NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 491/2008
ze dne 3. června 2008,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o výrobní náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 98 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (2) má být na základě čl. 201 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1234/2007 od 1. července 2008 zrušeno.
(2)
Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, týkající se produkčních náhrad v odvětví obilovin (3), bylo několikrát podstatným způsobem změněno. Po přijetí nařízení (ES) č. 1234/2007 jako jednotného nařízení o společné organizaci trhů je nařízení (EHS) č. 1722/93 vhodné náležitě přizpůsobit. Uvedené nařízení by mělo být v zájmu jasnosti zrušeno a nahrazeno nařízením novým.
(3)
Vzhledem ke zvláštní situaci na trhu se škrobem, a především k potřebě udržet konkurenceschopnost cen vůči škrobu produkovanému ve třetích zemích a dováženému jako zboží, u kterého dovozní režim nezajišťuje dostatečnou ochranu producentům Společenství, stanoví článek 96 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytnutí výrobní náhrady pro škrob získaný z kukuřice, pšenice nebo brambor a pro některé druhotné produkty používané při výrobě určitých výrobků, jejichž seznam sestaví Komise, nebo neexistuje-li významná domácí produkce jiných obilovin pro výrobu škrobu, pro určité množství škrobu získané v každém hospodářském roce z ječmene a ovsa ve Finsku a Švédsku, pokud tak nedojde ke zvýšení úrovně produkce škrobu z uvedených dvou obilovin. Poskytnutí této náhrady má umožnit příslušným výrobním odvětvím přístup ke škrobu a některým druhotným produktům za nižší cenu, než jaká by byla stanovena uplatněním pravidel společné organizace trhu s danými produkty.
(4)
Podle článku 98 nařízení (ES) č. 1234/2007 je třeba stanovit prováděcí pravidla pro poskytování výrobních náhrad včetně pravidel pro kontrolu a platbu, aby se ve všech členských státech používala pravidla stejná.
(5)
Nařízení (ES) č. 1234/2007 stanoví vytvoření seznamu produktů, při jejichž výrobě je používán škrob, u kterého lze uplatnit nárok na náhradu.
(6)
V zájmu účinnosti kontrolních opatření je třeba stanovit, aby příjemci náhrady museli být předem schváleni členským státem, na jehož území se výše uvedené produkty vyrábějí.
(7)
Je třeba určit, jakým způsobem výrobní náhradu vypočítávat a jak často ji stanovovat. Nejvhodnější metodou výpočtu je v současné době metoda založená na rozdílu mezi tržní cenou obilí a cenou použitou pro výpočet dovozního cla. Z důvodu udržení stability by se měla výrobní náhrada určovat obvykle každý měsíc a prostředkem ověření správné hodnoty výrobní náhrady by mělo být sledování cen obilovin na světovém trhu a na nejreprezentativnějších trzích Společenství. Mělo by se jasně stanovit, které trhy Společenství je třeba sledovat, a toto sledování omezit na kukuřici. Protože započítávání cen jiných obilovin nemělo v minulosti na výpočet výše náhrady prakticky žádný dopad, odkazy k jiným obilovinám by neměly být nutné.
(8)
Výrobní náhrady se mají vyplácet za použití škrobu a některých druhotných produktů při výrobě určitého zboží. K usnadnění vhodné kontroly a platby výrobních náhrad žadatelům jsou nutné podrobné údaje. Příslušný orgán dotyčného členského státu by měl mít pravomoc vyžadovat, aby žadatelé poskytli veškeré údaje a umožnili provedení veškerých zkoušek a prohlídek, jež jsou k těmto kontrolám nutné.
(9)
Zpracovatel produktu nemusí nutně použít základní škrob, a proto je třeba sestavit seznam některých produktů získaných ze škrobu, jejichž použití zakládá nárok zpracovatele na získání náhrady.
(10)
Zvláštní povaha esterifikovaného a etherifikovaného škrobu může vést k některým spekulativním formám zpracování s cílem získat výrobní náhradu více než jednou. Pro zamezení takovým spekulacím by měla být přijata opatření, která zajistí, že esterifikovaný a etherifikovaný škrob nebude znovu přeměněn na surovinu, jejíž použití zakládá nárok na náhradu. Aby se těmto spekulacím zabránilo, měla by se upravit i výše jistoty.
(11)
Výrobní náhrada by neměla být vyplacena, dokud nedojde ke zpracování. Po zpracování by platba měla být provedena do pěti měsíců poté, co příslušný orgán prověří, že byl škrob zpracován. Zpracovatel by však měl mít možnost obdržet před ukončením kontrol zálohu.
(12)
Vzhledem ke zjednodušení a snížení administrativní zátěže a nákladů na opětovnou přeměnu modifikovaných škrobů je vhodné zvýšit výrobní náhradu na úroveň, do jejíhož dosažení nebudou kontrolní opatření pokládána za nutná, aniž by se tím zvětšilo riziko nevhodného vynakládání prostředků Společenství.
(13)
Na opatření stanovená tímto nařízením se vztahuje nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (4). Je proto třeba definovat hlavní požadavky na povinnosti zpracovatelů, jejichž dodržování je zajištěno složením jistoty.
(14)
Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V souladu s článkem 96 nařízení (ES) č. 1234/2007 může být výrobní náhrada (dále jen „náhrada“) poskytnuta fyzickým nebo právnickým osobám, které používají škrob získaný z pšenice, kukuřice nebo brambor nebo některé druhotné produkty pro výrobu zboží uvedeného v příloze I tohoto nařízení.
Finsku a Švédsku může být poskytnuta náhrada také pro použití ječného a ovesného škrobu v celkovém množství omezeném na 50 000 tun ve Finsku a na 10 000 tun ve Švédsku.
2. Při rozhodování o poskytnutí náhrady se především zohledňuje:
a)
úroveň hospodářské soutěže se třetími zeměmi a úroveň ochrany před touto hospodářskou soutěží, jíž bylo dosaženo mechanismy společné zemědělské politiky a společného celního sazebníku;
b)
vývoj v technologii výroby a použití škrobu;
c)
podíl škrobu v konečném produktu a/nebo relativní hodnota škrobu v konečném produktu a/nebo význam produktu z hlediska možnosti odbytu škrobu v hospodářské soutěži s jinými produkty.
3. Poskytnutí náhrady pro daný produkt nesmí vést k narušení podmínek hospodářské soutěže s jinými produkty, které nejsou pro poskytnutí náhrady způsobilé.
4. Pokud se zjistí, že po poskytnutí náhrady došlo k narušení hospodářské soutěže, tato náhrada se:
a)
zruší nebo
b)
změní tak, aby bylo narušení podmínek hospodářské soutěže odstraněno.
5. Pro škroby dovážené do Společenství v rámci dovozního režimu, který zakládá nárok na snížení dovozního cla, se výrobní náhrada poskytovat nesmí.
6. Rozhodnutí stanovená tímto článkem Komise přijímá postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„škrobem“ se rozumí základní škrob nebo produkt získaný ze škrobu uvedený v příloze II;
b)
„schválenými produkty“ se rozumí všechny produkty uvedené v příloze I;
c)
„zpracovatelem“ se rozumí osoba, která používá škrob k výrobě schválených produktů.
Článek 3
1. V případě, že je náhrada poskytnuta, stanoví se jako náhrada udělovaná měsíčně. Jestliže se však zásadně změní ceny kukuřice a/nebo pšenice na trhu Společenství nebo na světovém trhu, může být náhrada vypočtená podle odstavce 2 pozměněna v daném měsíci tak, aby tyto změny byly zohledněny.
2. Náhrada za tunu kukuřičného, pšeničného, ječného nebo ovesného škrobu se konkrétně vypočte na základě koeficientem 1,6 vynásobeného rozdílu mezi:
a)
průměrnou tržní cenou kukuřice ve Francii a Maďarsku platnou po dobu pěti dnů předcházejících dni stanovení náhrady a
b)
průměrem reprezentativních dovozních cen CIF v Rotterdamu, které se použijí ke stanovení dovozního cla pro kukuřici, zjištěných během pěti dnů předcházejících dni začátku použití.
Pro výpočet rozdílu uvedeného v prvním pododstavci se uplatňují následující pravidla:
a)
je-li tržní cena kukuřice uvedená v písmenu a) vyšší než intervenční cena, uvedená v článku 18 nařízení (ES) č. 1234/2007, ale nižší než 155 % této ceny, je cena, již je třeba vzít v úvahu, rovna intervenční ceně zvýšené o polovinu rozdílu mezi skutečnou cenou a cenou intervenční;
b)
je-li tržní cena kukuřice uvedená v písmenu a) vyšší než 155 % intervenční ceny, je cena, již je třeba vzít v úvahu, rovna intervenční ceně zvýšené o 27,5 % intervenční ceny.
U bramborového škrobu může být stanovena odlišná sazba, odrážející minimální cenu uvedenou v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94 (5). V tomto případě se výpočet provádí na základě tržní ceny kukuřice ve Francii a Maďarsku, uvedené v písm. a) prvním pododstavci, až do výše 115 % ceny intervenční.
Během měsíce července, srpna a září je cena kukuřice uvedená v písm. a) prvním pododstavci snížena o rozdíl mezi intervenční cenou obilovin, uvedenou v článku 18 nařízení (ES) č. 1234/2007, platnou v červnu a intervenční cenou platnou v červenci, pokud ovšem cena kukuřice uvedená v písm. a) prvním pododstavci již odpovídá platné ceně za novou sklizeň.
3. Splatná náhrada je náhrada, která je vypočtena podle odstavce 2 a vynásobena koeficientem uvedeným v příloze II a která odpovídá kódu KN škrobu skutečně použitého k výrobě schválených produktů.
4. Rozhodnutí stanovená tímto článkem Komise přijímá postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 4
1. Zpracovatelé, kteří chtějí žádat o náhradu, by se měli obrátit na příslušný orgán členského státu, v němž se škrob zpracovává, a poskytnout mu tyto údaje:
a)
jméno (název) a adresu zpracovatele;
b)
škálu produktů, k jejichž výrobě se škrob používá, a to produktů uvedených v příloze I i produktů tam neuvedených, s úplným popisem a uvedením kódů KN;
c)
adresu (adresy) místa (míst), kde má být škrob zpracován ve schválený produkt, je-li tato adresa odlišná od adresy zpracovatele.
Členské státy mohou od zpracovatele požadovat doplňující údaje.
2. Zpracovatelé se písemně zavážou příslušnému orgánu, že mu umožní provést veškeré kontroly a inspekce, které jsou nezbytné pro sledování použití škrobu, a že mu poskytnou všechny požadované údaje.
3. Příslušný orgán se podniknutím náležitých opatření ujistí o tom, že zpracovatel je v daném členském státě usazen a úředně uznán.
4. Na základě údajů uvedených v odstavcích 1 a 2 vytvoří příslušný orgán seznam schválených zpracovatelů, který stále aktualizuje.
Pouze takto schválení zpracovatelé jsou oprávněni žádat o náhradu podle článku 5.
Článek 5
1. Pokud chce zpracovatel žádat o náhradu, musí se písemně obrátit na svůj příslušný orgán, od kterého získá osvědčení o náhradě. Žádosti lze podávat každý pracovní den do 13:00 hodin bruselského času.
2. Žádost musí obsahovat tyto údaje:
a)
jméno (název) a adresu zpracovatele;
b)
množství škrobu, které se má použít;
c)
v případě výroby produktu kódu KN 3505 10 50 množství škrobu, které bude použito;
d)
místo (místa), kde bude škrob použit;
e)
plánované termíny zpracování.
3. K žádosti se přiloží:
a)
složení jistoty podle článku 8;
b)
prohlášení dodavatele škrobu, že produkt, který se má použít, byl přímo vyroben z kukuřice, pšenice, ječmene, ovsa nebo brambor, bez použití vedlejších produktů získaných během výroby jiných zemědělských produktů nebo zboží.
4. Členské státy mohou požadovat další údaje.
Článek 6
1. Jakmile příslušný orgán obdrží žádosti podané podle článku 5, ověří je a neprodleně vydá osvědčení o náhradě.
2. Pro osvědčení o náhradě členské státy používají vnitrostátní formuláře, které obsahují alespoň údaje uvedené v odstavci 3, aniž jsou dotčena jiná ustanovení právních předpisů Společenství.
3. Osvědčení o náhradě obsahuje údaje uvedené v čl. 5 odst. 2 a uvádí sazbu náhrady a poslední den platnosti osvědčení, kterým je poslední den třetího měsíce následujícího po měsíci jeho vydání.
Během července a srpna a až do 24. září včetně je však platnost osvědčení požadovaných během příslušných období omezena na 30 dnů ode dne jejich vydání bez možnosti překročit datum 30. září.
4. Použitelná sazba náhrady uvedená v osvědčení je sazba platná v den přijetí žádosti.
Jestliže se však část množství škrobu uvedeného v osvědčení zpracuje v hospodářském roce pro obiloviny následujícím po roce přijetí žádosti, náhrada pro škrob zpracovaný v novém hospodářském roce se přizpůsobí podle rozdílu mezi intervenční cenou platnou během měsíce vydání osvědčení o náhradě a cenou, která platí v měsíci zpracování, vynásobenou koeficientem 1,60. Rozhodnou skutečností pro směnný kurz použitelný na náhradu je rozhodná skutečnost podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1913/2006.
Článek 7
1. Zpracovatelé, kteří vlastní osvědčení o náhradě vydané podle článku 6, mohou uplatnit nárok na výplatu náhrady uvedené na osvědčení poté, co byl škrob použit k výrobě dotyčných schválených produktů, a pokud byly dodrženy všechny požadavky stanovené tímto nařízením.
2. Práva vyplývající z osvědčení jsou nepřenosná.
Článek 8
1. Vydání osvědčení je podmíněno tím, že zpracovatel složí u příslušného orgánu jistotu ve výši 15 EUR/t základního škrobu, případně vynásobenou koeficientem odpovídajícím druhu škrobu, který se má použít podle ustanovení přílohy II.
2. Jistota se uvolní v souladu s nařízením (EHS) č. 2220/85. Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 uvedeného nařízení je zpracování množství škrobu uvedeného v žádosti ve schválené produkty během doby platnosti osvědčení. Jestliže zpracovatel zpracuje alespoň 90 % množství škrobu uvedeného v žádosti, bude se mít zato, že tento zásadní požadavek splnil.
Článek 9
1. Náhradu lze s konečnou platností vyplatit až poté, co zpracovatel oznámí příslušnému orgánu tyto údaje:
a)
datum nebo data nákupu a dodávky škrobu;
b)
jméno (název) a adresu dodavatelů škrobu;
c)
jméno (název) a adresu producentů škrobu;
d)
datum nebo data zpracování škrobu;
e)
množství a druh použitého škrobu, včetně kódů KN;
f)
množství schváleného produktu uvedeného na osvědčení, který byl za použití škrobu vyroben.
2. Je-li produkt uvedený na osvědčení produktem kódu KN 3505 10 50, složí se spolu s oznámením uvedeným v odstavci 1 jistota, která je rovna výrobní náhradě splatné za výrobu příslušného produktu. Pokud je však výše výrobní náhrady nižší než 30 EUR/t škrobu, jistota se nepožaduje a neuplatní se ověřovací a kontrolní opatření stanovená článkem 10.
Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je použití nebo vývoz produktu v souladu s příslušnými ustanoveními čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) tohoto nařízení. Použití nebo vývoz mají být uskutečněny do 12 měsíců po konečném termínu platnosti osvědčení. Na základě náležitě odůvodněné žádosti předložené příslušnému orgánu lze zvážit prodloužení doby platnosti osvědčení nanejvýš o šest měsíců.
3. Před vyplacením si příslušný orgán ověří, zda byl škrob použit k výrobě schválených produktů v souladu s údaji na osvědčení. Ověření se zpravidla provádí formou správních kontrol, které však musí být v případě nutnosti podloženy kontrolami fyzickými.
4. Veškeré kontroly stanovené tímto nařízením se provedou do pěti měsíců ode dne, kdy příslušný orgán obdrží údaje požadované v odstavci 1.
5. Je-li zpracované množství škrobu vyšší než množství uvedené v osvědčení, považuje se množství, jež množství uvedené nepřevyšuje o více než 5 %, za zpracované na základě uvedeného dokumentu a zakládá nárok na náhradu, jež je v něm uvedena.
Článek 10
1. Jistota stanovená čl. 9 odst. 2 je uvolněna až poté, co se příslušnému orgánu prokáže, že produkt kódu KN 3505 10 50:
a)
byl použit na celním území Společenství k výrobě jiných produktů, než jaké jsou uvedeny v příloze II; nebo
b)
opustil v případě přímého vývozu do třetích zemí celní území Společenství.
2. Důkazem podle odst. 1 písm. a) je prohlášení, jež zpracovatel předloží příslušnému orgánu a v němž uvede:
a)
zda má být dotyčný produkt zpracován;
b)
že tento produkt bude použit pouze k výrobě jiných produktů, než jaké jsou uvedeny v příloze II;
c)
že dotyčný produkt se prodá pouze tomu, kdo převezme závazek uvedený v písmenu b), a to buď na základě smluvní doložky za tímto účelem vytvořené, nebo na základě zvláštní podmínky uvedené na prodejní faktuře; zpracovatel uchová kopii této prodejní smlouvy nebo prodejní faktury pro potřeby příslušného orgánu;
d)
že zpracovatel vzal na vědomí ustanovení odstavce 8;
e)
jméno (název) a adresu strany, která produkt přijímá, a příslušné množství produktu, je-li produkt předmětem transakce;
f)
číslo kontrolního výtisku T 5, jestliže se kupující nachází v jiném členském státě.
3. Na konci každého čtvrtletí zašle zpracovatel příslušnému orgánu do dvaceti pracovních dnů kopie prohlášení uvedeného v odstavci 2. Dotyčný příslušný orgán tyto podklady postoupí do dvaceti pracovních dnů od jejich obdržení příslušnému orgánu kupujícího.
4. Zpracovatelé i kupující produktu kódu KN 3505 10 50 musí vést skladové účetnictví schválené členskými státy, které jim umožní ověřit soulad se závazky a údaji, jež jsou obsaženy v prohlášení zpracovatele uvedeném v odstavci 2. Příslušné orgány členských států se při ověřování na základě tohoto skladového účetnictví podle potřeby zaměřují na finanční účty včetně faktur a bankovních výpisů, aby se přesvědčily o zaznamenaných kvantitativních operacích.
Kupující, kteří v každém čtvrtletí použijí množství produktů tohoto kódu KN, které je nižší než 1 000 kg, lze však z této povinnosti vyjmout.
5. Ověřování stanovené odstavcem 4 provádějí příslušné orgány jednotlivých členských států v provozovně zpracovatele a kupujícího na konci každého čtvrtletí. Tyto kontroly se zaměřují na sladění celkových údajů týkajících se dotyčných zpracovatelů a kupujících za uvedené období a na důkladné ověření nejméně 10 % všech uskutečněných transakcí a použití.
Toto ověřování určí příslušné orgány na základě analýzy rizik, jež zohledňuje důležitost příslušných množství a částek, zjištění předchozích ověřování a další faktory, o kterých příslušné kontrolní orgány rozhodnou.
Každé ověřování musí být ukončeno nejpozději do pěti měsíců od konce každého čtvrtletí.
Příslušný orgán zpracovatele musí mít výsledky každého ověřování k dispozici nejpozději do dvaceti pracovních dnů od ukončení každé kontroly.
Pokud se tato ověřování provádějí ve dvou nebo více členských státech, dotyčné příslušné orgány sdělují výsledky provedených ověřování v rámci postupů podle nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 (6).
6. Jsou-li u nejméně 3 % kontrol uvedených v odstavci 5 shledány nesrovnalosti, příslušné orgány kontroly posílí.
Pokud si to výsledky ověřování vyžádají, použije orgán, který uvolnil jistotu, vůči dotyčnému zpracovateli sankci stanovenou odstavcem 8.
7. Pokud je dotyčný produkt předmětem obchodování v rámci Společenství nebo se přes území jiného členského státu vyváží do třetích zemí, vystaví se v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 (7) kontrolní výtisk T 5.
Tento doklad obsahuje v kolonce 104 pod názvem „Jiné“ jeden z údajů uvedených v příloze III tohoto nařízení.
8. Nejsou-li podmínky stanovené v odstavcích 1 až 7 splněny, příslušný orgán dotyčného členského státu požádá o vyplacení částky ve výši 150 % nejvyšší náhrady uplatnitelné na daný produkt během předcházejících dvanácti měsíců, aniž jsou dotčeny vnitrostátní sankce.
Článek 11
1. Náhrada uvedená v osvědčení se vyplácí jen pro množství skutečně zpracovaného škrobu. Zároveň se v souladu s hlavou V nařízení (EHS) č. 2220/85 uvolní jistota uvedená v čl. 8 odst. 1.
2. Náhrada se vyplácí nejpozději do pěti měsíců ode dne ukončení kontroly stanovené čl. 9 odst. 3. Na žádost zpracovatele však příslušný orgán může třicet dnů od obdržení uvedených údajů poskytnout zálohu ve výši náhrady. S výjimkou případů, kdy se jedná o produkt kódu KN 3505 10 50, je tato záloha podmíněna složením jistoty zpracovatelem ve výši 115 % částky zálohy. Jistota se uvolní v souladu s čl. 19 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 12
Členské státy sdělí Komisi:
a)
do konce prvního týdne každého měsíce množství škrobu, pro která byly během předcházejícího měsíce podány žádosti o osvědčení podle čl. 5 odst. 1;
b)
do tří měsíců od konce každého čtvrtletí kalendářního roku druh, množství a původ škrobu (kukuřičný, pšeničný, bramborový, ječmenný nebo ovesný), pro který byly vyplaceny náhrady, jakož i množství produktů, k jejichž výrobě byl škrob použit.
Článek 13
Nařízení (EHS) č. 1722/93 se zrušuje.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. června 2008.
REGOLAMENTO (CE) N. 491/2008 DELLA COMMISSIONE
del 3 giugno 2008
recante modalità d'applicazione del regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio riguardo alle restituzioni alla produzione nel settore dei cereali
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (1), in particolare l'articolo 98 in combinato disposto con l'articolo 4,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1784/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dei cereali (2), deve essere abrogato a decorrere dal 1o luglio 2008 a norma dell'articolo 201, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
(2)
Il regolamento (CEE) n. 1722/93 della Commissione, del 30 giugno 1993, recante modalità d'applicazione del regolamento (CEE) n. 1766/92 del Consiglio riguardo alle restituzioni alla produzione nel settore dei cereali (3), è stato modificato a più riprese e in maniera sostanziale. A seguito dell'adozione del regolamento (CE) n. 1234/2007 come regolamento unico OCM è opportuno adattare di conseguenza il regolamento (CEE) n. 1722/93. A fini di chiarezza occorre abrogare il suddetto regolamento e sostituirlo con un nuovo regolamento.
(3)
Data la particolare situazione del mercato dell'amido e della fecola e data soprattutto la necessità di mantenere prezzi concorrenziali rispetto a quelli dell'amido e della fecola prodotti nei paesi terzi e importati sotto forma di merci per le quali il regime d'importazione non assicura una sufficiente protezione dei prodotti comunitari, l'articolo 96 del regolamento (CE) n. 1234/2007 prevede la concessione di una restituzione alla produzione per l'amido ottenuto dal granturco o dal frumento o per la fecola di patate, nonché per taluni prodotti derivati utilizzati nella fabbricazione di determinati prodotti, un elenco dei quali è redatto dalla Commissione, oppure, in mancanza di una produzione nazionale significativa di altri cereali per la produzione di amidi e fecole, per un determinato quantitativo di amidi e fecole ottenuti, in ciascuna campagna di commercializzazione in Finlandia e Svezia, da orzo e avena, purché ciò non comporti un aumento del livello di produzione di amidi e fecole ottenuti da questi due cereali. Scopo di questa restituzione è far sì che le industrie interessate possano disporre dell'amido, della fecola e di taluni prodotti derivati a un prezzo inferiore a quello che risulterebbe dall'applicazione delle norme dell'organizzazione comune di mercato per i prodotti considerati.
(4)
Ai sensi dell'articolo 98 del regolamento (CE) n. 1234/2007 è necessario adottare le modalità per la concessione delle restituzioni alla produzione, comprese le modalità di controllo e di pagamento, affinché in tutti gli Stati membri si applichino le stesse regole.
(5)
Il regolamento (CE) n. 1234/2007 prevede la compilazione di un elenco dei prodotti per la cui fabbricazione l'impiego dell'amido e della fecola dà diritto alla restituzione.
(6)
Per garantire l'efficacia delle misure di controllo, è opportuno prevedere il riconoscimento preliminare dei beneficiari della restituzione da parte dello Stato membro sul cui territorio sono fabbricati i prodotti summenzionati.
(7)
È opportuno definire il metodo di calcolo e la periodicità di fissazione della restituzione alla produzione. Attualmente il metodo di calcolo più soddisfacente è quello basato sulla differenza fra il prezzo di mercato dei cereali e il prezzo utilizzato per calcolare il dazio all'importazione. Per motivi di stabilità la restituzione alla produzione deve di norma essere fissata ogni mese e, per accertarne il corretto valore, si deve sorvegliare l'andamento dei prezzi dei cereali sul mercato mondiale e sui mercati comunitari più rappresentativi. È necessario specificare quali mercati comunitari devono essere sorvegliati e tale sorveglianza deve essere limitata al granturco. Dato che in passato la presa in conto dei prezzi degli altri cereali non ha in pratica influito sul calcolo dell'importo della restituzione, non occorre fare riferimento agli altri cereali.
(8)
Le restituzioni alla produzione devono essere pagate per l'impiego di amido o fecola e di taluni prodotti derivati utilizzati nella fabbricazione di determinate merci; sono necessarie informazioni particolareggiate per facilitare un controllo adeguato e il pagamento ai richiedenti delle restituzioni alla produzione; è opportuno che le competenti autorità dello Stato membro interessato siano abilitate ad esigere che i richiedenti forniscano loro qualsiasi informazione utile e diano loro la possibilità di procedere ad ogni verifica o ispezione necessaria ai controlli.
(9)
Il produttore può non utilizzare un amido o una fecola di base e occorre quindi compilare un elenco dei prodotti derivati dall'amido o dalla fecola, il cui impiego dia al produttore il diritto di beneficiare della restituzione.
(10)
La natura particolare dell'amido esterificato o eterificato rende possibili trasformazioni speculative realizzate allo scopo di fruire più di una volta della restituzione alla produzione; per evitare tali speculazioni è opportuno prevedere misure intese a garantire che l'amido esterificato o eterificato non venga più ritrasformato in materia prima, la cui utilizzazione può dar luogo a una domanda di restituzione. A tale scopo è opportuno adeguare il livello della cauzione.
(11)
Il pagamento della restituzione alla produzione non deve essere effettuato prima che abbia avuto luogo la trasformazione. Una volta avvenuta la trasformazione, il pagamento deve essere effettuato entro i cinque mesi successivi alla verifica, da parte della competente autorità, che l'amido o la fecola sono stati trasformati. Occorre tuttavia che il fabbricante possa ottenere un acconto prima dell'espletamento dei controlli.
(12)
A fini di semplificazione e allo scopo di ridurre gli oneri amministrativi e i costi di riconversione degli amidi e delle fecole modificati, è necessario aumentare l'importo della restituzione alla produzione al di sotto del quale le misure di controllo non sono ritenute necessarie, senza accrescere il rischio che le risorse comunitarie siano spese indebitamente.
(13)
Il regolamento (CEE) n. 2220/85 della Commissione, del 22 luglio 1985, recante fissazione delle modalità comuni di applicazione del regime delle cauzioni per i prodotti agricoli (4) si applica al regime contemplato dal presente regolamento. Di conseguenza, occorre definire le esigenze principali degli obblighi a carico dei produttori e il cui adempimento è garantito dalla costituzione di una cauzione.
(14)
Il comitato di gestione per l'organizzazione comune dei mercati agricoli non si è pronunciato entro il termine stabilito dal suo presidente,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. In conformità all'articolo 96 del regolamento (CE) n. 1234/2007, una restituzione alla produzione (di seguito denominata «restituzione») può essere concessa ad ogni persona fisica o giuridica che utilizzi amido ottenuto dal frumento o dal granturco o che utilizzi fecola di patate o taluni prodotti derivati per la fabbricazione delle merci incluse nell'elenco di cui all'allegato I del presente regolamento.
Per la Finlandia e la Svezia può essere altresì concessa una restituzione per l'utilizzazione di amido d'orzo e di avena, limitatamente ad un quantitativo di 50 000 tonnellate per la Finlandia e di 10 000 tonnellate per la Svezia.
2. La concessione di una restituzione è decisa tenendo conto in particolare dei seguenti elementi:
a)
il livello di concorrenza con i paesi terzi e il grado di protezione contro tale concorrenza offerto dai meccanismi della politica agricola comune e dalla tariffa doganale comune;
b)
l'evoluzione delle tecniche di fabbricazione e di utilizzazione degli amidi e delle fecole;
c)
il tasso di incorporazione dell'amido o della fecola nel prodotto finale e/o il valore relativo dell'amido e della fecola nel prodotto finale e/o l'importanza del prodotto come sbocco per l'amido e la fecola alla luce della concorrenza di altri prodotti.
3. L'eventuale concessione di una restituzione alla produzione per un prodotto non deve determinare distorsioni della concorrenza con altri prodotti per i quali non è concessa la restituzione.
4. Qualora sia constatata una distorsione conseguente alla concessione di una restituzione, quest'ultima viene:
a)
soppressa, oppure
b)
modificata nella misura necessaria a eliminare la distorsione di concorrenza.
5. Non sono concesse restituzioni alla produzione per gli amidi e le fecole importati nella Comunità in virtù di un regime d'importazione comportante una riduzione del dazio all'importazione.
6. Le decisioni di cui al presente articolo sono adottate dalla Commissione in conformità alla procedura di cui all'articolo 195, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 2
Ai sensi del presente regolamento si intende per:
a)
«amido o fecola», l'amido o la fecola di base o un prodotto derivato dall'amido o dalla fecola elencato nell'allegato II;
b)
«prodotti riconosciuti», i prodotti elencati nell'allegato I;
c)
«fabbricante», colui che utilizza l'amido o la fecola per la fabbricazione dei prodotti riconosciuti.
Articolo 3
1. In caso di concessione di una restituzione, quest'ultima è fissata una volta al mese. Tuttavia, in caso di variazione significativa del prezzo del granturco e/o del frumento nella Comunità o sul mercato mondiale, la restituzione, calcolata a norma del paragrafo 2, può essere modificata per tenere conto di tale variazione.
2. La restituzione, espressa per tonnellata di amido di granturco, frumento, orzo o avena, è calcolata in base alla differenza, moltiplicata per il coefficiente 1,6, fra:
a)
la media dei prezzi di mercato del granturco in Francia e in Ungheria, valida durante i cinque giorni che precedono il giorno della fissazione; e
b)
la media dei prezzi rappresentativi all'importazione cif Rotterdam utilizzati per determinare i dazi all'importazione del granturco, constatati nei cinque giorni che precedono il giorno d'inizio dell'applicazione.
Ai fini del calcolo della differenza di cui al primo comma devono essere applicate le seguenti norme:
a)
se il prezzo di mercato del granturco di cui alla lettera a) è superiore al prezzo di intervento di cui all'articolo 18 del regolamento (CE) n. 1234/2007, ma inferiore al 155 % di tale prezzo, il prezzo da prendere in considerazione è pari al prezzo di intervento maggiorato della metà della differenza tra il prezzo reale e il prezzo di intervento;
b)
se il prezzo di mercato del granturco di cui alla lettera a) è superiore al 155 % del prezzo di intervento, il prezzo da prendere in considerazione è pari al prezzo di intervento maggiorato del 27,5 % dello stesso.
Per la fecola di patate è possibile fissare una restituzione diversa per tener conto del livello del prezzo minimo previsto all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94 del Consiglio (5). In tal caso il calcolo è effettuato in base al prezzo di mercato del granturco in Francia e in Ungheria, di cui al primo comma, lettera a), con una limitazione fissata al 115 % del prezzo di intervento.
Nei mesi di luglio, agosto e settembre il prezzo del granturco di cui al primo comma, lettera a), è ridotto della differenza tra il prezzo di intervento dei cereali di cui all'articolo 18 del regolamento (CE) n. 1234/2007 valido nel mese di giugno e quello valido nel mese di luglio, tranne se il prezzo del granturco di cui al primo comma, lettera a), corrisponde già al prezzo valido per il nuovo raccolto.
3. La restituzione da pagare è calcolata conformemente al paragrafo 2 e moltiplicata per il coefficiente indicato nell'allegato II, corrispondente al codice NC dell'amido o della fecola effettivamente utilizzati per la fabbricazione dei prodotti riconosciuti.
4. Le decisioni di cui al presente articolo sono adottate dalla Commissione in conformità alla procedura di cui all'articolo 195, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 4
1. I fabbricanti che intendono chiedere restituzioni devono rivolgersi alla competente autorità dello Stato membro in cui l'amido o la fecola saranno utilizzati, fornendo i seguenti dati:
a)
il nome e l'indirizzo del fabbricante;
b)
la gamma dei prodotti ottenuti dall'amido o dalla fecola, compresi quelli che figurano nell'elenco di cui all'allegato I e quelli che non vi figurano, con una descrizione completa e l'indicazione dei codici NC;
c)
l'indirizzo o gli indirizzi dei luoghi in cui l'amido o la fecola devono essere trasformati in un prodotto riconosciuto, se diversi da quelli del fabbricante.
Gli Stati membri possono richiedere al fabbricante dati supplementari.
2. I fabbricanti trasmettono all'autorità competente un impegno scritto a fornire tutte le informazioni richieste e che autorizzi dette autorità a effettuare tutte le verifiche e le ispezioni necessarie per il controllo dell'utilizzazione dell'amido o della fecola.
3. L'autorità competente adotta le misure necessarie per accertare che il fabbricante dispone di un'impresa stabilita e ufficialmente riconosciuta nello Stato membro.
4. In base ai dati di cui ai paragrafi 1 e 2 l'autorità competente compila e tiene aggiornato un elenco di fabbricanti riconosciuti.
Soltanto i fabbricanti riconosciuti possono chiedere una restituzione conformemente all'articolo 5.
Articolo 5
1. Il fabbricante che intende chiedere una restituzione si rivolge per iscritto all'autorità competente per ottenere un titolo di restituzione. La domanda è presentata ogni giorno lavorativo entro le ore 13:00 (ora di Bruxelles).
2. La domanda precisa:
a)
il nome e l'indirizzo del fabbricante;
b)
la quantità di amido o di fecola da utilizzare;
c)
in caso di fabbricazione di un prodotto del codice NC 3505 10 50, la quantità di amido o di fecola che sarà utilizzata;
d)
il luogo o i luoghi in cui l'amido o la fecola saranno utilizzati;
e)
le date previste per la trasformazione.
3. Alla domanda è allegato quanto segue:
a)
la costituzione di una cauzione conformemente all'articolo 8;
b)
una dichiarazione del fornitore dell'amido o della fecola in cui si precisa che il prodotto da utilizzare è stato fabbricato direttamente con granturco, frumento, orzo, avena o patate, senza utilizzare nessun sottoprodotto ricavato dalla fabbricazione di altre merci o prodotti agricoli.
4. Gli Stati membri possono esigere informazioni supplementari.
Articolo 6
1. Previa verifica eseguita immediatamente dopo la ricezione della domanda presentata conformemente all'articolo 5, l'autorità competente rilascia senza indugio il titolo di restituzione.
2. Gli Stati membri utilizzano i moduli nazionali per il titolo di restituzione, il quale, fatte salve altre disposizioni di diritto comunitario, contiene almeno i dati di cui al paragrafo 3.
3. Il titolo di restituzione indica i dati di cui all'articolo 5, paragrafo 2, oltre al tasso della restituzione e all'ultimo giorno di validità, che corrisponde all'ultimo giorno del terzo mese successivo al mese di rilascio.
Tuttavia, la validità dei titoli chiesti nei mesi di luglio, agosto e fino al 24 settembre è limitata a 30 giorni dalla data di rilascio, ma non può superare il 30 settembre.
4. Il tasso della restituzione applicabile, indicato nel titolo, corrisponde a quello valido alla data di ricevimento della domanda.
Tuttavia, qualora una determinata quantità di amido o di fecola indicata nel titolo venga trasformata durante la campagna di commercializzazione dei cereali successiva a quella durante la quale la domanda è pervenuta, la restituzione applicabile all'amido o alla fecola trasformati durante la nuova campagna sarà adeguata in funzione della differenza fra il prezzo di intervento valido nel mese di rilascio del titolo di restituzione e quello valido nel mese in cui è avvenuta la trasformazione, moltiplicata per il coefficiente 1,60. Il fatto generatore del tasso di cambio applicabile alla restituzione è quello previsto all'articolo 2, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1913/2006.
Articolo 7
1. I fabbricanti in possesso di un titolo di restituzione rilasciato conformemente all'articolo 6 possono chiedere il pagamento della restituzione indicata nel titolo stesso, sempreché le disposizioni del presente regolamento siano state rispettate, dopo che l'amido o la fecola sono stati utilizzati per la fabbricazione di prodotti riconosciuti.
2. I diritti derivanti dal titolo non sono trasferibili.
Articolo 8
1. Il rilascio di un titolo è subordinato alla costituzione da parte del fabbricante, presso l'autorità competente, di una cauzione pari a 15 EUR per tonnellata di amido o di fecola di base, moltiplicati eventualmente per il coefficiente corrispondente al tipo di amido o di fecola da utilizzare riportato nell'allegato II.
2. La cauzione viene svincolata conformemente al disposto del regolamento (CEE) n. 2220/85. L'esigenza principale ai sensi dell'articolo 20 di detto regolamento è costituita dalla trasformazione della quantità di fecola o di amido indicata nella domanda in prodotti riconosciuti, nei limiti del periodo di validità del titolo. Tuttavia, se un fabbricante ha trasformato almeno il 90 % della quantità di fecola o di amido indicata nella domanda, si considera che abbia adempiuto detta esigenza principale.
Articolo 9
1. Il pagamento definitivo della restituzione può essere effettuato solo dopo che il fabbricante abbia notificato all'autorità competente i seguenti dati:
a)
la data o le date di acquisto e di consegna dell'amido o della fecola;
b)
il nome e l'indirizzo dei fornitori dell'amido o della fecola;
c)
il nome e l'indirizzo dei produttori dell'amido o della fecola;
d)
la data o le date di trasformazione dell'amido o della fecola;
e)
la quantità e il tipo di amido o di fecola utilizzati, con i codici NC;
f)
la quantità del prodotto riconosciuto indicato nel titolo e fabbricato mediante l'amido o la fecola.
2. Se il prodotto indicato nel titolo rientra nel codice NC 3505 10 50, la notifica di cui al paragrafo 1 è accompagnata dal deposito di una cauzione pari all'importo della restituzione da pagare per la fabbricazione del prodotto in questione. Se tuttavia l'importo della restituzione alla produzione è inferiore a 30 EUR/tonnellata di amido o fecola, la cauzione non è richiesta e le misure di verifica e di controllo di cui all'articolo 10 non si applicano.
L'esigenza principale ai sensi dell'articolo 20 del regolamento (CEE) n. 2220/85 è costituita dall'utilizzazione o dall'esportazione del prodotto conformemente alle disposizioni rispettive dell'articolo 10, paragrafo 1, lettere a) e b), del presente regolamento. L'utilizzazione o l'esportazione hanno luogo nei dodici mesi successivi alla data di scadenza del titolo. In base ad una domanda debitamente giustificata presentata alle competenti autorità, può essere presa in considerazione la concessione di una proroga di tale termine non superiore a sei mesi.
3. Prima di procedere al pagamento, l'autorità competente accerta che l'amido o la fecola siano stati utilizzati per la fabbricazione dei prodotti riconosciuti conformemente alle indicazioni riportate nel titolo. Le verifiche si effettuano di norma mediante controlli amministrativi, confermati, se necessario, da controlli fisici.
4. I controlli previsti dal presente regolamento sono espletati entro cinque mesi dal giorno in cui l'autorità competente ha ricevuto i dati di cui al paragrafo 1.
5. Se la quantità di amido o fecola trasformata supera quella specificata nel titolo di restituzione, detta quantità supplementare è da considerarsi trasformata, nei limiti del 5 %, in virtù di tale documento, con diritto al pagamento della restituzione ivi indicata.
Articolo 10
1. La cauzione di cui all'articolo 9, paragrafo 2, è svincolata soltanto se all'autorità competente è stata fornita la prova che il prodotto di cui al codice NC 3505 10 50:
a)
è stato utilizzato per fabbricare, all'interno del territorio doganale della Comunità, prodotti diversi da quelli elencati nell'allegato II, oppure
b)
ha lasciato il territorio doganale della Comunità nel caso di esportazione diretta nei paesi terzi.
2. La prova di cui al paragrafo 1, lettera a), è costituita da una dichiarazione presentata all'autorità competente dal fabbricante. La dichiarazione indica:
a)
se il prodotto considerato debba subire una trasformazione;
b)
che il prodotto sarà utilizzato soltanto per fabbricare prodotti diversi da quelli elencati nell'allegato II;
c)
che il prodotto sarà venduto solo ad una persona che assuma l'impegno di cui alla lettera b), risultante da un'apposita clausola contrattuale o da una condizione specifica contenuta nella fattura di vendita; il fabbricante tiene a disposizione dell'autorità competente una copia del contratto di vendita o della fattura di vendita contenenti detta clausola o condizione;
d)
che il fabbricante ha preso conoscenza delle disposizioni del paragrafo 8;
e)
il nome e l'indirizzo del consegnatario, qualora il prodotto formi oggetto di un atto di scambio, nonché il quantitativo preso in consegna;
f)
il numero dell'esemplare di controllo T 5, qualora l'acquirente del prodotto si trovi in un altro Stato membro.
3. Alla fine di ogni trimestre civile il fabbricante trasmette alla propria autorità competente, entro venti giorni lavorativi, una copia della dichiarazione di cui al paragrafo 2. Entro venti giorni lavorativi dalla data di ricezione di tali copie, l'autorità competente del fabbricante le trasmette all'autorità competente dell'acquirente.
4. I fabbricanti e gli acquirenti del prodotto di cui al codice NC 3505 10 50 devono essere provvisti di un sistema di contabilità di magazzino riconosciuto dagli Stati membri, che consenta di accertare il rispetto degli impegni e l'esattezza dei dati contenuti nella dichiarazione del fabbricante menzionata al paragrafo 2. Sulla base di tale contabilità di magazzino le autorità competenti degli Stati membri effettueranno, se necessario, verifiche della contabilità finanziaria, comprese le fatture e gli estratti bancari, per accertare l'esattezza delle operazioni quantitative registrate.
Gli acquirenti che utilizzano una quantità dei prodotti di cui al codice suddetto inferiore a 1 000 kg per trimestre possono tuttavia essere esentati da tale obbligo.
5 Le verifiche di cui al paragrafo 4 sono effettuate dalle autorità competenti dei rispettivi Stati membri presso i locali del fabbricante e dell'acquirente allo scadere di ciascun trimestre civile. Esse vertono sul confronto dei dati globali relativi a tale periodo per i fabbricanti e gli acquirenti interessati, con un controllo approfondito di almeno il 10 % di tutte le transazioni e utilizzazioni avvenute.
Tale verifica è decisa dalle autorità competenti in base a un'analisi dei rischi, tenuto conto dell'entità dei quantitativi e delle somme interessati, degli esiti delle verifiche precedenti e di altri fattori determinati dalle autorità di controllo competenti.
Ogni verifica deve concludersi entro cinque mesi dalla fine di ciascun trimestre civile.
L'autorità competente del fabbricante deve disporre dei risultati di ogni singola verifica entro venti giorni lavorativi dalla data di conclusione di ciascuna operazione di controllo.
Qualora le verifiche abbiano luogo in due o più Stati membri, le autorità interessate si comunicano reciprocamente i risultati delle verifiche effettuate, in base alle procedure descritte dal regolamento (CEE) n. 1468/81 del Consiglio (6).
6. Ove si riscontrino irregolarità per almeno il 3 % delle operazioni di controllo di cui al paragrafo 5 le autorità competenti intensificano i controlli.
In base ai risultati di tali verifiche, l'autorità che ha proceduto allo svincolo della cauzione applica al fabbricante interessato la sanzione prevista al paragrafo 8.
7. Qualora il prodotto di cui trattasi sia oggetto di scambi intracomunitari o venga esportato in paesi terzi attraverso il territorio di un altro Stato membro, viene rilasciato, conformemente alle disposizioni del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione (7), un esemplare di controllo T 5.
Detto esemplare reca, nella casella 104 alla voce «Altro», una delle diciture elencate nell'allegato III del presente regolamento.
8. Qualora si constati l'inosservanza delle norme di cui ai paragrafi da 1 a 7, l'autorità competente dello Stato membro interessato esige, fatte salve eventuali sanzioni nazionali, il pagamento di un importo equivalente al 150 % della restituzione più elevata, applicabile al prodotto in oggetto durante i dodici mesi precedenti.
Articolo 11
1. La restituzione indicata nel titolo è pagata soltanto per la quantità di amido e di fecola effettivamente utilizzata nel processo di fabbricazione. Parallelamente, la cauzione di cui all'articolo 8, paragrafo 1, è svincolata in conformità al titolo V del regolamento (CEE) n. 2220/85.
2. Il pagamento della restituzione è eseguito al più tardi entro cinque mesi dal giorno in cui termina il controllo previsto all'articolo 9, paragrafo 3. Tuttavia, su richiesta del fabbricante, l'autorità competente può concedere un acconto d'importo pari a quello della restituzione trenta giorni dopo aver ricevuto le suddette informazioni. Salvo i casi in cui il prodotto rientra nel codice NC 3505 10 50, l'acconto è subordinato alla costituzione, da parte del fabbricante, di una cauzione pari al 115 % dell'acconto stesso. La cauzione è svincolata conformemente all'articolo 19, paragrafo 1, del regolamento (CEE) n. 2220/85.
Articolo 12
Gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
entro la fine della prima settimana di ogni mese, i quantitativi di amido o di fecola che nel corso del mese precedente sono stati oggetto di domande di titoli presentate a norma dell'articolo 5, paragrafo 1;
b)
entro tre mesi dalla fine di ogni trimestre civile, il tipo, la quantità e l'origine della fecola o dell'amido (granturco, frumento, patate, orzo o avena) per i quali sono state pagate restituzioni, nonché il tipo e la quantità di prodotti per i quali la fecola o l'amido sono stati utilizzati.
Articolo 13
Il regolamento (CEE) n. 1722/93 è abrogato.
Articolo 14
Il presente regolamento entra in vigore il 1o luglio 2008.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 3 giugno 2008.