti oprávněni. Toto ustanovení se však nevztahuje na případy, kdy program povoluje převod a/nebo dočasný pronájem nároků zemědělcům, jejichž účasti na jiných opatřeních než opatřeních uvedených v tomto pododstavci vyžaduje získání práv.
4. Minimální podíl využití nároků na prémii činí 70 %. Členské státy však mohou tento podíl zvýšit až na 100 %.
Členské státy oznámí Komisi předem, jaký podíl budou používat a dále veškeré změny zde uvedeného podílu.
Článek 109
Převod nároků a dočasný pronájem
1. Členské státy mohou na základě svých struktur produkce stanovit minimální počet nároků na prémii, na které lze aplikovat částečný převod, který nezahrnuje převod majetku. Toto minimum může činit nejvýše pět nároků na prémii.
2. Převody nároků na prémii a dočasný pronájem těchto nároků vstoupí v účinnost teprve poté, co byly zemědělcem převádějícím a/nebo pronajímajícím tyto nároky společně se zemědělcem, který je získává, oznámeny příslušným orgánům členského státu.
Toto oznámení se musí uskutečnit ve lhůtě stanovené členským státem, nejpozději však v den, kdy zemědělec, který nároky získává, podal svou žádost, vyjma případů, kdy převod nároků vyplývá z dědictví. V takovém případě musí být zemědělec, který nároky získává, schopen doložit příslušné právní dokumenty potvrzující skutečnost, že je dědicem zesnulého zemědělce.
Článek 110
Změna individuálního stropu
U převodů nebo dočasného pronájmu nároků na prémii stanoví členské státy nový individuální strop a oznámí dotčeným zemědělcům počet práv na prémii, na které mají nárok, nejpozději do 60 dnů od poslední dne období, ve kterém zemědělec podal žádost.
První odstavec se netýká případů, kde dojde k převodu v důsledku dědictví.
Článek 111
Zemědělci, kteří nevlastní půdu, kterou obhospodařují
Zemědělci, kteří obhospodařují pouze veřejnou půdu nebo půdu v kolektivním vlastnictví, jež se rozhodli v obhospodařování této půdy nepokračovat a převést všechna svá práva na jiného zemědělce, jsou považováni za rovnocenné zemědělcům, kteří prodávají nebo převádějí svůj majetek. Ve všech ostatních případech se má zato, že tito zemědělci pouze převádějí své nároky na prémii.
Článek 112
Převod prostřednictvím národní rezervy
Pokud členský stát určí, že se převod nároků bez převodu majetku musí uskutečnit prostřednictvím národní rezervy v souladu s čl. 127 odst. 2) písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003, uplatní národní předpisy analogicky k předpisům uvedeným v čl. 109 až 111. Navíc v tomto případě:
-
členské státy mohou stanovit, že dočasný pronájem se uskuteční prostřednictvím národní rezervy;
-
při převodu nebo dočasném pronájmu nároků na prémii v případech, kdy se využívá prvního požadavku, jsou převody do rezervy účinné teprve poté, co byly příslušnými orgány členského státu oznámeny zemědělci převádějícímu a/nebo pronajímajícímu tyto nároky, a převody z rezervy na jiného zemědělce jsou účinné teprve poté, co byly těmito orgány oznámeny zemědělci, který je nabývá.
Dále musí tyto předpisy zajišťovat, aby členský stát zaplatil za část nároků, které netvoří část uvedenou v druhém pododstavci čl. 127 odst. 1) nařízení (ES) č. 1782/2003, odpovídající množství, které by vyplynulo z přímého převodu mezi zemědělci, s přihlédnutím především k trendu produkce v příslušném členském státě. Tato platba se musí rovnat platbě, která bude požadována od zemědělce nabývajícího shodná práva z národní rezervy.
Článek 113
Částečné nároky
1. Pokud jsou výsledkem výpočtů provedených dle čl. 105 až 112 hodnoty, které nejsou celými čísly, bere se v úvahu pouze první desetinné místo.
2. Pokud z aplikace ustanovení tohoto oddílu pro zemědělce nebo národní rezervu vyplynou částečné nároky na prémii, budou tyto částečné nároky sečteny.
3. Pokud je zemědělec držitelem částečného nároku, omezí se tento částečný nárok pouze na oprávnění k odpovídajícímu zlomku jednotkového množství prémie a, pokud je to relevantní, dodatečné národní prémie dle čl. 104 a extenzifikační platby dle čl. 118.
Článek 114
Speciální program pro jalovice
1. Členské státy, které mají zájem využít možnosti uvedené v čl. 129 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, to oznámí Komisi a současně předloží Komisi příslušné údaje, na základě kterých bude možno určit, zda jsou splněny podmínky stanovené v čl. 129 odst. 1 uvedeného nařízení.
Dotčené členské státy také sdělí konkrétní stropy, které případně stanovily.
Komise rozhodne, které členské státy splňují podmínky stanovené v čl. 129 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Rozhodnutí platná v okamžiku vstoupení tohoto nařízení v platnost platí i nadále.
2. Členské státy splňující podmínky uvedené v čl. 129 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 oznámí před 1. lednem příslušného roku Komisi veškeré úpravy konkrétních národních stropů, které stanovily.
3. Členské státy, které provádějí zvláštní program, stanoví kritéria, jimiž zajistí, aby byla prémie vyplácena zemědělcům, jejichž stádo jalovic má nahradit stádo krav. Mezi tato kritéria může patřit zejména věkový limit a/nebo plemenné požadavky. Členské státy přijatá kritéria oznámí Komisi před 1. lednem příslušného roku. Veškeré následné úpravy budou Komisi oznámeny před 1. lednem příslušného roku.
4. Pokud je výsledkem aplikace poměrného snížení uvedeného v druhém pododstavci čl. 129 odst. 1) nařízení (ES) č. 1782/2003 hodnota oprávněných zvířat menší než celé číslo, bude za tuto desetinnou část přiznán odpovídající zlomek jednotkového množství prémie a, pokud je to relevantní, dodatečné národní prémie dle čl. 104 a extenzifikační platby dle čl. 118. Pro tyto účely se uvažuje pouze první desetinné místo.
5. V členských státech, které aplikují zvláštní program, musí požadavek uvedený v čl. 125 odst. 2) nařízení (ES) č. 1782/2003 týkající se minimálního počtu zvířat, které musí mít zemědělec v držení, v plném rozsahu dodržen, buď co se týče krav bez tržní produkce mléka, pokud zemědělec podal žádost na krávy bez tržní produkce mléka, nebo co se týče jalovic, pokud zemědělec podal žádost na jalovice.
6. Ustanovení čl. 105 až 113 se na tento zvláštní program nevztahují.
Článek 115
Zaokrouhlování počtů zvířat
Pokud je výsledkem výpočtu maximálního počtu jalovic jako procentní podíl, jak je uvedeno v čl. 125 odst. 2) druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003, jiná hodnota než celé číslo, bude tato hodnota, pokud je menší než 0,5, zaokrouhlena dolů na nejbližší celé číslo, a pokud je rovna nebo větší než 0,5, bude tato hodnota zaokrouhlena nahoru.
ODDÍL 4
Společná ustanovení pro zvláštní prémie a prémie na krávy bez tržní produkce mléka
Pododdíl 1
Obecná ustanovení
Článek 116
Žádosti o zvláštní prémie a prémie na krávy bez tržní produkce mléka
1. Členské státy mohou, z administrativních důvodů, rozhodnout, že žádosti o přímé platby uvedené v článku 22 nařízení (ES) č. 1782/2003, co se týče zvláštní prémie a prémie na krávy bez tržní produkce mléka, budou podávány pro minimální počet zvířat s tím, že tento počet nepřekročí číslo tři.
2. Aniž je dotčen čl. 102 odst. 2 a čl. 118c odst. 2, členské státy mohou určit období a termíny pro předložení žádostí o prémii a počet žádostí, který mohou zemědělci předložit v jednom režimu prémií a kalendářním roce.
Článek 117
Intenzita chovu
1. Pro každého zemědělce, který, v rámci stejného kalendářního roku, předloží žádost o přímou platbu uvedenou v článku 22 nařízení (ES) č. 1782/2003 pro zvláštní prémii nebo prémii na krávy bez tržní produkce mléka, příslušné orgány stanoví počet VDJ (velkých dobytčích jednotek) odpovídající počtu zvířat, pro který je možné poskytnout zvláštní prémii nebo prémii na krávy bez tržní produkce mléka, s uvážením krmné plochy zemědělce.
2. Při stanovení intenzity chovu uvedené v článku 131 nařízení (ES) č. 1782/2003, se použije následující postup:
a)
bude zváženo individuální referenční množství pro mléko, které k dispozici v zemědělském podniku k 31. březnu před začátkem dvanáctiměsíčního období režimu pro žádosti o dodatečné platby začínajícího v příslušném kalendářním roce;
b)
počet dojnic potřebný pro vyprodukování tohoto referenčního množství pro mléko bude vypočítán podle článku 103 tohoto nařízení.
3. Při určení počtu zvířat způsobilých pro přidělení prémie:
a)
počet hektarů určený podle pravidel stanovených v integrovaném systému bude vynásoben intenzitou chovu uvedenou v článku 131 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
počet VDJ odpovídající počtu dojnic potřebných pro vyprodukování referenčního množství mléka, které je zemědělci k dispozici, bude odečteno od takto získaného čísla;
c)
počet VDJ odpovídající počtu ovcí a/nebo koz, pro které byly podány žádosti o prémie, bude odečten od takto získaného čísla.
Takto získané konečné číslo bude odpovídat maximálnímu počtu VDJ, pro které bude poskytnuta zvláštní prémie a prémie na krávy bez tržní produkce mléka.
4. Členské státy informují každého dotčeného zemědělce o intenzitě chovu, která pro něho byla stanovena a o výsledném počtu VDJ, pro které může být poskytnuta prémie.
Pododdíl 2
Režim extenzifikačních prémií
(Článek 132 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Článek 118
Účast v režimu extenzifikačních prémií
1. Pro přihlášení se k extenzifikační prémii, zemědělci uvedou v žádosti o přímou platbu uvedené v článku 22 nařízení (ES) č. 1782/2003, že si přejí zúčastnit se režimu extenzifikačních prémií.
2. Zvířata, která jsou považována za zvířata, která obdržela zvláštní prémii ve smyslu článku 88, se nebudou přihlašovat pro extenzifikační prémii.
Článek 118a
Určení intenzity chovu sčítáním
1. Pro kontrolu, že celkový počet zvířat vypočítaný podle čl. 132 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 splňuje požadavky na intenzitu chovu stanovené v čl. 132 odst. 2 tohoto nařízení, členské státy každý rok určí alespoň pět sčítacích dnů zvířat a informují o tom Komisi.
Kromě případů, kdy členské státy rozhodnou, že sčítacím dnem může být kterýkoli den v roce, budou sčítací dny rozděleny náhodně tak, aby pokrývaly celý rok, měněny každý rok a každý sčítací den bude určen dodatečně a oznámen zemědělci nejdříve dva týdny po jeho určení.
2. Ve sčítací den budou zvířata spočítána podle jedné z následujících metod, podle výběru členského státu:
a)
Členské státy mohou požádat každého zemědělce aby potvrdil, na základě jeho registru zemědělského podniku, před určením sčítacího dne členským státem, počet VDJ nebo počet zvířat pro každou ze dvou kategorií skotu uvedených v převodní tabulce stanovené v čl. 131 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
Členské státy mohou používat počítačové databáze uvedené v čl. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1760/2000 pro určení počtu VDJ za podmínky, že tyto databáze poskytují, ke spokojenosti dotčeného členského státu, adekvátní záruky co se týče přesnosti informací, které obsahují, pro účely režimu extenzifikačních plateb.
3. Počet VDJ použitý pro určení zda zemědělec splňuje požadavky na intenzitu chovu stanovené v čl. 132 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 bude aritmetickým průměrem počtů VDJ spočítaných ve sčítací dny plus počet VDJ odpovídající ovcím a kozám pro které byly podány žádosti o prémie pro stejný kalendářní rok.
Nicméně, kde se členské státy rozhodnou, že sčítacím dnem může být kterýkoli den v roce, mohou tyto státy rozhodnout, že čísla uvedená v odst. 2 písm. a) a b) budou vypočítána poměrně pro období po které jsou zvířata přítomna v podniku.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro používání článku 29 nařízení (ES) č. 1782/2003 v případě zemědělců, kteří, pomocí abnormálně nízkých chovných stavů během části roku, uměle vytvářejí podmínky požadované článkem 132 tohoto nařízení.
Článek 118b
Zjednodušené určení intenzity chovu
1. Odchylně od článku 118a, členské státy mohou poskytnout zemědělcům možnost zvolit si zjednodušené schéma pro výpočet intenzity chovu.
V takovém případě, zemědělec do žádosti o podporu zařadí:
a)
prohlášení, že každý den vyhověl maximální intenzitě chovu stanovené v článku 132 nařízení (ES) No 1782/2003 k datu jeho žádosti o podporu;
b)
závazek každý den vyhovět takovéto intenzitě chovu mezi datem jeho žádosti o podporu a následujícím 31. prosincem.
Tam kde si dotčený členský stát zvolil použít čl. 132 odst. 2 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 1782/2003, zemědělec ve své žádosti uvede, kterou ze dvou maximálních intenzit chovu dodržuje. Farmář může tuto volbu změnit před oznámením kontroly na místě počtu jeho zvířat.
Zemědělec může oznámit příslušnému orgánu zrušení závazku uvedeného v bodě (b) druhého pododstavce před oznámením kontroly na místě počtu jeho zvířat. V takovém případě nebude kvalifikovaný pro extenzifikační prémii.
Prohlášení a závazky stanovené v druhém pododstavci budou podléhat opatřením kontroly a pokut stanovených podle integrovaného systému.
2. Kde si členské státy zvolí použít, nebo ukončit použití, možnosti stanovené v článku 132 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003, informují Komisi o svém rozhodnutí před 1. lednem dotčeného kalendářního roku.
Článek 118c
Zemědělci v horských oblastech
1. Členské státy, které si přejí využít možnosti stanovené v čl. 132 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 o tomto informují Komisi a zároveň oznámí Komisi relevantní informace umožňující určení, zda jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
Pro účely č. 132 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003, „zemědělec v horské oblasti“ znamená jedno z následujících:
a)
zemědělce, jehož zemědělský podnik se nachází v horské oblasti;
b)
zemědělce, jehož minimálně 50 % krmné plochy se nachází v horské oblasti.
Komise rozhodne, které členské státy splňují podmínky stanovené v čl. 132 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Rozhodnutí, která budou v platnosti v dobu vstoupení v platnost tohoto nařízení se budou dále používat.
2. Aniž by byl dotčen čl. 118, odst. 1, zemědělci, kteří si přejí se kvalifikovat pro extenzifikační prémie podle odstavce 1 tohoto článku uvedou na žádosti o podporu, že žádají o extenzifikační prémii. Zemědělci budou udržovat, minimálně po dobu šesti následujících měsíců od data podání žádosti uvedené v článku 118, počet dojnic minimálně stejný jako počet dojnic pro který byla podána žádost o extenzifikační prémii. Toto retenční období začne prvním dnem po dni podání žádosti.
Žádosti budou podávány během celého období šesti měsíců v kalendářním roce, které budou určeny členským státem.
Členské státy mohou rozhodnout o oddělených obdobích pro podávání žádostí v rámci takovéhoto celého období.
Článek 118d
Maximální počet dojnic způsobilých pro prémii
Počet dojnic, pro který je zemědělci poskytnuta extenzifikační prémie nesmí překročit ani jedno z následujících čísel:
a)
počet dojnic potřebný pro vyprodukování individuální referenčního množství pro mléko, které je zemědělci k dispozici k 31. březnu před začátkem dvanáctiměsíčního období režimu pro žádosti o dodatečné platby začínajícího v dotčeném kalendářním roce; tento počet krav bude vypočítán pomocí průměrné dojivosti definované v příloze XVI;
b)
celkový počet krav v zemědělském podniku, stanovený podle článku 118a, mínus počet krav bez tržní produkce mléka odpovídající individuálnímu stropu.
Článek 119
Obecná ustanovení
1. Členské státy oznámí Komisi jakoukoli změnu v definici „pastviny“ použité pro účely čl. 132 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1782/2003 před 1. lednem dotčeného roku.
2. Pro účely výpočtu intenzity chovu podle tohoto pododdílu budou brána v úvahu pouze první dvě desetinná místa.
3. V případě, že příslušné veterinární orgány rozhodnou, že žádné zvíře nesmí opustit výrobní jednotku kromě za účelem porážky, bude počet velkých dobytčích jednotek zaznamenaný v zemědělském podniku vynásoben koeficientem 0,8 pro účely použití tohoto pododdílu.
Takovéto opatření bude omezeno na období, plus 20 dnů, na které se vztahuje rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci, s tím, že zemědělec informoval příslušný orgán, písemně do 10 pracovních dnů od rozhodnutí, o přítomnosti dotčených zvířat a podnikl veškerá nezbytná opatření pro zabránění a/nebo omezení výskytu nákazy zvířat.
ODDÍL 5
Porážková prémie
(Článek 130 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Článek 120
Členské státy mohou rozhodnout, že pro kvalifikování se pro porážkovou prémii za daný kalendářní rok každý zemědělec, před nebo v dobu podávání první žádosti pro takový kalendářní rok, předloží prohlášení o účasti.
Nicméně, tam kde zemědělec nečiní žádné změny v prohlášení o účasti, může členský stát přijmout, že platí předchozí prohlášení.
Článek 121
Žádosti
1. Žádosti o podporu budou obsahovat informace potřebné pro vyplacení porážkové prémie, zejména datum narození zvířete v případě zvířat narozených po 1. lednu 1998.
Žádosti o podporu budou předloženy v rámci období, která budou určena členským státem, která nesmí převyšovat šest měsíců po porážce zvířete, nebo tam kde je zvíře vyvezeno, po datu ke kterému opustilo celní území Společenství a skončí nejpozději na konci února následujícího roku kromě výjimečných případů o kterých bude rozhodnuto dotčeným členským státem, kdy jsou zvířata odesílána nebo vyvážena. Aniž by byl dotčen tento časový limit, členský stát může stanovit období a termíny pro předložení žádostí o podporu a mohou určit počet žádostí, který může každý zemědělec předložit za kalendářní rok.
Členské státy mohou povolit předkládání žádostí prostřednictvím osoby jiné než zemědělce. V takovýchto případech ponese žádost jméno a adresu zemědělce, který je zodpovědný za kvalifikaci pro porážkovou prémii.
Kromě požadavků zavedených jako součást integrovaného systému, bude každá žádost obsahovat:
a)
v případech kdy je podpora poskytnuta v době porážky, osvědčení z jatek nebo jakýkoli dokument vystavený nebo potvrzený na jatkách obsahující minimálně stejné informace, uvádějící:
i)
název a adresu jatek (nebo příslušný kód),
ii)
datum porážky a identifikační a porážkové číslo zvířete,
iii)
v případě telat, hmotnost jatečně opracovaného těla, kromě případů použití čl. 122 odst. 4;
b)
v případech, kdy je zvíře vyvezeno do třetí země:
i)
jméno a adresu vývozce (nebo příslušný kód),
ii)
identifikační číslo zvířete,
iii)
vývozní prohlášení uvádějící věk zvířete u zvířat narozených po 1. lednu 1998 a v případě telat, kromě případů použití čl. 122 odst. 4, živou hmotnost, která nesmí překročit 300 kilogramů,
iv)
důkaz, že zvíře opustilo celní prostor Společenství, prokázaný stejným způsobem jako pro vývozní náhradu.
Členské státy mohou rozhodnout, že informace obsažené v bodech (a) a (b) čtvrtého pododstavce budou předané prostřednictvím orgánu nebo orgánů schválených členským státem, které mohou používat informační technologii.
Členské státy budou provádět pravidelné, neohlášené kontroly přesnosti vydaných osvědčení nebo dokumentů a, tam kde je to vhodné, informací uvedených ve čtvrtém pododstavci.
2. Odchylně od odstavce 1, členské státy mohou rozhodnout, že informace o porážce zvířat, zadané do počítačových databází uvedených v čl. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1760/2000, odeslané příslušnému orgánu jatkami, budou považovány za žádosti o porážkovou prémii podanou za zemědělce, za podmínky, že tyto databáze nabízejí, ke spokojenosti členského státu, adekvátní záruky co se týče přesnosti informací, které obsahují, pro účely režimu porážkové prémie a, kde je to použitelné, pro výplatu zvláštní prémie při porážce a/nebo dodatečných plateb, pokud jsou vypláceny při porážce a/nebo prémie na porážku mimo sezónu.
Nicméně, členské státy mohou rozhodnout, že žádosti budou předkládány. V takovém případě mohou určit typ informací, které budou žádost provázet.
Členské státy, které si zvolí používání tohoto odstavce, informují Komisi o jakékoli následné změně před jejím provedením.
Členské státy zajistí, že informace poskytnuté platební agentuře obsahují veškeré informace potřebné pro výplatu porážkové prémie, zejména:
a)
typy a počty zvířat jak jsou uvedeny v čl. 130 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 poražených během dotčeného roku;
b)
informace týkající se plnění věkového omezení a váhy jatečně opracovaných těl zvířat uvedené v uvedeném odstavci a plnění retenčního období uvedeného v článku 123 tohoto nařízení;
c)
kde je to použitelné, informace potřebné pro výplatu zvláštní prémie v době porážky a/nebo dodatečné platby pokud je vyplácena při porážce a/nebo prémie na porážku mimo sezónu.
3. Pro zvířata, která podléhala obchodu v rámci Společenství po retenčním období uvedeném v článku 123, i pokud si členský stát, ve kterém byla provedena porážka, zvolí použití odchylky stanovené v odstavci 2 tohoto článku, vydají jatka dokument uvedený v bodě (a) tohoto článku, odstavce 1 čtvrtého pododstavce.
Nicméně, tam kde jsou jejich systémy pro přenos dat kompatibilní, mohou se dva členské státy dohodnout na používání systému popsaném v odstavci 2.
Členské státy si budou navzájem pomáhat při zajištění efektivní kontroly autentičnosti předaných dokumentů a/nebo přesnosti vyměňovaných informací. Za tímto účelem členský stát, kde je provedena platba pošle pravidelné přehledy členskému státu, kde je provedena porážka, rozdělené podle jatek, osvědčení o porážce (nebo nahrazujících informací) obdržených od druhého ze zmíněných členských států.
Článek 122
Váha a prezentace jatečně upravených těl
1. Pro účely čl. 130 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003, jatečně upravená těla telat budou prezentována po stáhnutí, vykolení a vykrvení, bez hlavy nebo kopyt, ale s játry, ledvinami a ledvinovým lojem.
2. Hmotnost, která bude brána v úvahu bude hmotnost jatečně upraveného těla po ochlazení, nebo teplá hmotnost jatečně upraveného těla stanovená jakmile je to možné po porážce, snížená o 2 %.
3. Tam kde jsou jatečně upravená těla prezentována bez jater, ledvin a/nebo ledvinového loje, bude jejich hmotnost navýšena o:
a)
3,5 kilogramů za játra;
b)
0,5 kilogramů za ledviny;
c)
3,5 kilogramů za ledvinový lůj.
4. Členské státy mohou rozhodnout, že tam kde jsou telata stará méně než šest měsíců v době porážky nebo vývozu, budou požadavky na hmotnost uvedené v čl. 130 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003 považovány za splněné.
Tam kde není možní stanovit hmotnost jatečně opracovaného těla na jatkách, budou požadavky na hmotnost uvedené v čl. 130 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003 považovány za splněné, pokud živá hmotnost nepřesahuje 300 kilogramů.
Článek 123
Příjemce prémie
1. Porážková prémie bude zaplacena zemědělci, který vlastnil zvíře po minimální retenční období dvou měsíců končící méně než jeden měsíc před porážkou nebo končící méně než dva měsíce před vývozem.
2. V případě telat poražených před dosažením stáří tří měsíců bude retenční období jeden měsíc.
Článek 124
Národní stropy
1. Národní stropy uvedené v čl. 130 odst. 1 a odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou stanoveny v příloze XVII tohoto nařízení.
2. Kde použití poměrného snížení stanoveného v čl. 130 odst. 4 vede k výslednému počtu způsobilých zvířat, které je nižší než celé číslo, bude poskytnut s ohledem na desetinnou část odpovídající zlomek peněžní jednotky porážkové prémie. Pro tento účel budou brány v úvahu pouze první dvě desetinná čísla.
ČÁST 6
Dodatečné platby
(Články 133 až 136 nařízení (ES) č. 1782/2003)
Článek 125
Národní opatření
Podrobné informace o národních opatřeních uvedených v článku 137 nařízení (ES) č. 1782/2003 zahrnují následující:
1.
u plateb za počet kusů, v případě aplikovatelnosti:
a)
orientační částky za kus za každou kategorii zvířat a opatření pro udělení dotace;
b)
orientační odhad celkových výdajů za každou kategorii zvířat spolu s údaji o tom, zda-li budou tyto platby provedeny ve formě dodatečné platby k jatečnímu příplatku a údaji o počtu zvířat, na které se toto vztahuje;
c)
specifické požadavky na hustotu dobytka na plochu píce s výjimkou plateb ve formě dodatečné platby k jatečnímu příplatku;
d)
mezní počet kusů samčího skotu na statek, v případě aplikovatelnosti;
e)
další informace o pravidlech aplikace.
Do kategorie zvířat uvedených v bodech (a) a (b) spadají býci, volci, kojící krávy, dojnice, jalovice, na které může být obdržen příplatek za kojící krávy a další jalovice nebo jakákoliv skupina zvířat stanovená členským státem a zahrnutá do těchto kategorií;
2.
u plateb za rozlohu, v případě nutnosti:
a)
výpočet základních regionálních oblastí;
b)
orientační částky na hektar;
c)
orientační odhad celkových výdajů a počet hektarů, na které se tento vztahuje;
d)
další informace o pravidlech aplikace.
ČÁST 7
Obecná ustanovení
Článek 126
Platby předem
1. V souladu s čl. 28 odst. 3 pododst. b) nařízení (ES) č. 1782/2003 vyplatí na základě výsledků administrativních kontrol a kontrol prováděných místně příslušný orgán farmáři za počet zvířat splňujících podmínky zálohu ve výši 60 % speciálního příplatku, příplatku za dojící krávy a jatečního příplatku.
V případě speciálního příplatku, speciálního programu pro jalovice uvedeného v článku 114 a jatečního příplatku může být ze strany členského státu snížena výše platby předem, přičemž tato nesmí být nicméně nižší než 40 %.
Navíc se členské státy mohou na základě administrativních a na místě prováděných kontrol rozhodnout vyplatit farmářům zálohu v maximální výši 60 % z částky dodatečných plateb uvedených v článku 133 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Zálohu není možno vyplatit před 16. říjnem kalendářního roku, v souvislosti s kterým je zažádáno o poskytnutí příplatku nebo pro který je poskytnuta dodatečná platba.
2. Konečná platba příplatku nebo dodatečné platby představuje částku rovnající se rozdílu mezi zálohou a výší příplatku nebo dodatečné platby, na kterou má farmář nárok.
Článek 127
Alokační rok
1. Datum předložení žádosti představuje rozhodnou událost pro stanovení roku, do kterého jsou zařazena zvířata, na něž se vztahuje speciální příplatek, příplatek za dojící krávy, příplatek za nesezónnost a platební programy za extenzifikaci a pro určení počtu jednotek dobytka, které budou použity k výpočtu hustoty dobytka na plochu píce.
Pokud je nicméně v souladu s článkem 93 udělen speciální příplatek, bude v následujících případech za výši příplatku považována výše platná k 31. prosinci roku, ve kterém došlo k porážce nebo vývozu:
a)
jestliže bylo zvíře poraženo nebo vyvezeno nejpozději 31. prosince;
b)
jestliže byla žádost o příplatek za toto zvíře podána po tomto datu.
2. Co se týče jatečního příplatku, je za účelem stanovení výše pomoci a vypočtení proporcionálního snížení v souladu s článkem 124 za alokační rok považován rok, ve kterém došlo k porážce nebo vývozu.
Článek 128
Převod na národní měnu
Převod příplatků, plateb za extenzifikaci a dodatečných plateb na národní měnu bude proveden podle poměrným dílem vypočteného průměru směnných kurzů platných v měsíci prosinci před alokačním rokem stanoveným v souladu s článkem 127. Průměrný směnný kurz bude stanoven Komisí během následujícího měsíce.
Článek 129
Pokuty za nezákonné použití nebo držení určitých látek nebo výrobků
Dojde-li na základě nezákonného použití nebo držení látek či výrobků, které nejsou ve veterinárním sektoru povoleny příslušnými nařízeními Společenství k opakovanému porušení zákonů, rozhodnou členské státy v souladu s druhým pododstavcem čl. 140 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 a s ohledem na závažnost tohoto porušení o délce vyloučení z programů podpory.
Článek 130
Stanovení individuálního referenčního množství mléka
Až do konce 11. období uvedeného v článku 1 nařízení (ES) č. 1788/2003 se členský stát může odchylně od čl. 102 odst. 1 pododst. a),čl. 117 odst. 2 pododst. a) a čl. 118d odst. a) tohoto nařízení rozhodnout, že v případě farmářů produkujících mléko, kteří uvolňují nebo přebírají celkové nebo částečné individuální referenční množství, bude s platností od 31. března respektive 1. dubna v souladu s čl. 5 odst. j) a odst. k) nařízení (ES) č. 1788/2003 nebo podle národních ustanovení přijatých k provádění článků 16, 17 a 18 uvedeného nařízení dne 1. dubna stanoveno následující:
a)
maximální individuální referenční množství mléka opravňující k obdržení příplatku za kojící krávy a maximální počet kojících krav;
b)
přidělení dodatečných plateb za dojnice;
c)
počet dojnic za účelem poskytnutí platby za extenzifikaci v případě dojnic držených na statcích v horských oblastech;
d)
hustota dobytka na plochu píce.
Článek 130a
Stanovení retenčních období
Za poslední den retenčních období uvedených v čl. 90, čl. 94 odst. 1, čl. 101, čl. 118c odst. 2 a čl. 123 je považován den, ať již pracovní či nikoliv, který předchází dni, jenž nese stejné číslo jako datum započetí daného období.
Článek 131
Oznámení
1. V případě aplikace čl. 68 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 oznámí členské státy Komisi
a)
počet telat, v souvislosti s nimiž bylo požádáno o jateční příplatek a uvedou, zda-li došlo k porážce nebo vývozu těchto zvířat. Toto oznámení bude každoročně předloženo nejpozději do 15. září v případě informací, jež se týkají prvního pololetí stávajícího roku a nejpozději do 1. března v případě informací, jež se týkají druhého pololetí předcházejícího roku;
b)
každý rok nejpozději do 31. července údaje za předcházející kalendářní rok týkající se:
i)
počtu telat, za která byl skutečně udělen jateční příplatek, přičemž uvedou, zda-li byl tento příplatek vyplacen za porážku nebo za export a kolika farmářů se týkal;
ii)
počtu telat, za která jateční příplatek v předcházejícím kalendářním roce udělen nebyl z důvodu uplatnění maximálních národních limitů.
2. V případě aplikace čl. 68 odst. 2 pododst. a) bod i) a bod ii) nařízení (ES) č. 1782/2003 oznámí členské státy Komisi:
a)
každoročně nejpozději do 15. září v případě informací, jež se týkají prvního pololetí stávajícího roku a nejpozději do 1. března v případě informací, jež se týkají druhého pololetí předcházejícího roku:
i)
počet krav, v souvislosti s nimiž bylo požádáno o příplatek za kojící krávy, přičemž tento počet musí být rozdělen podle rozpisů uvedených v čl. 125 odst. 2 pododst. a) a pododst. b) nařízení (ES) č. 1782/2003;
ii)
počet hovězího dobytka s výjimkou telat, v souvislosti s nímž bylo požádáno o jateční příplatek a uvedou, zda-li došlo k porážce nebo vývozu těchto zvířat.
b)
každý rok nejpozději do 31. července údaje za předcházející kalendářní rok týkající se:
i)
počtu krav a jalovic, za které byl skutečně poskytnut příplatek na kojící krávy, přičemž tento počet musí být rozdělen podle rozpisů uvedených v čl. 125 odst. 2 pododst. a) a pododst. b) nařízení (ES) č. 1782/2003; každý rozpis bude zároveň obsahovat počet farmářů, kterým byl příplatek poskytnut;
ii)
kde je to na místě, údaje týkající se počtu zvířat, za která příplatek v předcházejícím kalendářním roce udělen nebyl z důvodu uplatnění specifických maximálních národních limitů vztahujících se na jalovice;
iii)
pokud je to na místě, údaje týkající se poskytnutí jakéhokoliv národního příplatku navíc k příplatku za kojící krávy, přičemž budou uvedeny:
-
podmínky pro udělení takového příplatku,
-
částka poskytnutá na jedno zvíře;
iv)
počtu hovězího dobytka s výjimkou telat, za který byl skutečně udělen jateční příplatek, přičemž uvedou, zda-li byl tento příplatek vyplacen za porážku nebo za export a kolik farmářů jej obdrželo;
v)
počtu hovězího dobytka s výjimkou telat, za který jateční příplatek v předcházejícím kalendářním roce udělen nebyl z důvodu uplatnění maximálních národních limitů.
3. V případě aplikace čl. 68 odst. 2 pododst. b) bod i) nařízení (ES) č. 1782/2003 oznámí členské státy Komisi:
a)
počet hovězího dobytka s výjimkou telat, v souvislosti s nímž bylo požádáno o jateční příplatek a uvedou, zda-li došlo k porážce nebo vývozu těchto zvířat. Toto oznámení bude každoročně předloženo nejpozději do 15. září v případě informací, jež se týkají prvního pololetí stávajícího roku a nejpozději do 1. března v případě informací, jež se týkají druhého pololetí předcházejícího roku;
b)
každý rok nejpozději do 31. července údaje za předcházející kalendářní rok týkající se:
i)
počtu hovězího dobytka s výjimkou telat, za který byl skutečně udělen jateční příplatek, přičemž uvedou, zda-li byl tento příplatek vyplacen za porážku nebo za export a kolik farmářů jej obdrželo;
ii)
počtu hovězího dobytka s výjimkou telat, za který jateční příplatek v předcházejícím kalendářním roce udělen nebyl z důvodu uplatnění maximálních národních limitů.
4. V případě aplikace čl. 68 odst. 2 pododst. b) bod ii) nařízení (ES) č. 1782/2003 oznámí členské státy Komisi:
a)
počet samčího skotu, v souvislosti s nímž bylo požádáno o speciální příplatek, přičemž tento skot bude rozdělen do skupin podle věku a druhu zvířete (býk nebo volek). Toto oznámení bude každoročně předloženo nejpozději do 15. září v případě informací, jež se týkají prvního pololetí stávajícího roku a nejpozději do 1. března v případě informací, jež se týkají druhého pololetí předcházejícího roku;
b)
každý rok nejpozději do 31. července údaje za předcházející kalendářní rok týkající se:
i)
počtu samčího skotu, za který byl speciální příplatek skutečně poskytnut, přičemž tento skot bude rozdělen do skupin podle věku a druhu zvířete (býk nebo volek), zároveň bude sdělen počet farmářů, kteří příplatek obdrželi;
ii)
počtu zvířat, za která speciální příplatek v předcházejícím kalendářním roce udělen nebyl z důvodu uplatnění maximálních národních limitů, přičemž tato zvířata budou rozdělena dle věku.
5. Každý rok nejpozději do 31. července budou členské státy informovat Komisi o částkách, jež byly po případném snížení podpory zmíněném v druhém odstavci článku 139 nařízení (ES) č. 1782/2003 v předcházejícím roce skutečně vyplaceny jako příplatky podle rozhodnutí souvisejícího s částečnou implementací jednotného programu vyplácení.
6. V případě aplikace článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003, oznámí členské státy Komisi:
a)
v případech, kde to lze aplikovat, počet zvířat, za která byl skutečně poskytnut příplatek za nesezónnost, přičemž tato zvířata budou rozdělena podle kritéria, zda-li byl příspěvek poskytnut z první nebo druhé tranše tohoto speciálního příplatku; zároveň bude uveden počet farmářů odpovídající každé ze dvou věkových kategorií. Toto oznámení bude každoročně předloženo nejpozději do 15. září v případě informací, jež se týkají prvního pololetí stávajícího roku a nejpozději do 1. března v případě informací, jež se týkají druhého pololetí předcházejícího roku;
b)
každý rok nejpozději do 31. července údaje za předcházející kalendářní rok týkající se:
i)
počtu samčího skotu, za který byla skutečně poskytnuta platba za extenzifikaci; tento samčí skot bude rozdělen podle limitů stanovených v čl. 132 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, zároveň bude uveden počet farmářů, kterých se tato platba týká a tito budou rozděleni dle těchto limitů;
ii)
počtu krav a jalovic, za které byla skutečně poskytnuta platba za extenzifikaci; tyto krávy a jalovice budou rozděleny podle limitů stanovených v čl. 132 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, zároveň bude uveden počet farmářů, kterých se tato platba týká a tito budou rozděleni dle těchto limitů;
iii)
počtu dojnic, za které byla skutečně poskytnuta platba za extenzifikaci;
iv)
počtu zvířat, za která byl skutečně poskytnut příplatek neovlivněný hustotou dobytka na plochu píce a o počtu farmářů, kteří tento příplatek obdrželi,
7. Ke sdělení údajů stanovených v tomto článku použijí členské státy tabulky obsažené v přílohách XVIII a XIX.
ČÁST 8
Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 132
Přechodná ustanovení
Požadavek na identifikaci a registraci zvířat zmíněný v článku 138 nařízení (ES) č. 1782/2003 se v souladu s postupem stanoveným ve směrnici Rady 92/102/EHS (39) vztahuje na zvířata narozená před 1. lednem 1998 s výjimkou zvířat, jež jsou předmětem obchodu v rámci Společenství.
Článek 133
Ustanovení vztahující se na přechodné období uvedené v článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003
Aniž by byly dotčeny další články této kapitoly, články 96, 97, 98, 117až 119 a 125 platí v kalendářních rocích 2005 a 2006, pokud se členské státy rozhodnou využít možnosti stanovené v článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003.
KAPITOLA 14
PROGRAM POSKYTNUTÍ PLATEB V JEDNOTNÉM PROSTORU
(článek 143b nařízení (ES) č. 1782/2003)
Článek 134
Minimální velikost prostoru na statku, na který lze poskytnout platbu
Minimální velikost prostoru na statku, pro který lze dle ustanovení článku 143b(5) nařízení (ES) č. 1782/2003 zažádat o poskytnutí plateb na úrovni přesahující 0,3 ha, je uvedena v příloze XX.
Článek 135
Zemědělsky využívané oblasti
Zemědělsky využívané oblasti zařazené do programu vyplácení dotací v jednotném prostoru dle ustanovení čl. 143b odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou uvedeny v příloze XXI.
Článek 136
Aplikace nařízení (ES) č. 796/2004
Aniž by byl dotčen třetí pododstavec článku 143b odst.6 nařízení (ES) č. 1782/2003, nařízení (ES) č. 796/2004 platí pro program vyplácení dotací v jednotném prostoru, a to s výjimkou čl. 6 odst.3, článku 7, čl. 8 odst. 2 pododst. b) a pododst. c), čl. 12 odst. 1 pododst. c) a odst. 2), čl. 13 odst. 2 až 8, článku 14 odst. 2 a odst. 3, článků 16 a 17, čl. 21 odst. 3, čl. 24 odst. 1 pododst. b), pododst. d) a pododst. e), čl. 26 odst. 1 pododst. a), pododst. b) a pododst. c) a odst. 2 pododst. b), pododst. c) a pododst. d), čl. 27 odst. 2 pododst. g), pododst. h), pododst. i) a pododst. j), čl. 28 odst. 1 pododst. d), čl. 30 odst. 3, článku 31, článků 34 až 40, článku 49 odst. 2 a odst. 3, čl. 50 odst. 2, odst. 4, odst. 5 a odst. 6, článků 51 až 64, článku 69 a čl. 71 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 137
Žádost o poskytnutí plateb v jednotném prostoru
1. Se žádostí o poskytnutí plateb v jednotném prostoru bude ve smyslu čl. 2 odst. 11 nařízení (ES) č. 796/2004 pro účely aplikace nařízení (ES) č. 796/2004 nakládáno jako se žádostí jednorázovou.
2. V žádosti o poskytnutí plateb v jednotném prostoru musí být uvedeny oblasti, jež splňují podmínky stanovené v čl. 143b odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 138
Omezení a vynětí týkající se podmínek způsobilosti
1. Kromě zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností uvedených v článku 72 nařízení (ES) č. 796/2004 bude v případech, kdy je na základě administrativní nebo místně provedené kontroly zjištěno, že rozdíl mezi nahlášenou rozlohou a skutečnou rozlohou ve smyslu bodu (22) článku 2 nařízení (ES) č. 796/2004 dosahuje více než 3 % a méně než 30 % skutečné oblasti, snížena částka, jež má být za daný rok udělena v rámci programu poskytnutí plateb v jednotném prostoru, a to o dvojnásobek zjištěného rozdílu.
Jestliže rozdíl dosahuje více než 30 % skutečné rozlohy, nebude za daný rok poskytnuta žádná finanční pomoc.
Za předpokladu, že rozdíl přesahuje 50 %, bude farmáři odepřena možnost finanční pomoci, a to až do výše, která odpovídá rozdílu mezi nahlášenou a skutečnou rozlohou. Tato částka bude vykompenzována prostřednictvím finanční pomoci, na kterou má daný farmář nárok na základě žádostí, které předloží během tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém byl tento rozdíl zjištěn.
2. Jestliže rozdíly mezi nahlášenou a skutečnou rozlohou vyplývají z úmyslných nepřesností, nebude pomoc, na kterou by měl farmář za daný kalendářní rok nárok, poskytnuta.
Za předpokladu, že tento rozdíl přesahuje 20 % skutečné rozlohy, bude farmáři zároveň odepřena možnost finanční pomoci, a to až do výše, která odpovídá rozdílu mezi nahlášenou a skutečnou rozlohou. Tato částka bude vykompenzována prostřednictvím finanční pomoci, na kterou má daný farmář nárok na základě žádostí, které předloží během tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém byl tento rozdíl zjištěn.
3. Za účelem stanovení skutečné velikosti oblasti ve smyslu bodu (22) článku 2 nařízení (ES) č. 796/2004 platí čl. 143b odst. 5 a první pododstavec článku 143b odst. 6 nařízení (ES) č. 1782/2003 a článek 137 tohoto nařízení.
KAPITOLA 15
DODATEČNÉ PŘÍMÉ NÁRODNÍ PLATBY
(Článek 143c nařízení (ES) č. 1782/2003)
Článek 139
Koeficient redukce
Za předpokladu, že v určitém sektoru překročí dodatečné přímé národní platby maximální hranici schválenou ze strany Komise v souladu s čl. 143c odst. 7 nařízení (ES) č. 1782/2003, bude výše těchto dodatečných přímých národních plateb v dotyčném sektoru proporcionálně snížena podle koeficientu redukce.
Článek 140
Kontroly a sankce
1. Na dodatečné přímé národní platby spolufinancované v souladu s článkem 33h nařízení (ES) č. 1257/1999 se vztahuje nařízení (ES) 796/2004.
2. Jestliže ke spolufinancování nedochází, dotyčné nové členské státy učiní odpovídající kontrolní opatření s cílem zajistit splnění podmínek pro udělení dodatečných přímých národních plateb, jež jsou určeny na základě souhlasu Komise v souladu s článkem 143c odst. 7 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 141
Předkládání informací
Nové členské státy předloží zprávu obsahující informace o opatřeních k implementaci dodatečných přímých národních plateb. Tato zpráva bude předložena před 30. červnem roku, jenž následuje po jejich implementaci a zaměří se alespoň na následující:
a)
veškeré změny v oblastech ovlivňujících dodatečné přímé národní platby;
b)
v případě každé dodatečné přímé národní platby bude uveden počet příjemců, hektarů nebo jednotek, na které se platba vztahuje;
c)
přehled kontrol a sankcí uplatňovaných v souladu s článkem 140.
Článek 142
Státní pomoc
Dodatečné přímé národní platby, jež nejsou poskytnuty v souladu se souhlasem Komise uvedeným v čl. 143c odst. 6 nařízení (ES) č. 1782/2003 budou ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (40) považovány za nezákonnou státní pomoc.
KAPITOLA 16
POUŽITÍ PŮDY VYLOUČENÉ Z PRODUKCE SUROVÝCH MATERIÁLŮ
ODDÍL 1
Předmět a definice
Článek 143
Předmět
1. Půda vyňatá z produkce v rámci režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě stanoveného nařízením (ES) č. 1782/2003 může být podle čl. 55 písm. b) a čl. 107 odst. 3, první odrážka uvedeného nařízení použita k produkci surovin pro výrobu produktů v rámci Společenství, jež nejsou určeny k výživě lidí nebo zvířat v podmínkách stanovených touto kapitolou.
2. Pro půdu vyňatou z produkce, na které se pěstuje cukrová řepa, topinambury nebo kořeny čekanky, nebude platba vyplacena. Všechna ustanovení této kapitoly jsou však použitelná pro tyto kultury, které jsou pěstovány na půdě vyňaté z produkce, za stejných podmínek, jako by platba vyplacena byla.
Kultury těchto surovin na půdě vyňaté z produkce jsou povoleny za podmínky, že:
a)
cukrová řepa neslouží pro výrobu cukru, definovanou v nařízení (EHS) č. 314/2002 (41), ani jako meziprodukt, ani jako druhotný produkt, ani jako vedlejší produkt;
b)
kořeny čekanky nebo topinambury nebyly podrobeny žádnému procesu hydrolýzy, definovanému v nařízení (EHS) č. 314/2002, buď jako takové, nebo jako meziprodukt jako např. inulin, nebo jako vedlejší produkt, jako např. oligofruktóza, nebo jako případný druhotný produkt.
Článek 144
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„žadatelem“ zemědělec, který používá půdu vyňatou z produkce podle čl. 55 písm. b) a čl. 107 odst. 3, první odrážky nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
„nákupčím“ jakákoliv osoba uzavírající smlouvu podle článku 147, která kupuje na vlastní účet suroviny uvedené v článku 145 určené pro cíle, stanovené v příloze XXIII ;
c)
„prvním zpracovatelem“ uživatel zemědělských surovin, který provede jejich první zpracování za účelem získaní jednoho nebo více produktů uvedených v příloze XXIII tohoto nařízení.
ODDÍL 2
Smlouva
Článek 145
Využití suroviny
1. Na půdě vyňaté z produkce mohou být pěstovány všechny zemědělské suroviny podle čl. 53, písm. b) a podle čl. 107 odst. 3, první odrážky, nařízení (ES) č. 1782/2003.
Ekonomická hodnota produktů používaných k jiným než potravinářským účelům, stanovených v příloze XXIII tohoto nařízení, získaných zpracováním těchto surovin, musí být vyšší, než hodnota všech ostatních produktů určených k jinému použití a získaných stejným zpracováním způsobem zpracování podle metody vyhodnocení stanovené čl. 163, odst. 3 tohoto nařízení.
2. Suroviny podle odstavce 1 musí být předmětem smlouvy podle článku 147 aniž by byl dotčen článek 148.
3. Žadatel dodá veškerou sklizenou surovinu nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli, který ji převezme a zaručí, že bude množství odpovídající této surovině v rámci Společenství použito při zpracování jednoho nebo více konečných produktů určených pro jiné než potravinářské účely, stanovené v příloze XXIII.
Pokud první zpracovatel použije skutečně sklizenou surovinu pro zpracování meziproduktu nebo druhotného produktu, může použít ekvivalentní množství těchto meziproduktů nebo druhotných produktů pro výrobu jednoho nebo více konečných produktů uvedených v prvním pododstavci.
V případě uvedeném ve druhém pododstavci, nebo když nákupčí prodává sklizenou surovinu v rámci ekvivalence, uvědomí první zpracovatel nebo nákupčí příslušný orgán, u něhož byla složena jistota. Pokud je toto odpovídající množství použito v jiném členském státě, než ve kterém byla surovina sklizena, příslušné orgány členských států se o takové transakci navzájem informují.
4. V rámci národních ustanovení upravujících smluvní vztahy může první zpracovatel delegovat nákup surovin na zemědělce, žadatele o pomoc. Zpracovatel zůstává jedinou odpovědnou osobou s ohledem na závazky, stanovené touto kapitolou.
Článek 146
Odchylka
1. Odchylně od čl. 145, odst. 2 a 3 mohou členské státy oprávnit žadatele, aby:
a)
použil veškeré sklizené obilniny nebo veškeré olejniny kódů KN 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 a 1206 00 99:
i)
jako paliva pro vytápění svého hospodářství;
ii)
pro výrobu energie nebo bionafty pro své hospodářství;
b)
zpracoval všechnu surovinu sklizenou na svém hospodářství na bioplyn kódu KN 2711 29 00.
2. V případech, uvedených v odstavci 1 žadatel:
a)
se zaváže prohlášením nahrazujícím smlouvu podle článku 147, že přímo použije nebo zpracuje surovinu, která je předmětem zmíněného prohlášení; přiměřeně platí články 147 až 164.
b)
nechá veškerou sklizenou surovinu zvážit organizací nebo podnikem určeným Členským státem a zavede účetnictví specifické pro použitou surovinu a produkty a druhotné produkty získané zpracováním; pro obilniny a olejniny, pro slámu, stejně jako pro použití celé rostliny lze nicméně nahradit vážení volumetrickým stanovením suroviny.
3. Členský stát, který využívá možnost nabízenou v odstavci 1, zavede vhodná kontrolní opatření, kterými se zaručí přímé využití suroviny v hospodářství nebo zpracování na bioplyn kódů KN 2711 29 00.
4. Obilniny nebo olejniny použité podle odst. 1 písm. a) podléhají denaturaci, jejíž metodu musí stanovit Členský stát. Členské státy mohou nicméně povolit denaturaci oleje získaného zpracováním semen olejnin podle odst. 1, písm. a) ii), místo denaturace semen, za předpokladu, že bude denaturace provedena přímo po zpracování na olej, a že budou zavedena kontrolní opatření na použití semen.
Článek 147
Smlouva
1. Na podporu žádosti o pomoc předloží žadatel u příslušného orgánu smlouvu uzavřenou mezi ním a buď nákupčím nebo prvním zpracovatelem. Členský stát nicméně může rozhodnout, že smlouva smí být uzavřena pouze mezi nákupčím a prvním zpracovatelem.
2. Nákupčí se ujistí, že smlouva obsahuje následující údaje:
a)
jméno a adresu smluvních stran;
b)
dobu trvání smlouvy;
c)
druhy jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
d)
jakékoliv podmínky pro dodávku, stejně jako pro olejniny předpokládané množství, považované příslušným orgánem pro dotčenou surovinu za reprezentativní;
e)
závazek, že splní závazky podle čl. 145 odst. 3;
f)
konečná uvažovaná primární využití suroviny podle podmínek stanovených v čl. 145 odst. 1 a čl. 163 odst. 3.
3. Žadatel zajistí, že je smlouva uzavřena včas, aby mohl nákupčí nebo první zpracovatel uložit kopii smlouvy u příslušného orgánu ve lhůtě stanovené v čl. 157 odst. 1.
4. Členské státy mohou pro účely kontroly vyžadovat, aby směl každý žadatel uzavřít pro každou surovinu pouze jednu dodavatelskou smlouvu.
5. Pokud se smlouva vztahuje na semena řepky a řepice, slunečnicová semena nebo sójové boby kódů KN 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91, 1206 00 99 nebo 1201 00 90, žadatel zajistí, aby ve smlouvě bylo, kromě údajů požadovaných podle odstavce 2, uvedeno celkové předpokládané množství druhotných produktů a celkové předpokládané množství druhotných produktů určených k jinému využití než k výživě lidí a zvířat, v obou případech podle druhů.
Uvedená množství jsou vypočítána na základě následujících poměrů:
a)
100 kilogramů semen řepky anebo řepice kódů KN 1205 10 90 nebo 1205 90 00 je považováno za ekvivalentní 56 kilogramům vedlejších výrobků;
b)
100 kilogramů slunečnicových semen kódů KN 1206 00 91 nebo 1206 00 99 je považováno za ekvivalentní 56 kilogramům vedlejších výrobků;
c)
100 kilogramů sojových bobů kódů KN 1201 00 90 je považováno za ekvivalentní 78 kilogramům vedlejších výrobků.
Článek 148
Suroviny, které nemusí být předmětem smlouvy
Odchylně od článku 147, suroviny vyjmenované v příloze XXII nemusí být nutně předmětem smlouvy.
Aby měl žadatel, který chce půdu vyňatou z produkce využít k pěstování surovin, nárok na platbu, podá u příslušného orgánu ve svém Členském státě spolu s žádostí o platbu písemné prohlášení, ve kterém se zaváže, že v případě použití příslušných surovin ve svém hospodářství nebo jejich prodeje, budou použity k účelům uvedeným v příloze XXIII.
Článek 149
Ekvivalenty sójové moučky pro vedlejší produkty z olejnin
1. Příslušný orgán oznámí Komisi co nejdříve, nejpozději však 30. června roku, ve kterém má být surovina sklizena, celkové předpokládané množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat podle druhu, které vyplývá ze smluv podle článku 147, pokud se tyto smlouvy týkají semen řepky a řepice, slunečnicových semen a sójových bobů kódů KN 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91, 1206 00 99 nebo 1201 00 90, a plochy těchto olejnin podle druhu.
2. Komise vypočte celkové předpokládané množství vedlejších výrobků určených pro výživu lidí nebo zvířat, vyjádřené v ekvivalentu sójové moučky z informací dodaných podle odstavce 1 s použitím následujících koeficientů:
-
sojový koláč: 48 %,
-
koláč z řepice: 32 %,
-
slunečnicový koláč: 28 %.
Jestliže Komise konstatuje na základě provedeného výpočtu překročení stropu o 1 milion tun vedlejších výrobků určených pro výživu lidí nebo zvířat, určí, jakmile je to možné, ale nejpozději 31. července roku, během kterého je surovina sklizena, procento o které musí být snížena každá smlouva, aby mohl být proveden výpočet maximálního množství vedlejších výrobků, které smí být určeno pro výživu lidí nebo zvířat.
ODDÍL 3
Změna nebo ukončení smlouvy
Článek 150
Změna nebo ukončení smlouvy
Pokud smluvní strany změní nebo ukončí smlouvu poté, co žadatel podal žádost o pomoc, může žadatel trvat na své žádosti o pomoc pouze za předpokladu, že o takové změně nebo ukončení informuje příslušný orgán nejpozději do konečného data stanoveného pro změnu žádosti příslušným členským státem, aby bylo možné provést nezbytné kontroly.
Článek 151
Výjimečné okolnosti
Aniž je dotčen článek 150, pokud žadatel informuje příslušný orgán, že nebude schopen z důvodu zvláštních okolností schopen dodat všechnu surovinu uvedenou ve smlouvě nebo její část, může příslušný orgán po obdržení dostatečných důkazů o těchto zvláštních okolnostech schválit změnu smlouvy, která se jeví odůvodněná, nebo povolit její ukončení.
Pokud změna smlouvy s sebou přinese zmenšení ploch, na něž se smlouva vztahuje, nebo v případě, že je smlouva ukončena, musí žadatel, aby si zachoval právo na platbu, splnit tyto podmínky:
a)
znovu vyjmout dotčenou půdu z produkce způsobem, který je schválen příslušným orgánem;
b)
nebude prodávat, převádět ani využívat surovinu vypěstovanou na půdě, vyjmuté ze smlouvy.
Článek 152
Změna konečného využití
Aniž je dotčen článek 150, nákupčí nebo první zpracovatel může změnit předpokládaná konečná primární využití surovin podle čl. 147 odst. 2 písm. f) poté, co mu byly suroviny podle smlouvy dodány a byly splněny podmínky podle čl. 154 odst. 1 a čl. 157 odst. 3 prvního pododstavce.
Změny konečných využití se provedou v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 145 odst. 1, druhý pododstavec a čl. 163 odst. 3.
Nákupčí nebo první zpracovatel předem uvědomí příslušný orgán, aby mohly být provedeny nezbytné kontroly
ODDÍL 4
Reprezentativní výnosy a dodávaná množství
Článek 153
Reprezentativní výnosy
Členské státy stanoví každý rok a podle vhodného postupu reprezentativní výnosy, které mají být skutečně dosaženy a informují o nich žadatele, kterých se týkají.
Suroviny uvedené v příloze XXII mohou však být z reprezentativních výnosů vyjmuty.
Článek 154
Dodávaná množství
1. Žadatel podá příslušnému orgánu prohlášení o celkovém množství jednotlivých druhů sklizené suroviny a potvrdí dodané množství a stranu, které tuto surovinu dodal.
2. Množství surovin, které má být žadatelem skutečně dodáno nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli, by mělo odpovídat alespoň reprezentativnímu výnosu.
V řádně odůvodněných případech však mohou členské státy výjimečně povolit, aby bylo toto množství nižší než reprezentativní výnos až o 10 % tohoto výnosu.
Kromě toho, pokud příslušný orgán schválil změnu nebo ukončení smlouvy podle článku 151, může příslušný orgán v případech, které považuje za zdůvodněné, snížit množství, které je žadatel podle prvního pododstavce tohoto odstavce povinen dodat.
ODDÍL 5
Podmínky pro platbu pomoci
Článek 155
Platba
1. Platba pomoci žadateli může být provedena před zpracováním suroviny. Platba je nicméně provedena pouze, když bylo množství suroviny, které má být dodáno v rámci této kapitoly, dodáno nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli a pokud:
a)
bylo učiněno prohlášení podle čl. 154 odst. 1;
b)
byla kopie smlouvy uložena u příslušného orgánu nákupčího nebo prvního zpracovatele podle čl. 158 odst. 1 a byly splněny podmínky podle čl. 145 odst. 1;
c)
příslušný orgán obdržel důkaz, že byla složena celá částka jistoty podle čl. 158, odst. 2;
d)
příslušný orgán odpovědný za platbu ověřil, že byly pro každou žádost splněny podmínky podle článku 147.
2. V případě suroviny ze dvouletých plodin, jejíž sklizeň a následně dodávka proběhne tím pádem pouze během druhého roku pěstování, se platba provede v každém ze dvou let následujících po uzavření smlouvy podle článku 147, pod podmínkou, že příslušné orgány konstatují, že:
a)
jsou povinnosti stanovené v odst. 1 písm. b), c) a d) dodržovány počínaje prvním rokem pěstování;
b)
jsou povinnosti stanovené v odst. 1 písm. a) dodržovány a údaje podle čl. 157 odst. 3 prvního pododstavce sdělovány ve druhém roce pěstování.
Platby pro první rok pěstování jsou však provedeny pouze v případě, že příslušný orgán obdržel důkaz o složení jistoty podle čl. 158 odst. 2. Pro druhý rok pěstování není složení jistoty pro provedení platby vyžadováno.
3. V případě trvalého nebo víceletého pěstování, je platba pomoci prováděna každý rok od uzavření smlouvy. Podmínky podle odstavce 2 se používají obdobně.
ODDÍL 6
Povinnosti nákupčího a žadatele
Článek 156
Počet zpracovatelů
Nepotravinářské výrobky musí být získány maximálně třetím zpracovatelem.
Článek 157
Povinnosti
1. Nákupčí nebo první zpracovatel uloží kopii smlouvy u příslušného orgánu podle termínovaného kalendáře určeného příslušným Členským státem, nejpozději však v termínu pro předložení žádosti o pomoc v příslušném členském státě v uvažovaném roce.
Pokud žadatel a nákupčí nebo první zpracovatel změní nebo ukončí smlouvu před datem podle článku 150 v průběhu daného roku, nákupčí nebo první zpracovatel uloží nejpozději k tomuto datu kopii změněné nebo zrušené smlouvy u příslušného orgánu.
2. První zpracovatel dodá příslušnému orgánu potřebné informace o daném zpracování, jmenovitě ty, které se týkají cen a technických koeficientů zpracování, které slouží ke stanovení množství konečných výrobků podle čl. 164 odst. 2 druhý pododstavec.
3. Nákupčí nebo první zpracovatel, který převzal surovinu dodanou žadatelem, informuje příslušný orgán o množství převzaté suroviny a uvede její druh, jméno a adresu smluvní strany, která surovinu dodala, místo dodání a identifikační údaje smlouvy ve lhůtě stanovené členskými státy tak, aby umožnil provedení platby ve lhůtě stanovené v článku 28 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Pokud je členský stát nákupčího nebo prvního zpracovatele jiný než členský stát, v němž byla surovina vypěstována, uvědomí příslušný orgán do čtyřiceti pracovních dnů ode dne obdržení informací podle prvního pododstavce příslušný orgán žadatele o celkovém množství dodané suroviny.
ODDÍL 7
Jistoty
Článek 158
Jistota nákupčího nebo prvního zpracovatele
1. Nákupčí nebo první zpracovatel složí u příslušných orgánů celou jistotu podle odstavce 2 nejpozději do konečného data pro podání žádostí o platbu pro daný rok a v příslušném členském státě.
2. Jistota pro jednotlivé suroviny se vypočte na základě částky 250 eur/ha vynásobené součtem všech obdělávaných ploch, na něž se vztahuje smlouva podepsaná příslušným nákupčím nebo prvním zpracovatelem a které jsou využívány pro produkci uvedených surovin.
3. V případě, že je smlouva změněna nebo ukončena podle podmínek v článku 150 nebo článku 151, budou přiměřeně upraveny také složené jistoty.
4. Jistota pro jednotlivé suroviny se uvolní v poměru k množstvím zpracovaným na příslušný hlavní nepotravinářský konečný produkt za podmínky, že příslušný orgán nákupčího nebo prvního zpracovatele obdržel následující důkazy:
a)
důkaz, že uvedené množství suroviny bylo zpracováno v souladu s požadavky použití podle čl. 147 odst. 2, písm. f), přičemž se v případě potřeby zohlední jakékoliv případné změny podle ustanovení článku 152;
b)
pokud se smlouva vztahuje na semena řepky a řepice, slunečnicová semena nebo sójové boby kódů KN ex 1205 00 90, 1206 00 91, 1206 00 99 nebo 1201 00 90, a aplikuje se postup podle čl. 149 odst. 2, druhý pododstavec, důkaz, že pro množství vedlejších produktů, přesahující maximální množství, které lze využít k výživě lidí nebo zvířat, byly nalezeny jiné odbytové trhy, než potravinářské trhy.
5. Aniž je dotčen odstavec 4, pokud byla jistota složena nákupčím, uvolní se poté, co byla dotčená surovina dodána prvnímu zpracovateli, pokud má příslušný orgán důkaz, že první zpracovatel složil jistotu u svého příslušného orgánu.
Článek 159
Zásadní a podřízené požadavky
1. Následující požadavky jsou zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 Komise:
a)
hlavní zpracování množství suroviny na konečné produkty uvedené ve smlouvě. Surovina musí být zpracována do 31. července druhého roku následujícího po sklizňovém roce;
b)
povinnost nalézt před datem uvedeným v písmenu a) jiné odbytové trhy pro množství vedlejších produktů, přesahující maximální množství vedlejších výrobků, které mohou být určeny k výživě lidí nebo zvířat, když je aplikován postup podle čl. 149 odst. 2 druhý pododstavec tohoto nařízení;
c)
povinnost doprovodit produkt jednou kontrolní kopií T5 podle článků 160 a 161 tohoto nařízení.
2. Následující povinnosti nákupčího nebo prvního zpracovatele představují podřízené požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a)
povinnost převzít dodávku všech surovin dodaných žadatelem podle čl. 145 odst. 3 tohoto nařízení;
b)
povinnost uložit kopii smlouvy podle čl. 157 odst. 1 tohoto nařízení;
c)
povinnost sdělit údaje podle prvního pododstavce čl. 157 odst. 3 tohoto nařízení;
d)
povinnost složit jistotu podle čl. 158 odst. 1 tohoto nařízení.
ODDÍL 8
Doklady pro prodej, převod nebo dodání do jiného členského státu nebo pro vývoz
Článek 160
Kontrolní kopie T5
1. Pokud zpracovatel prodá nebo převede meziprodukty nebo druhotné produkty nebo vedlejší produkty, na něž se vztahuje smlouva podle článku 147, zpracovateli usazenému v jiném členském státě, musí být produkt provázen kontrolní kopií T5 vydanou v souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93.
Pokud zpracovatel prodá nebo převede suroviny, na něž se vztahuje smlouva podle článku 147, prvnímu zpracovateli usazenému v jiném členském státě, platí první pododstavec.
2. Pod nadpisem „Ostatní“ v políčku 104 kontrolní kopie T5 se uvede jedna z následujících poznámek:
-
Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el articulo 147 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión;
-
Použito pro zpracování nebo dodávku v souladu s článkem 147 nařízení Rady (ES) 1973/2004
-
Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 147 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004
-
Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 147 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission zu verwenden
-
Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 147 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1973/2004 της Επιτροπής
-
To be used for processing or delivery in accordance with Article 147 of Commission Regulation (EC) No 1973/2004
-
Kasutamiseks töötlemisel või tarnimisel vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1973/2004 artiklile 147
-
À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 147 du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission
-
Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 147 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione
-
Izmantot pārstrādei vai piegādei saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1973/2004 147. panta nosacījumiem
-
Naudoti perdirbimui arba pristatymui pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1973/2004 147 straipsnio nuostatas
-
A Bizottság 2004/1973/EK rendelete szerint feldolgozásra, vagy átadásra használandó
-
Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 147 van Verordening (EG) nr. 1973/2004 van de Commissie
-
Do wykorzystania w procesie przetwórstwa bądź do dostawy zgodnie z postanowieniami zawartymi w art. 147 rozporządzenia Komisji (WE) nr 1973/2004
-
A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 147 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão
-
Na spracovanie alebo dodávku v súlade s článkom 147 nariadenia Komisie (ES) č. 1973/2004
-
Se uporablja za predelavo ali dostavo v skladu s členom 147 Uredbe Komisije (ES) št. 1973/2004
-
Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 147 artiklan mukaisesti
-
Används till bearbetning eller leverans i enlighet med artikel 147 i kommissionens förordning (EG) nr 1973/2004.
Článek 161
Kontrolní kopie T5 pro export
Pokud je jeden nebo více konečných produktů, meziproduktů, druhotných produktů nebo vedlejších produktů, na něž se vztahuje smlouva podle článku 147, určeno pro vývoz do třetích zemí, vyhotoví příslušný orgán členského státu, v němž byly uvedené produkty získány, kontrolní kopii T5, která bude krýt přepravu ve Společenství.
Pod nadpisem „Ostatní“ v políčku 104 kontrolní kopie T5 se uvede jedna z následujících poznámek:
-
Este producto no podrá acogerse a ninguna de las medidas previstas en el apartado 2 del artículo 1 del Reglamento (CE) no 1258/1999 del Consejo
-
Pro tento produkt nemůže být poskytnuto financování podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 Rady
-
De finansieringsforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999, kan ikke anvendes på dette produkt
-
Dieses Erzeugnis kommt für keine Finanzierungen gemäß Artikel 1 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1258/1999 des Rates in Betracht
-
Το προϊόν αυτό δεν μπορεί να τύχει καμιάς από τις χρηματοδοτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 1 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1258/1999 του Συμβουλίου
-
This product shall not qualify for any benefit pursuant to Article 1(2) of Council Regulation (EC) No 1258/1999
-
Kõnealuse toote puhul nõukogu määruse (EÜ) nr 1258/1999 artikli 1 lõikele 2 vastavaid soodustusi ei anta.
-
Ce produit ne peut pas bénéficier des financements prévus à l'article ler, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1258/1999 du Conseil
-
Questo prodotto non può beneficiare delle misure di cui all'articolo 1, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 1258/1999 del Consiglio
-
Šis produkts nevar saņemt Padomes Regulas (EK) Nr. 1258/1999 1. panta 2. punktā noteikto finansējumu
-
Šiam produktui netaikoma jokia išmoka pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1258/1999 1 straipsnio 2 punktą.
-
Ez a termék nem jogosult az 1258/1999/EK tanácsi rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerinti semmilyen ellátásra
-
Dit product komt niet in aanmerking voor financieringen zoals bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1258/1999 van de Raad
-
Ten produkt nie kwalifikuje się do finansowania przewidzianego w art. 1 ust. 2 rozporządzenia Rady (WE) nr 1258/1999
-
O presente produto não pode beneficiar de medidas ao abrigo do n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1258/1999 do Conselho
-
Tento produkt nie je oprávnený na financovanie uvedené v odseku 2 článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999
-
Ta proizvod ni upravičen do financiranja iz člena 1(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999
-
Tähän tuotteeseen ei sovelleta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan mukaisia toimenpiteitä
-
De åtgärder som avses i artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 kan inte användas för denna produkt.
Ustanovení prvního a druhého pododstavce se použijí pouze v případě, když lze pro konečný produkt podle přílohy XXIII, meziprodukt, vedlejší produkt a druhotný produkt, uvedený ve smlouvě podle článku 147, poskytnout vývozní náhradu za předpokladu, že byl získán ze surovin vypěstovaných mimo rámec stávajícího režimu.
Článek 162
Alternativní důkazy v kontrolní kopii T5
Odchylně od čl. 159 odst. 1 písm. b) v případě, když se kontrolní kopie T5 nevrátí do výchozího úřadu příslušného orgánu pověřeného kontrolou v Členském státě, kde sídlí nákupčí nebo první zpracovatel dva měsíce po uplynutí lhůty podle čl. 159. odst. 1 písm. a), v důsledku okolností, které nelze přičíst prvnímu zpracovateli, lze jako alternativní důkaz ke kontrolní kopii T5 přijmout následující dokumenty:
a)
nákupní faktury meziproduktů;
b)
potvrzení posledního zpracovatele o konečném zpracování na nepotravinářské výrobky;
c)
fotokopie účetních dokumentů, prokazující, že bylo zpracování provedeno, potvrzené posledním zpracovatelem.
ODDÍL 9
Kontroly
Článek 163
Vedení záznamů
1. Příslušný orgán členského státu určí záznamy, které musí vést nákupčí nebo zpracovatel a periodicitu záznamů, která musí být nejméně měsíční.
U nákupčího obsahují tyto zápisy nejméně následující prvky:
a)
množství veškerých surovin nakoupených a prodaných za účelem zpracování v rámci stávajícího režimu;
b)
jméno a adresa prvního zpracovatele.
V případě zpracovatele obsahují tyto soupisy nejméně následující prvky:
a)
množství různých surovin nakoupených pro zpracování;
b)
množství zpracovaných surovin a množství a typy konečných produktů, vedlejších produktů a druhotných produktů z nich získaných;
c)
ztráty způsobené zpracováním;
d)
zničená množství a důvody, proč ke zničení došlo;
e)
množství a druhy produktů prodané nebo převedené zpracovatelem a získané ceny
f)
jméno a adresa případného následného zpracovatele.
2. Příslušný orgán nákupčího nebo prvního zpracovatele ověří, zda podaná smlouva splňuje podmínky podle čl. 145 odst. 1. Pokud nejsou uvedené podmínky splněny, je informován příslušný orgán žadatele.
3. Pro účely výpočtu ekonomické hodnoty produktů podle čl. 145 odst. 1, srovná příslušný orgán na základě informací podle čl. 157 odst. 2, součet hodnot všech nepotravinářských produktů se součtem hodnot všech ostatních produktů určených pro jiná použití získané stejným zpracováním. Jednotlivé hodnoty se získají vynásobením příslušného množství průměrnými cenami „ze závodu“, které byly zaznamenány během předchozího hospodářského roku. Pokud tyto ceny nejsou dostupné, určí příslušný orgán odpovídající ceny zejména na základě údajů uvedených v čl. 157 odst. 2.
Článek 164
Kontroly u nákupčích a zpracovatelů
1. Příslušné orgány členských států, ve kterých existují nákupčí provádějí kontroly nejméně u 25 % nákupčích, sídlících na území, vybraném analýzou rizika. Tyto kontroly spočívají ve fyzickém ověření a v prohlídce zboží a v ověření obchodní dokumentace, aby byla zajištěna soudržnost mezi nákupy surovin a odpovídajícími dodávkami.
2. Příslušné orgány členských států, v nichž byla provedena zpracování, provedou kontroly dodržování ustanovení čl. 146 odst. 1 minimálně u 25 % zpracovatelů sídlících na jejich územích, vybraném analýzou rizika. Tyto kontroly se týkají minimálně následujících prvků:
a)
porovnání součtu hodnot všech nepotravinářských produktů se součtem hodnot všech ostatních produktů určených k jinému použití získaných ze stejného zpracování;
b)
analýzu systému výroby zpracovatele, obsahující fyzické ověření a ověření obchodní dokumentace, aby byla u zpracovatele soudržnost mezi dodávkami surovin, konečnými produkty, druhotnými produkty a vedlejšími produkty.
Příslušný orgán použije při kontrole podle písmena b) jmenovitě technické zpracovatelské koeficienty příslušných surovin. Pokud lze tyto koeficienty pro vývoz nalézt v právních předpisech Společenství, budou použity. Pokud v právních předpisech Společenství uvedeny nejsou, ale lze tam nalézt koeficienty jiné, použijí se tyto koeficienty. Ve všech ostatních případech bude ověřování založeno především na koeficientech, které jsou všeobecně uznávané příslušným zpracovatelským průmyslem.
3. Pro zpracování podle čl. 146, jsou kontroly prováděny nejméně u 10 % žadatelů vybraných na základě analýzy rizik, které berou v úvahu:
a)
částka pomoci;
b)
počet zemědělských parcel a plocha na které se pomoc žádá;
c)
vývoj v porovnání s předchozím rokem;
d)
výsledky kontrol provedených v minulých letech;
e)
další parametry, které budou definovat členské státy na základě reprezentativnosti předložených prohlášení.
4. V případě, že by kontroly podle odstavce 3 odhalily odchylky v nejméně 3 % případů, provede příslušný orgán dodatečné kontroly, které jsou nutné v běžném roce, a následně zvýší procento zemědělců, kteří mají být kontrolováni na místě v následujícím roce.
5. Pokud se předpokládá, že by mohly být některé prvky podle odstavců 1, 2 a 3 provedeny na základě vzorku, musí tento vzorek zajistit spolehlivou a reprezentativní úroveň kontroly.
6. Z každé kontroly je vyhotovena kontrolní zpráva, podepsaná kontrolorem, referující přesně o různých prvcích kontroly. tato zpráva uvádí zejména:
a)
datum kontroly;
b)
přítomné osoby;
c)
kontrolované období;
d)
metody kontroly včetně případného odkazu na metody vzorkování;
e)
výsledky kontroly.
Článek 165
Produkce konopí
Použijí se ustanovení týkající se konopí podle článku 29 nařízení (ES) čl. 795/2004 a článku 33 nařízení (ES) č. 796/2004.
Článek 166
Dodatečná opatření a vzájemná pomoc
1. Členské státy přijmou jakékoliv dodatečné opatření potřebné pro správné používání této kapitoly a budou si poskytovat vzájemnou pomoc pro provádění kontrol podle této kapitoly, členské státy mohou použít vhodné národní sankce proti provozovatelům obchodní pobočky, vstupující do procesu poskytování pomoci.
2. Pokud je to nutné nebo pokud to vyžadují ustanovení této kapitoly, poskytují si členské státy vzájemnou pomoc pro zajištění efektivnosti kontrol a ověření autentičnosti předložených dokumentů a vyměněných údajů.
ODDÍL 10
Vyloučení z režimu a sdělení
Článek 167
Vyloučení surovin z režimu
Členské státy mohou z režimu stanoveného touto kapitolou vyloučit všechny zemědělské suroviny, pokud tyto suroviny způsobují potíže, pokud jde o kontroly, veřejné zdraví, životní prostředí nebo trestněprávní ustanovení nebo na sníženou sazbu v nepotravinářských konečných výrobcích.
Článek 168
Minimální plocha
Členské státy mohou pro každou surovinu podle čl. 145 odst. 1 stanovit minimální plochu, na které bude pěstována.
Článek 169
Sdělení
Členské státy předají Komisi do 15. října následujícího po příslušném roce všechny následující informace:
a)
plochy, které vyplývají ze smluv podle článku 147 a z prohlášení podle čl. 146, odst. 2 a 148, pro každou surovinu;
b)
množství každého typu získané suroviny, konečného produktu, druhotného produktu a vedlejšího produktu s vyznačením typu použité suroviny;
c)
opatření přijatá při použití článku 146;
d)
suroviny vyloučené z režimu podle článku 167;
e)
minimální plocha stanovené podle článku 168.
KAPITOLA 17
PLOŠNÁ PODPORA ZA CHMEL
Článek 170
Dodatečná platba pěstitelům chmele
1. Dodatečná platba, na kterou se odkazuje druhý odstavec článku 68a nařízení (ES) č. 1782/2003 bude poskytována zemědělcům pěstujícím chmel na plošném základě za hektar v oblastech, které splňují stanovené článkem 110o tohoto nařízení za předpokladu, že:
a)
byly osázeny o rovnoměrné hustotě nejméně 1 500 rostlin na hektar v případě dvojitého drátování, či 200 rostlin na hektar v případě jednoduchého drátování;
b)
je o ně pečováno obvyklým způsobem.
2. Plocha „osázená chmelem“, na kterou se odkazuje druhá odrážka článku 110o nařízení (ES) č. 1782/2003, znamená plochu ohraničenou čarou spojující vnější sloupy. Kde jsou chmelové plodiny na této čáře, bude na každou stranu této plochy přidán dodatečný pruh odpovídající průměrné šířce uliček na tomto pozemku. Dodatečný pruh nesmí tvořit část veřejné cesty. Dvě čelní plochy na konci chmelových řad, které jsou potřebné pro manipulaci se zemědělskými stroji, jsou do této plochy zahrnuty za předpokladu, že délka žádné z čelních oblastí nepřesáhne 8 metrů, a netvoří část veřejné cesty.
3. Plochy osázené mladými chmelovými plodinami pěstované zejména jako školkařské výrobky nejsou způsobilé pro dodatečné platby.
4. Celková částka dostupná pro dodatečné platby bude rozdělena rovnoměrně na způsobilé plochy osázené chmelem na území příslušného členského státu.
Článek 171
Platby uznaným skupinám pěstitelů chmele
1. Uznané skupiny pěstitelů podají žádost o platby dle druhého odstavce článku 68a nařízení (ES) č. 1782/2003 nejpozději 1. září v roce sklizně.
2. Částka vyplacená uznané skupině pěstitelů bude v průběhu 3 měsíců od data platby poskytnuta na opatření stanovená čl. 7 odst. 1 pododst. a) až d) nařízení (EHS) č. 1696/71. Veškeré částky neposkytnuté v určené době budou vráceny platební agentuře a odečteny z výdajů financovaných záruční sekcí fondu EZZRF.
3. Podpora vyčleněná na sklizeň před rokem 2005 v souladu s čl. 12 odst. 5 bod c) nařízení (EHS) č. 1696/71 musí být využita před 31. prosincem 2008.
4. Členský stát, který provádí platbu uznaným skupinám pěstitelů, zašle každoročně Komisi zprávu o využití plateb ze strany jí uznaných skupin pěstitelů, včetně popisu opatření stanovených v čl. 7 odst. 1 bodech a) až d) nařízení (EHS) č. 1696/71, které jsou z plateb financovány. Zprávu je nutno odeslat každý rok nejpozději do 30. června.
5. Celková částka dostupná v daném členském státě jako platby uznaným skupinám pěstitelů, na které se odkazuje druhý odstavec článku 68a nařízení (ES) č. 1782/2003, bude těmto skupinám rozdělena úměrně plochám, které splňují podmínky článku 170 tohoto nařízení, na něž jejich členové podaly žádost dle hlavy II části 2 nařízení (ES) č. 796/2004.
KAPITOLA 18
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 172
Derogační ustanovení
1. Nařízení (EHS) č. 1686/72, (EHS) č. 1445/76, (ES) č. 1644/1996, (ES) č. 2316/1999, (ES) č. 2461/1999, (ES) č. 2550/2001, (ES) č. 2199/2003 a (ES) č. 2237/2003 se ruší s platností od 1. ledna 2005.
Budou ovšem nadále platit ve vztahu pro žádosti o podporu související s marketingovým rokem 2004/2005 či sezónou a předchozími marketingovými roky či sezónami. V případě aplikace článku 66 čo článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003, zůstávají v platnosti čl. 20 odst. 2 až 5 nařízení (ES) č. 2316/1999 až do vypršení podnikání zemědělců.
2. Nařízení (ES) č. 2342/1999 se ruší s platností od 1. ledna 2005. Zůstává v platnosti vzhledem k podaným žádostem, které se týkají roku 2004.
3. Nařízení (ES) č. 609/1999 se ruší s platností od 1. ledna 2005. Bude ovšem nadále platit pro žádosti o přímé platby týkající se sklizně roku 2004 a sklizně roku 2005 v případě aplikace čl. 71 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003.
4. Odkazy na zrušené akty budou interpretovány jako odkazy na toto nařízení.
Článek 173
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmý den po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Vztahuje se na žádosti o podporu související s marketingovými roky či sezónami počínaje 1. lednem 2005 s výjimkou článku 10, který se bude používat od data platnosti tohoto nařízení.
Nařízení je v celém rozsahu závazné a je přímo aplikovatelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. října 2004.
REGOLAMENTO (CE) N. 1973/2004 DELLA COMMISSIONE
del 29 ottobre 2004
recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio per quanto riguarda i regimi di sostegno di cui ai titoli IV e IV bis di detto regolamento e l'uso di superfici ritirate dalla produzione allo scopo di ottenere materie prime
SOMMARIO
Capitolo 1
Campo di applicazione e disposizioni generali
Capitolo 2
Premio specifico alla qualità per il frumento duro
Capitolo 3
Premio per le colture proteiche
Capitolo 4
Aiuto specifico per il riso
Capitolo 5
Pagamento per superficie per la frutta a guscio
Capitolo 6
Aiuto per le patate da fecola
Capitolo 7
Premio per i prodotti lattiero-caseari e pagamenti supplementari
Capitolo 8
Aiuto per le colture energetiche
Sezione 1
Definizioni
Sezione 2
Contratto
Sezione 3
Modifica o risoluzione del contratto
Sezione 4
Rese rappresentative e quantità da consegnare
Sezione 5
Condizioni di pagamento dell'aiuto
Sezione 6
Contratto e obblighi del richiedente e del primo trasformatore
Sezione 7
Cauzione
Sezione 8
Documenti per la vendita, la cessione o la consegna in un altro Stato membro o per l'esportazione
Sezione 9
Controlli
Sezione 10
Esclusione dall'aiuto per le colture energetiche e valutazione
Capitolo 9
Aiuto regionale specifico per i seminativi
Capitolo 10
Aiuto per le sementi
Capitolo 11
Pagamento per superficie per i seminativi
Sezione 1
Disposizioni generali concernenti l'ammissibilità al pagamento per superficie per i seminativi
Sezione 2
Disposizioni specifiche per taluni seminativi
Sezione 3
Superfici di base, rese di riferimento e massimali
Sezione 4
Ritiro dalla produzione
Sezione 5
Comunicazioni
Capitolo 12
Premi per pecora e per capra
Sezione 1
Pagamenti diretti
Sezione 2
Limiti, riserve e trasferimenti
Sezione 3
Pagamenti supplementari
Sezione 4
Disposizioni generali
Capitolo 13
Pagamenti per le carni bovine
Sezione 1
Premio speciale (articolo 123 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Sezione 2
Premio di destagionalizzazione (articolo 124 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Sezione 3
Premio per vacca nutrice (articoli da 125 a 129 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Sezione 4
Disposizioni comuni al premio speciale e al premio per vacca nutrice
Sezione 5
Premio all'abbattimento (articolo 130 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Sezione 6
Pagamenti supplementari (articoli da 133 a 136 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Sezione 7
Disposizioni generali
Sezione 8
Disposizioni transitorie e finali
Capitolo 14
Regime di pagamento unico per superficie
Capitolo 15
Pagamenti diretti nazionali complementari
Capitolo 16
Uso di superfici ritirate dalla produzione allo scopo di ottenere materie prime
Sezione 1
Oggetto e definizioni
Sezione 2
Contratto
Sezione 3
Modifica o risoluzione del contratto
Sezione 4
Rese rappresentative e quantità da consegnare
Sezione 5
Condizioni per il pagamento dell'aiuto
Sezione 6
Obblighi del collettore e del richiedente
Sezione 7
Cauzioni
Sezione 8
Documenti per la vendita, la cessione o la consegna in un altro Stato membro o per l'esportazione
Sezione 9
Controlli
Sezione 10
Esclusione dal regime e comunicazioni
Capitolo 17
Aiuto per superficie per il luppolo
Capitolo 18
Disposizioni finali
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto l'atto di adesione della Repubblica ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia, in particolare l'articolo 41, primo comma,
visto il regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell'ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori e che modifica i regolamenti (CEE) n. 2019/93, (CE) n. 1452/2001, (CE) n. 1453/2001, (CE) n. 1454/2001, (CE) n. 1868/94, (CE) n. 1251/1999, (CE) n. 1254/1999, (CE) n. 1673/2000, (CEE) n. 2358/71 e (CE) n. 2529/2001 (1), in particolare l'articolo 110 e l'articolo 145, lettere c), d), e) ed f),
considerando quanto segue:
(1)
I titoli IV e IV bis del regolamento (CE) n. 1782/2003 istituiscono taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori. Le modalità di applicazione di alcuni di questi regimi sono già state adottate con i seguenti atti: regolamento (CEE) n. 1686/72 della Commissione, del 2 agosto 1972, relativo a talune modalità per quanto riguarda l'aiuto nel settore delle sementi (2); regolamento (CEE) n. 1445/76 della Commissione, del 22 giugno 1976, che stabilisce l'elenco delle diverse varietà di Lolium perenne L. (3); regolamento (CE) n. 1644/96 della Commissione, del 30 luglio 1996, che stabilisce le modalità di applicazione per la concessione dell'aiuto a favore di taluni legumi da granella (4); regolamento (CE) n. 609/1999 della Commissione, del 19 marzo 1999, recante modalità per la concessione di aiuti ai produttori di luppolo (5); regolamento (CE) n. 2316/1999 della Commissione, del 22 ottobre 1999, recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1251/1999 del Consiglio che istituisce un regime di sostegno a favore dei coltivatori di taluni seminativi (6); regolamento (CE) n. 2342/1999 della Commissione, del 28 ottobre 1999, recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1254/1999 del Consiglio relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore delle carni bovine, in relazione ai regimi di premi (7); regolamento (CE) n. 2461/1999 della Commissione, del 19 novembre 1999, recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1251/1999 del Consiglio per quanto riguarda l'uso di superfici ritirate dalla produzione allo scopo di ottenere materie prime per la fabbricazione, nella Comunità, di prodotti non destinati in primo luogo al consumo umano o animale (8); regolamento (CE) n. 2550/2001 della Commissione, del 21 dicembre 2001, che stabilisce le modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 2529/2001 del Consiglio relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore delle carni ovine e caprine per quanto riguarda i regimi dei premi e che modifica il regolamento (CE) n. 2419/2001 (9); regolamento (CE) n. 2199/2003 della Commissione, del 16 dicembre 2003, che stabilisce misure transitorie per l'applicazione, per l'anno 2004, del regolamento (CE) n. 1259/1999 del Consiglio per quanto riguarda il regime del pagamento unico per superficie per la Repubblica ceca, l'Estonia, Cipro, la Lettonia, la Lituania, l'Ungheria, Malta, la Polonia, la Slovenia e la Slovacchia (10); regolamento (CE) n. 2237/2003 della Commissione, del 23 dicembre 2003, recante modalità di applicazione di taluni regimi di sostegno di cui al titolo IV del regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell'ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori (11). A fini di chiarezza della legislazione comunitaria, è opportuno abrogare gli atti succitati e sostituirli con un unico regolamento recante modalità di applicazione di tutti i regimi in questione, applicabile a decorrere dal 1o gennaio 2005.
(2)
Ai fini di una gestione efficiente dei suddetti regimi, i pagamenti per superficie devono essere limitati a determinate superfici e occorre specificarne le condizioni.
(3)
Malta possiede un gran numero di piccole aziende di dimensioni inferiori a 0,3 ettaro. Per evitare che molti agricoltori maltesi si trovino esclusi dal beneficio dei pagamenti diretti per superficie, la dimensione minima per avere diritto ai pagamenti diretti per superficie a Malta deve essere di 0,1 ha e, per gli anni 2005 e 2006, Malta deve essere autorizzata a derogare all'articolo 107, paragrafo 9, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
(4)
Occorre evitare che le superfici vengano seminate al solo scopo di percepire i pagamenti per superficie. Devono essere specificate alcune condizioni relative alla semina e alla manutenzione delle colture, soprattutto per quanto riguarda il frumento duro, le colture proteiche e il riso. Data la diversità delle tecniche agricole all'interno della Comunità, devono essere rispettate le norme locali.
(5)
Va autorizzata una sola domanda di pagamento per superficie per la stessa particella coltivata nel corso di un anno, salvo nei casi in cui il pagamento per superficie costituisca un supplemento a titolo della coltura in questione o l'aiuto riguardi la produzione di sementi. I pagamenti per superficie possono essere concessi per colture che beneficiano di regimi di aiuto previsti dalla politica strutturale o ambientale comunitaria.
(6)
I regimi di sostegno basati sull'aiuto per superficie prevedono che, se la superficie per la quale è chiesto l'aiuto è superiore alla superficie massima garantita, alle superfici di base o alle sottosuperfici di base, la superficie per azienda che forma oggetto della domanda di aiuto viene ridotta proporzionalmente durante l'anno considerato. È pertanto opportuno stabilire le modalità di applicazione e i termini da rispettare per gli scambi di informazioni tra la Commissione e gli Stati membri, allo scopo di fissare il coefficiente di riduzione e notificare alla Commissione le superfici per le quali l'aiuto è stato versato. Le stesse disposizioni si applicano alla riduzione dell'importo totale dei quantitativi di riferimento individuali in caso di applicazione dell'articolo 95, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
(7)
Conformemente all'articolo 73 del regolamento (CE) n. 1782/2003, l'erogazione del premio specifico alla qualità per il frumento duro è subordinata all'utilizzazione di un determinato quantitativo di sementi certificate di varietà riconosciute, nella zona di produzione, come varietà di alta qualità per la fabbricazione di semolini e paste alimentari. Affinché tali requisiti siano rispettati, è necessario stabilire i criteri che disciplinano il metodo di esame delle varietà in ciascuno Stato membro, la procedura da seguire per redigere l'elenco delle varietà ammissibili, nonché il quantitativo minimo di sementi certificate da utilizzare.
(8)
Considerata la brevità del periodo che intercorre tra l'adozione del regolamento (CE) n. 1782/2003 e l'entrata in vigore del premio specifico alla qualità per il frumento duro, è impossibile redigere sin d'ora l'elenco delle varietà ammissibili alla concessione dell'aiuto nel 2005 sulla base del metodo di esame proposto. È pertanto necessario che gli Stati membri redigano un elenco provvisorio basato su una selezione delle varietà attuali.
(9)
In alcune regioni, le colture proteiche vengono tradizionalmente seminate in combinazione con i cereali, per motivi di ordine agronomico. La produzione vegetale ottenuta consta principalmente di colture proteiche. Ai fini della concessione del premio per le colture proteiche, le superfici in questione devono considerarsi seminate a colture proteiche.
(10)
E' opportuno definire le norme relative ai lupini dolci e le prove per determinare se un campione di lupini è dolce o meno.
(11)
Ai fini dell'efficienza e della corretta gestione del regime di aiuto per la frutta a guscio, occorre evitare che l'aiuto per superficie sia utilizzato per finanziare piantagioni marginali o alberi singoli. Occorre pertanto stabilire l'estensione minima degli appezzamenti e la densità minima di alberi per i frutteti specializzati. Per agevolare la transizione dai piani di miglioramento vigenti, che scadono dopo l'introduzione del nuovo regime di aiuto, è opportuno stabilire misure transitorie.
(12)
Le modalità di pagamento e il calcolo dell'aiuto specifico per il riso dipendono non soltanto dalla superficie o dalle superfici di base fissate per ciascuno Stato membro produttore dal regolamento (CE) n. 1782/2003, ma anche dall'eventuale suddivisione di dette superfici in sottosuperfici di base e dai criteri oggettivi adottati da ciascuno Stato membro per effettuare questa suddivisione, dalle condizioni nelle quali le particelle coltivate vengono messe a coltura e dall'estensione minima delle stesse. Pertanto è necessario stabilire modalità di applicazione relative all'istituzione, alla gestione e alle modalità di coltivazione applicabili alle superfici e sottosuperfici di base.
(13)
La constatazione di un eventuale superamento della superficie di base di cui all'articolo 82 del regolamento (CE) n. 1782/2003 comporta una riduzione dell'aiuto specifico per il riso. Per fissare le modalità di calcolo di tale riduzione, è necessario definire i criteri da adottare e i coefficienti applicabili.
(14)
Ai fini del controllo dei pagamenti dell'aiuto specifico per il riso è necessario che siano state trasmesse alla Commissione determinate informazioni riguardanti la coltivazione delle superfici e delle sottosuperfici di base. A tal fine occorre specificare le informazioni esatte che gli Stati membri devono comunicare alla Commissione, come pure le scadenze da rispettare a tale riguardo.
(15)
Gli articoli 93 e 94 del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevedono la concessione di un aiuto agli agricoltori che producono patate destinate alla fabbricazione di fecola, in forza di un contratto di coltivazione e nei limiti del contingente assegnato dal regolamento (CE) n. 1868/94 del Consiglio, del 27 luglio 1994, che istituisce un regime di contingentamento per la produzione di fecola di patate (12). Occorre pertanto stabilire le condizioni per la concessione dell'aiuto e, se del caso, prevedere riferimenti incrociati alle disposizioni vigenti relative al sistema di contingentamento stabilito dal regolamento (CE) n. 1868/94.
(16)
Gli articoli 95 e 96 del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevedono che i produttori possano beneficiare di un premio per i prodotti lattiero-caseari e di pagamenti compensativi supplementari. Il regolamento (CE) n. 1788/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce un prelievo nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari (13), prevede disposizioni specifiche in caso di inattività. Pertanto, se una persona fisica o giuridica che detiene quantitativi di riferimento individuali non soddisfa più i criteri di cui all'articolo 5, lettera c), del regolamento (CE) n. 1788/2003 nell'arco di un periodo di dodici mesi precedente il 31 marzo dell'anno considerato, è opportuno prevedere la sua esclusione dal beneficio del premio e dei pagamenti supplementari.
(17)
Gli articoli da 88 a 92 del regolamento (CE) n. 1782/2003 stabiliscono un nuovo regime di aiuti per le colture energetiche a favore degli agricoltori. Per analogia con il regolamento (CE) n. 2461/1999, che esclude dal beneficio dell'aiuto la barbabietola da zucchero, è opportuno escludere la barbabietola da zucchero dal regime di aiuti per le colture energetiche.
(18)
È pertanto opportuno definire le condizioni di ammissibilità a tale aiuto. Occorre precisare a tale riguardo che deve essere stipulato un contratto tra il produttore e il primo trasformatore per le materie prime agricole in questione. Occorre altresì definire le condizioni applicabili qualora la trasformazione sia effettuata dall'agricoltore nella propria azienda.
(19)
Per garantire che le materie prime siano trasformate nel prodotto energetico previsto, il primo trasformatore deve costituire una cauzione, nonostante l'aiuto sia concesso non al primo trasformatore, bensì all'agricoltore. L'importo della cauzione deve essere tale da scongiurare il rischio che le materie prime vengano deviate dalla loro destinazione. Inoltre, per rendere efficace il sistema di controllo del regime, è opportuno limitare ad un massimo di due le vendite delle materie prime e dei prodotti semilavorati prima della trasformazione finale.
(20)
Occorre distinguere esplicitamente tra le responsabilità del richiedente, che terminano con la consegna dell'intero quantitativo di materia prima raccolta, e quelle del primo trasformatore, che iniziano al momento della consegna e terminano con la trasformazione finale delle materie prime nei prodotti energetici.
(21)
Talune operazioni di trasporto intracomunitario di materie prime e prodotti da esse derivati devono essere soggette a controlli che devono includere l'uso dell'esemplare di controllo T5, rilasciato a norma del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione, del 2 luglio 1993, che fissa talune disposizioni di applicazione del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio che istituisce il codice doganale comunitario (14). Occorre prevedere prove alternative in caso di perdita dell'esemplare di controllo T5 a seguito di circostanze non imputabili al primo trasformatore.
(22)
L'articolo 98 del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevede una riduzione dell'aiuto regionale specifico per i seminativi nel caso in cui l'importo totale dell'aiuto richiesto superi il massimale prestabilito. Occorre pertanto stabilire le modalità per il calcolo del coefficiente di riduzione.
(23)
L'articolo 99 del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevede la possibilità di concedere aiuti diretti per la produzione di sementi di una o più specie.
(24)
Gli aiuti possono essere concessi soltanto per la produzione di sementi di base o di sementi certificate e questi prodotti devono essere chiaramente definiti in riferimento alle direttive sulla certificazione e la commercializzazione delle sementi: direttiva 66/401/CEE del Consiglio, del 14 giugno 1966, relativa alla commercializzazione delle sementi di piante foraggere (15); direttiva 66/402/CEE del Consiglio, del 14 giugno 1966, relativa alla commercializzazione delle sementi di cereali (16), e direttiva 2002/57CE del Consiglio, del 13 giugno 2002, relativa alla commercializzazione delle sementi di piante oleaginose e da fibra (17).
(25)
Per rendere possibili i controlli, le sementi di base e le sementi certificate devono essere prodotte in forza di contratti di coltivazione o di dichiarazioni di coltivazione da accludere alla domanda unica e gli stabilimenti di sementi e i costitutori devono essere ufficialmente riconosciuti o registrati. E' opportuno prevedere le misure necessarie qualora uno stabilimento di sementi o un costitutore di uno Stato membro moltiplichi sementi in un altro Stato membro.
(26)
Per ragioni amministrative, in ciascuno Stato membro l'aiuto deve essere concesso unicamente per i prodotti raccolti nel rispettivo territorio.
(27)
Conformemente all'allegato XI del regolamento (CE) n. 1782/2003, l'aiuto alla produzione può essere versato per sementi di base e sementi certificate delle varietà di Cannabis sativa L. aventi un tenore di tetraidrocannabinolo non superiore allo 0,2 %. Per garantire, nell'insieme della Comunità, un'applicazione uniforme delle modalità di concessione dell'aiuto, è opportuno riferirsi all'elenco delle varietà ammissibili di Cannabis sativa L. di cui all'allegato II del regolamento (CE) n. 796/2004 della Commissione, del 21 aprile 2004, recante modalità di applicazione della condizionalità, della modulazione e del sistema integrato di gestione e di controllo di cui al regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell'ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori (18).
(28)
L'articolo 108 del regolamento (CE) n. 1782/2003 definisce i terreni ammissibili ai pagamenti per superficie a favore dei coltivatori di seminativi. Lo stesso articolo autorizza alcune deroghe, soggette al controllo degli Stati membri, le quali non devono però pregiudicare l'efficacia delle disposizioni del regolamento. Per prevenire tale rischio, occorre prendere misure atte a mantenere la superficie totale delle particelle ammissibili al livello attuale o comunque a precludere ogni aumento considerevole. Dette misure possono prevedere, in certi casi, la possibilità di dichiarare inammissibili superfici precedentemente considerate ammissibili al posto di altre superfici, diventate nel frattempo ammissibili.
(29)
Gli Stati membri in cui il granturco non è una coltura tradizionale possono rendere ammissibili ai pagamenti per superficie i foraggi insilati. Occorre pertanto definire la nozione di foraggi insilati.
(30)
L'articolo 106 del regolamento (CE) n. 1782/2003 subordina il pagamento per superficie per il lino e la canapa destinati alla produzione di fibre alla stipulazione di un contratto o ad un impegno ai sensi dell'articolo 2, paragrafo 1 del regolamento (CE) n. 1673/2000 del Consiglio, del 27 luglio 2000, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore del lino e della canapa destinati alla produzione di fibre (19). E' necessario disporre che una copia del contratto o dell'impegno sia trasmessa alle autorità competenti dello Stato membro responsabile della gestione delle domande di pagamento. Occorre altresì garantire che le varietà di lino e di canapa destinate alla produzione di fibre siano quelle che figurano nel catalogo comune delle varietà delle specie di piante agricole come piante da fibra e, per il lino in particolare, come «lino tessile». Inoltre, per quanto riguarda la canapa, le varietà autorizzate devono presentare un tenore di tetraidrocannabinolo non superiore allo 0,2 %. Occorre pertanto compilare un elenco delle varietà ammissibili di lino, mentre le varietà ammissibili di canapa sono elencate nell'allegato II del regolamento (CE) n. 796/2004 della Commissione. Per offrire garanzie più sicure relativamente alla canapa, occorre altresì esigere l'uso di sementi certificate.
(31)
Secondo l'articolo 109 del regolamento (CE) n. 1782/2003, i produttori di cereali, semi oleosi e piante proteiche devono aver provveduto alla semina entro il 31 maggio. In taluni casi le semine possono essere protratte oltre il 31 maggio a motivo delle condizioni meteorologiche. È opportuno differire il termine per la semina e per la presentazione delle domande per talune colture in determinate zone. Il prolungamento del periodo di semina non deve però compromettere l'efficacia del regime di sostegno, né pregiudicare il sistema di controllo introdotto dal titolo II, capitolo 4 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
(32)
Per garantire alle imprese di trasformazione una fornitura regolare di granturco dolce per tutto il corso della campagna, è opportuno autorizzare i produttori a scaglionare le semine su un periodo più lungo. Per tale prodotto, occorre differire il termine ultimo per la semina al 15 giugno.
(33)
Ai fini del supplemento per il frumento duro e dell'aiuto specifico, è opportuno prescrivere l'uso di un quantitativo minimo di sementi certificate di frumento duro. Tenuto conto delle diverse realtà agronomiche degli Stati membri e delle loro regioni, è opportuno delegare agli Stati membri interessati il compito di stabilire il quantitativo in parola.
(34)
Ai fini dell'articolo 103 del regolamento (CE) n. 1782/2003, occorre definire la nozione di irrigazione.
(35)
È opportuno precisare le superfici da prendere in considerazione per valutare la percentuale di eventuale superamento della superficie di base, nonché le modalità di fissazione di detta percentuale. Qualora sia fissata separatamente una superficie di base per il granturco, per i seminativi irrigati o per i foraggi insilati, devono essere stabilite modalità particolari per quanto riguarda le superfici da prendere in considerazione per il calcolo della percentuale di eventuale superamento della superficie di base in questione. Le modalità di fissazione della percentuale di eventuale superamento della superficie di base devono comunque garantire il rispetto di detta superficie. È inoltre opportuno precisare le modalità per il calcolo della percentuale di superamento delle superfici massime garantite per il frumento duro. E' altresì opportuno precisare la procedura da seguire per la constatazione del superamento del massimale stabilito per i pagamenti, di cui all'articolo 102, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
(36)
Qualora si applichi l'articolo 71 del regolamento (CE) n. 1782/2003, il beneficio dei pagamenti per superficie per i seminativi è subordinato all'obbligo, per i produttori interessati, di ritirare dalla produzione parte della superficie della loro azienda. Occorre definire le modalità di applicazione atte a garantire l'efficace funzionamento del regime. A tal fine, le superfici prese in considerazione nell'ambito del ritiro dei seminativi devono essere comparabili con quelle considerate per calcolare la superficie di base regionale. Occorre definire la «coltura di leguminose» di cui all'articolo 107, paragrafo 3, secondo trattino del regolamento (CE) n. 1782/2003.
(37)
A norma dell'articolo 107, paragrafo 6 e in caso di applicazione dell'articolo 66 del regolamento (CE) n. 1782/2003, occorre stabilire modalità di applicazione con riguardo ai terreni ritirati volontariamente. Dette modalità di applicazione devono essere compatibili con l'insieme del sistema introdotto dal regolamento (CE) n. 1782/2003.
(38)
Occorre determinare i criteri di ammissibilità ai premi per pecora e per capra di cui al titolo IV, capitolo 11 del regolamento (CE) n. 1782/2003 e, in particolare, le relative condizioni.
(39)
L'articolo 113, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevede la possibilità di concedere un premio ai produttori di carni caprine in determinate zone della Comunità. Tali zone dovrebbero pertanto essere definite in conformità con i criteri specificati nella citata disposizione.
(40)
Conformemente all'articolo 114, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli agricoltori la cui azienda è situata, almeno per il 50 % della superficie agricola utilizzata, in zone svantaggiate possono richiedere un premio supplementare. L'articolo 113, paragrafo 2, indica le zone geografiche specifiche in cui i produttori di carni caprine soddisfano le condizioni necessarie per aver diritto al premio per capra. E' necessario disporre che gli agricoltori che soddisfano tali requisiti siano tenuti a rilasciare una dichiarazione attestante che almeno la metà della loro superficie agricola utilizzata è situata in zone svantaggiate o in zone ammissibili al premio per capra.
(41)
Ai fini del controllo dell'ammissibilità all'importo applicabile del premio per pecora, gli Stati membri devono compilare un inventario degli agricoltori che commercializzano latte di pecora o prodotti derivati.
(42)
Ai fini dell'attuazione del sistema dei limiti individuali introdotto dagli articoli 116, 117 e 118 del regolamento (CE) n. 1782/2003, le vigenti norme amministrative possono continuare ad applicarsi con particolare riguardo all'utilizzazione dei diritti assegnati a titolo gratuito, all'utilizzazione dei diritti normali, compresa la percentuale minima di utilizzazione, al trasferimento o alla cessione temporanea di diritti, alla notificazione della modifica del massimale individuale e al trasferimento dei diritti tramite la riserva nazionale. Alcune di queste norme sono disposizioni specifiche per casi eccezionali debitamente motivati quali, in relazione all'utilizzazione dei diritti, i piccoli produttori e i produttori partecipanti a programmi di estensivizzazione o di prepensionamento e, sotto il profilo del trasferimento, l'acquisizione di diritti al premio per via di successione ereditaria nonché il caso degli agricoltori che utilizzano solo terreni di proprietà pubblica o collettiva.
(43)
La Commissione dovrà sorvegliare i nuovi dispositivi e quindi è necessario che gli Stati membri le comunichino adeguatamente le informazioni essenziali sull'attuazione delle norme sul premio.
(44)
Se del caso, devono essere comunicate alla Commissione informazioni dettagliate sulle norme nazionali concernenti i pagamenti supplementari e sulla loro applicazione.
(45)
Il titolo IV, capitolo 12 del regolamento (CE) n. 1782/2003 disciplina i pagamenti per le carni bovine. Occorre stabilirne i criteri di ammissibilità e, in particolare, le relative condizioni.
(46)
Conformemente all'obiettivo perseguito con l'introduzione del massimale regionale e del coefficiente di densità, gli animali cui si applicano queste due misure non possono più formare oggetto di una domanda di premio speciale per la stessa fascia di età. Con riguardo al premio di destagionalizzazione, occorre considerare tali animali alla stregua di quelli che sono stati ammessi a beneficiare del premio speciale.
(47)
Si deve disporre che il documento amministrativo di cui all'articolo 123, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1782/2003 sia redatto e rilasciato a livello nazionale. Per tener conto delle specifiche condizioni di gestione e di controllo nei singoli Stati membri, devono essere ammesse alcune varianti del documento amministrativo.
(48)
L'articolo 123, paragrafo 3, lettera a), e l'articolo 130, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 impongono il rispetto di un periodo di detenzione ai fini della concessione del premio speciale e del premio all'abbattimento. Occorre pertanto definire e quantificare tale periodo.
(49)
E' opportuno che le modalità di concessione del premio speciale al momento della macellazione siano coerenti con le modalità di concessione del premio all'abbattimento. Occorre precisare i tipi di documenti che devono accompagnare l'animale fino alla macellazione, alla spedizione o all'esportazione. Per tener conto delle particolari modalità di concessione del premio all'abbattimento, occorre altresì precisare le condizioni di età per i manzi nonché, per tutti i bovini adulti, il tipo di presentazione della carcassa.
(50)
Le condizioni per la concessione del premio di destagionalizzazione devono essere precisate e risultare coerenti con le modalità di concessione del premio all'abbattimento. È opportuno definire la procedura di decisione che consente di determinare, sulla base delle informazioni disponibili, gli Stati membri che soddisfano le condizioni per l'applicazione di questo regime specifico.
(51)
Occorre definire la nozione di vacca nutrice di cui all'articolo 125 del regolamento (CE) n. 1782/2003. A tale riguardo, è opportuno fare riferimento alle stesse razze contemplate dal regolamento (CE) n. 2342/1999 della Commissione. Possono inoltre continuare ad applicarsi i requisiti essenziali vigenti, con particolare riguardo alla resa lattiera media e al premio nazionale supplementare.
(52)
Le vigenti norme amministrative possono continuare ad applicarsi con riguardo, in particolare, ai massimali individuali, alle comunicazioni concernenti i massimali individuali e la riserva nazionale, ai diritti assegnati a titolo gratuito, all'utilizzazione dei diritti, al trasferimento e alla cessione temporanea dei diritti, nonché al trasferimento tramite la riserva nazionale.
(53)
La Commissione deve determinare, sulla base delle informazioni disponibili, quali Stati membri soddisfano le condizioni per poter avvalersi del regime specifico di cui all'articolo 129 del regolamento (CE) n. 1782/2003. Vanno inoltre definite le modalità specifiche di concessione del premio.
(54)
E' necessario determinare il metodo di calcolo del coefficiente di densità. E' opportuno stabilire una data per la determinazione del quantitativo di riferimento di latte.
(55)
Nell'ambito del pagamento per l'estensivizzazione, il coefficiente di densità deve tener conto in particolare di tutti i bovini di almeno sei mesi presenti nell'azienda. Ciò richiede modalità specifiche per il conteggio degli animali e la dichiarazione, da parte del produttore, della sua adesione al regime. Si deve disporre che venga utilizzata la banca dati informatizzata di cui al regolamento (CE) n. 1760/2000 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 luglio 2000, che istituisce un sistema di identificazione e di registrazione dei bovini e relativo all'etichettatura delle carni bovine e dei prodotti a base di carni bovine, e che abroga il regolamento (CE) n. 820/97 del Consiglio (20).
(56)
Si deve provvedere affinché il pagamento per l'estensivizzazione non venga concesso agli agricoltori che rispettano artificialmente i coefficienti di densità richiesti per la concessione di detto pagamento.
(57)
Occorre definire le procedure che consentano di determinare, sulla base delle informazioni disponibili, quali Stati membri soddisfano le condizioni di cui all'articolo 132, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003 per la concessione del pagamento all'estensivizzazione per le vacche da latte. Vanno inoltre definite le modalità specifiche di concessione del premio. Occorre fissare un periodo di detenzione minimo.
(58)
Occorre adottare disposizioni specifiche per l'applicazione delle norme sui periodi di tempo, le date e i termini al periodo di detenzione.
(59)
Per motivi di semplificazione, la domanda per la concessione del premio all'abbattimento deve consistere nella domanda di aiuto «animali» prevista dal sistema integrato, sempreché essa contenga tutti gli elementi che giustificano il pagamento del premio e l'animale sia macellato nello stesso Stato membro o in un altro Stato membro, oppure sia esportato.
(60)
La banca dati informatizzata di cui al regolamento (CE) n. 1760/2000 deve poter essere utilizzata per agevolare la gestione del premio all'abbattimento, sempreché lo Stato membro ritenga che la propria banca dati offre garanzie sufficienti quanto all'esattezza dei dati richiesti per il pagamento dei premi.
(61)
Il premio all'abbattimento per i vitelli è subordinato a un limite ponderale. Occorre pertanto determinare una presentazione tipo della carcassa cui si applica tale limite ponderale.
(62)
Devono essere comunicate alla Commissione informazioni dettagliate sulle norme nazionali concernenti i pagamenti supplementari e sulla loro applicazione.
(63)
Per consentire agli agricoltori di ricevere quanto prima i pagamenti, è necessario prevedere il versamento di anticipi. Tenuto conto dell'applicazione dei massimali nazionali o regionali, occorre tuttavia evitare che l'anticipo sia superiore al saldo finale. È dunque opportuno autorizzare gli Stati membri a ridurre la percentuale dell'anticipo per i regimi di premi soggetti ai suddetti massimali.
(64)
Il regolamento (CE) n. 1782/2003 prevede sanzioni in caso di uso o detenzione illegale di sostanze o di prodotti non autorizzati dalla normativa veterinaria. In caso di recidiva è opportuno che la durata delle sanzioni sia determinata dagli Stati membri, che si trovano in una posizione migliore per giudicare la reale gravità dell'infrazione commessa.
(65)
È necessario stabilire la data che determina l'imputazione degli elementi da prendere in considerazione per l'applicazione dei regimi di premio speciale e di premio per vacca nutrice. Per garantire una gestione efficace e coerente, è opportuno che a tal fine venga di norma scelta la data di presentazione della domanda. Tuttavia, per quanto riguarda il premio speciale versato alla macellazione, occorre prevedere modalità specifiche per evitare riporti da un anno all'altro con l'intento di ottenere un importo di premio superiore. Per quanto riguarda il premio all'abbattimento, la data di macellazione o di esportazione è quella maggiormente rappresentativa della realtà delle operazioni.
(66)
È opportuno fissare il tasso applicabile alla data del fatto generatore affinché, di norma, tali premi, una volta convertiti in moneta nazionale, non subiscano brusche variazioni a causa del tasso di cambio di un solo giorno.
(67)
È necessario imporre agli Stati membri una serie di obblighi in materia di comunicazione delle informazioni. Per facilitare la trasmissione e l'analisi dei dati è opportuno prescrivere una presentazione armonizzata degli stessi.
(68)
Per agevolare il passaggio al nuovo regime occorrono disposizioni transitorie per quanto concerne gli obblighi di marchiatura e identificazione degli animali.
(69)
L'articolo 143 ter del regolamento (CE) n. 1782/2003 autorizza la Repubblica ceca, l'Estonia, Cipro, la Lettonia, la Lituania, l'Ungheria, Malta, la Polonia, la Slovenia e la Slovacchia (i nuovi Stati membri) a sostituire i pagamenti diretti con un pagamento unico («regime di pagamento unico per superficie»). La Repubblica ceca, l'Estonia, Cipro, la Lettonia, la Lituania, l'Ungheria, la Polonia e la Slovacchia hanno optato per questa possibilità. Occorre pertanto definire le modalità di applicazione del regime di pagamento unico per superficie.
(70)
Conformemente all'articolo 143 ter, paragrafo 5, secondo comma del regolamento (CE) n. 1782/2003 e per evitare la gestione di numerose domande che darebbero luogo a pagamenti di importo inferiore a 50 euro per azienda, la Repubblica ceca, l'Estonia, Cipro, la Lettonia, la Lituania, l'Ungheria, la Polonia e la Slovacchia hanno chiesto l'autorizzazione di fissare l'estensione minima della superficie ammissibile per azienda ad un livello superiore a 0,3 ha.
(71)
La Repubblica ceca, l'Estonia, Cipro, la Lettonia, la Lituania, l'Ungheria, la Polonia e la Slovacchia hanno stimato la proporzione della loro superficie agricola utilizzata che era mantenuta in buone condizioni agronomiche al 30 giugno 2003 e hanno proposto di rettificare questo dato in funzione della superficie minima ammissibile per azienda.
(72)
L'articolo 143 quater del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevede la possibilità, nei nuovi Stati membri, di integrare gli aiuti diretti corrisposti agli agricoltori, previa autorizzazione della Commissione. Occorre stabilire le modalità generali di attuazione di tale possibilità.
(73)
L'articolo 55, lettera b), e l'articolo 107, paragrafo 3, primo trattino, del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevedono l'esenzione dall'obbligo di ritiro dalla produzione se i terreni sono utilizzati per produrre materiali per la fabbricazione, nella Comunità, di prodotti non direttamente destinati al consumo umano o animale, a condizione che vengano applicati efficaci sistemi di controllo.
(74)
Non è opportuno escludere, a determinate condizioni, la coltivazione di barbabietole da zucchero, topinambur e radici di cicoria sui terreni messi a riposo. Queste colture non possono beneficiare di pagamenti per superficie, dato il rischio di interferenze con il mercato dello zucchero. È tuttavia necessario che tali colture siano conformi alle norme sull'utilizzazione dei terreni messi a riposo.
(75)
Occorre definire le condizioni di ammissibilità a detto regime. Occorre precisare a tale riguardo che deve essere stipulato un contratto tra il produttore e il collettore o il primo trasformatore per le materie prime agricole in questione. Occorre altresì definire le condizioni applicabili qualora la trasformazione sia effettuata dall'agricoltore nella propria azienda.
(76)
A fini di conformità con il punto 7 del memorandum d'intesa sui semi oleaginosi tra la Comunità economica europea e gli Stati Uniti d'America nel quadro del GATT, approvato con decisione 93/355/CEE del Consiglio (21), è necessario stabilire le modalità di applicazione che consentano di ridurre, se del caso, la quantità di sottoprodotti che può essere ottenuta e destinata al consumo umano o animale qualora la quantità totale di tali sottoprodotti superi 1 milione di tonnellate annue espresse in equivalente farina di soia.
(77)
Per garantire che la materia prima sia trasformata nel prodotto previsto, il collettore o il primo trasformatore deve costituire una cauzione, nonostante l'aiuto sia concesso all'agricoltore. Inoltre, per rendere efficace il sistema di controllo del regime, è opportuno limitare il numero di trasformatori.
(78)
Occorre distinguere esplicitamente tra le responsabilità del richiedente, che terminano con la consegna dell'intero quantitativo di materia prima raccolta, e quelle, associate al versamento di una cauzione, del collettore o del primo trasformatore, che iniziano al momento della consegna e terminano con la trasformazione delle materie prime nei prodotti finiti.
(79)
Talune operazioni di trasporto intracomunitario di materie prime e prodotti da esse derivati devono essere soggette a controlli che devono includere l'uso dell'esemplare di controllo T5, rilasciato a norma del regolamento (CEE) n. 2454/93. Occorre prevedere prove alternative in caso di perdita dell'esemplare di controllo T5 a seguito di circostanze non imputabili al collettore o al primo trasformatore. Per garantire l'efficacia e l'oculata gestione del regime di aiuto, occorre adottare disposizioni in materia di controllo.
(80)
Per quanto riguarda l'aiuto per superficie per il luppolo, oltre ai criteri di ammissibilità di cui all'articolo 110 sexdecies del regolamento (CE) n. 1782/2003, è opportuno stabilire alcuni criteri aggiuntivi per garantire che l'aiuto venga corrisposto per superfici coltivate a luppolo in normali condizioni colturali. La nozione di «superficie piantata a luppolo» deve essere definita a livello comunitario, affinché le superfici che formano oggetto del pagamento supplementare siano calcolate in modo uniforme. E' necessario determinare le modalità di ripartizione dell'importo totale per Stato membro disponibile per i pagamenti supplementari tra le superfici ammissibili.
(81)
Occorre fissare un termine per l'impegno dei pagamenti da parte delle associazioni di produttori di luppolo riconosciute per l'attuazione delle misure di cui all'articolo 7, paragrafo 1, lettere da a) a d), del regolamento (CEE) n. 1696/71 del Consiglio, del 26 luglio 1971, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore del luppolo (22), e la Commissione deve essere informata del modo in cui è stato utilizzato il pagamento. Gli eventuali importi non impegnati entro un certo periodo di tempo devono essere restituiti. E' necessario determinare le modalità di ripartizione dell'importo totale per Stato membro disponibile per i pagamenti a favore delle associazioni di produttori di luppolo riconosciute.
(82)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione dei pagamenti diretti,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPITOLO 1
CAMPO DI APPLICAZIONE E DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto e campo di applicazione
1. Il presente regolamento stabilisce le modalità di applicazione dei seguenti regimi di sostegno di cui ai titoli IV e IV bis del regolamento (CE) n. 1782/2003:
a)
premio specifico alla qualità per il frumento duro di cui al titolo IV, capitolo 1, del suddetto regolamento;
b)
premio per le colture proteiche di cui al titolo IV, capitolo 2, del suddetto regolamento;
c)
aiuto specifico per il riso di cui al titolo IV, capitolo 3, del suddetto regolamento;
d)
pagamento per superficie per la frutta a guscio di cui al titolo IV, capitolo 4, del suddetto regolamento;
e)
aiuto per le colture energetiche di cui al titolo IV, capitolo 5, del suddetto regolamento;
f)
aiuto per le patate da fecola di cui al titolo IV, capitolo 6, del suddetto regolamento;
g)
premio per i prodotti lattiero-caseari e pagamenti supplementari di cui al titolo IV, capitolo 7, del suddetto regolamento.
h)
aiuto regionale specifico per i seminativi di cui al titolo IV, capitolo 8, del suddetto regolamento;
i)
aiuto per le sementi di cui al titolo IV, capitolo 9, del suddetto regolamento;
j)
pagamento per superficie per i seminativi di cui al titolo IV, capitolo 10, del suddetto regolamento;
k)
premi per pecora e per capra di cui al titolo IV, capitolo 11, del suddetto regolamento;
l)
pagamenti per le carni bovine di cui al titolo IV, capitolo 12, del suddetto regolamento;
m)
aiuto per i legumi da granella di cui al titolo IV, capitolo 13, del suddetto regolamento;
n)
regime di pagamento unico per superficie di cui all'articolo 143 ter del suddetto regolamento;
o)
pagamenti diretti nazionali complementari di cui all'articolo 143 quater del suddetto regolamento;
p)
aiuto per superficie per il luppolo di cui al titolo IV, capitolo 10 quinquies, del suddetto regolamento.
2. Il presente regolamento stabilisce le modalità di applicazione relative all'utilizzazione dei terreni messi a riposo per la produzione di materie prime nell'ambito del regime di pagamento unico di cui al titolo III del regolamento (CE) n. 1782/2003 e del regime di pagamento per superficie per i seminativi di cui al titolo IV, capitolo 10, dello stesso regolamento.
Articolo 2
Condizioni applicabili al pagamento
1. I pagamenti diretti di cui all'articolo 1, lettere a), b), c), e), h), i), j), m) e p) sono concessi, per ciascun tipo di coltura, soltanto per le superfici che sono state oggetto di una domanda riguardante almeno 0,3 ettaro, nel caso in cui ogni particella coltivata superi l'estensione minima fissata dallo Stato membro, entro i limiti stabiliti dall'articolo 14, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 796/2004.
Nel caso di Malta, i pagamenti diretti di cui all'articolo 1, lettere a), b), c), e), h), i), j), m) e p) sono concessi, per ciascun tipo di coltura, soltanto per le superfici che sono state oggetto di una domanda riguardante almeno 0,1 ettaro, nel caso in cui ogni particella coltivata superi l'estensione minima fissata dallo Stato membro, entro i limiti stabiliti dall'articolo 14, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 796/2004.
2. I pagamenti diretti di cui all'articolo 1, lettere a), b), c), h) e j) sono concessi soltanto per le superfici che siano state interamente seminate e sulle quali siano stati effettuati tutti i normali lavori agricoli, conformemente alle norme locali.
Tuttavia, nel caso del premio specifico alla qualità per il frumento duro di cui al titolo IV, capitolo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 e del pagamento per i seminativi di cui al titolo IV, capitolo 10 del medesimo regolamento, le colture praticate su superfici interamente seminate e coltivate secondo le norme locali, ma che non hanno raggiunto la fase di fioritura a causa di condizioni climatiche eccezionali, riconosciute dallo Stato membro interessato, rimangono ammissibili all'aiuto a condizione che le superfici in questione non vengano utilizzate per altri scopi fino alla suddetta fase di crescita.
3. Per un dato anno va presentata, per ogni particella coltivata, una sola domanda di pagamento per superficie a titolo di un regime il cui finanziamento è disciplinato dall'articolo 1, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CE) n. 1258/1999 del Consiglio (23).
Tuttavia:
a)
qualsiasi particella coltivata che sia oggetto nel corso di un medesimo anno di una domanda di premio specifico alla qualità per il frumento duro di cui al titolo IV, capitolo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 o di una domanda di premio per le colture proteiche di cui al titolo IV, capitolo 2 dello stesso regolamento può formare oggetto di una domanda di pagamento per i seminativi di cui al titolo IV, capitolo 10, del suddetto regolamento;
b)
qualsiasi particella coltivata che sia oggetto nel corso di un medesimo anno di una domanda di aiuto specifico per il riso di cui al titolo IV, capitolo 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003 o di una domanda di premio per le colture proteiche di cui al titolo IV, capitolo 2 dello stesso regolamento può formare oggetto di una domanda di aiuto per le sementi di cui al titolo IV, capitolo 9, del suddetto regolamento;
c)
qualsiasi particella coltivata che sia oggetto nel corso di un medesimo anno di una domanda di aiuto per le colture energetiche di cui al titolo IV, capitolo 5, del regolamento (CE) n. 1782/2003 può formare oggetto di una domanda di pagamento per superficie per i seminativi di cui al titolo IV, capitolo 10, dello stesso regolamento, fatto salvo il disposto dell'articolo 90, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, o di una domanda di aiuto specifico per il riso di cui al titolo IV, capitolo 3, del suddetto regolamento;
d)
qualsiasi particella coltivata che sia oggetto nel corso di un medesimo anno di una domanda di pagamento per i seminativi di cui al titolo IV, capitolo 10, del regolamento (CE) n. 1782/2003 può formare oggetto di una domanda di aiuto per le sementi di cui al titolo IV, capitolo 9, dello stesso regolamento.
4. I terreni utilizzati per produrre materie prime ai sensi dell'articolo 55, lettera b), e dell'articolo 107, paragrafo 3, primo trattino del regolamento (CE) n. 1782/2003 o coltivati a prodotti che beneficiano dell'aiuto per le colture energetiche di cui al titolo IV, capitolo 5, del medesimo regolamento non sono ammessi a beneficiare dell'aiuto comunitario di cui al titolo II, capitolo VIII, del regolamento (CE) n. 1257/1999 del Consiglio (24), a meno che non si tratti di un sostegno concesso per le spese di impianto di specie a rapido accrescimento di cui all'articolo 31, paragrafo 3, secondo comma del precitato regolamento.
Le materie prime di cui all'articolo 55, lettera b), e all'articolo 107, paragrafo 3, primo trattino del regolamento (CE) n. 1782/2003, coltivate su terreni ritirati dalla produzione, nonché i prodotti intermedi, i prodotti finiti, i prodotti connessi e sottoprodotti da esse derivati non sono ammessi a beneficiare di alcun finanziamento a carico del Fondo europeo agricolo di orientamento e di garanzia, sezione garanzia, a norma dell'articolo 1, paragrafo 2, lettere a) e b), del regolamento (CE) n. 1258/1999.
5. Ai fini del premio per le colture proteiche di cui al titolo IV, capitolo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003 e del pagamento per superficie per i seminativi di cui al titolo IV, capitolo 10, del medesimo regolamento, per «lupini dolci» si intende le varietà di lupini in grado di produrre sementi che comprendono una percentuale massima del 5 % di semi amari, calcolata mediante la prova di cui all'allegato I del presente regolamento.
Articolo 3
Comunicazioni
Gli Stati membri comunicano alla Commissione, per via elettronica:
a)
entro il 15 settembre dell'anno considerato: i dati disponibili relativi alle superfici o ai quantitativi nel caso del premio per i prodotti lattiero-caseari e dei pagamenti supplementari di cui agli articoli 95 e 96 del regolamento (CE) n. 1782/2003, per i quali è stata presentata domanda di aiuto nell'anno civile in questione, eventualmente suddivisi per sottosuperficie di base;
b)
entro il 31 ottobre dell'anno considerato: i dati definitivi relativi alle superfici o ai quantitativi di cui alla lettera a), ottenuti tenendo conto dei controlli già effettuati;
c)
entro il 31 luglio dell'anno successivo: i dati definitivi relativi alle superfici o ai quantitativi per i quali l'aiuto è stato effettivamente versato a titolo dell'anno civile considerato, previa eventuale detrazione delle riduzioni di superficie di cui al titolo IV, capitolo 1, del regolamento (CE) n. 796/2004.
Le superfici sono espresse in ettari con due decimali. I quantitativi sono espressi in tonnellate con tre decimali.
Articolo 4
Coefficiente di riduzione
1. Il coefficiente di riduzione della superficie, nel caso previsto all'articolo 75, all'articolo 78, paragrafo 2, agli articoli 82, 85, all'articolo 89, paragrafo 2, agli articoli 98, 143 e all'articolo 143 ter, paragrafo 7, del regolamento (CE) n. 1782/2003, o il coefficiente di riduzione dei quantitativi, nonché i criteri oggettivi nel caso previsto all'articolo 95, paragrafo 4, dello stesso regolamento, sono fissati entro il 15 novembre dell'anno considerato, in base ai dati comunicati a norma dell'articolo 3, lettera b), del presente regolamento.
2. Nei casi previsti agli articoli 75, 82, 85, all'articolo 95, paragrafo 4, agli articoli 98, 143 e all'articolo 143 ter, paragrafo 7, del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri comunicano alla Commissione, entro il 1o dicembre dell'anno considerato, il coefficiente di riduzione applicato e, nel caso previsto all'articolo 95, paragrafo 4, del suddetto regolamento, i criteri oggettivi applicati.
CAPITOLO 2
PREMIO SPECIFICO ALLA QUALITÀ PER IL FRUMENTO DURO
Articolo 5
Esame delle varietà
1. Gli Stati membri elencati all'articolo 74, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 redigono l'elenco delle varietà di frumento duro ammissibili al premio specifico alla qualità di cui all'articolo 72 dello stesso regolamento, conformemente al metodo di esame delle varietà stabilito ai paragrafi da 2 a 5 del presente articolo.
2. Almeno ogni due anni, gli Stati membri individuano almeno due varietà rappresentative. Si tratta delle varietà di frumento duro più certificate.
3. Gli Stati membri analizzano le varietà di frumento duro sulla base dei seguenti parametri di qualità, ponderati come segue:
a)
tenore di proteine (40 %);
b)
qualità del glutine (30 %);
c)
indice di giallo (20 %);
d)
peso specifico o peso di 1 000 chicchi (10 %).
La somma delle medie dei parametri di qualità di cui al primo comma, lettere da a) a d), moltiplicata per la percentuale indicata, costituisce l'indice di qualità delle varietà.
Ciascuno Stato membro raffronta, nell'arco di un periodo di almeno due anni, gli indici di qualità delle varietà di frumento duro con quelli delle varietà rappresentative a livello regionale. Le varietà da esaminare sono quelle registrate nel catalogo nazionale di ciascuno Stato membro, ad esclusione delle varietà per le quali non si dispone di dati analitici relativi agli ultimi tre anni, in quanto hanno cessato di essere utilizzate o certificate.
A tale scopo, sulla base dell'indice medio di qualità pari a 100 assegnato alle varietà rappresentative, ogni Stato membro calcola, per ciascuno dei parametri di qualità di cui al primo comma, lettere da a) a d), la percentuale da assegnare alle altre varietà di frumento duro rispetto all'indice 100. Soltanto le varietà di frumento duro con un indice pari o superiore a 98 sono ammesse a beneficiare del premio specifico alla qualità per il frumento duro.
4. Uno Stato membro può escludere dall'elenco delle varietà ammissibili quelle che presentano una percentuale media di bianconatura del frumento duro superiore al 27 %.
5. Anche le varietà registrate nel catalogo nazionale di un altro Stato membro possono formare oggetto di un esame per stabilirne l'ammissibilità.
Articolo 6
Metodi di analisi
1. I metodi di analisi relativi al tenore di proteine, al peso specifico e alla bianconatura del frumento duro sono stabiliti nel regolamento (CE) n. 824/2000 della Commissione (25).
2. L'indice di giallo è determinato conformemente al metodo ICC 152 o ad un metodo riconosciuto equivalente.
3. La qualità del glutine è determinata conformemente al metodo ICC 158 o al metodo ICC 151.
Articolo 7
Quantità di sementi certificate
Entro il 1o ottobre dell'anno che precede l'anno per il quale viene versato il premio specifico alla qualità per il frumento duro, gli Stati membri fissano il quantitativo minimo di sementi, certificate conformemente alla direttiva 66/402/CEE (26), da utilizzare secondo le pratiche agricole vigenti nella zona di produzione in questione.
Articolo 8
Pubblicazioni e comunicazioni
1. Gli Stati membri pubblicano l'elenco delle varietà selezionate ammissibili, a livello nazionale o regionale, al premio specifico alla qualità per il frumento duro, entro il 1o ottobre per quanto riguarda le varietà invernali ed entro il 31 dicembre dell'anno che precede l'anno per il quale viene versato il premio, per quanto riguarda le varietà primaverili.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, non oltre un mese dopo le date stabilite al paragrafo 1, l'elenco di cui al paragrafo 1 nonché il quantitativo minimo di sementi certificate da utilizzare, qualora siano intervenute modifiche.
Articolo 9
Validità
1. Le varietà che figurano nell'elenco di cui all'articolo 8, paragrafo 1, possono beneficiare del premio specifico alla qualità per il frumento duro per periodi di cinque anni a decorrere dalla data della prima iscrizione nel suddetto elenco.
2. L'ammissibilità di ogni varietà può essere prorogata per un periodo di cinque anni, alla luce dei risultati delle analisi qualitative effettuate nel corso del secondo e del terzo anno del periodo quinquennale di ammissibilità.
Articolo 10
Misure transitorie
1. Gli Stati membri pubblicano l'elenco delle varietà selezionate ammissibili al premio specifico alla qualità per il frumento duro per il 2005 entro il 1o ottobre 2004 per quanto riguarda le varietà invernali ed entro il 31 dicembre 2004 per quanto riguarda le varietà primaverili.
2. Gli Stati membri redigono l'elenco di cui al paragrafo 1 stralciando dall'elenco delle varietà registrate nel catalogo nazionale quelle che non sono state certificate nel 2003 e 2004 e quelle che non sono conformi ad almeno due dei parametri seguenti:
a)
tenore minimo di proteine dell'11,5 %;
b)
peso specifico minimo di 78 kg/hl o peso di 1 000 chicchi pari ad almeno 42 g;
c)
tasso massimo di bianconatura del frumento duro del 27 %;
d)
tenore minimo di glutine del 10 %.
3. Negli elenchi delle varietà che possono beneficiare del premio nel 2005 e 2006 possono essere incluse le varietà che figurano nell'elenco delle varietà selezionate da un altro Stato membro, sulla base dei risultati delle analisi qualitative effettuate dall'altro Stato membro in questione.
CAPITOLO 3
PREMIO PER LE COLTURE PROTEICHE
Articolo 11
Combinazione di cereali e di colture proteiche
Nelle regioni in cui le colture proteiche vengono tradizionalmente seminate in combinazione con i cereali, il premio per le colture proteiche è versato, su richiesta del richiedente, a condizione che quest'ultimo dimostri alle autorità competenti che le colture proteiche risultano predominanti nella combinazione. Le superfici in questione non possono beneficiare dell'aiuto regionale specifico per i seminativi di cui all'articolo 98 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
CAPITOLO 4
AIUTO SPECIFICO PER IL RISO
Articolo 12
Termini per la semina
Per poter beneficiare dell'aiuto specifico per il riso, la superficie dichiarata deve essere seminata al più tardi:
a)
il 30 giugno precedente il raccolto in questione, per la Spagna e il Portogallo;
b)
il 31 maggio per gli altri Stati membri produttori di cui all'articolo 80, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Tuttavia, nella Guiana francese, le superfici devono essere seminate, per ciascuno dei due cicli di semina, al più tardi il 31 dicembre e il 30 giugno precedenti ciascuno di essi e l'aiuto specifico per il riso è concesso in base alla media delle superfici seminate per ciascuno dei due cicli di semina.
Articolo 13
Coefficiente di riduzione
Il coefficiente di riduzione dell'aiuto specifico per il riso di cui all'articolo 82 del regolamento (CE) n. 1782/2003 è calcolato conformemente all'allegato II del presente regolamento.
Articolo 14
Comunicazioni
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, conformemente all'articolo 3, le informazioni seguenti:
a)
entro il 15 settembre:
i)
l'elenco delle varietà registrate nel catalogo nazionale, classificate in base ai criteri definiti all'allegato I, punto 2, del regolamento (CE) n. 1785/2003 del Consiglio (27);
ii)
le superfici seminate per le quali sono state presentate domande di aiuto specifico per il riso, per varietà di riso e per superficie e sottosuperficie di base, per mezzo del modulo riportato nell'allegato III, parte A, del presente regolamento, compresi i superamenti delle superfici e delle sottosuperfici di base;
b)
entro il 31 ottobre, le modifiche relative alle superfici seminate per le quali sono state presentate domande di aiuto specifico per il riso, comunicate conformemente al comma (a) per mezzo del modulo riportato nell'allegato III, parte B;
c)
entro il 31 luglio, le informazioni relative alle superfici seminate per le quali sono stati effettivamente versati aiuti specifici per il riso a titolo della precedente campagna di commercializzazione, secondo il metodo di calcolo definito nell'allegato II, per mezzo del modulo riportato nell'allegato III, parte C.
2. Per la Guiana francese, le informazioni relative alle superfici seminate devono essere comunicate sulla base della media delle superfici seminate negli ultimi due cicli di semina.
3. Gli Stati membri possono riesaminare annualmente le loro superfici di base o le sottosuperfici di base e i criteri oggettivi su cui si fondano tali suddivisioni. Essi comunicano tali informazioni alla Commissione entro il 15 maggio precedente il raccolto in questione.
CAPITOLO 5
PAGAMENTO PER SUPERFICIE PER LA FRUTTA A GUSCIO
Articolo 15
Condizioni di ammissibilità all'aiuto comunitario
1 Ai fini del presente capitolo, per frutteto si intende una superficie unica e omogenea, piantata con alberi da frutta a guscio, che non è attraversata da altre colture o piantagioni e caratterizzata da continuità geografica. Non sono assimilabili ad un frutteto gli alberi isolati o un semplice filare di alberi da frutta a guscio piantati lungo una strada o accanto ad altre colture.
In deroga al primo comma, gli Stati membri possono autorizzare la presenza di alberi diversi dagli alberi da frutta a guscio, purché il loro numero non superi il 10 % del numero di alberi stabilito al paragrafo 3. Inoltre, gli Stati membri possono autorizzare la presenza di alberi di castagno qualora il numero di alberi stabilito al paragrafo 3 sia rispettato per quanto riguarda gli alberi da frutta a guscio ammissibili.
2. Sono ammessi a beneficiare del pagamento per superficie di cui all'articolo 83 del regolamento (CE) n. 1782/2003 soltanto i frutteti che producono frutta a guscio e che sono conformi ai requisiti indicati ai paragrafi 3 e 4 del presente articolo alla data da fissare a norma dell'articolo 11 del regolamento (CE) n. 796/2004.
Nel caso di un frutteto nel quale sono coltivati diversi tipi di alberi da frutta a guscio e se l'aiuto è differenziato in funzione dei prodotti, si applicano le condizioni di ammissibilità e il livello dell'aiuto specifici per il tipo di frutta a guscio predominante.
3. L'estensione minima dei frutteti è fissata a 0,10 ettaro.
Il numero di alberi di frutta a guscio per ettaro di frutteto non può essere inferiore a:
i)
125 per le nocciole
ii)
50 per le mandorle
iii)
50 per le noci comuni
iv)
50 per i pistacchi
v)
30 per le carrube.
4. Gli Stati membri possono fissare l'estensione minima dell'appezzamento e la densità di alberi a livelli superiori a quelli stabiliti al paragrafo 3, in base a criteri oggettivi e tenendo conto delle caratteristiche peculiari delle superfici o delle produzioni di cui trattasi.
Articolo 16
Condizioni di ammissibilità all'aiuto nazionale
L'articolo 15 si applica all'aiuto nazionale di cui all'articolo 87 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Fatte salve le disposizioni dell'articolo 87 del regolamento (CE) n. 1782/2003, uno Stato membro può fissare altri criteri di ammissibilità, purché tali criteri siano coerenti con gli obiettivi ambientali, rurali, sociali ed economici del regime di aiuto e non determinino discriminazioni tra i produttori. Gli Stati membri adottano le disposizioni necessarie per controllare il rispetto di tali criteri da parte degli agricoltori.
Articolo 17
Comunicazioni
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, entro le date di seguito indicate e in ogni caso prima della data per la presentazione della domanda di aiuto fissata dagli Stati membri a norma dell'articolo 11 del regolamento (CE) n. 796/2004, le informazioni seguenti:
a)
entro il 31 marzo, i livelli superiori e i criteri di cui all'articolo 15, paragrafo 4, nonché i criteri supplementari di cui all'articolo 16;
b)
entro il 15 maggio, qualora lo Stato membro differenzi l'aiuto conformemente all'articolo 83, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, l'importo del pagamento per superficie per prodotto e/o la superficie nazionale garantita modificata («SNG»).
2. Le eventuali modifiche delle informazioni comunicate alla Commissione a norma del paragrafo 1 valgono per l'anno successivo e sono immediatamente comunicate dallo Stato membro interessato alla Commissione, con l'indicazione dei criteri oggettivi che giustificano tali modifiche.
Articolo 18
Misure transitorie
1. Gli Stati membri possono stabilire se e a quali condizioni i piani di miglioramento di cui all'articolo 86, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003 possono essere interrotti prima della data normale di scadenza e se le superfici in questione diventano ammissibili al regime previsto dal titolo IV, capitolo 4 del suddetto regolamento.
2. Nello stabilire le condizioni di cui al paragrafo 1, lo Stato membro provvede affinché:
a)
il piano non venga interrotto prima che sia stato completato un periodo di un anno;
b)
gli obiettivi iniziali del piano siano stati raggiunti in modo ritenuto soddisfacente dallo Stato membro.
CAPITOLO 6
AIUTO PER LE PATATE DA FECOLA
Articolo 19
Ammissibilità
L'aiuto per le patate da fecola di cui all'articolo 93 del regolamento (CE) n. 1782/2003 è concesso per le patate oggetto di un contratto di coltivazione di cui all'articolo 3 del regolamento (CE) n. 2236/2003 (28), sulla base del peso netto delle patate determinato mediante uno dei metodi descritti nell'allegato I del regolamento (CE) n. 2235/2003 (29), nonché del tenore di fecola delle patate consegnate, conformemente ai tassi fissati nell'allegato II del regolamento (CE) n. 2235/2003.
L'aiuto suddetto non è concesso per le patate aventi un tenore di fecola inferiore al 13 %, salvo in caso di applicazione dell'articolo 5, paragrafo 3, secondo comma del regolamento (CE) n. 2236/2003.
Articolo 20
Prezzo minimo
La concessione dell'aiuto per le patate da fecola è subordinata alla condizione che sia fornita la prova dell'avvenuto pagamento di un prezzo franco fabbrica non inferiore a quello di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94, secondo i tassi fissati nell'allegato II del regolamento (CE) n. 2235/2003.
Si applica l'articolo 10, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2236/2003.
Articolo 21
Pagamento
1. Fatto salvo l'articolo 28 del regolamento (CE) n. 1782/2003, l'aiuto per le patate da fecola è versato dallo Stato membro sul cui territorio è stata fabbricata la fecola a ciascun produttore i cui quantitativi di patate per la campagna di commercializzazione considerata sono stati interamente consegnati alle fecolerie, entro quattro mesi dalla data in cui è stata fornita la prova di cui all'articolo 20 del presente regolamento e sono state rispettate le condizioni di cui all'articolo 19.
2. A decorrere dal 1o dicembre della campagna di commercializzazione, gli Stati membri possono versare anticipi corrispondenti alle varie porzioni del quantitativo di patate da fecola di ciascun produttore consegnate alle fecolerie per la campagna considerata. Gli anticipi sono versati per i quantitativi di patate da fecola per i quali sia stata fornita la prova di cui all'articolo 20 e siano state rispettate le condizioni di cui all'articolo 19.
3. Il tasso di conversione da utilizzare per esprimere in valuta nazionale l'aiuto per le patate da fecola è quello applicato a norma dell'articolo 20 del regolamento (CE) n. 2236/2003.
CAPITOLO 7
PREMIO PER I PRODOTTI LATTIERO-CASEARI E PAGAMENTI SUPPLEMENTARI
Articolo 22
Casi di inattività
1. Quando una persona fisica o giuridica che detiene quantitativi di riferimento individuali non risponde alla definizione di produttore di cui all'articolo 5, lettera c), del regolamento (CE) n. 1788/2003 nell'arco di un periodo di dodici mesi che termina il 31 marzo dell'anno considerato, essa viene esclusa dal premio per i prodotti lattiero-caseari e dal pagamento supplementare per l'anno considerato, a meno che non dimostri all'autorità competente, prima del termine per la presentazione della domanda, che la produzione è ripresa.
2. Il paragrafo 1 non si applica nei casi di forza maggiore e in casi debitamente giustificati, riconosciuti dall'autorità competente, che compromettano temporaneamente la capacità di produzione del produttore.
CAPITOLO 8
AIUTO PER LE COLTURE ENERGETICHE
SEZIONE 1
Definizioni
Articolo 23
Definizioni
Ai fini del presente capitolo, valgono le seguenti definizioni:
a)
per «richiedente» si intende l'agricoltore che coltiva le superfici di cui all'articolo 88 del regolamento (CE) n. 1782/2003 al fine di ottenere l'aiuto di cui al suddetto articolo;
b)
per «primo trasformatore» si intende l'utilizzatore delle materie prime agricole che effettua la loro prima trasformazione al fine di ottenere uno o più prodotti di cui all'articolo 88, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
SEZIONE 2
Contratto
Articolo 24
Utilizzazione della materia prima
1. Qualsiasi materia prima agricola, ad esclusione della barbabietola da zucchero, può essere coltivata sulle superfici oggetto dell'aiuto di cui all'articolo 88 del regolamento (CE) n. 1782/2003, purché sia utilizzata principalmente per la fabbricazione di uno dei prodotti energetici di cui al secondo comma del suddetto articolo.
Il valore economico dei prodotti energetici ottenuti dalla trasformazione delle materie prime deve risultare superiore al valore di tutti gli altri prodotti destinati ad altre utilizzazioni, ottenuti durante la stessa trasformazione, determinato secondo il metodo di valutazione di cui all'articolo 39, paragrafo 3.
2. Le materie prime di cui al paragrafo 1 formano oggetto di un contratto, conformemente all'articolo 90 del regolamento (CE) n. 1782/2003, alle condizioni stabilite nella presente sezione.
3. Il richiedente consegna tutta la materia prima raccolta al primo trasformatore, che la prende in consegna e garantisce che un quantitativo equivalente di tale materia prima venga utilizzato nella Comunità per la fabbricazione di uno o più prodotti energetici di cui all'articolo 88, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Il primo trasformatore che impieghi la materia prima effettivamente raccolta per la fabbricazione di un prodotto intermedio o di un sottoprodotto può utilizzare un quantitativo equivalente di tale prodotto intermedio o sottoprodotto per la fabbricazione di uno o più prodotti finiti di cui al primo comma.
Nel caso di cui al secondo comma, il primo trasformatore informa l'autorità competente presso la quale è stata costituita la cauzione. Qualora il quantitativo equivalente venga utilizzato in uno Stato membro diverso da quello in cui è stata raccolta la materia prima, le autorità competenti degli Stati membri in causa si informano reciprocamente sull'operazione.
4. Fatte salve le disposizioni nazionali che disciplinano le relazioni contrattuali, il primo trasformatore può delegare ad una terza persona la raccolta della materia prima presso il richiedente. Il delegato deve agire in nome e per conto del trasformatore, che rimane l'unico responsabile ai fini degli obblighi previsti dal presente capitolo.
Articolo 25
Deroghe
1. In deroga all'articolo 24, paragrafi 2 e 3, gli Stati membri possono autorizzare il richiedente a:
a)
utilizzare alberi da bosco a rotazione breve (NC ex 0602 90 41) o tutti i cereali e i semi oleosi corrispondenti ai codici NC 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 e 1206 00 99 raccolti:
i)
come combustibile per il riscaldamento della propria azienda agricola;
ii)
per la produzione, nella propria azienda agricola, di energia o di biocarburanti;
b)
trasformare tutta la materia prima raccolta in biogas (NC 2711 29 00) nella propria azienda.
2. Nei casi di cui al paragrafo 1, il richiedente:
a)
si impegna, mediante una dichiarazione che sostituisce il contratto di cui all'articolo 26, a utilizzare o a trasformare direttamente la materia prima oggetto di detta dichiarazione; gli articoli da 26 a 40 si applicano a questi casi per quanto compatibili;
b)
fa pesare tutta la materia prima raccolta da un organismo o da un'impresa designati dallo Stato membro e tiene una contabilità separata per la materia prima utilizzata e per i prodotti e i sottoprodotti derivanti dalla trasformazione; tuttavia, per i cereali, i semi oleosi e le paglie, e nel caso in cui venga utilizzata la pianta intera, la pesatura può essere sostituita dalla misurazione volumetrica della materia prima.
3. Gli Stati membri che si avvalgono della possibilità prevista al paragrafo 1 istituiscono misure di controllo atte a garantire che le materie prime vengano utilizzate direttamente nell'azienda o trasformate in biogas di cui al codice NC 2711 29 00.
4. I cereali e i semi oleosi utilizzati conformemente al paragrafo 1, lettera a), devono essere denaturati secondo il metodo stabilito dallo Stato membro. Gli Stati membri possono tuttavia autorizzare la denaturazione dell'olio ottenuto dalla trasformazione dei semi oleosi ai sensi del paragrafo 1, lettera a), punto ii), anziché la denaturazione dei semi, a condizione che tale denaturazione sia effettuata immediatamente dopo la trasformazione in olio e che l'utilizzazione dei semi sia sottoposta a controllo.
Articolo 26
Contratto
1. A corredo della domanda di aiuto, il richiedente presenta all'autorità competente un contratto da lui stipulato con il primo trasformatore.
2. Il richiedente provvede affinché il contratto contenga i seguenti elementi:
a)
nome e indirizzo dei contraenti;
b)
durata;
c)
le specie di ciascuna materia prima e la relativa superficie;
d)
eventuali condizioni applicabili alla consegna del quantitativo previsto di materia prima;
e)
l'impegno a rispettare gli obblighi di cui all'articolo 24, paragrafo 3;
f)
le principali utilizzazioni finali previste per la materia prima di cui trattasi, ciascuna delle quali deve essere conforme alle disposizioni dell'articolo 24, paragrafo 1 e dell'articolo 39, paragrafo 3.
3. Il richiedente provvede affinché il contratto venga stipulato entro una data che consenta al primo trasformatore di presentare una copia del contratto all'autorità competente rispettando i termini stabiliti all'articolo 34, paragrafo 1.
4. Gli Stati membri hanno facoltà di prescrivere, per motivi di controllo, che ogni richiedente possa stipulare un solo contratto di fornitura per ciascuna materia prima.
SEZIONE 3
Modifica o risoluzione del contratto
Articolo 27
Modifica o risoluzione del contratto
Qualora le parti contraenti modifichino o risolvano il contratto dopo che il richiedente ha presentato una domanda di aiuto, il richiedente conserva il diritto all'aiuto soltanto se, al fine di consentire tutte le necessarie misure di controllo, informa l'autorità competente circa la modifica o la risoluzione del contratto, entro il termine fissato per la modifica della domanda di aiuto nello Stato membro interessato.
Articolo 28
Circostanze eccezionali
Fatto salvo il disposto dell'articolo 27, se il richiedente informa l'autorità competente che, in seguito a circostanze eccezionali, non è in grado di fornire tutta o parte della materia prima indicata nel contratto, l'autorità competente, dopo aver ottenuto prove sufficienti riguardo a tali circostanze, può consentire che il contratto venga modificato nella misura ritenuta giustificata, oppure risolto.
Qualora la modifica del contratto comporti una riduzione della superficie oggetto del contratto oppure qualora il contratto venga risolto, il richiedente perde il diritto all'aiuto di cui al presente capitolo per le superfici ritirate dal contratto.
Articolo 29
Modifica delle utilizzazioni finali
Fatto salvo il disposto dell'articolo 27, il primo trasformatore può modificare le principali utilizzazioni finali previste per la materia prima di cui all'articolo 26, paragrafo 2, lettera f), dopo che la materia prima oggetto del contratto gli è stata consegnata e sono state soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 31, paragrafo 1, e all'articolo 34, paragrafo 3, primo comma.
La modifica delle utilizzazioni finali deve essere conforme alle condizioni stabilite all'articolo 24, paragrafo 1, secondo comma, e all'articolo 39, paragrafo 3.
Il primo trasformatore ne dà preavviso all'autorità competente, al fine di consentire tutti i necessari controlli.
SEZIONE 4
Rese rappresentative e quantità da consegnare
Articolo 30
Rese rappresentative
Gli Stati membri determinano annualmente, con una apposita procedura, le rese rappresentative da ottenere e ne informano i richiedenti interessati.
Articolo 31
Quantità da consegnare
1. Il richiedente dichiara all'autorità competente la quantità totale di materia prima raccolta, suddivisa per specie, e conferma il quantitativo fornito e il consegnatario.
2. Il quantitativo effettivamente consegnato dal richiedente al primo trasformatore deve corrispondere almeno alla resa rappresentativa.
Tuttavia, in casi debitamente giustificati, gli Stati membri possono ammettere in via eccezionale che il quantitativo consegnato sia inferiore, del 10 % massimo, alla resa rappresentativa.
Inoltre, qualora l'autorità competente abbia autorizzato la modifica o la risoluzione del contratto in applicazione dell'articolo 28, l'autorità competente può ridurre, nella misura ritenuta giustificata, il quantitativo che il richiedente è tenuto a fornire a norma del primo comma.
SEZIONE 5
Condizioni di pagamento dell'aiuto
Articolo 32
Pagamento
1. L'aiuto può essere pagato al richiedente prima che la materia prima venga trasformata. Tale pagamento può tuttavia aver luogo soltanto se la quantità di materia prima prevista dal presente capitolo è stata consegnata al primo trasformatore e se:
a)
è stata resa la dichiarazione di cui all'articolo 31, paragrafo 1;
b)
una copia del contratto è stata consegnata all'autorità competente del primo trasformatore a norma dell'articolo 34, paragrafo 1, e le condizioni di cui all'articolo 24, paragrafo 1 sono state soddisfatte;
c)
è stata fornita all'autorità competente la prova della costituzione dell'intera cauzione di cui all'articolo 35, paragrafo 2;
d)
l'autorità competente incaricata del pagamento ha verificato, per ogni domanda, il rispetto delle disposizioni dell'articolo 26.
2. Nel caso di una coltura biennale la cui raccolta e, di conseguenza, la consegna della materia prima avvengono soltanto nel secondo anno di coltivazione, il pagamento è effettuato nei due anni successivi alla stipulazione del contratto di cui all'articolo 26, a condizione che le autorità competenti accertino quanto segue:
a)
adempimento a partire dal primo anno di coltivazione degli obblighi di cui al paragrafo 1, lettere b), c) e d), del presente articolo;
b)
adempimento nel secondo anno degli obblighi di cui al paragrafo 1, lettera a), nonché dell'obbligo di comunicazione delle informazioni di cui all'articolo 34, paragrafo 3, primo comma.
Per il primo anno di coltivazione, il pagamento è effettuato solo se l'autorità competente ha ricevuto prova della costituzione della cauzione di cui all'articolo 35, paragrafo 2. Per il secondo anno di coltivazione, il pagamento può essere effettuato senza che sia necessario costituire una cauzione.
3. Nel caso di colture permanenti o pluriennali, il pagamento dell'aiuto è effettuato ogni anno a decorrere dalla data di stipulazione del contratto. Le condizioni stabilite al paragrafo 2 si applicano per quanto compatibili.
SEZIONE 6
Contratto e obblighi del richiedente e del primo trasformatore
Articolo 33
Numero di trasformatori
I prodotti energetici devono essere ottenuti, al massimo, da un secondo trasformatore.
Articolo 34
Contratto e obblighi del richiedente e del primo trasformatore
1. Il primo trasformatore presenta una copia del contratto all'autorità competente nei tempi fissati dallo Stato membro interessato e comunque entro il termine ultimo per la presentazione delle domande di aiuto per l'anno considerato nello Stato membro in questione.
Se in un dato anno il richiedente e il primo trasformatore modificano o risolvono il contratto prima della data di cui all'articolo 27, il primo trasformatore consegna all'autorità competente, entro la data suddetta, una copia del contratto modificato o risolto.
2. Il primo trasformatore fornisce all'autorità competente le necessarie informazioni sul processo di trasformazione, segnatamente riguardo ai prezzi e ai coefficienti tecnici di trasformazione occorrenti per determinare i quantitativi di prodotti finiti che si potranno ottenere, ai sensi dell'articolo 40, paragrafo 1, secondo comma.
3. Il primo trasformatore che ha ricevuto la materia prima dal richiedente informa l'autorità competente in merito alla quantità di materia prima presa in consegna, precisandone la specie, il nome e l'indirizzo del contraente che ha consegnato la materia prima, il luogo di consegna e gli estremi del contratto entro un termine fissato dagli Stati membri in modo che il pagamento possa essere effettuato nel corso del periodo indicato all'articolo 28 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Se lo Stato membro del primo trasformatore non è quello in cui è stata coltivata la materia prima, l'autorità competente del primo trasformatore comunica all'autorità competente del richiedente, entro quaranta giorni lavorativi dal ricevimento delle informazioni di cui al primo comma, la quantità totale di materia prima consegnata.
SEZIONE 7
Cauzione
Articolo 35
Cauzione del primo trasformatore
1. Il primo trasformatore costituisce l'intera cauzione di cui al paragrafo 2 presso la propria autorità competente entro il termine ultimo per la presentazione della domanda di pagamento per l'anno in questione nello Stato membro interessato.
2. La cauzione è pari, per ogni materia prima, ad un importo di 60 EUR/ha moltiplicato per la somma di tutte le superfici che sono oggetto di un contratto firmato dal primo trasformatore e che sono utilizzate per produrre la materia prima stessa.
3. Qualora un contratto venga modificato o risolto in applicazione dell'articolo 27 o dell'articolo 28, la cauzione deve essere adeguata di conseguenza.
4. Per ciascuna materia prima la cauzione viene svincolata proporzionalmente, sempreché all'autorità competente del primo trasformatore sia stata fornita la prova che i quantitativi di materie prime in questione sono stati trasformati rispettando le condizioni di cui all'articolo 26, paragrafo 2, lettera f), tenendo conto, se del caso, delle eventuali modifiche apportate a norma dell'articolo 29.
Articolo 36
Esigenze principali e subordinate
1. I seguenti obblighi costituiscono esigenze principali ai sensi dell'articolo 20 del regolamento (CEE) n. 2220/85 della Commissione (30):
a)
l'obbligo di trasformare i quantitativi di materia prima principalmente nei prodotti finiti menzionati nel contratto. La trasformazione deve essere effettuata entro il 31 luglio del secondo anno successivo alla raccolta;
b)
l'obbligo che il prodotto sia scortato da un esemplare di controllo T5 conformemente agli articoli 37 e 38 del presente regolamento.
2. I seguenti obblighi del primo trasformatore costituiscono esigenze subordinate a norma dell'articolo 20 del regolamento (CEE) n. 2220/85:
a)
l'obbligo di prendere in consegna tutta la materia prima consegnata dal richiedente a norma dell'articolo 24, paragrafo 3 del presente regolamento;
b)
l'obbligo di depositare una copia del contratto a norma dell'articolo 34, paragrafo 1;
c)
l'obbligo di comunicare le informazioni di cui all'articolo 34, paragrafo 3, primo comma;
d)
l'obbligo di costituire una cauzione a norma dell'articolo 35, paragrafo 1.
SEZIONE 8
Documenti per la vendita, la cessione o la consegna in un altro Stato membro o per l'esportazione
Articolo 37
Esemplare di controllo T5
Se il primo trasformatore vende o cede ad un secondo trasformatore stabilito in un altro Stato membro prodotti intermedi oggetto di un contratto di cui all'articolo 26, il prodotto è scortato da un esemplare di controllo T5 rilasciato a norma del regolamento (CEE) n. 2454/93.
Nell'esemplare di controllo T5 viene apposta, alla rubrica «Altri» nella casella 104, una delle seguenti diciture:
-
Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el articulo 26 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión;
-
Použito pro zpracování nebo dodávku v souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) 1973/2004
-
Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 26 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004
-
Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 26 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission zu verwenden
-
Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 26 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1973/2004 της Επιτροπής
-
To be used for processing or delivery in accordance with Article 26 of Commission Regulation (EC) No 1973/2004
-
Kasutamiseks töötlemisel või tarnimisel vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1973/2004 artiklile 26
-
À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 26 du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission
-
Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 26 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione
-
Izmantot pārstrādei vai piegādei saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1973/2004 26. panta nosacījumiem
-
Naudoti perdirbimui arba pristatymui pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1973/2004 26 straipsnio nuostatas
-
A Bizottság 2004/1973/EK rendelete szerint feldolgozásra, vagy átadásra használandó
-
Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 26 van Verordening (EG) nr. 1973/2004 van de Commissie
-
Do wykorzystania w procesie przetwórstwa bądź do dostawy zgodnie z postanowieniami zawartymi w art. 26 rozporządzenia Komisji (WE) nr 1973/2004
-
A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 26 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão
-
Na spracovanie alebo dodávku v súlade s článkom 26 nariadenia Komisie (ES) č. 1973/2004
-
Se uporablja za predelavo ali dostavo v skladu s členom 26 Uredbe Komisije (ES) št. 1973/2004
-
Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 26 artiklan mukaisesti
-
Används till bearbetning eller leverans i enlighet med artikel 26 i kommissionens förordning (EG) nr 1973/2004.
Articolo 38
Prove alternative all'esemplare di controllo T5
Se l'esemplare di controllo T5 non viene restituito all'ufficio di partenza dell'organismo responsabile del controllo nello Stato membro in cui è stabilito il primo trasformatore due mesi dopo la scadenza del termine per la trasformazione della materia prima previsto all'articolo 36, paragrafo 1, lettera a), a seguito di circostanze non imputabili al primo trasformatore, possono essere accettati come prove alternative all'esemplare di controllo T5 i seguenti documenti:
a)
fatture di acquisto dei prodotti intermedi;
b)
attestati del secondo trasformatore circa la trasformazione finale delle materie prime nei prodotti energetici di cui all'articolo 88 del regolamento (CE) n. 1782/2003;
c)
fotocopie certificate, a cura del secondo trasformatore, dei documenti contabili che dimostrano l'avvenuta trasformazione.
SEZIONE 9
Controlli
Articolo 39
Tenuta dei registri
1. L'autorità competente dello Stato membro precisa i registri che il trasformatore deve tenere e la relativa frequenza, che deve essere almeno mensile.
Nei registri sono riportati almeno i dati seguenti.
a)
i quantitativi delle varie materie prime acquistate per essere trasformate;
b)
i quantitativi di materie prime trasformate, nonché i quantitativi e i tipi di prodotti finiti, prodotti connessi e sottoprodotti da esse ottenuti;
c)
le perdite inerenti alla lavorazione;
d)
le quantità distrutte con relativa motivazione;
e)
i quantitativi e i tipi di prodotti venduti o ceduti dal trasformatore, nonché i prezzi percepiti;
f)
se del caso, il nome e l'indirizzo del trasformatore successivo.
2. L'autorità competente del primo trasformatore verifica che il contratto sottopostole sia conforme alle disposizioni dell'articolo 24, paragrafo 1. In caso contrario, l'autorità competente del richiedente ne è informata.
3. Per calcolare il valore economico dei prodotti di cui all'articolo 24, paragrafo 1, l'autorità competente interessata raffronta, sulla base delle informazioni di cui all'articolo 34, paragrafo 2, la somma dei valori di tutti i prodotti energetici con la somma dei valori di tutti gli altri prodotti destinati ad altri usi ottenuti dalla stessa trasformazione. Ognuno di questi valori si ottiene moltiplicando il quantitativo del prodotto interessato per la media dei prezzi franco fabbrica rilevati durante la campagna precedente. Qualora tali prezzi non siano disponibili, l'autorità competente determina prezzi appropriati, segnatamente in base alle informazioni di cui all'articolo 34, paragrafo 2.
Articolo 40
Controlli presso i trasformatori
1. Le autorità competenti degli Stati membri in cui hanno avuto luogo le trasformazioni controllano il rispetto delle disposizioni dell'articolo 24, paragrafo 1, presso almeno il 25 % dei trasformatori stabiliti sul loro territorio, selezionati in base ad un'analisi del rischio. Tali controlli devono comprendere almeno i seguenti elementi:
a)
un raffronto tra la somma dei valori di tutti i prodotti energetici e la somma dei valori di tutti gli altri prodotti destinati ad altri usi, ottenuti dalla stessa trasformazione.
b)
un'analisi del sistema di produzione del trasformatore, segnatamente controlli materiali ed esame dei documenti commerciali, onde accertare, riguardo al trasformatore, la corrispondenza tra le consegne di materie prime, i prodotti finiti, i prodotti connessi e i sottoprodotti ottenuti.
Ai fini della verifica di cui al primo comma, lettera b), l'autorità competente effettua i controlli avvalendosi, in particolare, dei coefficienti tecnici di trasformazione delle materie prime in causa. Ove esistano nella normativa comunitaria, si applicano i coefficienti tecnici di trasformazione relativi all'esportazione. In assenza di questi, si applicano altri coefficienti previsti dalla normativa comunitaria. In tutti gli altri casi, i controlli si basano sui coefficienti generalmente riconosciuti dall'industria di trasformazione interessata.
2. Per le trasformazioni di cui all'articolo 25, i controlli vengono effettuati sul 10 % dei richiedenti, selezionati sulla base di un'analisi del rischio che tiene conto degli elementi seguenti:
a)
l'ammontare degli aiuti;
b)
il numero di particelle agricole e la superficie che forma oggetto di una domanda di aiuto;
c)
l'evoluzione rispetto all'anno precedente;
d)
i risultati dei controlli degli anni precedenti;
e)
altri parametri stabiliti dagli Stati membri in base alla rappresentatività delle dichiarazioni presentate.
3. Qualora dai controlli di cui al paragrafo 2 emergano irregolarità in almeno il 3 % dei casi, l'autorità competente procede ad ulteriori controlli in loco durante l'anno in corso e aumenta la percentuale degli agricoltori da controllare nell'anno successivo.
4. Se è previsto che taluni elementi dei controlli di cui ai paragrafi 1 e 2 possono essere effettuati mediante campionamento, quest'ultimo deve garantire un livello di controllo affidabile e rappresentativo.
5. Ciascun controllo in loco forma oggetto di una relazione di controllo firmata dall'ispettore, contenente tutti i particolari delle verifiche effettuate. Tale relazione indica segnatamente quanto segue:
a)
la data del controllo;
b)
le persone presenti;
c)
il periodo oggetto del controllo;
d)
le tecniche di controllo utilizzate e, se del caso, un riferimento ai metodi di campionatura;
e)
i risultati del controllo.
Articolo 41
Produzione di canapa
Si applicano le disposizioni relative alla canapa di cui all'articolo 29 del regolamento (CE) n. 795/2004 della Commissione (31) e all'articolo 33 del regolamento (CE) n. 796/2004.
Articolo 42
Misure supplementari e reciproca assistenza
1. Gli Stati membri adottano tutte le misure supplementari necessarie alla corretta applicazione del presente capitolo e si prestano reciproca assistenza ai fini dei controlli previsti dal presente capitolo. Qualora il presente capitolo non preveda riduzioni o esclusioni adeguate, gli Stati membri possono applicare idonee sanzioni nazionali agli operatori che intervengono nella procedura per la concessione dell'aiuto.
2. Ove ciò sia necessario o previsto dalle disposizioni del presente capitolo, gli Stati membri si prestano assistenza reciproca per garantire controlli efficaci e verificare l'autenticità dei documenti presentati e l'esattezza dei dati scambiati.
SEZIONE 10
Esclusione dall'aiuto per le colture energetiche e valutazione
Articolo 43
Esclusione di materie prime dal regime di aiuto e superficie minima coltivata
1. Gli Stati membri possono escludere dal regime di cui al presente capitolo le materie prime per le quali si pongano difficoltà attinenti al controllo, alla sanità, all'ambiente, al diritto penale o ad una percentuale ridotta di prodotti energetici finiti.
2. Per qualsiasi materia prima di cui all'articolo 24, gli Stati membri possono fissare una superficie minima coltivata.
Articolo 44
Valutazione
Anteriormente al 15 ottobre successivo alla fine dell'anno per il quale è concesso l'aiuto, gli Stati membri trasmettono alla Commissione tutte le informazioni necessarie per valutare il regime di aiuto per le colture energetiche.
Le informazioni vertono segnatamente sui seguenti dati:
a)
le superfici corrispondenti a ciascuna specie di materia prima;
b)
i quantitativi di ogni tipo di materia prima, prodotto finito, sottoprodotto e prodotto connesso ottenuto, con l'indicazione del tipo di materia prima utilizzata;
c)
le misure adottate in applicazione del paragrafo 25;
d)
le materie prime escluse dal regime in applicazione dell'articolo 43, paragrafo 1, e le superfici minime coltivate di cui all'articolo 43, paragrafo 2.
CAPITOLO 9
AIUTO REGIONALE SPECIFICO PER I SEMINATIVI
Articolo 45
Termine per la semina
Per poter beneficiare dell'aiuto regionale specifico per i seminativi di cui all'articolo 98 del regolamento (CE) n. 1782/2003, la superficie dichiarata deve essere seminata entro una data che deve essere fissata dagli Stati membri e che non deve essere posteriore al 15 giugno.
CAPITOLO 10
AIUTO PER LE SEMENTI
Articolo 46
Sementi certificate
Qualora si applichi l'articolo 99 del regolamento (CE) n. 1782/2003, l'aiuto è concesso per la produzione di sementi di base e di sementi certificate ai sensi delle direttive 66/401/CEE, 66/402/CEE e 2002/57/CE, le quali devono essere conformi alle norme e ai requisiti stabiliti nelle suddette direttive, in combinato disposto con gli articoli da 47 a 50 del presente regolamento.
Articolo 47
Produzione delle sementi
1. Le sementi sono prodotte:
a)
in forza di un contratto di coltivazione stipulato tra uno stabilimento di sementi o un costitutore e un moltiplicatore, oppure
b)
direttamente dallo stabilimento di sementi o dal costitutore, nel qual caso la produzione è attestata da una dichiarazione di coltivazione.
2. Gli stabilimenti di sementi e i costitutori di cui al paragrafo 1 sono riconosciuti o registrati dagli Stati membri. Il riconoscimento o la registrazione da parte di uno Stato membro sono validi nell'insieme della Comunità.
3. Uno stabilimento di sementi o un costitutore che moltiplica o fa moltiplicare sementi in uno Stato membro diverso da quello del riconoscimento o della registrazione di cui al paragrafo 2 deve fornire all'autorità competente del primo Stato membro, a richiesta di quest'ultimo, tutti i dati necessari per la verifica del diritto all'aiuto.
Articolo 48
Ammissibilità territoriale
Ciascuno Stato membro concede l'aiuto unicamente per i prodotti raccolti nel proprio territorio durante l'anno civile in cui ha inizio la campagna di commercializzazione per la quale è stato fissato l'aiuto.
L'aiuto è concesso ai moltiplicatori di sementi a condizioni tali da garantire la parità di trattamento tra tutti i beneficiari indipendentemente dal luogo in cui sono stabiliti nella Comunità.
Articolo 49
Commercializzazione delle sementi
L'aiuto è concesso a condizione che le sementi siano state effettivamente commercializzate per la semina da parte del beneficiario entro il 15 giugno dell'anno successivo al raccolto. Per sementi «commercializzate» si intende tenute a disposizione o in giacenza, esposte per la vendita, offerte alla vendita, vendute o consegnate ad un'altra persona.
Articolo 50
Varietà di Cannabis sativa L.
Sono ammissibili all'aiuto a norma dell'articolo 99, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003 le varietà di Cannabis sativa L. elencate nell'allegato II del regolamento (CE) n. 796/2004.
CAPITOLO 11
PAGAMENTO PER SUPERFICIE PER I SEMINATIVI
SEZIONE 1
Disposizioni generali concernenti l'ammissibilità al pagamento per superficie per i seminativi
Articolo 51
Terreni ammissibili
1. Ai fini dell'applicazione del capitolo 10 del regolamento (CE) n. 1782/2003:
a)
la definizione di «pascolo permanente» è quella che figura all'articolo 2, punto 2), del regolamento (CE) n. 796/2004 della Commissione;
b)
la definizione di «colture permanenti» è quella che figura all'articolo 2, lettera c), del regolamento (CE) n. 795/2004 della Commissione.
2. Ai fini dell'applicazione dell'articolo 108, primo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, i terreni destinati al pascolo permanente nel 2003 sono:
a)
i terreni dichiarati dagli agricoltori nella loro domanda di aiuto per il 2003 come terreni adibiti a pascolo permanente
e
b)
i terreni non dichiarati dagli agricoltori nella loro domanda di aiuto per il 2003, a meno che sia possibile dimostrare che tali terreni non erano adibiti a pascolo permanente nel 2003.
3. In virtù dell'articolo 108, terzo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri possono derogare al primo comma del suddetto articolo unicamente alle seguenti condizioni:
a)
per le zone soggette a un programma di ristrutturazione, inteso come «modificazione della struttura e/o della superficie ammissibile di un'azienda imposta dalle autorità pubbliche», gli Stati membri prendono le opportune misure per evitare un incremento sostanziale della superficie agricola totale ammissibile al pagamento per superficie per i seminativi; tali misure possono prevedere, in particolare, la possibilità di dichiarare inammissibili superfici precedentemente considerate ammissibili al posto di altre superfici, diventate nel frattempo ammissibili; le superfici dichiarate ammissibili ex novo dagli Stati membri nell'ambito di un programma di ristrutturazione non possono superare di oltre il 5 % le superfici dichiarate inammissibili ex novo nell'ambito dello stesso programma;
b)
qualora una qualsiasi forma di intervento pubblico induca un agricoltore a coltivare seminativi su terreni precedentemente considerati inammissibili al pagamento per superficie per i seminativi al fine di proseguire la sua normale attività agricola e, in seguito all'intervento in questione, terreni originariamente ammissibili diventino inammissibili, gli Stati membri non possono aumentare la loro superficie agricola totale ammissibile, a titolo temporaneo o definitivo, di oltre lo 0,1 % della superficie di base totale;
c)
ove gli agricoltori siano in grado di fornire motivazioni pertinenti e obiettive per scambiare terreni non ammissibili al pagamento per superficie per i seminativi con terreni ammissibili nella loro azienda, gli Stati membri verificano che non esistano validi motivi contrari a tale scambio, in particolare in termini di rischi ambientali, e presentano alla Commissione un piano comprovante che la superficie totale ammissibile rimane invariata; in nessun caso tale scambio può determinare un incremento della superficie totale ammissibile dei seminativi nell'azienda; gli Stati membri predispongono un sistema di preavviso e di approvazione preventiva di tali scambi.
Articolo 52
Condizioni applicabili al pagamento
Fatto salvo l'articolo 2, i pagamenti per superficie per i seminativi sono concessi esclusivamente per le superfici seguenti:
a)
superfici situate in regioni idonee, sotto il profilo climatico e agronomico, alla coltura dei seminativi; gli Stati membri hanno facoltà di dichiarare una data regione non idonea alla coltura di taluni seminativi;
b)
superfici sulle quali le colture sono mantenute almeno fino all'inizio del periodo di fioritura in condizioni normali di crescita.
Per quanto riguarda il frumento duro, la coltura deve essere inoltre praticata secondo le norme locali almeno fino al 30 giugno dell'anno per il quale è concesso il pagamento, a meno che non venga effettuato un raccolto nella fase di piena maturazione prima di tale data.
Articolo 53
Importo regionale
1. Se un produttore possiede superfici ammissibili al pagamento per superficie per i seminativi situate in regioni di produzione diverse, l'importo da corrispondere viene determinato sulla base dell'ubicazione di ciascuna superficie compresa nella domanda.
2. Gli Stati membri che applicano un sistema distinto per il granturco nelle regioni in cui tale cereale è destinato prevalentemente all'insilamento sono autorizzati ad applicare a tutte le superfici coltivate a granturco nella regione interessata la resa di un cereale foraggero della stessa regione.
SEZIONE 2
Disposizioni specifiche per taluni seminativi
Articolo 54
Foraggi insilati
1. Agli effetti dell'articolo 100, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003, per foraggi insilati si intendono le colture di una superficie seminata principalmente a graminacee erbacee, raccolte allo stato umido, almeno una volta all'anno, per essere conservate in ambiente chiuso mediante fermentazione anaerobica del prodotto.
Le superfici registrate per la coltivazione di sementi foraggere certificate in conformità della direttiva 66/401/CEE durante la campagna di commercializzazione in questione non possono beneficiare del pagamento per superficie per i seminativi.
2. Le disposizioni del presente capitolo si applicano ai foraggi insilati, ad eccezione della condizione relativa al periodo di fioritura di cui all'articolo 52, primo comma, lettera b).
3. Possono beneficiare di pagamenti per superficie per i foraggi insilati i produttori degli Stati membri che prevedono una superficie specifica per tali foraggi (vedasi allegato IV).
Articolo 55
Frumento duro
1. La validità della domanda di aiuto avente ad oggetto il supplemento e l'aiuto specifico per il frumento duro di cui all'articolo 105 del regolamento (CE) n. 1782/2003 è subordinata:
a)
alla presentazione di una domanda di pagamento per superficie ai sensi dell'articolo 101 del regolamento (CE) n. 1782/2003 per lo stesso numero di ettari coltivati a frumento duro;
b)
all'utilizzazione del quantitativo minimo di sementi certificate di cui alla direttiva 66/401/CEE.
2. Entro il 1o ottobre dell'anno precedente quello per il quale è concesso l'aiuto, gli Stati membri fissano e comunicano ai produttori il quantitativo minimo di sementi certificate da utilizzare secondo la pratica agronomica corrente nello Stato membro interessato.
Articolo 56
Lino e canapa destinati alla produzione di fibre
1. Il pagamento per superficie per il lino e la canapa destinati alla produzione di fibre è subordinato alle seguenti condizioni:
a)
la presentazione di una copia del contratto o dell'impegno di cui all'articolo 106, primo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003 entro il 15 settembre dell'anno per il quale è concesso il pagamento o entro una data precedente fissata dallo Stato membro;
b)
l'utilizzazione di sementi delle seguenti varietà:
i)
per il lino destinato alla produzione di fibre, le varietà che figurano nell'allegato V al 15 maggio dell'anno per il quale è concesso il pagamento;
ii)
per la canapa destinata alla produzione di fibre, le varietà che figurano nell'allegato II del regolamento (CE) n. 796/2004 al 15 maggio dell'anno per il quale è concesso il pagamento e certificate conformemente alla direttiva 2002/57/CEE (32).
2. Ai fini della concessione del pagamento per superficie per la canapa destinata alla produzione di fibre, gli Stati membri possono fissare la dosi minima di sementi compatibile con le buone pratiche colturali.
Articolo 57
Termine per la semina
In deroga all'articolo 109 del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri possono differire il termine ultimo per la semina delle colture elencate nell'allegato VIII del presente regolamento non oltre il 15 giugno in determinate zone, che devono essere specificate dagli Stati membri interessati, situate nelle regioni indicate nello stesso allegato.
SEZIONE 3
Superfici di base, rese di riferimento e massimali
Articolo 58
Terreni irrigati e non irrigati
1. Qualora il piano di regionalizzazione di cui all'articolo 103 del regolamento (CE) n. 1782/2003 preveda rese diverse per le superfici irrigate e quelle non irrigate, gli Stati membri definiscono le norme in base alle quali una superficie può considerarsi irrigata nel corso di una campagna. Nell'ambito di tali norme essi determinano:
a)
l'elenco dei seminativi per i quali può essere versato il pagamento per superficie calcolato sulla base delle rese su superfici irrigate;
b)
il materiale di irrigazione di cui deve disporre l'agricoltore, commisurato alla superficie da irrigare e tale da consentire l'alimentazione idrica necessaria per il normale sviluppo della pianta durante l'intero ciclo vegetativo;
c)
il periodo di irrigazione da prendere in considerazione.
2. Il paragrafo 1 non si applica quando l'irrigazione costituisce una caratteristica storica inerente alle particelle, che permette di distinguerle e classificarle, come nelle regioni di produzione «regadío» in Spagna.
Articolo 59
Superamento della superficie di base
1. Ai fini della constatazione di un eventuale superamento della superficie di base a norma dell'articolo 102 del regolamento (CE) n. 1782/2003, le autorità competenti degli Stati membri prendono in considerazione:
a)
la superficie di base regionale di cui all'allegato IV del presente regolamento;
b)
la somma delle superfici per le quali sono state presentate domande di pagamento per superficie per ciascuna coltura, compresa la superficie soggetta a ritiro obbligatorio in caso di applicazione dell'articolo 71 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Il ritiro volontario dei seminativi è preso in considerazione per superfici non irrigate, per superfici non coltivate a granturco e per superfici non coltivate a foraggi insilati.
2. In sede di calcolo della somma delle superfici per le quali sono state presentate domande di aiuto non si tiene conto delle domande o delle parti di esse rivelatesi manifestamente ingiustificate a seguito di controlli amministrativi.
Le domande vengono contabilizzate, se del caso, per la superficie effettivamente determinata nel corso dei controlli in loco a norma dell'articolo 23 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
3. Alla somma delle superfici per le quali sono state presentate domande, eventualmente rettificata in applicazione del paragrafo 2, sono aggiunte le superfici coltivate a seminativi ai sensi del titolo IV, capitolo 10 del regolamento (CE) n. 1782/2003, utilizzate per giustificare una domanda di aiuto in forza del titolo IV, capitolo 12 dello stesso regolamento.
4. La percentuale di superamento della superficie di base è calcolata secondo lo schema di cui all'allegato VI.
Articolo 60
Superamento della superficie limitata per il frumento duro
1. Ai fini della constatazione di un eventuale superamento della superficie limitata di frumento duro ammissibile al supplemento al pagamento per superficie di cui all'articolo 105, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003, le autorità competenti degli Stati membri prendono in considerazione la somma delle superfici per le quali è chiesto il supplemento al pagamento per superficie per il frumento duro, rettificata a norma dell'articolo 59, paragrafo 2, del presente regolamento e, se del caso, ridotta in applicazione dell'articolo 102 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
2. Il disposto del paragrafo 1 si applica ai fini della constatazione di un eventuale superamento della superficie limitata ammissibile all'aiuto specifico per il frumento duro di cui all'articolo 105, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 61
Percentuale definitiva di superamento delle superfici e coefficiente di riduzione
1. Qualora si constati un superamento delle superfici di cui agli articoli 59 e 60, lo Stato membro stabilisce, entro il 31 ottobre dell'anno in corso, la percentuale definitiva di superamento calcolata fino alla seconda cifra decimale.
2. La percentuale definitiva così stabilita è utilizzata per calcolare la riduzione proporzionale della superficie ammissibile:
a)
al pagamento per superficie per i seminativi a norma dell'articolo 102, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003;
b)
al relativo supplemento e all'aiuto specifico per il frumento duro a norma dell'articolo 105 del regolamento (CE) n. 1782/2003, previa applicazione dell'articolo 102, paragrafo 1, dello stesso regolamento.
Articolo 62
Sottosuperfici di base
Agli effetti dell'articolo 102, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri determinano e comunicano alla Commissione, entro il 15 settembre dell'anno per il quale è chiesto il pagamento per superficie, i seguenti elementi:
a)
la superficie di base nazionale da suddividere,
b)
i criteri da essi adottati per determinare le sottosuperfici di base,
c)
le sottosuperfici di base (numero, denominazione e area),
d)
le modalità di concentrazione delle misure previste in caso di superamento.
Articolo 63
Massimale della somma dei pagamenti
Ai fini della constatazione di un eventuale superamento del massimale dei pagamenti e del calcolo del relativo coefficiente di riduzione a norma dell'articolo 102, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, le autorità competenti degli Stati membri prendono in considerazione la riduzione proporzionale delle superfici ammissibili di cui all'articolo 102, paragrafo 1, e all'articolo 105, paragrafo 2, dello stesso regolamento.
SEZIONE 4
Ritiro dalla produzione
Articolo 64
Definizione
Agli effetti dell'articolo 107, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003, per «ritiro dalla produzione» si intende la messa a riposo di una superficie ammissibile ai pagamenti per superficie ai sensi dell'articolo 108 del medesimo regolamento.
Articolo 65
Condizioni
1. Si applica l'articolo 32 del regolamento (CE) n. 795/2004.
2. In deroga all'articolo 107, paragrafo 9, del regolamento (CE) n. 1782/2003, Malta è autorizzata a fissare, per gli anni 2005 e 2006, l'estensione minima delle superfici da ritirare dalla produzione a meno di 0,1 ettaro, con una larghezza minima di 10 metri.
Articolo 66
Suddivisione regionale
1. Le domande di aiuto di cui al titolo II del regolamento (CE) n. 1782/2003 sono suddivise per regioni secondo il piano di regionalizzazione di cui all'articolo 103 dello stesso regolamento.
2. A ciascuna domanda di pagamento per superficie in una data regione di produzione deve corrispondere una dichiarazione di ritiro dalla produzione di un numero almeno equivalente di ettari nella medesima regione di produzione.
3. Gli Stati membri possono derogare al paragrafo 2 in base a criteri oggettivi.
4. In deroga al paragrafo 2, il ritiro obbligatorio corrispondente ad una domanda di pagamento per superficie può essere effettuato totalmente o parzialmente nelle seguenti regioni:
a)
in Spagna, nella regione «secano», nel caso di aziende situate in regioni di produzione dette «secano» e «regadío»;
b)
in un'altra regione di produzione, purché le superfici da ritirare siano situate in regioni di produzione contigue a quelle in cui si trovano le superfici coltivate.
5. Qualora si applichino i paragrafi 3 e 4, la superficie da ritirare deve essere rettificata in funzione della differenza tra le varie rese utilizzate per il calcolo del pagamento relativo al ritiro nelle regioni interessate. Tuttavia, l'applicazione del presente paragrafo non può comportare una diminuzione degli ettari di superficie messa a riposo rispetto a quelli richiesti dall'obbligo di ritiro.
Articolo 67
Coltura di leguminose
1. Ai fini dell'applicazione dell'articolo 107, paragrafo 3, secondo trattino, del regolamento (CE) n. 1782/2003, per «coltura di leguminose» si intende la coltivazione di una o più specie di leguminose foraggere elencate nell'allegato VII del presente regolamento. La semina in combinazione con cereali e/o graminacee erbacee è autorizzata a condizione che:
a)
la superficie sia seminata principalmente a leguminose foraggere;
b)
non sia possibile un raccolto separato.
Qualora la superficie che può essere seminata a leguminose foraggere sia limitata da specifiche norme regionali in materia ambientale stabilite dagli Stati membri per le colture biologiche, la condizione di cui alla lettera a) del comma precedente è soddisfatta se è rispettato almeno l'85 % del limite fissato dagli Stati membri.
2. Le superfici coltivate a leguminose ai sensi del paragrafo 1 che fruiscono, tra il 15 gennaio e il 31 agosto, dell'aiuto previsto dal regolamento (CE) n. 1786/2003 (33) non sono ammissibili ai pagamenti per superficie.
Articolo 68
Pagamento per il ritiro volontario dalla produzione
Agli effetti dell'articolo 107, paragrafo 6, del regolamento (CE) n. 1782/2003 e in caso di applicazione dell'articolo 66 dello stesso regolamento, gli Stati membri autorizzano gli agricoltori a ritirare dalla produzione fino al 10 % della superficie per la quale è presentata una domanda di pagamento per superficie per i seminativi e che non da luogo al pagamento di diritti di ritiro. Gli Stati membri possono fissare percentuali maggiori tenendo conto delle situazioni particolari e garantendo una sufficiente presenza nelle aree agricole.
L'importo di base per il ritiro volontario è di 63,00 EUR/t a decorrere dalla campagna di commercializzazione 2005/2006. Qualora siano stabilite rese diverse per i terreni irrigati e quelli non irrigati, si applica il pagamento relativo al ritiro dalla produzione per i terreni non irrigati.
Gli Stati membri applicano misure adeguate alla particolare situazione delle superfici ritirate dalla produzione al fine di garantire il mantenimento delle stesse in buone condizioni agronomiche e ambientali e la tutela dell'ambiente.
SEZIONE 5
Comunicazioni
Articolo 69
Comunicazioni
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione i dati indicati nell'allegato IX, utilizzando il formato uniforme ivi definito, distinti per regione di produzione, superficie di base e Stato membro, secondo il calendario previsto all'articolo 3.
2. Ove si constati un superamento delle superfici di cui agli articoli 59 e 60, gli Stati membri interessati fissano la percentuale definitiva del superamento al più presto possibile e comunque non oltre il 15 novembre dell'anno in corso e la comunicano alla Commissione entro il 1o dicembre dello stesso anno. I dati utilizzati per il calcolo della percentuale di superamento di una superficie di base sono comunicati per mezzo del modulo riportato nell'allegato VI.
3. Qualora la percentuale di superamento sia suddivisa secondo quanto indicato all'articolo 102, paragrafo 5, e all'articolo 105, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, lo Stato membro comunica tale suddivisione alla Commissione entro il 15 novembre.
4. Se si applica l'articolo 63, lo Stato membro interessato comunica alla Commissione il coefficiente di riduzione definitivo entro il 1o dicembre dell'anno in corso.
CAPITOLO 12
PREMI PER PECORA E PER CAPRA
SEZIONE 1
Pagamenti diretti
Articolo 70
Domanda e periodo di detenzione
1. Oltre ai requisiti prescritti nel quadro del sistema integrato di gestione e di controllo di cui al titolo II, capitolo 4 del regolamento (CE) n. 1782/2003 («il sistema integrato»), gli agricoltori indicano, nella loro domanda di premio per pecora e per capra e di premio supplementare, se essi commercializzano o meno latte di pecora e prodotti derivati durante l'anno per il quale è richiesto il premio.
2. Le domande di premio a favore degli agricoltori che allevano pecore e/o capre vanno presentate all'autorità competente nel corso di un unico periodo fissato dallo Stato membro, compreso tra il 1o novembre che precede l'inizio dell'anno per il quale sono presentate le domande e il 30 aprile successivo.
Per l'Irlanda del Nord, il Regno Unito può stabilire un periodo diverso da quello stabilito per la Gran Bretagna.
3. Il periodo di cui all'articolo 115, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003, durante il quale l'agricoltore si impegna a tenere nell'azienda il numero di pecore e/o di capre per le quali è richiesto il premio («periodo di detenzione»), è di 100 giorni a partire dal primo giorno successivo all'ultimo giorno utile per la presentazione delle domande di cui al paragrafo 2.
Articolo 71
Zone ammissibili al premio per capra
Le zone che rispondono ai criteri di cui all'articolo 113, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003 sono elencate nell'allegato X.
Nondimeno, gli Stati membri verificano regolarmente se tali criteri continuano ad essere soddisfatti in ciascuna delle zone appartenenti al loro territorio che figurano nell'allegato X. A seguito di tale verifica, gli Stati membri comunicano alla Commissione l'eventuale necessità di modificare l'allegato X entro il 31 luglio dell'anno precedente quello per il quale si intende applicare la modifica. Tale comunicazione indica, in particolare, le zone o parti di esse, elencate nell'allegato X, che non rispondono più ai criteri di cui all'articolo 113, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, nonché le eventuali zone rispondenti a tali criteri ma non ancora incluse nell'allegato X. Per queste zone potenzialmente nuove, gli Stati membri forniscono alla Commissione una giustificazione dettagliata della loro proposta.
Articolo 72
Domanda di premio supplementare e di premio per capra
1. Per poter beneficiare del premio supplementare o del premio per capra, l'agricoltore la cui azienda sia situata, per almeno il 50 % ma non per il 100 % della superficie agricola utilizzata, in zone di cui all'articolo 114, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 o in zone elencate nell'allegato X del presente regolamento, deve presentare una o più dichiarazioni in cui sia precisata l'ubicazione del suo terreno conformemente ai paragrafi 2 e 3 del presente articolo.
2. L'agricoltore che sia tenuto ogni anno a presentare una dichiarazione della superficie agricola utilizzata totale della sua azienda unitamente alla domanda di aiuto, come previsto all'articolo 22, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003, indica in tale dichiarazione le particelle utilizzate a fini agricoli situate in zone di cui all'articolo 114, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 o in zone elencate nell'allegato X del presente regolamento, a seconda del caso.
L'agricoltore che non sia tenuto a presentare la dichiarazione di cui al primo comma presenta ogni anno una dichiarazione specifica avvalendosi, se del caso, del sistema di identificazione delle particelle agricole previsto nel quadro del sistema integrato.
Nella suddetta dichiarazione specifica l'agricoltore indica l'ubicazione di tutti i terreni che egli possiede, affitta o di cui ha l'uso ad altro titolo, precisando la loro superficie e specificando le particelle utilizzate a fini agricoli situate in zone di cui all'articolo 114, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 o in zone elencate nell'allegato X del presente regolamento, a seconda del caso. Gli Stati membri possono disporre che tale dichiarazione specifica sia inserita nella domanda di premio per pecora/capra. Gli Stati membri possono inoltre richiedere che la dichiarazione specifica sia presentata tramite un modulo di domanda per il pagamento unico.
3. La competente autorità nazionale può richiedere la presentazione di un titolo di proprietà, di un contratto di locazione o di un accordo scritto tra agricoltori e, se del caso, di un attestato rilasciato dalle autorità locali o regionali che abbiano messo a disposizione dell'agricoltore i terreni a fini agricoli. L'attestato dovrà riportare la superficie data in concessione all'agricoltore e indicare le particelle situate in zone di cui all'articolo 114, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 o in zone elencate nell'allegato X del presente regolamento, a seconda del caso.
Articolo 73
Agricoltori che praticano la transumanza
1. Le domande di premio presentate da agricoltori le cui aziende hanno ufficialmente sede in una delle zone geografiche di cui all'articolo 114, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CE) n. 1782/2003 e che desiderano beneficiare del premio supplementare devono recare:
a)
il luogo o i luoghi di transumanza nell'anno in corso;
b)
il periodo di almeno 90 giorni di cui all'articolo 114, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 1782/2003, stabilito per l'anno in corso.
2. Salvo casi di forza maggiore o di eventi naturali debitamente provati che abbiano inciso pregiudizievolmente sulla vita del gregge, le domande di premio degli agricoltori di cui al paragrafo 1 devono essere corredate di documenti attestanti che la transumanza è effettivamente avvenuta nel corso dei due anni precedenti e, in particolare, di un certificato rilasciato dalle autorità locali o regionali del luogo di transumanza attestante che questa ha effettivamente avuto luogo per un periodo di almeno 90 giorni consecutivi.
In sede di controllo amministrativo delle domande, gli Stati membri si accertano che il luogo di transumanza specificato nella domanda di premio si trovi effettivamente all'interno di una zona di cui all'articolo 114, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 74
Ammissibilità
1. I premi sono pagati agli agricoltori sulla base del numero di pecore e/o capre tenute nella loro azienda durante l'intero periodo di detenzione di cui all'articolo 70, paragrafo 3.
2. Sono ritenuti ammissibili gli animali che all'ultimo giorno del periodo di detenzione rispondono alle definizioni di cui all'articolo 112 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 75
Inventario degli agricoltori che commercializzano latte di pecora o prodotti derivati
Per ogni anno, gli Stati membri compilano, entro il trentesimo giorno del periodo di detenzione, un inventario degli agricoltori che commercializzano latte di pecora o prodotti derivati, basandosi sulle dichiarazioni degli agricoltori di cui all'articolo 70, paragrafo 1.
Nel compilare detto inventario, gli Stati membri tengono conto dei risultati dei controlli e di ogni altra fonte di informazione a disposizione dell'autorità competente, in particolare dei dati forniti dai trasformatori o dai distributori sulla commercializzazione di latte di pecora e di prodotti derivati da parte degli agricoltori.
Articolo 76
Comunicazioni
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
entro il 31 luglio di ogni anno, le informazioni sulle domande di premio presentate per l'anno in corso, per mezzo del modulo riportato nell'allegato XI;
b)
entro il 31 luglio di ogni anno, il numero e l'importo dei premi versati nell'anno precedente, previa applicazione dell'eventuale riduzione di cui all'articolo 120 del regolamento (CE) n. 1782/2003, per mezzo del modulo riportato nell'allegato XII del presente regolamento;
c)
entro il 31 ottobre di ogni anno, le eventuali variazioni dell'elenco delle zone geografiche in cui si pratica la transumanza, di cui all'articolo 114, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003 e all'articolo 73 del presente regolamento.
I dati di cui al primo comma sono, su richiesta, messi a disposizione degli organismi nazionali incaricati di elaborare le statistiche ufficiali per il settore delle carni ovine e caprine.
2. In caso di variazione dei dati di cui al paragrafo 1, in particolare a seguito di controlli o correzioni o precisazioni di dati precedenti, il relativo aggiornamento deve essere comunicato alla Commissione entro un mese dall'avvenuta variazione.
SEZIONE 2
Limiti, riserve e trasferimenti
Articolo 77
Diritti ottenuti gratuitamente
Salvo casi eccezionali debitamente motivati, l'agricoltore che abbia ottenuto gratuitamente diritti al premio provenienti dalla riserva nazionale non è autorizzato né a trasferirli né a cederli temporaneamente nel corso dei tre anni successivi al loro ottenimento.
Articolo 78
Utilizzazione dei diritti
1. L'agricoltore che detiene diritti può disporne utilizzandoli lui stesso e/o cedendoli temporaneamente ad un altro agricoltore.
2. Qualora nel corso di un anno un agricoltore non utilizzi almeno la percentuale minima dei propri diritti di cui al paragrafo 4, la quota non utilizzata è trasferita alla riserva nazionale, tranne:
a)
nel caso in cui un agricoltore che detenga un massimo di 20 diritti al premio e non abbia utilizzato la percentuale minima dei suoi diritti durante ciascuno dei due anni civili consecutivi, la quota non utilizzata durante l'ultimo anno civile sarà trasferita alla riserva nazionale;
b)
nel caso in cui un agricoltore partecipi ad un programma di estensivizzazione riconosciuto dalla Commissione;
c)
nel caso in cui un agricoltore partecipi ad un programma di prepensionamento riconosciuto dalla Commissione, nell'ambito del quale non sono obbligatori il trasferimento e/o la cessione temporanea dei diritti;
d)
in casi eccezionali debitamente motivati.
3. La cessione temporanea può riguardare soltanto anni civili interi e almeno il numero di animali precisato all'articolo 79, paragrafo 1. Alla fine di ciascun periodo di cessione temporanea, che non può superare tre anni consecutivi, un agricoltore recupera - salvo in caso di trasferimento - tutti i suoi diritti per farli valere egli stesso nel corso di almeno due anni consecutivi. Se l'agricoltore non fa valere egli stesso almeno la percentuale minima dei propri diritti di cui al paragrafo 4 in ciascuno di questi due anni, lo Stato membro ritira ogni anno e trasferisce alla riserva nazionale - tranne in casi eccezionali debitamente motivati - la quota non utilizzata dei diritti in questione.
Tuttavia, per gli agricoltori che aderiscono a programmi di prepensionamento riconosciuti dalla Commissione, gli Stati membri possono prevedere una proroga della durata complessiva della cessione temporanea in funzione di detti programmi.
Gli agricoltori che si sono impegnati a partecipare ad un programma di estensivizzazione secondo il disposto dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (CEE) n. 2078/92 del Consiglio (34) o ad un programma di estensivizzazione a norma degli articoli 22 e 23 del regolamento (CE) n. 1257/1999 non sono autorizzati a cedere temporaneamente né a trasferire i loro diritti per l'intera durata dell'impegno. Tale divieto non si applica tuttavia ai casi in cui il programma permetta il trasferimento e/o la cessione temporanea dei diritti ad agricoltori la cui partecipazione a misure diverse da quelle di cui al presente comma richieda l'ottenimento di diritti.
4. La percentuale minima di utilizzazione dei diritti al premio è del 70 %.
Tuttavia, gli Stati membri possono aumentare tale percentuale fino al 100 %. Gli Stati membri comunicano anticipatamente alla Commissione la percentuale che intendono applicare.
Articolo 79
Trasferimento e cessione temporanea di diritti
1. Gli Stati membri hanno facoltà di fissare, tenendo conto delle proprie strutture di produzione, un numero minimo di diritti al premio che possono essere oggetto di un trasferimento parziale senza trasferimento dell'azienda. Tale numero minimo non può essere superiore a 10 diritti al premio.
2. Il trasferimento dei diritti al premio nonché la cessione temporanea di tali diritti acquistano efficacia solo dopo la loro notificazione congiunta alle autorità competenti dello Stato membro da parte dell'agricoltore che trasferisce e/o cede i diritti e dell'agricoltore che li riceve.
Tale notificazione è effettuata entro il termine stabilito dallo Stato membro e comunque entro la data alla quale scade il periodo per la presentazione della domanda di premio in quello Stato membro, salvo qualora il trasferimento abbia luogo per via di successione ereditaria. In tal caso, l'agricoltore che riceve i diritti deve essere in grado di fornire l'adeguata documentazione legale che comprovi la sua qualità di erede dell'agricoltore defunto.
3. In caso di trasferimento dei diritti senza trasferimento dell'azienda, il numero di diritti trasferiti senza compenso alla riserva nazionale non può comunque essere inferiore all'unità.
Articolo 80
Modifica del massimale individuale
In caso di trasferimento o di cessione temporanea di diritti al premio, gli Stati membri stabiliscono il nuovo massimale individuale e comunicano agli agricoltori interessati, entro 60 giorni dall'ultimo giorno del periodo nel corso del quale è stata presentata la domanda di premio, il numero dei diritti al premio loro spettanti.
Il primo comma non è applicabile nel caso in cui il trasferimento avviene per via di successione ereditaria, come previsto all'articolo 79, paragrafo 2.
Articolo 81
Agricoltori non proprietari delle superfici da essi utilizzate
L'agricoltore che utilizza solo terreni di proprietà pubblica o collettiva e che decide di non utilizzare più tali terreni per il pascolo e di trasferire tutti i suoi diritti ad un altro agricoltore è assimilato all'agricoltore che vende o comunque trasferisce la propria azienda. In tutti gli altri casi, tale agricoltore è assimilato all'agricoltore che trasferisce soltanto i diritti al premio.
Articolo 82
Trasferimento tramite la riserva nazionale
Gli Stati membri che dispongono che il trasferimento dei diritti debba essere effettuato tramite la riserva nazionale applicano disposizioni nazionali analoghe a quelle previste nel presente capitolo. Inoltre, in tal caso:
a)
gli Stati membri possono disporre che la cessione temporanea sia effettuata tramite la riserva nazionale;
b)
qualora il trasferimento dei diritti al premio o la cessione temporanea abbia luogo a norma della lettera a), il trasferimento alla riserva acquista efficacia soltanto previa notifica da parte delle competenti autorità dello Stato membro all'agricoltore trasferente e/o cedente, mentre il trasferimento dalla riserva ad un altro agricoltore acquista efficacia soltanto dopo la notifica a questo agricoltore da parte delle stesse autorità.
Le disposizioni nazionali di cui al primo comma devono inoltre garantire che, per la parte dei diritti non contemplata dall'articolo 117, paragrafo 2, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, lo Stato membro effettui un pagamento corrispondente a quello che sarebbe risultato da un trasferimento diretto tra agricoltori, tenendo conto in particolare dell'andamento della produzione nello Stato membro stesso. Tale pagamento è pari a quello richiesto all'agricoltore che riceve diritti equivalenti dalla riserva nazionale.
Articolo 83
Calcolo dei limiti individuali
Per il calcolo iniziale, nonché per modifiche successive dei limiti individuali dei diritti al premio, vengono presi in considerazione solo numeri interi.
A tal fine, se il risultato finale dei calcoli aritmetici non è un numero intero, verrà considerato il numero intero più prossimo. Se il risultato dei calcoli si situa esattamente tra due numeri interi consecutivi, verrà considerato il numero intero maggiore.
Articolo 84
Comunicazioni
1. Entro il 1o marzo 2005 gli Stati membri comunicano alla Commissione la parte dei diritti al premio trasferiti che viene ceduta alla riserva nazionale a norma dell'articolo 117, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, nonché, se del caso, le misure adottate a norma del paragrafo 3 del medesimo articolo e, anteriormente al 1o gennaio di ogni anno, le eventuali modifiche.
2. Entro il 30 aprile di ogni anno, gli Stati membri comunicano alla Commissione, per mezzo delle tabelle di cui agli allegati XIII e XIV:
a)
il numero di diritti al premio ceduti senza compenso alla riserva nazionale nel corso dell'anno precedente in seguito a trasferimenti di diritti senza trasferimento dell'azienda;
b)
il numero di diritti al premio non utilizzati di cui all'articolo 118, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, trasferiti alla riserva nazionale nel corso dell'anno precedente;
c)
il numero di diritti assegnati a norma dell'articolo 118, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003 nel corso dell'anno precedente;
d)
il numero di diritti al premio provenienti dalla riserva nazionale assegnati nel corso dell'anno precedente agli agricoltori delle zone svantaggiate;
e)
i periodi e i termini relativi ai trasferimenti di diritti e alle domande di premio.
SEZIONE 3
Pagamenti supplementari
Articolo 85
Pagamenti supplementari
Gli Stati membri che applicano l'articolo 71 del regolamento (CE) n. 1782/2003 informano la Commissione circa le loro disposizioni nazionali riguardanti la concessione dei pagamenti supplementari di cui all'articolo 119 dello stesso regolamento. Se del caso, tale informazione comprende segnatamente i seguenti dati:
a)
per quanto riguarda i pagamenti per capo:
i)
importi indicativi per capo e modalità di concessione;
ii)
previsione indicativa della spesa totale e numero di animali in questione;
iii)
requisiti specifici circa il coefficiente di densità;
iv)
altre informazioni circa le modalità di applicazione;
b)
per quanto riguarda i pagamenti per superficie, se del caso:
i)
calcolo delle superfici di base regionali;
ii)
importi indicativi per ettaro,
iii)
previsione indicativa della spesa totale e numero di ettari in questione;
iv)
altre informazioni circa le modalità di applicazione;
c)
precisazioni su altri regimi istituiti per la concessione di pagamenti supplementari.
Gli Stati membri comunicano alla Commissione eventuali modifiche delle rispettive disposizioni nazionali entro un mese dall'introduzione di tali modifiche.
SEZIONE 4
Disposizioni generali
Articolo 86
Conversione in moneta nazionale
Il fatto generatore per il tasso di cambio da applicare all'importo dei premi e dei pagamenti di cui agli articoli 113, 114 e 119 del regolamento (CE) n. 1782/2003 è l'inizio dell'anno civile per il quale è concesso il premio o il pagamento.
Il tasso di cambio applicabile è la media pro rata temporis dei tassi di cambio valevoli nel mese di dicembre precedente la data del fatto generatore. Esso è fissato dalla Commissione durante il mese precedente la data del fatto generatore.
CAPITOLO 13
PAGAMENTI PER LE CARNI BOVINE
SEZIONE 1
Premio speciale
(Articolo 123 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Articolo 87
Domande
1. A complemento di quanto prescritto nell'ambito del sistema integrato, ogni domanda di pagamenti diretti di cui all'articolo 22 del regolamento (CE) n. 1782/2003 contiene quanto segue:
a)
il numero di animali, ripartito per fascia di età,
b)
i riferimenti ai passaporti o ai documenti amministrativi che scortano gli animali oggetto della domanda.
2. Possono essere oggetto di una domanda soltanto animali che, alla data di inizio del periodo di detenzione di cui all'articolo 90, abbiano la seguente età:
a)
nel caso dei tori, almeno sette mesi;
b)
nel caso dei manzi:
i)
non meno di sette mesi e non più di 19 mesi per la prima fascia di età;
ii)
almeno 20 mesi per la seconda fascia di età.
Articolo 88
Concessione del premio
Gli animali non ammessi al beneficio del premio speciale in seguito all'applicazione della riduzione proporzionale di cui all'articolo 123, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003, o all'applicazione del coefficiente di densità di cui all'articolo 131 di detto regolamento, non possono più formare oggetto di una domanda per la stessa fascia di età e sono equiparati ad animali per i quali è stato pagato il premio.
Articolo 89
Passaporti e documenti amministrativi
1. Qualora, alle condizioni di cui all'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1760/2000, il passaporto non fosse disponibile, esso è sostituito da un documento amministrativo nazionale ai sensi dell'articolo 123, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1782/2003.
2. Le autorità competenti dello Stato membro provvedono affinché il passaporto o il documento amministrativo consentano il versamento di un solo premio per animale e per fascia di età. A tal fine gli Stati membri si prestano la necessaria collaborazione.
3. Gli Stati membri possono disporre che il documento amministrativo nazionale di cui al paragrafo 1 sia uno o più dei seguenti:
a)
un documento che scorta ogni singolo animale;
b)
un registro tenuto dall'agricoltore, contenente tutti i dati richiesti per il documento amministrativo, a condizione che, a decorrere dalla data di presentazione della prima domanda, gli animali in questione rimangano presso lo stesso agricoltore fino all'immissione sul mercato a fini di macellazione;
c)
un registro tenuto dall'autorità centrale, contenente tutti i dati richiesti per il documento amministrativo, a condizione che lo Stato membro o la regione di uno Stato membro che si avvale di questa possibilità proceda a controlli in loco di tutti gli animali oggetto di domanda, verifichi i loro spostamenti e apponga su ogni capo controllato un marchio distintivo, con il consenso degli agricoltori;
d)
un registro tenuto dall'autorità centrale, contenente tutti i dati richiesti per il documento amministrativo, a condizione che lo Stato membro prenda misure atte ad evitare la doppia concessione del premio per la stessa fascia di età e fornisca senza indugio, su semplice richiesta, informazioni circa la situazione di ogni animale per quanto riguarda il premio.
4. Gli Stati membri che decidono di ricorrere a una o più delle possibilità di cui al paragrafo 3 ne informano tempestivamente la Commissione, notificandole le disposizioni applicative da essi adottate al riguardo.
Ai fini dell'applicazione del paragrafo 3, lettera c), soltanto la Gran Bretagna e l'Irlanda del Nord sono considerate regioni di uno Stato membro.
Articolo 90
Periodo di detenzione
Il periodo di detenzione di cui all'articolo 123, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 1782/2003 ha una durata di due mesi a decorrere dal giorno successivo alla data di presentazione della domanda.
Gli Stati membri possono tuttavia accordare all'agricoltore la facoltà di fissare un altro termine iniziale del periodo, sempreché non disti più di due mesi dalla data di presentazione della domanda.
Articolo 91
Massimale regionale
1. Se, applicando la riduzione proporzionale di cui all'articolo 123, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1728/2003, il numero ottenuto di animali aventi diritto al premio è un numero non intero, viene concessa per la parte decimale una frazione corrispondente dell'importo unitario del premio. A tal fine si tiene conto soltanto del primo decimale.
2. Se gli Stati membri decidono di procedere alla definizione di regioni distinte ai sensi dell'articolo 122, lettera a), del regolamento (CE) n. 1782/2003 o alla modificazione delle regioni esistenti all'interno del proprio territorio, ne informano la Commissione anteriormente al 1o gennaio dell'anno di cui trattasi, precisando la definizione della regione e il massimale in questione. Qualsiasi successiva modifica viene comunicata alla Commissione anteriormente al 1o gennaio dell'anno di cui trattasi.
Articolo 92
Limite del numero di animali per azienda
1. Se lo Stato membro modifica il limite di 90 capi di bestiame per azienda e per fascia di età di cui all'articolo 123, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 o deroga al medesimo, ne informa la Commissione anteriormente al 1o gennaio dell'anno civile in questione.
Se, inoltre, lo Stato membro determina un numero minimo di animali per azienda al di sotto del quale non viene applicata la riduzione proporzionale, ne informa la Commissione anteriormente al 1o gennaio dell'anno civile in questione.
2. Qualsiasi successiva modifica riguardante l'applicazione del paragrafo 1 viene comunicata alla Commissione anteriormente al 1o gennaio dell'anno di cui trattasi.
Articolo 93
Concessione del premio al momento della macellazione
1. Gli Stati membri possono concedere il premio speciale al momento della macellazione dei bovini.
a)
nel caso dei tori, per la singola fascia di età;
b)
nel caso dei manzi, per la prima o la seconda fascia di età o combinando la concessione dei due premi per entrambe le fasce di età.
2. Gli Stati membri che hanno deciso di concedere il premio speciale al momento della macellazione conformemente al paragrafo 1 dispongono che il premio possa essere concesso anche al momento della spedizione di animali aventi diritto verso un altro Stato membro o della loro esportazione verso un paese terzo.
3. Se gli Stati membri decidono di concedere il premio speciale al momento della macellazione conformemente al paragrafo 1, a tale concessione si applicano, per quanto compatibili, la presente sezione nonché l'articolo 120 e l'articolo 121, paragrafi 1 e 2.
4. La domanda di aiuto deve recare le informazioni di cui all'articolo 121, paragrafo 1, precisare se l'animale di cui trattasi è un toro o un manzo ed essere corredata da un documento recante le indicazioni richieste ai fini dell'articolo 89, paragrafo 2. Detto documento è costituito, a scelta dello Stato membro, da uno dei seguenti documenti:
a)
passaporto o copia del passaporto, nel caso in cui il modello utilizzato sia composto da più copie;
b)
una copia del passaporto, nel caso in cui il modello di passaporto utilizzato sia composto da una sola copia, che deve essere restituita all'autorità competente per l'applicazione dell'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1760/2000; in tal caso, lo Stato membro accerta che i dati riprodotti sulla copia siano conformi all'originale;
c)
il documento amministrativo nazionale, nel caso in cui il passaporto non sia disponibile, alle condizioni di cui all'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1760/2000.
Gli Stati membri possono sospendere l'applicazione del documento amministrativo nazionale. In tal caso, essi prendono misure atte ad evitare la doppia concessione del premio per la stessa fascia di età in favore di animali che sono stati oggetto di scambi intracomunitari.
Se la banca dati informatizzata prevista dall'articolo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1760/2000 contiene, in modo ritenuto soddisfacente dallo Stato membro, i dati necessari a garantire che venga corrisposto un solo premio per animale e per fascia di età, la domanda di aiuto non deve essere corredata dal documento di cui al primo comma.
In deroga al primo comma, qualora lo Stato membro si avvalga della facoltà prevista dall'articolo 121, paragrafo 2, primo comma, esso adotta le misure necessarie affinché l'agricoltore possa determinare per quali animali chiede il premio speciale.
5. Nel caso dei tori, la prova della macellazione precisa il peso carcassa.
6. In caso di spedizione, la prova della stessa viene fornita mediante una dichiarazione dello speditore che precisi, in particolare, lo Stato membro di destinazione dell'animale.
In tale ipotesi, la domanda di aiuto contiene quanto segue:
a)
il nome e l'indirizzo dello speditore (o un codice equivalente);
b)
il numero di identificazione dell'animale;
c)
una dichiarazione in cui si attesti che l'animale ha raggiunto almeno l'età di nove mesi.
La domanda di aiuto è presentata prima dell'uscita dell'animale dal territorio dello Stato membro di cui trattasi, mentre la prova della spedizione è presentata entro tre mesi dalla data di uscita dal territorio del medesimo Stato membro.
Articolo 94
Modalità del sistema di concessione
1. In deroga all'articolo 90, il premio è versato al produttore che abbia detenuto l'animale per un periodo minimo di due mesi, conclusosi meno di un mese prima della data di macellazione o di spedizione oppure meno di due mesi prima della data di esportazione.
Nel caso dei manzi il pagamento del premio è soggetto alle modalità seguenti:
a)
il pagamento per la prima fascia di età può essere eseguito soltanto se l'agricoltore ha detenuto l'animale per un periodo di almeno due mesi tra il momento in cui l'animale aveva almeno sette mesi e il momento in cui ne aveva meno di 22;
b)
il pagamento per la seconda fascia di età può essere eseguito soltanto se l'agricoltore ha detenuto l'animale di almeno 20 mesi di età per un periodo di almeno due mesi;
c)
i due pagamenti possono essere eseguiti in un'unica soluzione soltanto se l'agricoltore ha detenuto l'animale per almeno quattro mesi consecutivi, rispettando le condizioni relative all'età di cui alle lettere a) e b);
d)
se l'animale è stato spedito da un altro Stato membro quando aveva raggiunto i 19 mesi, può essere corrisposto soltanto il pagamento relativo alla seconda fascia di età.
2. Ai fini del calcolo del coefficiente di densità di cui all'articolo 131 del regolamento (CE) n. 1782/2003, ogni animale oggetto di domanda congiunta per le due fasce di età viene conteggiato due volte.
3. Per la determinazione del peso della carcassa viene fatto riferimento ad una carcassa conforme ai requisiti di cui all'articolo 2 del regolamento (CEE) n. 1208/81 del Consiglio (35).
Se la presentazione della carcassa non risponde a tali requisiti, si applicano i coefficienti correttivi precisati nell'allegato del regolamento (CEE) n. 563/82 della Commissione (36).
Se la macellazione avviene in un macello che non è soggetto all'applicazione della tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti, lo Stato membro può autorizzare la determinazione del peso in base al peso vivo dell'animale macellato. In tal caso, il peso carcassa è considerato pari o superiore a 185 kg se il peso vivo dell'animale era pari o superiore a 340 kg.
Articolo 95
Comunicazioni
Gli Stati membri comunicano alla Commissione, prima dell'inizio dell'anno civile in causa, la loro decisione, o eventuali modifiche, in merito all'applicazione del sistema di concessione previsto nella presente sezione e le relative modalità.
SEZIONE 2
Premio di destagionalizzazione
(Articolo 124 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Articolo 96
Applicazione del premio
Entro il 1o settembre di ogni anno civile, la Commissione decide quali Stati membri possono concedere il premio di destagionalizzazione per l'anno civile successivo.
Entro il 1o gennaio dell'anno civile di concessione del premio, gli Stati membri comunicano alla Commissione l'eventuale decisione di applicare l'articolo 124, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 97
Diritto al premio
1. Il premio di destagionalizzazione può essere concesso soltanto per i manzi che abbiano già ottenuto il premio speciale, o per i manzi ad essi equiparati a norma dell'articolo 88, in uno Stato membro in cui vige il premio di destagionalizzazione, e che vengano macellati in uno Stato membro in cui vige parimenti il premio di destagionalizzazione.
2. Può fruire del premio soltanto l'agricoltore che ha detenuto per ultimo l'animale prima della macellazione.
Articolo 98
Domande
1. L'agricoltore presenta la domanda di premio all'autorità competente dello Stato membro nel cui territorio è situata l'azienda.
2. La domanda è redatta secondo le disposizioni dell'articolo 93, paragrafo 4, e dell'articolo 121, in quanto compatibili.
Gli Stati membri provvedono affinché sia verificata l'effettiva concessione del premio speciale e accertano l'esattezza degli attestati di cui all'articolo 121 mediante controlli regolari e non preannunciati.
SEZIONE 3
Premio per vacca nutrice
(Articoli da 125 a 129 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Articolo 99
Vacche ad orientamento «carne»
Ai fini dell'applicazione degli articoli 122, lettera d), e 129, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, le vacche appartenenti alle razze bovine indicate nell'allegato XV del presente regolamento non si considerano appartenenti a una razza ad orientamento «carne».
Articolo 100
Quantitativo di riferimento individuale massimo
1. Se lo Stato membro modifica il massimale di 120.000. kg per il quantitativo di riferimento individuale di cui all'articolo 125, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CE) n. 1782/2003 o deroga al medesimo, ne informa la Commissione anteriormente al 1o gennaio dell'anno civile in questione.
2. Qualsiasi successiva modifica riguardante l'applicazione del paragrafo 1 viene comunicata alla Commissione anteriormente al 1o gennaio dell'anno di cui trattasi.
Articolo 101
Periodo di detenzione
Il semestre di detenzione, di cui all'articolo 125, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, ha inizio il giorno successivo alla data di presentazione della domanda.
Articolo 102
Domande
1. Fatti salvi i requisiti prescritti nell'ambito del sistema integrato, nel caso di presentazione di una domanda di premio conformemente all'articolo 125, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CE) n. 1782/2003, la domanda di pagamenti diretti di cui all'articolo 22 del regolamento (CE) n. 1782/2003 contiene quanto segue:
a)
una dichiarazione indicante il quantitativo di riferimento individuale di latte a disposizione del produttore al 31 marzo precedente l'inizio del periodo di 12 mesi di applicazione del regime di prelievo supplementare che comincia nel corso dell'anno civile in questione; qualora detto quantitativo non sia noto al momento della presentazione della domanda, esso verrà comunicato all'autorità competente non appena possibile;
b)
un impegno dell'agricoltore a non aumentare il suo quantitativo di riferimento individuale oltre il limite di cui all'articolo 125, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CE) n. 1782/2003, per un periodo di 12 mesi dalla data di presentazione della domanda.
La lettera b) non si applica se lo Stato membro ha soppresso il limite quantitativo di cui trattasi.
2. Le domande vengono presentate nel corso di un periodo globale di sei mesi compreso in un anno civile, che verrà stabilito dallo Stato membro.
Nell'arco di questo periodo globale, lo Stato membro può stabilire periodi di presentazione distinti.
Articolo 103
Resa lattiera media
La resa lattiera media è calcolata in base alle rese medie indicate nell'allegato XVI. Tuttavia, lo Stato membro può utilizzare per il calcolo un documento da esso riconosciuto, certificante la resa media della mandria lattiera dell'agricoltore.
Articolo 104
Premio nazionale supplementare
1. Può essere concesso un premio nazionale supplementare per vacca nutrice, di cui all'articolo 125, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1782/2003, soltanto all'agricoltore che fruisca per lo stesso anno civile del premio per vacca nutrice.
Esso viene concesso limitatamente al numero di animali ammesso a beneficiare di questo premio, ove del caso previa applicazione della riduzione proporzionale di cui all'articolo 129, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
2. Gli Stati membri possono stabilire ulteriori condizioni per la concessione del premio nazionale supplementare per vacca nutrice, informandone tempestivamente la Commissione prima della loro entrata in vigore.
3. Entro il 1o settembre di ogni anno civile, la Commissione decide quali Stati membri soddisfano le condizioni di cui all'articolo 125, paragrafo 5, terzo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 105
Massimale individuale
Gli Stati membri stabiliscono un massimale individuale per agricoltore conformemente all'articolo 126, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 106
Comunicazioni
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, entro il 1o marzo 2005, qualsiasi modifica delle procedure utilizzate per la riduzione dei massimali individuali a norma dell'articolo 126, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione quanto segue:
a)
entro il 1o marzo 2005, qualsiasi modifica del metodo di calcolo della riduzione di cui all'articolo 127, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003;
b)
anteriormente al 1o gennaio di ogni anno, se del caso, qualsiasi modifica delle misure adottate ai sensi dell'articolo 127, paragrafo 2, lettera a), di detto regolamento.
3. Mediante la tabella di cui all'allegato XVIII, parte 3, gli Stati membri comunicano ogni anno alla Commissione quanto segue, entro il 1o marzo in via provvisoria ed entro il 31 luglio in via definitiva:
a)
il numero di diritti al premio restituiti senza compensazione alla riserva nazionale nel corso dell'anno civile precedente in seguito a trasferimenti di diritti senza trasferimento dell'azienda;
b)
il numero di diritti al premio non utilizzati, di cui all'articolo 109, paragrafo 2, trasferiti alla riserva nazionale nel corso dell'anno civile precedente;
c)
il numero di diritti assegnati a norma dell'articolo 128, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003 nel corso dell'anno civile precedente.
Articolo 107
Diritti ottenuti gratuitamente
Salvo casi eccezionali debitamente motivati, l'agricoltore che abbia ottenuto gratuitamente diritti al premio provenienti dalla riserva nazionale non è autorizzato né a trasferire né a cedere temporaneamente i suoi diritti nel corso dei tre anni civili successivi.
Articolo 108
Utilizzazione dei diritti
1. L'agricoltore che detiene diritti può disporne utilizzandoli lui stesso e/o cedendoli temporaneamente ad un altro produttore.
2. Qualora, nel corso di ogni anno, un agricoltore non utilizzi almeno la percentuale minima dei propri diritti, determinata secondo il paragrafo 4, la quota non utilizzata è trasferita alla riserva nazionale, tranne nei casi seguenti:
-
nel caso in cui un agricoltore detenga un massimo di sette diritti al premio e non abbia utilizzato la percentuale minima dei propri diritti, determinata secondo il paragrafo 4, durante ciascuno dei due anni civili consecutivi, la quota non utilizzata durante l'ultimo anno civile è trasferita alla riserva nazionale;
-
se l'agricoltore partecipa ad un programma di estensivizzazione riconosciuto dalla Commissione;
-
se l'agricoltore partecipa ad un programma di prepensionamento riconosciuto dalla Commissione, nell'ambito del quale non sono obbligatori il trasferimento e/o la cessione temporanea dei diritti;
-
in casi eccezionali debitamente motivati.
3. La cessione temporanea può riguardare soltanto anni civili interi e almeno il numero di animali precisato all'articolo 109, paragrafo 1. Alla fine di ciascun periodo di cessione temporanea, che non può superare tre anni consecutivi, un agricoltore recupera - salvo in caso di trasferimento - tutti i suoi diritti per farli valere egli stesso nel corso di almeno due anni civili consecutivi. Se l'agricoltore non si avvale di almeno la percentuale minima dei propri diritti stabilita secondo il paragrafo 4 in ciascuno di questi due anni, lo Stato membro ritira ogni anno e trasferisce alla riserva nazionale - tranne in casi eccezionali debitamente motivati - la quota non utilizzata dei diritti in questione.
Tuttavia, per gli agricoltori che aderiscono a programmi di prepensionamento riconosciuti dalla Commissione, gli Stati membri possono prevedere una proroga della durata complessiva della cessione temporanea in funzione di detti programmi.
Gli agricoltori che si sono impegnati a partecipare ad un programma di estensivizzazione secondo il disposto dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (CEE) n. 2078/92 del Consiglio (37) o ad un programma di estensivizzazione a norma degli articoli 22 e 23 del regolamento (CE) n. 1257/1999 (38), non sono autorizzati a cedere temporaneamente né a trasferire i loro diritti per tutta la durata dell'impegno. Tale divieto non si applica tuttavia nei casi in cui il programma permetta il trasferimento e/o la cessione temporanea dei diritti ad agricoltori la cui partecipazione a misure diverse da quelle di cui al presente comma richieda l'ottenimento di diritti.
4. La percentuale minima di utilizzazione dei diritti al premio è del 70 %. Gli Stati membri possono tuttavia aumentare tale percentuale fino al 100 %.
Gli Stati membri comunicano anticipatamente alla Commissione la percentuale che intendono applicare.
Articolo 109
Trasferimento e cessione temporanea di diritti
1. Gli Stati membri hanno facoltà di fissare, tenendo conto delle proprie strutture di produzione, un numero minimo di diritti al premio che possono essere oggetto di un trasferimento parziale senza trasferimento dell'azienda. Tale numero minimo non può essere superiore a cinque diritti al premio.
2. Il trasferimento e la cessione temporanea di diritti al premio acquistano efficacia esclusivamente dopo la loro comunicazione congiunta alle autorità competenti dello Stato membro, effettuata dall'agricoltore che trasferisce e/o cede i diritti e dall'agricoltore che li riceve.
Tale comunicazione ha luogo entro un termine fissato dallo Stato membro, e comunque non oltre la data di presentazione della domanda di premio da parte dell'agricoltore che riceve i diritti, salvo qualora il trasferimento dei diritti abbia luogo per via di successione ereditaria. In tal caso, l'agricoltore che riceve i diritti deve essere in grado di fornire l'adeguata documentazione legale che comprovi la sua qualità di erede dell'agricoltore defunto.
Articolo 110
Modifica del massimale individuale
In caso di trasferimento o di cessione temporanea di diritti al premio, gli Stati membri stabiliscono il nuovo massimale individuale e comunicano agli agricoltori interessati, entro 60 giorni dall'ultimo giorno del periodo nel corso del quale è stata presentata la domanda di premio, il numero dei diritti al premio loro spettanti.
Il primo comma non si applica se il trasferimento dei diritti ha luogo per via di successione ereditaria.
Articolo 111
Agricoltori non proprietari delle superfici da essi utilizzate
L'agricoltore che utilizza solo terreni di proprietà pubblica o collettiva e che decide di cessarne l'utilizzazione e di trasferire tutti i suoi diritti ad un altro agricoltore è assimilato all'agricoltore che vende o trasferisce la propria azienda. In tutti gli altri casi, tale agricoltore è assimilato all'agricoltore che trasferisce soltanto i diritti al premio.
Articolo 112
Trasferimento tramite la riserva nazionale
Se uno Stato membro dispone che il trasferimento dei diritti senza trasferimento dell'azienda debba essere effettuato tramite la riserva nazionale a norma dell'articolo 127, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CE) n. 1782/2003, detto Stato membro applica disposizioni nazionali analoghe a quelle degli articoli da 109 a 111. In tal caso:
-
gli Stati membri possono disporre che la cessione temporanea si effettui tramite la riserva nazionale;
-
all'atto del trasferimento o della cessione temporanea dei diritti al premio, qualora si applichi il disposto del primo trattino, il trasferimento alla riserva acquista efficacia soltanto previa comunicazione da parte delle competenti autorità dello Stato membro all'agricoltore che effettua il trasferimento e/o la cessione, mentre il trasferimento dalla riserva ad un altro agricoltore acquista efficacia soltanto previa comunicazione all'agricoltore da parte delle stesse autorità.
Inoltre, tali disposizioni devono prescrivere che, per la parte dei diritti non contemplata dall'articolo 127, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, lo Stato membro effettui un pagamento corrispondente a quello che sarebbe risultato da un trasferimento diretto tra agricoltori, tenendo conto in particolare dell'andamento della produzione nello Stato membro stesso. Tale pagamento è pari a quello richiesto all'agricoltore che riceve diritti equivalenti dalla riserva nazionale.
Articolo 113
Diritti parziali
1. Se il risultato dei calcoli da effettuare in applicazione degli articoli da 105 a 112 non è un numero intero, si tiene conto soltanto del primo decimale.
2. Se l'applicazione delle disposizioni della presente sezione fa sorgere diritti parziali al premio per un agricoltore o per la riserva nazionale, tali diritti parziali vengono addizionati.
3. Se un agricoltore detiene un diritto parziale, viene concessa in virtù di questo diritto parziale soltanto la frazione corrispondente dell'importo unitario del premio e, se del caso, del premio nazionale complementare di cui all'articolo 104 e del pagamento per l'estensivizzazione di cui all'articolo 118.
Articolo 114
Regime specifico per le giovenche
1. Gli Stati membri che intendono avvalersi della possibilità prevista dall'articolo 129, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 ne informano la Commissione, comunicando al contempo i dati che consentono di stabilire se sono soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 129, paragrafo 1, di detto regolamento.
Gli Stati membri in causa comunicano altresì, se del caso, il massimale specifico da essi stabilito.
La Commissione decide quali sono gli Stati membri che soddisfano le condizioni di cui all'articolo 129, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Le decisioni vigenti al momento dell'entrata in vigore del presente regolamento continuano ad applicarsi.
2. Gli Stati membri che soddisfano le condizioni di cui all'articolo 129, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 notificano alla Commissione, anteriormente al 1o gennaio dell'anno in questione, qualsiasi modifica del massimale nazionale specifico da essi stabilito.
3. Gli Stati membri che applicano il regime specifico stabiliscono criteri per garantire che il premio venga versato ad agricoltori la cui mandria di giovenche è destinata alla rimonta di mandrie di vacche. Tra tali criteri possono figurare, in particolare, un limite di età e/o condizioni relative alla razza. Anteriormente al 1o gennaio dell'anno di cui trattasi, lo Stato membro comunica alla Commissione i criteri stabiliti. Qualsiasi successiva modifica viene comunicata alla Commissione anteriormente al 1o gennaio dell'anno in questione.
4. Se, applicando la riduzione proporzionale di cui all'articolo 129, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, si ottiene come risultato un numero non intero di animali aventi diritto al premio, viene concessa per la parte decimale una frazione corrispondente dell'importo unitario del premio e, se del caso, del premio nazionale complementare di cui all'articolo 104 e del pagamento per l'estensivizzazione di cui all'articolo 118. A tal fine si tiene conto soltanto del primo decimale.
5. Negli Stati membri che applicano il regime specifico, l'obbligo di cui all'articolo 125, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003 relativo al numero minimo di animali da detenere deve essere ottemperato al 100 % con vacche nutrici, se l'agricoltore ha presentato una domanda per vacche nutrici, oppure con giovenche, se l'agricoltore ha presentato una domanda per giovenche.
6. Le disposizioni degli articoli da 105 a 113 non si applicano nell'ambito del regime specifico.
Articolo 115
Arrotondamento del numero di animali
Qualora il risultato del calcolo del numero massimo di giovenche in percentuale ai sensi dell'articolo 125, paragrafo 2, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003 sia un numero decimale, tale numero è arrotondato per difetto, se inferiore a 0,5, e per eccesso, se pari o superiore a 0,5.
SEZIONE 4
Disposizioni comuni al premio speciale e al premio per vacca nutrice
Sottosezione 1
Disposizioni generali
Articolo 116
Domande di premio speciale e di premio per vacca nutrice
1. Per motivi amministrativi, gli Stati membri possono stabilire che le domande di aiuto per i pagamenti diretti di cui all'articolo 22 del regolamento (CE) n. 1782/2003, relative al premio speciale e al premio per vacca nutrice, possano essere presentate per un numero minimo di animali, a condizione che tale numero non sia superiore a tre.
2. Fatto salvo il disposto dell'articolo 102, paragrafo 2, e dell'articolo 118 quater, paragrafo 2, gli Stati membri possono stabilire periodi e date per la presentazione delle domande di premio, nonché il numero di domande che un agricoltore può presentare per singolo regime di premi e per singolo anno civile.
Articolo 117
Coefficiente di densità
1. Per ciascun agricoltore che, per lo stesso anno civile, presenti una domanda di pagamenti diretti di cui all'articolo 22 del regolamento (CE) n. 1782/2003 relativa al premio speciale o al premio per vacca nutrice, le autorità competenti stabiliscono il numero di unità di bovini adulti (UBA) corrispondente al numero di animali per il quale può essere concesso un premio speciale o un premio per vacca nutrice, in considerazione della superficie foraggera aziendale.
2. Per calcolare il coefficiente di densità di cui all'articolo 131 del regolamento (CE) n. 1782/2003 si procede come segue:
a)
si tiene conto del quantitativo di riferimento individuale di latte a disposizione dell'agricoltore il 31 marzo precedente l'inizio del periodo di 12 mesi di applicazione del regime di prelievo supplementare che comincia durante l'anno civile in causa;
b)
si determina, a norma dell'articolo 103 del presente regolamento, il numero di vacche da latte necessario per produrre tale quantitativo di riferimento.
3. Per calcolare il numero degli animali che possono beneficiare di un premio si procede come segue:
a)
il numero di ettari determinato in base alle regole prescritte nell'ambito del sistema integrato viene moltiplicato per il coefficiente di densità di cui all'articolo 131 del regolamento (CE) n. 1782/2003;
b)
dal risultato di questa moltiplicazione si detrae il numero di UBA corrispondente al numero di vacche da latte necessario per produrre il quantitativo di riferimento di latte a disposizione dell'agricoltore;
c)
dal risultato di tale operazione si detrae il numero di UBA corrispondente al numero di ovini e/o caprini oggetto di una domanda di premio.
Il valore finale così ottenuto corrisponde al numero massimo di UBA per il quale possono essere concessi il premio speciale ed il premio per vacca nutrice.
4. Gli Stati membri comunicano ad ogni agricoltore interessato il coefficiente di densità accertato per la sua azienda ed il numero di UBA che ne risulta per il quale può essere concesso un premio.
Sottosezione 2
Regime di pagamento per l'estensivizzazione
(Articolo 132 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Articolo 118
Partecipazione al regime di pagamento per l'estensivizzazione
1. Per beneficiare del pagamento per l'estensivizzazione, l'agricoltore deve precisare, nella domanda di pagamenti diretti di cui all'articolo 22 del regolamento (CE) n. 1782/2003, che desidera partecipare al regime di pagamento per l'estensivizzazione.
2. Gli animali equiparati ad animali per i quali è stato pagato il premio speciale secondo l'articolo 88 non possono dar luogo al pagamento per l'estensivizzazione.
Articolo 118 bis
Determinazione del coefficiente di densità mediante censimento
1. Per accertare che il numero di animali calcolato conformemente all'articolo 132, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 1782/2003 rispetti i coefficienti di densità di cui all'articolo 132, paragrafo 2, del medesimo regolamento, lo Stato membro stabilisce annualmente almeno cinque date di censimento degli animali e le comunica alla Commissione.
Salvo nel caso in cui lo Stato membro decida che, ai fini del censimento, siano utili tutti i giorni dell'anno, le date di censimento sono ripartite in modo aleatorio così da risultare rappresentative dell'intero anno e sono modificate ogni anno; inoltre, ciascuna data di censimento è determinata a posteriori e comunicata all'agricoltore al più presto due settimane dopo essere stata stabilita.
2. Per l'esecuzione del censimento degli animali alle date di censimento, lo Stato membro può scegliere uno dei metodi seguenti:
a)
lo Stato membro chiede all'agricoltore di dichiarare, sulla base del proprio registro di stalla ed entro una data determinata dallo Stato membro, il numero di UBA o il numero di animali di ciascuna delle due categorie di bovini di cui alla tabella di conversione contenuta nell'articolo 131, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 1782/2003;
b)
lo Stato membro può avvalersi della banca dati informatizzata di cui all'articolo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1760/2000 per determinare il numero di UBA, sempreché ritenga che essa offra sufficienti garanzie di esattezza delle informazioni in essa contenute ai fini dell'applicazione del regime del pagamento per l'estensivizzazione.
3. Il numero di UBA utilizzato per stabilire se l'agricoltore rispetta i coefficienti di densità di cui all'articolo 132, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003 corrisponde alla media aritmetica dei numeri di UBA determinati alle date di censimento, ai quali vanno aggiunte le UBA corrispondenti agli ovini e caprini oggetto di una domanda di premio per lo stesso anno civile.
Tuttavia, nel caso in cui decida che ai fini del censimento sono utili tutti i giorni dell'anno, lo Stato membro può disporre che i numeri di cui al paragrafo 2, lettere a) e b), siano calcolati pro rata temporis in base alla durata della presenza degli animali nell'azienda.
4. Lo Stato membro adotta le misure necessarie ai fini dell'applicazione dell'articolo 29 del regolamento (CE) n. 1782/2003 nel caso di agricoltori che, per mezzo di coefficienti di densità anormalmente bassi in una parte dell'anno, creino artificialmente le condizioni richieste dall'articolo 132 di detto regolamento.
Articolo 118 ter
Determinazione semplificata del coefficiente di densità
1. In deroga all'articolo 118 bis, lo Stato membro può offrire all'agricoltore la possibilità di scegliere un metodo semplificato per calcolare il coefficiente di densità.
In tal caso, nella propria domanda di aiuto l'agricoltore include:
a)
una dichiarazione secondo cui ha rispettato ogni giorno il coefficiente di densità massimo definito all'articolo 132 del regolamento (CE) n. 1782/2003, fino al momento della presentazione della domanda di aiuto;
b)
una dichiarazione di impegno a rispettare ogni giorno detto coefficiente di densità, dal giorno di presentazione della domanda di aiuto fino al 31 dicembre.
Qualora lo Stato membro abbia deciso di applicare l'articolo 132, paragrafo 2, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, il produttore precisa, nella propria domanda, quale dei due coefficienti di densità massimi rispetta. L'agricoltore può modificare la propria scelta prima che venga annunciata l'esecuzione di un controllo in loco del numero di animali.
L'agricoltore può comunicare all'autorità competente la decisione di revocare l'impegno di cui al secondo comma, lettera b), prima che venga annunciata l'esecuzione di un controllo in loco del numero di animali. In tal caso l'agricoltore non beneficia del pagamento per l'estensivizzazione.
Alla dichiarazione e all'impegno di cui al secondo comma si applicano le disposizioni di controllo e sanzionatorie previste dal sistema integrato.
2. Qualora lo Stato membro decida di avvalersi o di cessare di avvalersi della facoltà di cui all'articolo 132, paragrafo 2, secondo comma del regolamento (CE) n. 1782/2003, ne informa la Commissione anteriormente al 1o gennaio dell'anno civile in questione.
Articolo 118 quater
Agricoltori in zone montane
1. Gli Stati membri che intendono avvalersi della possibilità prevista dall'articolo 132, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003 ne informano la Commissione, trasmettendo contemporaneamente i dati che consentono di stabilire se sono soddisfatte le condizioni di cui al presente articolo.
Ai fini dell'applicazione dell'articolo 132, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003, per «agricoltore in zona montana» si intende:
a)
un agricoltore la cui azienda è situata in una zona montana, oppure
b)
un agricoltore con una superficie foraggera situata per almeno il 50 % in una zona montana.
La Commissione decide quali Stati membri soddisfano le condizioni di cui all'articolo 132, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Le decisioni vigenti al momento dell'entrata in vigore del presente regolamento continuano ad applicarsi.
2. Fatto salvo il disposto dell'articolo 118, paragrafo 1, l'agricoltore che desideri beneficiare del pagamento per l'estensivizzazione a norma del paragrafo 1 del presente articolo è tenuto ad indicarlo nella propria domanda di aiuto. Egli deve detenere, per almeno sei mesi consecutivi a decorrere dalla data di presentazione della domanda di cui all'articolo 118, un numero di vacche da latte almeno pari al numero di vacche da latte per le quali è stato chiesto il pagamento per l'estensivizzazione. Il periodo di detenzione di sei mesi decorre dal giorno successivo a quello di presentazione della domanda.
Le domande vengono presentate nel corso di un periodo globale di sei mesi compreso in un anno civile, che verrà stabilito dallo Stato membro.
Nell'arco di questo periodo globale, lo Stato membro può stabilire periodi di presentazione distinti.
Articolo 118 quinquies
Numero massimo di vacche da latte ammissibili al pagamento
Il numero di vacche da latte per le quali un agricoltore riceve il pagamento per l'estensivizzazione non può essere superiore a nessuno dei due valori seguenti:
a)
il numero di vacche da latte necessario per produrre il quantitativo di riferimento individuale di latte assegnato all'agricoltore il 31 marzo precedente l'inizio del periodo di 12 mesi di applicazione del regime di prelievo supplementare che comincia nel corso dell'anno civile in questione, tenendo conto del fatto che tale numero di vacche è calcolato in riferimento alla resa lattiera media definita all'allegato XVI;
b)
il numero totale di vacche dell'azienda, determinato conformemente all'articolo 118 bis, diminuito del numero di vacche nutrici corrispondente al massimale individuale.
Articolo 119
Disposizioni generali
1. Anteriormente al 1o gennaio dell'anno considerato, gli Stati membri comunicano alla Commissione la loro definizione di «pascolo» ai fini dell'applicazione dell'articolo 132, paragrafo 3, lettera c), del regolamento (CE) n. 1782/2003.
2. Per il calcolo del coefficiente di densità ai fini dell'applicazione della presente sottosezione, si tiene conto soltanto dei primi due decimali.
3. Qualora le autorità veterinarie competenti decidano che nessun animale può uscire dall'unità produttiva tranne per la macellazione, il numero di capi registrati in azienda è moltiplicato per il coefficiente 0,8 ai fini dell'applicazione della presente sottosezione.
Tale misura è limitata al periodo, aumentato di 20 giorni, entro cui si applica la decisione di cui al primo comma, sempreché l'agricoltore abbia informato l'autorità competente, per iscritto ed entro 10 giorni lavorativi dalla data della decisione, della presenza degli animali in oggetto e abbia adottato tutte le misure necessarie per prevenire e/o circoscrivere l'insorgenza dell'epizoozia.
SEZIONE 5
Premio all'abbattimento
(Articolo 130 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Articolo 120
Gli Stati membri possono disporre che, per poter fruire del premio all'abbattimento per un determinato anno civile, ogni agricoltore debba presentare, anteriormente o contemporaneamente all'inoltro della prima domanda per lo stesso anno civile, una dichiarazione di partecipazione.
Lo Stato membro può tuttavia ammettere che, se l'agricoltore non vi apporta modifiche, resti valida la dichiarazione di partecipazione presentata in precedenza.
Articolo 121
Domande
1. La domanda di aiuto contiene gli elementi necessari per il pagamento del premio all'abbattimento, in particolare la data di nascita dell'animale per gli animali nati dopo il 1o gennaio 1998.
La domanda di aiuto è presentata entro un termine stabilito dallo Stato membro, che non potrà eccedere un periodo di sei mesi dalla macellazione dell'animale o, in caso di esportazione, dalla data di uscita dal territorio doganale della Comunità, né concludersi dopo la fine del mese di febbraio dell'anno successivo, tranne in casi eccezionali che verranno decisi dallo Stato membro interessato in caso di esportazione o spedizione. Fatto salvo tale limite temporale, gli Stati membri possono stabilire periodi e date per la presentazione delle domande di aiuto e determinare il numero di domande che un agricoltore può presentare per singolo anno civile.
Gli Stati membri possono autorizzare la presentazione della domanda tramite una persona diversa dall'agricoltore. In questo caso, la domanda reca nome e indirizzo dell'agricoltore che può beneficiare del premio all'abbattimento.
A complemento di quanto prescritto nell'ambito del sistema integrato, ogni domanda contiene quanto segue:
a)
nel caso di concessione al momento della macellazione, un attestato del macello o un altro documento compilato o vistato dal macello e contenente almeno le stesse informazioni, con il quale si certifichino:
i)
il nome e l'indirizzo del macello (o un codice equivalente),
ii)
la data di macellazione, nonché i numeri di identificazione e i numeri di macellazione degli animali,
iii)
ove si tratti di vitelli, il peso carcassa (salvo in caso di applicazione dell'articolo 122, paragrafo 4);
b)
nel caso di esportazione dell'animale verso un paese terzo:
i)
il nome e l'indirizzo del macello (o un codice equivalente),
ii)
il numero di identificazione degli animali;
iii)
la dichiarazione di esportazione, nella quale si precisi l'età, per gli animali nati dopo il 1o gennaio 1998 e, per i vitelli, (salvo in caso di applicazione dell'articolo 122, paragrafo 4), il peso vivo, che non può superare i 300 kg;
iv)
la prova dell'uscita dal territorio doganale della Comunità, fornita analogamente a quanto previsto per le restituzioni all'esportazione.
Tuttavia, lo Stato membro può prevedere che la trasmissione delle informazioni di cui alle lettere a) e b) venga effettuata per il tramite di uno o più organismi riconosciuti dallo Stato membro, i quali possono ricorrere all'uso della tecnologia dell'informazione.
Lo Stato membro accerta l'esattezza degli attestati o dei documenti rilasciati e, se del caso, delle informazioni di cui al quarto comma, procedendo a controlli regolari e non preannunciati.
2. In deroga al paragrafo 1, gli Stati membri possono prevedere che le informazioni relative alla macellazione degli animali, inserite nella banca dati informatizzata di cui all'articolo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1760/2000, trasmesse dai macelli ai servizi competenti, equivalgono ad una domanda di premio all'abbattimento a nome del produttore, sempreché lo Stato membro interessato ritenga che tale banca dati offra sufficienti garanzie di esattezza delle informazioni in essa contenute ai fini del regime del premio all'abbattimento e, se del caso, del versamento al momento della macellazione del premio speciale, dei pagamenti supplementari se sono erogati alla macellazione e/o del premio di destagionalizzazione.
Lo Stato membro può tuttavia prescrivere che venga presentata una domanda in debita forma. In tal caso, esso può determinare il tipo di informazioni che devono corredare la domanda.
Lo Stato membro che decida di applicare il presente paragrafo comunica alla Commissione qualsiasi successiva modifica prima di applicarla.
Esso provvede affinché i dati messi a disposizione dell'organismo pagatore contengano tutte le informazioni necessarie per il pagamento del premio all'abbattimento, in particolare quanto segue:
a)
il tipo e la quantità di animali di cui all'articolo 130, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003, macellati durante l'anno considerato;
b)
i dati relativi al rispetto delle condizioni di età e peso carcassa degli animali di cui al medesimo articolo e del periodo di detenzione di cui all'articolo 123 del presente regolamento;
c)
se del caso, i dati necessari per il versamento del premio speciale al momento della macellazione, dei pagamenti supplementari, qualora siano corrisposti alla macellazione, e/o del premio di destagionalizzazione.
3. Nel caso di animali che sono stati oggetto di uno scambio intracomunitario dopo il periodo di detenzione di cui all'articolo 123, il macello deve rilasciare il documento di cui al paragrafo 1, quarto comma, lettera a), anche se lo Stato membro nel quale ha luogo la macellazione ha deciso di applicare la deroga di cui al paragrafo 2.
Tuttavia, se i loro sistemi informatici di scambio di dati sono compatibili, due Stati membri possono concordare l'applicazione reciproca del sistema di cui al paragrafo 2.
Gli Stati membri collaborano per controllare nel modo più efficace l'autenticità dei documenti trasmessi e/o l'esattezza dei dati scambiati. A tal fine lo Stato membro nel quale è effettuato il pagamento trasmette regolarmente allo Stato membro di macellazione un riepilogo, ripartito per macello, degli attestati di macellazione (o informazioni equivalenti) pervenuti da quest'ultimo Stato membro.
Articolo 122
Peso e presentazione della carcassa
1. Ai fini dell'applicazione dell'articolo 130, paragrafo 1, lettera b) del regolamento (CE) n. 1782/2003, la carcassa di vitello è presentata dopo scuoiamento, eviscerazione e dissanguamento, privata della testa e dei piedi, con il fegato, i rognoni e il relativo grasso.
2. Il peso da prendere in considerazione è il peso della carcassa dopo il raffreddamento, oppure il peso della carcassa determinato a caldo appena possibile dopo la macellazione, diminuito del 2 %.
3. Se la carcassa è presentata senza il fegato, i rognoni e/o il relativo grasso, il peso della stessa è aumentato delle seguenti quantità:
a)
3,5 kg per il fegato,
b)
0,5 kg per i rognoni,
c)
3,5 kg per il grasso dei rognoni.
4. Lo Stato membro può prevedere che, se il vitello ha un'età inferiore a sei mesi al momento della macellazione o dell'esportazione, la condizione relativa al peso di cui all'articolo 130, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1782/2003 sia considerata rispettata.
Nel caso in cui il peso carcassa non possa essere determinato presso il macello, la condizione di peso di cui all'articolo 130, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 è considerata rispettata se il peso vivo non supera i 300 kg.
Articolo 123
Beneficiario del premio
1. Il premio è versato all'agricoltore che abbia tenuto l'animale per un periodo di detenzione minimo di due mesi, conclusosi meno di un mese prima della macellazione o meno di due mesi prima dell'esportazione.
2. Per i vitelli macellati prima dell'età di tre mesi, il periodo di detenzione è di un mese.
Articolo 124
Massimali nazionali
1. I massimali nazionali di cui all'articolo 130, paragrafi 1 e 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003 sono riportati nell'allegato XVII del presente regolamento.
2. Se, applicando la riduzione proporzionale di cui all'articolo 130, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1728/2003, il numero ottenuto di animali aventi diritto al premio è un numero non intero, viene concessa per la parte decimale una frazione corrispondente dell'importo unitario del premio. A tal fine si tiene conto soltanto del primo decimale.
SEZIONE 6
Pagamenti supplementari
(Articoli da 133 a 136 del regolamento (CE) n. 1782/2003)
Articolo 125
Modalità nazionali
Le informazioni particolareggiate circa le disposizioni nazionali di cui all'articolo 137 del regolamento (CE) n. 1782/2003 comprendono gli elementi seguenti:
(1)
per i pagamenti per capo, se del caso:
a)
importi indicativi per capo, a seconda delle categorie di animali, e modalità di concessione;
b)
previsione indicativa delle spese totali per ogni categoria di animali, precisando se i pagamenti saranno erogati sotto forma di supplemento al premio all'abbattimento, e del numero di animali interessati;
c)
requisiti specifici relativi al coefficiente di densità, salvo in caso di pagamento sotto forma di supplemento al premio all'abbattimento;
d)
limite al numero di capi di bovini maschi per azienda, se del caso;
e)
altre informazioni circa le modalità di applicazione.
Le categorie di animali di cui alle lettere a) e b) sono: tori, manzi, vacche nutrici, vacche da latte, giovenche ammesse a beneficiare del premio per vacca nutrice, altre giovenche o qualsiasi altro gruppo di animali determinato dallo Stato membro e compreso nelle categorie precedenti;
(2)
per i pagamenti per superficie, se del caso:
a)
calcolo delle superfici di base regionali;
b)
importi indicativi per ettaro;
c)
previsione indicativa delle spese totali e del numero di ettari in questione;
d)
altre informazioni circa le modalità di applicazione.
SEZIONE 7
Disposizioni generali
Articolo 126
Versamento di anticipi
1. Ai sensi dell'articolo 28, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1782/2003, in base ai risultati dei controlli amministrativi e dei controlli in loco, l'autorità competente versa all'agricoltore, per il numero di capi giudicato ammissibile, un anticipo pari al 60 % del premio speciale, del premio per vacca nutrice e del premio all'abbattimento.
Nel caso del premio speciale, del regime specifico per le giovenche di cui all'articolo 114 e/o del premio all'abbattimento, lo Stato membro può ridurre la percentuale dell'anticipo, senza scendere tuttavia al di sotto del 40 %.
Inoltre, in base ai controlli amministrativi e in loco, lo Stato membro può decidere di versare agli agricoltori un anticipo di un massimo del 60 % sull'importo dei pagamenti supplementari di cui all'articolo 133 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
L'anticipo può essere versato soltanto a decorrere dal 16 ottobre dell'anno civile per il quale è chiesto il premio o è concesso il pagamento supplementare.
2. Il saldo del premio o del pagamento supplementare è un importo pari alla differenza tra l'anticipo versato ed il premio o il pagamento supplementare cui l'agricoltore ha diritto.
Articolo 127
Anno di imputazione
1. La data di presentazione della domanda costituisce il fatto generatore che determina sia l'anno di imputazione degli animali oggetto dei regimi di premio speciale, premio per vacca nutrice, premio di destagionalizzazione e pagamento per l'estensivizzazione, sia il numero di UBA da prendere in considerazione per calcolare il coefficiente di densità.
Tuttavia, se il premio speciale è concesso conformemente all'articolo 93, l'importo del premio applicabile è quello in vigore il 31 dicembre dell'anno di macellazione o di esportazione nei seguenti casi:
a)
se l'animale è stato macellato o esportato entro il 31 dicembre;
b)
se la domanda di premio per detto animale viene presentata dopo tale data.
2. Per quanto concerne il premio all'abbattimento, per l'applicazione dell'aliquota dell'aiuto e per il calcolo della riduzione proporzionale ai sensi dell'articolo 124, l'anno di imputazione è l'anno di macellazione o di esportazione.
Articolo 128
Conversione in moneta nazionale
La conversione in moneta nazionale degli importi dei premi, del pagamento per l'estensivizzazione e dei pagamenti supplementari è effettuata in base alla media pro rata temporis dei tassi di cambio applicabili nel mese di dicembre che precede l'anno di imputazione determinato conformemente all'articolo 127. Il tasso medio di cambio è fissato dalla Commissione nel corso del mese successivo.
Articolo 129
Sanzioni per l'uso o la detenzione illecita di talune sostanze o prodotti
In caso di recidiva nell'uso o nella detenzione illecita di sostanze o prodotti non autorizzati dalla pertinente normativa comunitaria nel settore veterinario, gli Stati membri determinano, in base alla gravità dell'infrazione, la durata del periodo di esclusione dal beneficio dei regimi di aiuti, previsto dall'articolo 140, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 130
Determinazione del quantitativo di riferimento individuale di latte
Fino al termine dell'undicesimo periodo di cui all'articolo 1 del regolamento (CE) n. 1788/2003, in deroga all'articolo 102, paragrafo 1, lettera a), all'articolo 117, paragrafo 2, lettera a), e all'articolo 118 quinquies, lettera a), del presente regolamento, uno Stato membro può decidere che, nel caso di produttori di latte che rendono disponibili o riprendono, in tutto o in parte, quantitativi di riferimento individuali con effetto rispettivamente il 31 marzo o il 1o aprile, ai sensi dell'articolo 5, lettere j) e k) del regolamento (CE) n. 1788/2003 o conformemente a disposizioni nazionali adottate ai fini dell'applicazione degli articoli 16, 17 e 18 del medesimo regolamento, il 1o aprile è la data che determina:
a)
il limite massimo del quantitativo di riferimento individuale di latte disponibile per poter beneficiare del premio per vacca nutrice nonché il numero massimo di vacche nutrici;
b)
la concessione di pagamenti supplementari per capo per le vacche da latte;
c)
il numero di vacche da latte ai fini della concessione del pagamento per l'estensivizzazione per le vacche da latte tenute in aziende situate in zone montane;
d)
il coefficiente di densità.
Articolo 130 bis
Determinazione dei periodi di detenzione
L'ultimo giorno dei periodi di detenzione di cui agli articoli 90, 94, paragrafo 1, 101, 118 quater, paragrafo 2, e 123 è il giorno, feriale o festivo, che precede il giorno recante la stessa cifra del giorno di decorrenza del periodo.
Articolo 131
Comunicazioni
1. In caso di applicazione dell'articolo 68, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
annualmente, entro il 15 settembre per i dati relativi al primo semestre dell'anno in corso ed entro il 1o marzo per i dati relativi al secondo semestre dell'anno precedente, il numero di vitelli oggetto di una domanda di premio all'abbattimento, indicando se gli animali sono stati macellati o esportati;
b)
annualmente, entro il 31 luglio per il precedente anno civile:
i)
il numero di vitelli per i quali è stato effettivamente concesso il premio all'abbattimento, precisando se l'aiuto è stato concesso alla macellazione o all'esportazione, e il numero di agricoltori interessati;
ii)
il numero di vitelli per i quali, a seguito dell'applicazione dei massimali nazionali, non è stato concesso il premio all'abbattimento per l'anno civile precedente.
2. In caso di applicazione dell'articolo 68, paragrafo 2, lettera a), punti i) e ii), del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
annualmente, entro il 15 settembre per i dati relativi al primo semestre dell'anno in corso ed entro il 1o marzo per i dati relativi al secondo semestre dell'anno precedente:
i)
il numero di vacche oggetto di una domanda di premio per vacca nutrice, suddiviso secondo i regimi di cui all'articolo 125, paragrafo 2, lettere a) e b), del regolamento (CE) n. 1782/2003;
ii)
il numero di bovini, tranne i vitelli, oggetto di una domanda di premio all'abbattimento, precisando se gli animali sono stati macellati o esportati;
b)
annualmente, entro il 31 luglio per il precedente anno civile:
i)
il numero di vacche e giovenche per le quali è stato effettivamente concesso il premio per vacca nutrice, suddiviso secondo i regimi di cui all'articolo 125, paragrafo 2, lettere a) e b), del regolamento (CE) n. 1782/2003, nonché il numero degli agricoltori interessati da ciascun regime;
ii)
se del caso, il numero di animali per i quali, a seguito dell'applicazione del massimale nazionale specifico per le giovenche, non è stato concesso il premio per l'anno civile precedente;
iii)
l'eventuale concessione del premio nazionale complementare al premio per vacca nutrice, indicando:
-
le condizioni di concessione,
-
l'importo concesso per capo;
iv)
il numero di bovini, tranne i vitelli, per i quali è stato effettivamente concesso il premio all'abbattimento, precisando se l'aiuto è stato concesso alla macellazione o all'esportazione, e il numero di agricoltori interessati;
v)
il numero di bovini, tranne i vitelli, per i quali, a seguito dell'applicazione dei massimali nazionali, non è stato concesso il premio all'abbattimento per l'anno civile precedente.
3. In caso di applicazione dell'articolo 68, paragrafo 2, lettera b), punto i), del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
annualmente, entro il 15 settembre per i dati relativi al primo semestre dell'anno in corso ed entro il 1o marzo per i dati relativi al secondo semestre dell'anno precedente, il numero di bovini, tranne i vitelli, oggetto di una domanda di premio all'abbattimento, indicando se gli animali sono stati macellati o esportati;
b)
annualmente, entro il 31 luglio per il precedente anno civile:
i)
il numero di bovini, tranne i vitelli, per i quali è stato effettivamente concesso il premio all'abbattimento, precisando se gli animali sono stati macellati o esportati, e il numero di agricoltori interessati;
ii)
il numero di bovini, tranne i vitelli, per i quali, a seguito dell'applicazione dei massimali nazionali, non è stato concesso il premio all'abbattimento per l'anno civile precedente.
4. In caso di applicazione dell'articolo 68, paragrafo 2, lettera b), punto ii), del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
annualmente, entro il 15 settembre per i dati relativi al primo semestre dell'anno in corso ed entro il 1o marzo per i dati relativi al secondo semestre dell'anno precedente, il numero di bovini maschi oggetto di una domanda di premio speciale, suddiviso per fascia di età e tipo di animale (toro o manzo);
b)
annualmente, entro il 31 luglio per il precedente anno civile:
i)
il numero di bovini maschi per i quali è stato effettivamente concesso il premio speciale, suddiviso per fascia di età e tipo di animale (toro o manzo), e il numero di agricoltori interessati;
ii)
il numero di animali, suddivisi per fascia di età, per i quali, a seguito dell'applicazione del massimale regionale, non è stato concesso il premio speciale per l'anno civile precedente.
5. Entro il 31 luglio di ogni anno, gli Stati membri comunicano alla Commissione, per l'anno civile precedente, gli importi dei premi effettivamente versati, secondo la scelta operata riguardo all'applicazione parziale del regime di pagamento unico, previa applicazione della riduzione di cui all'articolo 139, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
6. In caso di applicazione dell'articolo 71 del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
se del caso, annualmente entro il 15 settembre per i dati relativi al primo semestre dell'anno in corso ed entro il 1o marzo per i dati relativi al secondo semestre dell'anno precedente, il numero di animali per i quali è stato effettivamente concesso il premio di destagionalizzazione, suddiviso a seconda che gli animali abbiano beneficiato del premio speciale per la prima o per la seconda fascia di età, e il numero di agricoltori corrispondente a ciascuna fascia di età;
b)
annualmente, entro il 31 luglio per il precedente anno civile:
i)
il numero di bovini maschi, suddiviso secondo i limiti di cui all'articolo 132, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, per i quali è stato effettivamente concesso il pagamento per l'estensivizzazione, nonché il numero di agricoltori interessati, suddiviso secondo detti limiti;
ii)
il numero di vacche e giovenche, suddiviso in base ai limiti di cui all'articolo 132, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, per le quali è stato effettivamente concesso il pagamento per l'estensivizzazione, nonché il numero di agricoltori interessati, suddiviso secondo detti limiti,
iii)
il numero di vacche da latte per le quali è stato effettivamente concesso il pagamento per l'estensivizzazione;
iv)
il numero di animali per i quali è stato effettivamente concesso il premio esente dal coefficiente di densità, nonché il numero di agricoltori interessati.
7. Gli Stati membri comunicano i dati specificati al presente articolo utilizzando le tabelle di cui agli allegati XVIII e XIX.
SEZIONE 8
Disposizioni transitorie e finali
Articolo 132
Disposizioni transitorie
L'obbligo di identificazione e di registrazione degli animali di cui all'articolo 138 del regolamento (CE) n. 1782/2003 si applica, per gli animali nati anteriormente al 1o gennaio 1998, secondo le modalità stabilite dalla direttiva 92/102/CEE del Consiglio (39), salvo nel caso di animali oggetto di scambi intracomunitari.
Articolo 133
Disposizioni applicabili nel periodo transitorio di cui all'articolo 71 del regolamento (CE) n. 1782/2003
Fatti salvi gli altri articoli del presente capitolo, gli articoli 96, 97, 98 e 117, gli articoli da 118 a 119 e l'articolo 125 si applicano nel corso degli anni civili 2005 e 2006 qualora gli Stati membri decidano di avvalersi della facoltà di cui all'articolo 71 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
CAPITOLO 14
REGIME DI PAGAMENTO UNICO PER SUPERFICIE
[ARTICOLO 143 TER DEL REGOLAMENTO (CE) N. 1782/2003]
Articolo 134
Estensione minima della superficie ammissibile per azienda
L'estensione minima della superficie ammissibile per azienda per la quale possono essere richiesti i pagamenti ad un livello superiore a 0,3 ha, conformemente al disposto dell'articolo 143 ter, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1782/2003, figura nell'allegato XX.
Articolo 135
Superfici agricole
Le superfici agricole nell'ambito del regime di pagamento unico per superficie, conformemente al disposto dell'articolo 143 ter, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003, figurano nell'allegato XXI.
Articolo 136
Applicazione del regolamento (CE) n. 796/2004
Fatto salvo l'articolo 143 ter, paragrafo 6, terzo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, al regime unico di pagamento per superficie si applica il regolamento (CE) n. 796/2004 ad eccezione dei seguenti articoli: articolo 6, paragrafo 3; articolo 7; articolo 8, paragrafo 2, lettere b) e c); articolo 12, paragrafo 1, lettera c), e paragrafo 2; articolo 13, paragrafi da 2 a 8; articolo 14, paragrafi 2 e 3; articoli 16 e 17; articolo 21, paragrafo 3; articolo 24, paragrafo 1, lettere b), d) ed e); articolo 26, paragrafo 1, lettere a), b) e c), e paragrafo 2, lettere b), c) e d); articolo 27, paragrafo 2, lettere g), h), i) e j); articolo 28, paragrafo 1, lettera d); articolo 30, paragrafo 3; articolo 31; articoli da 34 a 40; articolo 49, paragrafi 2 e 3; articolo 50, paragrafi 2, 4, 5 e 6; articoli da 51 a 64; articolo 69 e articolo 71, paragrafo 1.
Articolo 137
Domanda di pagamento unico per superficie
1. La domanda di pagamento unico per superficie è considerata una domanda unica ai sensi dell'articolo 2, paragrafo 11, del regolamento (CE) n. 796/2004 ai fini dell'applicazione di detto regolamento.
2. La domanda di pagamento unico per superficie indica le superfici ammissibili conformemente al disposto dell'articolo 143 ter, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 138
Riduzioni ed esclusioni relative alle condizioni di ammissibilità
1. Tranne i casi di forza maggiore o le circostanze eccezionali di cui all'articolo 72 del regolamento (CE) n. 796/2004, qualora, a seguito di un controllo amministrativo o sul posto, si constati che la differenza tra la superficie dichiarata e la superficie determinata, ai sensi dell'articolo 2, punto 22, del regolamento (CE) n. 796/2004, è superiore al 3 % ma non superiore al 30 % della superficie determinata, l'importo da concedere nell'ambito del regime di pagamento unico per superficie è decurtato, per l'anno in causa, del doppio della differenza rilevata.
Se tale differenza è superiore al 30 % della superficie determinata, non è concesso alcun aiuto per l'anno in causa.
Se la differenza è superiore al 50 %, l'agricoltore è escluso ancora una volta dall'aiuto per un importo corrispondente alla differenza tra la superficie dichiarata e la superficie determinata. Tale importo è dedotto dai pagamenti ai quali l'agricoltore ha diritto nell'ambito delle domande che egli presenterà nei tre anni civili successivi a quello della constatazione.
2. Qualora le differenze tra la superficie dichiarata e la superficie determinata siano dovute ad irregolarità commesse intenzionalmente, l'aiuto al quale l'agricoltore avrebbe avuto diritto non è concesso per l'anno civile in questione.
Inoltre, se la differenza è superiore al 20 % della superficie determinata, l'agricoltore è escluso ancora una volta dall'aiuto per un importo corrispondente alla differenza tra la superficie dichiarata e la superficie determinata. Tale importo è dedotto dai pagamenti ai quali l'agricoltore ha diritto nell'ambito delle domande che egli presenterà nei tre anni civili successivi a quello della constatazione.
3. Per ottenere la superficie determinata ai sensi dell'articolo 2, punto 22, del regolamento (CE) n. 796/2004, si applicano l'articolo 143 ter, paragrafi 5 e 6, del regolamento (CE) n. 1782/2003 e l'articolo 137 del presente regolamento.
CAPITOLO 15
PAGAMENTI DIRETTI NAZIONALI COMPLEMENTARI
(ARTICOLO 143 QUATER DEL REGOLAMENTO (CE) N. 1782/2003)
Articolo 139
Coefficiente di riduzione
Qualora, in un determinato settore, i pagamenti diretti nazionali complementari siano superiori al livello massimo autorizzato dalla Commissione conformemente all'articolo 143 quater, paragrafo 7, del regolamento (CE) n. 1782/2003, l'aliquota dei pagamenti diretti nazionali complementari del settore interessato è ridotta proporzionalmente applicando un coefficiente di riduzione.
Articolo 140
Controlli e sanzioni
1. Il regolamento (CE) n. 796/2004 si applica ai pagamenti diretti nazionali complementari cofinanziati a norma dell'articolo 33 nonies del regolamento (CE) n. 1257/1999.
2. In mancanza di cofinanziamento, i nuovi Stati membri interessati applicano idonee misure di controllo per garantire che siano soddisfatte le condizioni per la concessione dei pagamenti diretti nazionali complementari, definite dall'autorizzazione della Commissione conformemente all'articolo 143 quater, paragrafo 7, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 141
Comunicazioni
I nuovi Stati membri presentano una relazione informativa sulle misure di applicazione dei pagamenti diretti nazionali complementari entro il 30 giugno dell'anno successivo alla loro applicazione. Detta relazione contiene almeno i seguenti elementi:
a)
qualsiasi modifica della situazione relativa ai pagamenti diretti nazionali complementari;
b)
per ciascun pagamento diretto nazionale complementare, il numero di beneficiari, di ettari o di unità di pagamento erogate;
c)
un resoconto dei controlli effettuati e delle sanzioni irrogate a norma dell'articolo 140.
Articolo 142
Aiuti di Stato
I pagamenti diretti nazionali complementari corrisposti in modo non conforme all'autorizzazione della Commissione di cui all'articolo 143 quater, paragrafo 6, del regolamento (CE) n. 782/2003 sono considerati alla stregua di un aiuto di Stato illegittimo ai sensi del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio (40).
CAPITOLO 16
USO DI SUPERFICI RITIRATE DALLA PRODUZIONE ALLO SCOPO DI OTTENERE MATERIE PRIME
SEZIONE 1
Oggetto e definizioni
Articolo 143
Oggetto
1. I terreni ritirati dalla produzione nell'ambito dei regimi di sostegno diretto di cui al regolamento (CE) n. 1782/2003 possono essere utilizzati, conformemente all'articolo 55, lettera b), e all'articolo 107, paragrafo 3, primo trattino, del medesimo regolamento, per la produzione di materie prime utili per la fabbricazione, nella Comunità, di prodotti non destinati al consumo umano o animale alle condizioni di cui al presente capitolo.
2. Nessun pagamento è dovuto per terreni ritirati dalla produzione su cui sono coltivati barbabietole da zucchero, topinambur o radici di cicoria. Le disposizioni del presente capitolo sono tuttavia applicabili a tali colture sui terreni ritirati dalla produzione alle medesime condizioni previste nel caso in cui sia versato il pagamento.
Sono consentite le colture di tali materie prime sui terreni messi a riposo a condizione che:
a)
la barbabietola da zucchero non sia destinata alla produzione di zucchero ai sensi del regolamento (CEE) n. 314/2002 (41) né come prodotto intermedio né come prodotto connesso né come sottoprodotto;
b)
le radici di cicoria e i topinambur non siano sottoposti ad idrolisi ai sensi del regolamento (CEE) n. 314/2002 né allo stato naturale né come prodotto intermedio quale l'inulina o come prodotto connesso quale un oligofruttosio né come eventuale sottoprodotto.
Articolo 144
Definizioni
Ai fini del presente capitolo si intende per:
a)
«richiedente», l'agricoltore che utilizzi i terreni ritirati dalla produzione conformemente agli articoli 55, lettera b) e 107, paragrafo 3, primo trattino, del regolamento (CE) n. 1782/2003;
b)
«collettore», il firmatario del contratto di cui all'articolo 147 del presente regolamento, che acquista per proprio conto materie prime di cui all'articolo 145 destinate agli usi di cui all'allegato XXIII;
c)
«primo trasformatore», colui che usa le materie prime agricole per la loro prima trasformazione, al fine di ottenere uno o più prodotti di cui all'allegato XXIII del presente regolamento.
SEZIONE 2
Contratto
Articolo 145
Utilizzazione della materia prima
1. Qualsiasi materia prima agricola può essere coltivata sulle superfici ritirate dalla produzione conformemente agli articoli 53, lettera b) e 107, paragrafo 3, primo trattino, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Il valore economico dei prodotti utilizzati a fini non alimentari di cui all'allegato XXIII del presente regolamento, ottenuti dalla trasformazione di queste materie prime, deve risultare superiore, secondo il metodo comparativo di cui all'articolo 163, paragrafo 3, del presente regolamento, al valore di tutti gli altri prodotti destinati ad altri usi, ottenuti durante la stessa trasformazione.
2. Fatto salvo il disposto dell'articolo 148, le materie prime di cui al paragrafo 1 devono formare oggetto di un contratto ai sensi dell'articolo 147.
3. Il richiedente consegna tutta la materia prima raccolta al collettore o al primo trasformatore, che la prende in consegna e garantisce l'impiego nella Comunità di un quantitativo equivalente di tale materia prima nella fabbricazione di uno o più prodotti finiti destinati a fini non alimentari di cui all'allegato XXIII.
Il primo trasformatore che impieghi la materia prima effettivamente raccolta nella fabbricazione di un prodotto intermedio o di un sottoprodotto può utilizzare un quantitativo equivalente di tale prodotto intermedio o sottoprodotto nella fabbricazione di uno o più prodotti finiti di cui al primo comma.
Nel caso di cui al secondo comma o qualora il collettore venda in equivalenza la materia prima raccolta, il primo trasformatore o il collettore ne informa l'autorità competente presso cui ha costituito la cauzione. Qualora il quantitativo equivalente venga utilizzato in uno Stato membro diverso da quello in cui è stata raccolta la materia prima, le autorità competenti degli Stati membri interessati si informano reciprocamente sull'operazione.
4. Nell'ambito delle disposizioni nazionali in materia di relazioni contrattuali, il primo trasformatore può delegare a un terzo la raccolta della materia prima presso l'agricoltore che ha richiesto l'aiuto. Il trasformatore resta l'unico responsabile per quanto concerne gli obblighi previsti dal presente capitolo.
Articolo 146
Deroga
1. In deroga all'articolo 145, paragrafi 2 e 3, gli Stati membri possono autorizzare il richiedente a:
a)
utilizzare tutti i cereali o tutti i semi oleosi raccolti di cui ai codici NC 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 e 1206 00 99:
i)
come combustibile per il riscaldamento dell'azienda agricola;
ii)
per la produzione, all'interno dell'azienda agricola, di energia o di biocarburanti;
b)
trasformare, nell'azienda agricola, tutta la materia prima raccolta in biogas di cui al codice NC 2711 29 00.
2. Nei casi di cui al paragrafo 1, il richiedente:
a)
si impegna, mediante una dichiarazione che sostituisce il contratto di cui all'articolo 147, a trasformare direttamente la materia prima oggetto di detta dichiarazione; gli articoli da 147 a 164 si applicano in quanto compatibili.
b)
fa pesare tutta la materia prima raccolta da un organismo o un impresa designata dallo Stato membro e istituisce una contabilità specifica della materia prima utilizzata nonché dei prodotti e sottoprodotti ottenuti dalla trasformazione; tuttavia, per i cereali e i semi oleosi, per la paglia e in caso di utilizzazione della pianta intera, la pesa può essere sostituita dalla determinazione volumetrica della materia prima.
3. Lo Stato membro che si avvale della facoltà di cui al paragrafo 1 istituisce idonee misure di controllo che garantiscano l'uso diretto della materia prima in azienda o la sua trasformazione in biogas di cui al codice NC 2711 29 00.
4. I cereali o i semi oleosi utilizzati conformemente al paragrafo 1, lettera a), formano oggetto di una denaturazione il cui metodo è stabilito dallo Stato membro. Gli Stati membri possono tuttavia autorizzare la denaturazione dell'olio derivante dalla trasformazione dei semi oleosi di cui al paragrafo 1, lettera a), punto ii), anziché la denaturazione dei semi, sempreché tale processo avvenga immediatamente dopo la trasformazione in olio e siano istituite misure di controllo riguardanti l'utilizzazione dei semi.
Articolo 147
Contratto
1. Unitamente alla domanda di aiuto, il richiedente presenta all'autorità competente un contratto da lui stipulato con il collettore o il primo trasformatore. Nondimeno, lo Stato membro può decidere che il contratto possa essere stipulato esclusivamente tra il richiedente e un primo trasformatore.
2. Il richiedente si assicura che il contratto rechi i seguenti elementi:
a)
nome e indirizzo dei contraenti;
b)
durata del contratto;
c)
specie di ciascuna materia prima e relativa superficie;
d)
tutte le condizioni applicabili alla consegna e, per i semi oleosi, la quantità prevedibile, ritenuta rappresentativa dall'autorità competente, della materia prima di cui trattasi;
e)
l'impegno a rispettare gli obblighi di cui all'articolo 145, paragrafo 3;
f)
le principali utilizzazioni finali previste per la materia prima di cui trattasi, in conformità dell'articolo 145, paragrafo 1 e dell'articolo 163, paragrafo 3.
3. Il richiedente provvede affinché il contratto sia stipulato entro una data che consenta al collettore o al primo trasformatore di presentare una copia del contratto all'autorità competente da cui dipende il collettore o il trasformatore, rispettando i termini stabiliti all'articolo 157, paragrafo 1.
4. Gli Stati membri hanno facoltà di prescrivere, per motivi di controllo, che ogni richiedente possa concludere un solo contratto di fornitura per ciascuna materia prima.
5. Se il contratto riguarda semi di ravizzone, colza, girasole o soia di cui ai codici NC 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91, 1206 00 99 o 1201 00 90, oltre ai dati richiesti a norma del paragrafo 2, il richiedente provvede affinché il contratto specifichi la quantità totale prevedibile e la quantità prevedibile di sottoprodotti destinati a scopi diversi dal consumo umano o animale, in entrambi i casi distinta per specie.
Dette quantità sono calcolate in base alle relazioni seguenti:
a)
100 kg di semi di ravizzone e/o di colza di cui al codice NC 1205 10 90 o NC 1205 90 00 equivalgono a 56 kg di sottoprodotti;
b)
100 kg di semi di girasole di cui al codice NC 1206 00 91 o NC 1206 00 99 equivalgono a 56 kg di sottoprodotti;
c)
100 kg di semi di soia di cui al codice NC 1201 00 90 equivalgono a 78 kg di sottoprodotti.
Articolo 148
Materie prime che non sono oggetto di un contratto
In deroga all'articolo 147, le materie prima elencate nell'allegato XXII non devono necessariamente formare oggetto di un contratto.
Per aver diritto al pagamento, il richiedente che intende utilizzare i terreni ritirati dalla produzione per coltivarvi tali materie prime si impegna mediante una dichiarazione scritta presso l'autorità competente dello Stato membro dal quale dipende, al momento della presentazione della domanda di pagamento, a provvedere affinché le materie prime in questione vengano destinate, in caso di utilizzazione o vendita, agli usi previsti dall'allegato XXIII.
Articolo 149
Equivalenza dei sottoprodotti di semi oleosi in farina di soia
1. L'autorità competente interessata comunica alla Commissione quanto prima, e comunque entro il 30 giugno dell'anno in cui ha luogo la raccolta della materia prima, la quantità totale prevista di sottoprodotti destinati al consumo umano o animale, distinta per specie, quale risulta dai contratti di cui all'articolo 147, se tali contratti riguardano i semi di ravizzone, colza, girasole o soia di cui ai codici NC 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91, 1206 00 99 o 1201 00 901201 00 901201 00 901201 00 901201 00 901201 00 90, nonché la superficie per specie di dette colture oleaginose.
2. In base ai dati di cui al paragrafo 1, la Commissione calcola la quantità totale prevista di sottoprodotti destinati al consumo umano e animale, espressa in equivalente farina di soia, applicando i coefficienti seguenti:
-
panelli di soia: 48 %,
-
panelli di colza: 32 %,
-
panelli di girasole: 28 %.
Se, in base al calcolo effettuato conformemente al primo comma, la Commissione constata un superamento del massimale di 1 milione di tonnellate di sottoprodotti destinati al consumo umano o animale, essa fissa quanto prima, e comunque entro il 31 luglio dell'anno durante il quale ha luogo la raccolta della materia prima, la percentuale di riduzione da applicare a ciascun contratto al fine di calcolare la quantità massima di sottoprodotti da destinare al consumo umano o animale.
SEZIONE 3
Modifica o risoluzione del contratto
Articolo 150
Modifica o risoluzione del contratto
Qualora le parti contraenti modifichino o risolvano il contratto dopo che il richiedente ha presentato una domanda di aiuto, il richiedente conserva il diritto all'aiuto soltanto se ne informa l'autorità competente da cui dipende entro il termine fissato per la modifica della domanda di aiuto nello Stato membro interessato, onde consentire tutti i necessari controlli.
Articolo 151
Circostanze eccezionali
Fatto salvo il disposto dell'articolo 150, se il richiedente informa l'autorità competente che, in seguito a circostanze eccezionali, non è in grado di fornire tutta o parte della materia prima prevista dal contratto, l'autorità competente, dopo aver ottenuto prove sufficienti riguardo a tali circostanze, può consentire che il contratto venga modificato nella misura ritenuta giustificata oppure risolto.
Qualora la modifica del contratto comporti una riduzione della superficie oggetto del contratto oppure in caso di risoluzione, il richiedente, per conservare il diritto al pagamento:
a)
deve rimettere a riposo i terreni di cui trattasi, servendosi dei mezzi autorizzati dall'autorità competente;
b)
non deve vendere, cedere o utilizzare altrimenti la materia prima coltivata sulle superfici ritirate dal contratto.
Articolo 152
Modifica delle utilizzazioni finali
Fatto salvo il disposto dell'articolo 150, il collettore o il primo trasformatore può modificare le principali utilizzazioni finali previste per le materie prime di cui all'articolo 147, paragrafo 2, lettera f), dopo che le materie prime oggetto del contratto gli siano state consegnate e siano state soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 154, paragrafo 1, e all'articolo 157, paragrafo 3, primo comma.
La modifica delle utilizzazioni finali deve essere conforme alle condizioni stabilite all'articolo 145, paragrafo 1, e all'articolo 163, paragrafo 3.
Il collettore o il primo trasformatore ne dà preavviso all'autorità competente, al fine di consentire tutti i necessari controlli.
SEZIONE 4
Rese rappresentative e quantità da consegnare
Articolo 153
Rese rappresentative
Gli Stati membri stabiliscono ogni anno secondo una procedura idonea le rese rappresentative da ottenere effettivamente e ne informano i richiedenti interessati.
Tuttavia, le materie prime elencate nell'allegato XXII possono essere esenti dalle rese rappresentative.
Articolo 154
Quantità da consegnare
1. Il richiedente dichiara all'autorità competente la quantità totale di materia prima raccolta, suddivisa per specie, e conferma il quantitativo fornito e il consegnatario.
2. La quantità che deve essere effettivamente consegnata dal richiedente al collettore o al primo trasformatore deve corrispondere quantomeno alla resa rappresentativa.
Tuttavia, in circostanze debitamente giustificate, gli Stati membri possono ammettere in via eccezionale che tale quantità sia inferiore alla suddetta resa di una percentuale massima del 10 %.
Inoltre, qualora abbia consentito la modifica o la risoluzione del contratto in applicazione dell'articolo 151, l'autorità competente può ridurre, nella misura ritenuta giustificata, il quantitativo che il richiedente è tenuto a fornire a norma del primo comma.
SEZIONE 5
Condizioni per il pagamento dell'aiuto
Articolo 155
Pagamento
1. Il pagamento dell'aiuto al richiedente può avvenire prima della trasformazione della materia prima. Tuttavia, tale pagamento è effettuato soltanto se la quantità di materia prima da consegnare prevista dal presente capitolo è stata consegnata al collettore o al primo trasformatore e se:
a)
è stata resa la dichiarazione di cui all'articolo 154, paragrafo 1;
b)
è stata depositata una copia del contratto presso l'autorità competente da cui dipende il collettore o il primo trasformatore, a norma dell'articolo 158, paragrafo 1, e sono state soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 145, paragrafo 1;
c)
è stata fornita all'autorità competente la prova della costituzione dell'intera cauzione di cui all'articolo 158, paragrafo 2;
d)
l'autorità competente incaricata del pagamento ha verificato, per ogni domanda, il rispetto delle disposizioni dell'articolo 147.
2. Nel caso di una coltura biennale la cui raccolta e, di conseguenza, la consegna della materia prima avvengono soltanto nel secondo anno di coltivazione, il pagamento è effettuato nei due anni successivi alla stipulazione del contratto di cui all'articolo 147, a condizione che le autorità competenti accertino quanto segue:
a)
adempimento, fin dal primo anno di coltivazione, degli obblighi di cui al paragrafo 1, lettere b), c) e d);
b)
adempimento, nel secondo anno, degli obblighi di cui al paragrafo 1, lettera a), nonché di quello relativo alla trasmissione delle informazioni di cui all'articolo 157, paragrafo 3, primo comma.
Tuttavia, per il primo anno di coltivazione, il pagamento è effettuato solo se l'autorità competente ha ricevuto prova della costituzione della cauzione di cui all'articolo 158, paragrafo 2. Per il secondo anno di coltivazione, il pagamento può essere effettuato a prescindere dalla costituzione della cauzione.
3. In caso di colture permanenti o pluriennali, il pagamento dell'aiuto ha luogo ogni anno a cominciare dalla stipulazione del contratto. Le condizioni di cui al paragrafo 2 si applicano in quanto compatibili.
SEZIONE 6
Obblighi del collettore e del richiedente
Articolo 156
Numero di trasformatori
I prodotti non alimentari devono essere ottenuti al massimo da un terzo trasformatore.
Articolo 157
Obblighi
1. Il collettore o il primo trasformatore deposita una copia del contratto presso l'autorità competente da cui dipende, alle scadenze stabilite dallo Stato membro interessato, entro il termine ultimo per la presentazione della domanda di aiuto nello stesso Stato membro nel corso dell'anno in questione.
Se in un dato anno il richiedente e il collettore o il primo trasformatore modificano o risolvono il contratto prima della data di cui all'articolo 150, il collettore o il primo trasformatore deposita presso la propria autorità competente, entro la data suddetta, una copia del contratto modificato o risolto.
2. Il primo trasformatore fornisce alla propria autorità competente le necessarie informazioni sul processo di trasformazione, segnatamente riguardo ai prezzi e ai coefficienti tecnici di trasformazione occorrenti per determinare i quantitativi di prodotti finiti che si potranno ottenere ai sensi dell'articolo 164, paragrafo 2, secondo comma.
3. Il collettore o il primo trasformatore che ha ricevuto la materia prima dal richiedente comunica alla propria autorità competente la quantità di materia prima presa in consegna, precisandone la specie, nonché il nome e l'indirizzo del contraente che ha consegnato la materia prima, il luogo di consegna e gli estremi del contratto entro un termine fissato dagli Stati membri in modo che il pagamento possa essere effettuato entro il termine di cui all'articolo 28 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Se lo Stato membro del collettore o del primo trasformatore non è quello in cui è stata coltivata la materia prima, l'autorità competente interessata comunica a quella del richiedente, entro 40 giorni lavorativi dal ricevimento delle comunicazioni di cui al primo comma, la quantità totale di materia prima consegnata.
SEZIONE 7
Cauzioni
Articolo 158
Cauzione del collettore o del primo trasformatore
1. Il collettore o il primo trasformatore costituisce l'intera cauzione di cui al paragrafo 2 presso la propria autorità competente entro il termine ultimo per la presentazione della domanda di pagamento nell'anno in questione e nello Stato membro interessato.
2. La cauzione è pari, per ogni materia prima, ad un importo di 250 euro per ettaro, moltiplicato per la somma di tutte le superfici coltivate che sono oggetto di un contratto firmato dal collettore o dal primo trasformatore e che sono utilizzate per produrre la materia prima stessa.
3. Qualora un contratto sia modificato o risolto in applicazione dell'articolo 150 o dell'articolo 151, la cauzione deve essere adeguata di conseguenza.
4. La cauzione è svincolata proporzionalmente per ogni materia prima, sempreché all'autorità competente del collettore o del primo trasformatore siano state fornite le prove seguenti:
a)
la prova che i quantitativi di materia prima sono stati trasformati a norma dell'articolo 147, paragrafo 2, lettera f), tenendo conto, se del caso, delle eventuali modifiche apportate in virtù del disposto dell'articolo 152;
b)
se il contratto riguarda semi di ravizzone, colza, girasole o soia di cui ai codici NC ex 1205 00 90, 1206 00 91, 1206 00 99 o 1201 00 90 e se si applica la procedura di cui all'articolo 149, paragrafo 2, secondo comma, la prova che i quantitativi di sottoprodotti superiori alla quantità massima che può essere destinata al consumo umano o animale hanno trovato sbocchi diversi dal mercato alimentare.
5. Fatto salvo il paragrafo 4, se il collettore ha costituito la cauzione, quest'ultima è svincolata dopo la consegna della materia prima al primo trasformatore, sempreché l'autorità competente del collettore disponga della prova della costituzione di una cauzione equivalente da parte del primo trasformatore presso la propria autorità competente.
Articolo 159
Esigenze principali e subordinate
1. I seguenti obblighi costituiscono esigenze principali ai sensi dell'articolo 20 del regolamento (CEE) n. 2220/85 della Commissione:
a)
l'obbligo di trasformare a titolo principale quantitativi di materia prima nei prodotti finiti indicati nel contratto. La trasformazione deve avere luogo entro il 31 luglio del secondo anno successivo all'anno di raccolta della materia prima;
b)
l'obbligo di trovare, entro la data di cui alla lettera a), sbocchi diversi dal mercato alimentare per i quantitativi di sottoprodotti che superano la quantità massima che può essere destinata al consumo umano o animale, se si applica la procedura prevista dall'articolo 149, paragrafo 2, secondo comma, del presente regolamento;
c)
l'obbligo che il prodotto sia scortato da un esemplare di controllo T5 conformemente agli articoli 160 e 161 del presente regolamento.
2. I seguenti obblighi del collettore o del primo trasformatore costituiscono esigenze subordinate ai sensi dell'articolo 20 del regolamento (CEE) n. 2220/85:
a)
l'obbligo di prendere in consegna tutta la materia prima consegnata dal richiedente a norma dell'articolo 145, paragrafo 3, del presente regolamento;
b)
l'obbligo di depositare una copia del contratto a norma dell'articolo 157, paragrafo 1, del presente regolamento;
c)
l'obbligo di trasmettere le comunicazioni a norma dell'articolo 157, paragrafo 3, primo comma, del presente regolamento;
d)
l'obbligo di costituire la cauzione a norma dell'articolo 158, paragrafo 1, del presente regolamento.
SEZIONE 8
Documenti per la vendita, la cessione o la consegna in un altro Stato membro o per l'esportazione
Articolo 160
Esemplare di controllo T5
1. Se un trasformatore vende o cede ad un trasformatore stabilito in un altro Stato membro prodotti intermedi oggetto di un contratto a norma dell'articolo 147, la merce è scortata da un esemplare di controllo T5 rilasciato secondo il regolamento (CEE) n. 2454/93.
Se un collettore vende o cede materie prime oggetto di un contratto a un primo trasformatore stabilito in un altro Stato membro, si applica il primo comma.
2. Nell'esemplare di controllo T5 viene apposta, alla rubrica «Altri» nella casella 104, una delle seguenti diciture:
-
Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el articulo 147 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión;
-
Použito pro zpracování nebo dodávku v souladu s článkem 147 nařízení Rady (ES) 1973/2004
-
Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 147 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004
-
Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 147 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission zu verwenden
-
Προς χρήση για μεταποίηση ή παράδοση σύμφωνα με το άρθρο 147 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1973/2004 της Επιτροπής
-
To be used for processing or delivery in accordance with Article 147 of Commission Regulation (EC) No 1973/2004
-
Kasutamiseks töötlemisel või tarnimisel vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1973/2004 artiklile 147
-
À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de l'article 147 du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission
-
Da consegnare o trasformare conformemente all'articolo 147 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione
-
Izmantot pārstrādei vai piegādei saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 1973/2004 147. panta nosacījumiem
-
Naudoti perdirbimui arba pristatymui pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1973/2004 147 straipsnio nuostatas
-
A Bizottság 2004/1973/EK rendelete szerint feldolgozásra, vagy átadásra használandó
-
Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 147 van Verordening (EG) nr. 1973/2004 van de Commissie
-
Do wykorzystania w procesie przetwórstwa bądź do dostawy zgodnie z postanowieniami zawartymi w art. 147 rozporządzenia Komisji (WE) nr 1973/2004
-
A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 147 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão
-
Na spracovanie alebo dodávku v súlade s článkom 147 nariadenia Komisie (ES) č. 1973/2004
-
Se uporablja za predelavo ali dostavo v skladu s členom 147 Uredbe Komisije (ES) št. 1973/2004
-
Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 147 artiklan mukaisesti
-
Används till bearbetning eller leverans i enlighet med artikel 147 i kommissionens förordning (EG) nr 1973/2004.
Articolo 161
Esemplare di controllo T5 per l'esportazione
Qualora uno o più prodotti finiti, prodotti intermedi, prodotti connessi o sottoprodotti cui si riferisce un contratto contemplato dall'articolo 147 siano destinati all'esportazione verso paesi terzi, il trasporto sul territorio comunitario deve essere effettuato sotto scorta di un esemplare di controllo T5, rilasciato dall'autorità competente dello Stato membro in cui i prodotti sono stati ottenuti.
Nell'esemplare di controllo T5 viene apposta, alla rubrica «Altri» nella casella 104, una delle seguenti diciture:
-
Este producto no podrá acogerse a ninguna de las medidas previstas en el apartado 2 del artículo 1 del Reglamento (CE) no 1258/1999 del Consejo
-
Pro tento produkt nemůže být poskytnuto financování podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 Rady
-
De finansieringsforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999, kan ikke anvendes på dette produkt
-
Dieses Erzeugnis kommt für keine Finanzierungen gemäß Artikel 1 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1258/1999 des Rates in Betracht
-
Το προϊόν αυτό δεν μπορεί να τύχει καμιάς από τις χρηματοδοτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 1 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1258/1999 του Συμβουλίου
-
This product shall not qualify for any benefit pursuant to Article 1(2) of Council Regulation (EC) No 1258/1999
-
Kõnealuse toote puhul nõukogu määruse (EÜ) nr 1258/1999 artikli 1 lõikele 2 vastavaid soodustusi ei anta.
-
Ce produit ne peut pas bénéficier des financements prévus à l'article ler, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1258/1999 du Conseil
-
Questo prodotto non può beneficiare delle misure di cui all'articolo 1, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 1258/1999 del Consiglio
-
Šis produkts nevar saņemt Padomes Regulas (EK) Nr. 1258/1999 1. panta 2. punktā noteikto finansējumu
-
Šiam produktui netaikoma jokia išmoka pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1258/1999 1 straipsnio 2 punktą.
-
Ez a termék nem jogosult az 1258/1999/EK tanácsi rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerinti semmilyen ellátásra
-
Dit product komt niet in aanmerking voor financieringen zoals bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1258/1999 van de Raad
-
Ten produkt nie kwalifikuje się do finansowania przewidzianego w art. 1 ust. 2 rozporządzenia Rady (WE) nr 1258/1999
-
O presente produto não pode beneficiar de medidas ao abrigo do n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1258/1999 do Conselho
-
Tento produkt nie je oprávnený na financovanie uvedené v odseku 2 článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999
-
Ta proizvod ni upravičen do financiranja iz člena 1(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999
-
Tähän tuotteeseen ei sovelleta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan mukaisia toimenpiteitä
-
De åtgärder som avses i artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 kan inte användas för denna produkt.
Il primo e il secondo comma si applicano soltanto se i prodotti finiti di cui all'allegato XXIII, i prodotti intermedi, i prodotti connessi o sottoprodotti cui si riferisce il contratto a norma dell'articolo 14 possono beneficiare di restituzioni all'esportazione qualora siano ottenuti da materie prime coltivate al di fuori del presente regime.
Articolo 162
Prove alternative all'esemplare di controllo T5
In deroga all'articolo 159, paragrafo 1, lettera b), se l'esemplare di controllo T5 non viene restituito all'ufficio di partenza dell'organismo responsabile del controllo nello Stato membro in cui è stabilito il collettore o il primo trasformatore due mesi dopo la scadenza del termine di cui all'articolo 159, paragrafo 1, lettera a), a seguito di circostanze non imputabili al primo trasformatore, possono essere accettati come prove alternative all'esemplare di controllo T5 i seguenti documenti:
a)
fatture di acquisto dei prodotti intermedi;
b)
attestati dell'ultimo trasformatore che certifichino la trasformazione finale in prodotti non alimentari;
c)
fotocopie certificate dall'ultimo trasformatore dei documenti contabili comprovanti l'avvenuta trasformazione.
SEZIONE 9
Controlli
Articolo 163
Tenuta dei registri
1. L'autorità competente dello Stato membro precisa quali registri deve tenere il collettore o il trasformatore e la periodicità delle registrazioni, che sarà almeno mensile.
Nel caso del collettore, i registri recano almeno i dati seguenti:
a)
i quantitativi di tutte le materie prime acquistate e vendute per essere trasformate in forza del presente regime;
b)
il nome e l'indirizzo del primo trasformatore.
Nel caso del trasformatore, i registri recano almeno i dati seguenti:
a)
i quantitativi di tutte le materie prime acquistate per essere trasformate;
b)
i quantitativi di materie prime trasformate, nonché i quantitativi e i tipi di prodotti finiti, prodotti connessi e sottoprodotti da esse ottenuti;
c)
le perdite inerenti alla lavorazione;
d)
le quantità distrutte con relativa giustificazione;
e)
i quantitativi e i tipi di prodotti venduti o ceduti dal trasformatore, nonché i prezzi percepiti,
f)
se del caso, il nome e l'indirizzo del trasformatore successivo.
2. L'autorità competente del collettore o del primo trasformatore si accerta che il contratto ottemperi alle condizioni di cui all'articolo 145, paragrafo 1. In caso contrario, l'autorità competente del richiedente ne è informata.
3. Per calcolare il valore economico dei prodotti di cui all'articolo 145, paragrafo 1, l'autorità competente interessata raffronta, basandosi sulle informazioni di cui all'articolo 157, paragrafo 2, la somma dei valori di tutti i prodotti non alimentari con la somma dei valori di tutti gli altri prodotti destinati ad altri usi ottenuti dalla stessa trasformazione. Ognuno di questi valori si ottiene moltiplicando il quantitativo del prodotto corrispondente per la media dei prezzi franco fabbrica rilevati durante la campagna precedente. Qualora tali prezzi non siano disponibili, l'autorità competente determina prezzi appropriati, segnatamente in base agli elementi di cui all'articolo 157, paragrafo 2.
Articolo 164
Controlli presso collettori e trasformatori
1. Le autorità competenti degli Stati membri in cui sono stabiliti i collettori procedono a controlli presso almeno il 25 % dei collettori stabiliti sul loro territorio, selezionati in base ad un'analisi del rischio. Tali controlli consistono in verifiche materiali e nell'esame dei documenti commerciali, al fine di accertare la corrispondenza tra gli acquisti di materie prime e le rispettive consegne.
2. Le autorità competenti degli Stati membri in cui hanno avuto luogo le trasformazioni controllano il rispetto delle disposizioni dell'articolo 146, paragrafo 1, presso almeno il 25 % dei trasformatori stabiliti sul loro territorio, selezionati in base ad un'analisi del rischio. Tali controlli devono comprendere almeno i seguenti elementi:
a)
un raffronto tra la somma dei valori di tutti i prodotti non alimentari e la somma dei valori di tutti gli altri prodotti destinati ad altri usi ottenuti dalla medesima trasformazione;
b)
un'analisi del sistema di produzione del trasformatore, segnatamente controlli materiali ed esame dei documenti commerciali, onde accertare, riguardo al trasformatore, la corrispondenza tra le consegne di materie prime, i prodotti finiti, i prodotti connessi e i sottoprodotti ottenuti.
Ai fini della verifica di cui al primo comma, lettera b), l'autorità competente effettua i controlli avvalendosi, in particolare, dei coefficienti tecnici di trasformazione delle materie prime in causa. Ove esistano nella normativa comunitaria, si applicano i coefficienti tecnici di trasformazione relativi all'esportazione. In mancanza di questi, si applicano altri coefficienti previsti dalla normativa comunitaria. In tutti gli altri casi, i controlli si basano sui coefficienti generalmente riconosciuti dall'industria di trasformazione interessata.
3. Per le trasformazioni di cui all'articolo 146, i controlli sono effettuati presso il 10 % dei richiedenti, selezionati in base ad un'analisi del rischio che tiene conto degli elementi seguenti:
a)
l'importo degli aiuti;
b)
il numero di particelle agricole e la superficie che forma oggetto di una domanda di aiuto;
c)
l'evoluzione rispetto all'anno precedente;
d)
i risultati dei controlli degli anni precedenti;
e)
altri parametri stabiliti dagli Stati membri in base alla rappresentatività delle dichiarazioni presentate.
4. Qualora dai controlli di cui al paragrafo 3 emergano irregolarità in almeno il 3 % dei casi, l'autorità competente procede ad ulteriori controlli in loco durante l'anno in corso e aumenta la percentuale degli agricoltori da controllare nell'anno successivo.
5. Se è previsto che taluni elementi dei controlli di cui ai paragrafi 1, 2 e 3 possono essere effettuati mediante campionamento, quest'ultimo deve garantire un livello di controllo affidabile e rappresentativo.
6. Ciascun controllo forma oggetto di una relazione di controllo firmata dall'ispettore, contenente tutti i particolari delle verifiche effettuate. Tale relazione indica segnatamente quanto segue:
a)
la data del controllo;
b)
le persone presenti;
c)
il periodo controllato;
d)
le tecniche di controllo utilizzate e, se del caso, un riferimento ai metodi di campionatura;
e)
i risultati del controllo.
Articolo 165
Produzione di canapa
Si applicano le disposizioni relative alla canapa di cui all'articolo 29 del regolamento (CE) n. 795/2004 e all'articolo 33 del regolamento (CE) n. 796/2004.
Articolo 166
Misure supplementari e reciproca assistenza
1. Gli Stati membri adottano tutte le misure supplementari necessarie alla corretta applicazione del presente capitolo e si prestano reciproca assistenza ai fini dei controlli previsti dal presente capitolo. Qualora il presente capitolo non preveda riduzioni o esclusioni adeguate, gli Stati membri possono applicare idonee sanzioni nazionali agli operatori che intervengono nella procedura per la concessione dell'aiuto.
2. Ove ciò sia necessario o previsto dalle disposizioni del presente capitolo, gli Stati membri si prestano assistenza reciproca per garantire controlli efficaci e verificare l'autenticità dei documenti presentati e l'esattezza dei dati scambiati.
SEZIONE 10
Esclusione dal regime e comunicazioni
Articolo 167
Esclusioni di materie prime dal regime
Gli Stati membri possono escludere dal regime di cui al presente capitolo le materie prime per le quali si pongano difficoltà attinenti al controllo, alla sanità, all'ambiente o al diritto penale o a una percentuale ridotta di prodotti finiti non alimentari.
Articolo 168
Superficie minima
Gli Stati membri possono fissare una superficie minima coltivata per ciascuna materia prima di cui all'articolo 145, paragrafo 1.
Articolo 169
Comunicazioni
Gli Stati membri trasmettono alla Commissione, entro il 15 ottobre successivo alla fine dell'anno in questione, tutte le seguenti informazioni:
a)
le superfici risultanti dai contratti di cui all'articolo 147 e dalle dichiarazioni di cui agli articoli 146, paragrafo 2, e 148, per ciascuna materia prima;
b)
i quantitativi di ciascun tipo di materia prima, prodotto finito, prodotto connesso e sottoprodotto ottenuto, con l'indicazione del tipo di materia prima utilizzata;
c)
le misure adottate in applicazione dell'articolo 146;
d)
le materie prime escluse dal regime in conformità dell'articolo 167;
e)
le superfici minime fissate in conformità dell'articolo 168.
CAPITOLO 17
AIUTO PER SUPERFICIE PER IL LUPPOLO
Articolo 170
Pagamento supplementare a favore dei produttori di luppolo
1. Il pagamento supplementare di cui all'articolo 68 bis, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003 è concesso ai produttori di luppolo in base agli ettari coltivati per le superfici che soddisfano le condizioni di cui all'articolo 110 sexdecies del medesimo regolamento, sempreché:
a)
siano state piantate ad una densità uniforme di almeno 1 500 piante per ettaro in caso di puntellatura doppia o di 2 000 piante per ettaro in caso di puntellatura semplice;
b)
siano state sottoposte a normali operazioni colturali.
2. Per superficie «piantata a luppolo» ai sensi dell'articolo 110 sexdecies, secondo trattino, del regolamento (CE) n. 1782/2003 si intende una superficie delimitata dalla linea dei fili esterni di ancoraggio dei puntelli. Qualora vi siano piante di luppolo lungo tale linea, è aggiunto, da ciascun lato della particella, un corridoio di servizio supplementare di larghezza pari alla larghezza media di un interfilare di detta superficie. Detto corridoio di servizio supplementare non deve situarsi sulla pubblica via. La superficie comprende le due particelle situate alle estremità dei filari e necessarie per la manovra delle macchine agricole, purché ciascuna delle due particelle non abbia lunghezza superiore ad otto metri e non sia situata sulla pubblica via.
3. Le superfici piantate con giovani piante di luppolo coltivate principalmente come prodotti di vivaio non sono ammissibili al pagamento supplementare.
4. L'importo complessivo disponibile per i pagamenti supplementari è ripartito in modo uniforme tra le superfici piantate a luppolo sul territorio dello Stato membro interessato.
Articolo 171
Aiuto alle associazioni di produttori di luppolo riconosciute
1. La associazioni di produttori riconosciute presentano domanda di pagamento di cui all'articolo 68 bis, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003 entro il 1o settembre dell'anno del raccolto.
2. L'importo versato all'associazione di produttori riconosciuta è impegnato per l'attuazione delle misure previste dall'articolo 7, paragrafo 1, lettere da a) a d), del regolamento (CEE) n. 1696/71 entro tre anni dalla data del pagamento. Gli importi non impegnati entro il termine stabilito sono rimborsati all'organismo pagatore e detratti dalla spesa finanziata a carico del FEAOG, sezione Garanzia.
3. L'aiuto trattenuto in relazione ai raccolti precedenti il 2005 a norma dell'articolo 12, paragrafo 5, lettera c), del regolamento (CEE) n. 1696/71 deve essere speso entro il 31 dicembre 2008.
4. Lo Stato membro che versi un pagamento ad associazioni di produttori riconosciute trasmette annualmente alla Commissione una relazione sull'uso del pagamento da parte di dette associazioni, comprendente una descrizione delle misure di cui all'articolo 7, paragrafo 1, lettere da a) a d), del regolamento (CEE) n. 1696/71 finanziate grazie al medesimo pagamento. La relazione è trasmessa entro il 30 giugno di ogni anno.
5. L'importo totale disponibile in un determinato Stato membro per i pagamenti ad associazioni di produttori riconosciute di cui all'articolo 68 bis, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003 è ripartito tra dette associazioni proporzionalmente alle superfici conformi al disposto dell'articolo 170 del presente regolamento per le quali i soci hanno presentato una domanda a norma della parte II, titolo II, del regolamento (CE) n. 796/2004.
CAPITOLO 18
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 172
Abrogazioni
1. I regolamenti (CEE) n. 1686/72, (CEE) n. 1445/76, (CE) n. 1644/1996, (CE) n. 2316/1999, (CE) n. 2461/1999, (CE) n. 2550/2001, (CE) n. 2199/2003 e (CE) n. 2237/2003 sono abrogati con effetto a decorrere dal 1o gennaio 2005.
Tuttavia, essi continuano ad applicarsi alle domande di aiuto relative alla campagna o al periodo di erogazione del premio 2004/2005 e precedenti. In caso di applicazione dell'articolo 66 o dell'articolo 71 del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli articoli 20, paragrafi da 2 a 5, del regolamento (CE) n. 2316/1999 rimangono applicabili fino alla scadenza degli impegni sottoscritti dagli agricoltori.
2. Il regolamento (CE) n. 2342/1999 è abrogato con effetto dal 1o gennaio 2005. Esso rimane applicabile alle domande presentate per il 2004.
3. Il regolamento (CE) n. 609/1999 è abrogato con effetto dal 1o gennaio 2005. Tuttavia, esso continua ad applicarsi alle domande di pagamenti diretti per i raccolti 2004 e 2005 in caso di applicazione dell'articolo 71, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
4. I riferimenti agli atti abrogati si intendono fatti al presente regolamento.
Articolo 173
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica alle domande di aiuto relative alle campagne di commercializzazione o al periodo di erogazione del premio aventi inizio il 1o gennaio 2005, ad eccezione dell'articolo 10 che si applica a decorrere dalla data di entrata in vigore del presente regolamento.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 29 ottobre 2004.