Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999
ze dne 17. května 1999
o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [5],
(1) vzhledem k tomu, že společná politika rozvoje venkova by měla doprovázet a doplňovat jiné nástroje společné zemědělské politiky, a tím přispět k dosažení cílů této politiky, jak je stanoveno v čl. 33 odst. 1 Smlouvy;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 33 odst. 2 písm. a) Smlouvy musí být při vypracování společné zemědělské politiky a zvláštních způsobů jejího používání vzata v úvahu zvláštní povaha zemědělské činnosti, která vyplývá ze sociální struktury zemědělství a ze strukturálních a přírodních rozdílů mezi různými zemědělskými regiony;
(3) vzhledem k tomu, že podle článku 159 Smlouvy musí brát provádění společných politik v úvahu cíle stanovené články 158 a 160 pro společnou politiku hospodářské a sociální soudržnosti a přispívat k jejich dosažení; že opatření pro rozvoj venkova by proto měla přispět k této politice v regionech, jejichž rozvoj zaostává (cíl 1), a v regionech, které čelí strukturálnímobtížím (cíl 2), jak je definováno v nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [6];
(4) vzhledem k tomu, že opatření navržená k podpoře zlepšení zemědělských struktur byla zavedena do společné zemědělské politiky již v roce 1972; že po dobu téměř dvou desetiletí byly činěny pokusy o začlenění zemědělské strukturální politiky do širšího hospodářského a sociálního kontextu venkovských oblastí; že reforma politiky v roce 1992 zdůraznila ekologický rozměr zemědělství jako největšího uživatele půdy;
(5) vzhledem k tomu, že politika venkova se v současné době vykonává prostřednictvím řady komplexních nástrojů;
(6) vzhledem k tomu, že v průběhu následujících let se zemědělství bude muset přizpůsobit novým skutečnostem a dalším změnám vývoje trhu, politiky trhu a tržních pravidel, poptávce a preferencím spotřebitelů a příštímu rozšíření Společenství; že tyto změny se budou týkat nejen zemědělských trhů, ale obecně i místního hospodářství ve venkovských regionech; že politika rozvoje venkova by měla směřovat k obnově a posílení konkurenceschopnosti venkovských regionů; a přispět tak k zachování a vytváření pracovních míst ve výše uvedených regionech;
(7) vzhledem k tomu, že tento rozvoj by měl být posílen a podpořen reorganizací a zjednodušením stávajících nástrojů rozvoje venkova;
(8) vzhledem k tomu, že tato reorganizace by měla vzít v úvahu zkušenosti získané používáním stávajících nástrojů, a měla by proto být založena na nástrojích používaných v rámci současných prioritních cílů podporujících rozvoj venkova tím, že urychlí přizpůsobení zemědělských struktur v rámci reformy společné zemědělské politiky a usnadní rozvoj a strukturální přizpůsobení venkovských oblastí (cíle 5a a 5b), jak je stanoveno v nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji [7] a v nařízení Rady (EHS) č. 4256/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o orientační sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [8], a těch nástrojích, které jsou zaváděny jako doprovodná opatření k reformě zemědělské politiky z roku 1992 nařízením Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o způsobech zemědělské produkce slučitelných s požadavky na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí [9], nařízením Rady (EHS) č. 2079/92 ze dne 30. června 1992, kterým se zavádí režim podpor Společenství v případě předčasného starobního důchodu v zemědělství [10] a nařízením Rady (EHS) 2080/92 ze dne 30. června 1992, kterým se zavádí režim podpor Společenství na lesnická opatření v zemědělství [11];
(9) vzhledem k tomu, že rámec reformované politiky venkova by měl zahrnovat všechny venkovské regiony ve Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že tři stávající doprovodná opatření zavedená reformou společné zemědělské politiky v roce 1992 (agroenvironmentální opatření, předčasný odchod do důchodu a zalesňování) by měla být doplněna systémem pro znevýhodněné oblasti a oblasti s environmentálními omezeními;
(11) vzhledem k tomu, že jiná opatření pro rozvoj venkova by měla tvořit součást integrovaných programů rozvoje pro regiony spadající pod cíl 1 a mohou tvořit součást programů pro regiony spadající pod cíl 2;
(12) vzhledem k tomu, že ve venkovských oblastech by opatření pro rozvoj venkova měla doprovázet a doplňovat politiky trhu;
(13) vzhledem k tomu, že podpora rozvoje venkova z EZOZF by měla být založena na jednotném právním rámci zavádějícím opatření způsobilá pro podporu, jejich cíle a kritéria poskytnutí podpory;
(14) vzhledem k tomu, že z důvodu rozmanitosti venkovských oblastí Společenství by se politika rozvoje venkova měla řídit zásadou subsidiarity; že by proto měla být v co možná nejvyšší míře decentralizována a důraz musí být dán na účast a přístup vedoucí od nižší na vyšší úroveň; že by proto kritéria pro poskytnutí podpory rozvoje venkova neměla přesahovat meze toho, co je nezbytné k dosažení cílů politiky rozvoje venkova;
(15) vzhledem k tomu, že zajištění souladu s jinými nástroji společné zemědělské politiky a jinými společnými politikami však vyžaduje, aby byla stanovena základní kritéria pro poskytnutí podpory na úrovni Společenství; že by mělo být především zabráněno neopodstatněnému narušování hospodářské soutěže vyplývajícímu z opatření pro rozvoj venkova;
(16) vzhledem k tomu, že k zajištění pružnosti a ke zjednodušení právních předpisů by měla Rada přenést na Komisi prováděcí pravomoci v souladu s čl. 202 třetí odrážkou Smlouvy;
(17) vzhledem k tomu, že struktura zemědělství ve Společenství je určována existencí značného množství zemědělských podniků, kterým chybí strukturální podmínky k zajištění přiměřeného příjmu a životních podmínek pro zemědělce a jejich rodiny;
(18) vzhledem k tomu, že cílem investiční podpory Společenství je modernizace zemědělských podniků a zlepšení jejich životaschopnosti;
(19) vzhledem k tomu, že podmínky Společenství pro poskytnutí investiční podpory by měly být zjednodušeny v porovnání se stávajícími podmínkami stanovenými nařízením Rady (ES) č. 950/97 ze dne 20. května 1997 o zvýšení efektivnosti zemědělských struktur [12];
(20) vzhledem k tomu, že poskytování zvláštních výhod mladým zemědělcům může zjednodušit nejen jejich zahajování činnosti, ale následně také strukturální přizpůsobení jejich zemědělských podniků;
(21) vzhledem k tomu, že vývoj a specializace zemědělství vyžadují přiměřenou úroveň obecné, technické a hospodářské odborné přípravy osob účastnících se činností v zemědělství a lesnictví, zejména pokud jde o nové přístupy k řízení, produkci a uvádění na trh;
(22) vzhledem k tomu, že je třeba zvláštního úsilí k zaučení zemědělců a k jejich informování o způsobech zemědělského hospodaření v souladu se životním prostředím;
(23) vzhledem k tomu, že z důvodu zlepšení životaschopnosti zemědělských podniků by měl být podporován předčasný odchod do důchodu v zemědělství, s přihlédnutím ke zkušenostem získaným při provádění nařízení (EHS) č. 2079/92;
(24) vzhledem k tomu, že podpora znevýhodněných oblastí by měla přispívat k trvalému užívání zemědělské půdy, zachování přírodního prostředí, zachování a podpoře udržitelných zemědělských systémů;
(25) vzhledem k tomu, že znevýhodněné oblasti by měly být roztříděny na základě společných kritérií;
(26) vzhledem k tomu, že na úrovni Společenství neexistuje potřeba žádného dalšího roztřídění znevýhodněných oblastí;
(27) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny podmínky pro poskytování vyrovnávacích příspěvků z důvodu zajištění účinnosti tohoto režimu podpor a z důvodu zajištění dosažení jeho cílů;
(28) vzhledem k tomu, že z důvodu omezení zemědělské činnosti v oblastech s environmentálními omezeními může být nezbytné poskytovat zemědělcům k vyřešení jejich zvláštních problémů vyplývajících z těchto omezení podpory;
(29) vzhledem k tomu, že z důvodu podpory udržitelného rozvoje venkovských oblastí a nutnosti reagovat na vzrůstající poptávku společnosti po environmentálních službách by v nadcházejících letech měla být prvořadá úloha přiznána agroenvironmentálním nástrojům;
(30) vzhledem k tomu, že stávající podpora agroenvironmentálních opatření podle nařízení (EHS) č. 2078/92 by se měla nadále zachovat pro cílená opatření v životním prostředí s ohledem na zkušenosti získané při uplatňování tohoto režimu, jak je podrobně popsáno ve zprávě Komise předložené podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2078/92;
(31) vzhledem k tomu, že režim podpor agroenvironmentálních opatření by měl pokračovat, aby motivoval zemědělce ke službě celé společnosti zavedením nebo dalším využíváním způsobů zemědělského hospodaření v souladu se vzrůstající potřebou ochrany a zlepšování stavu životního prostředí, přírodních zdrojů, půdy a genetické rozmanitosti a zachování přírodního prostředí a krajiny;
(32) vzhledem k tomu, že zlepšování zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů by měla být v této oblasti motivována investičními podporami;
(33) vzhledem k tomu, že tato podpora může být v široké míře založena na stávajících podmínkách v současné době stanovených nařízením Rady (ES) č. 951/97 ze dne 20. května 1997 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh [13];
(34) vzhledem k tomu, že by měly být zajištěny životaschopnost těchto investic a podíl zemědělců na hospodářských výhodách přijatého opatření;
(35) vzhledem k tomu, že lesnictví je nedílnou součástí rozvoje venkova a opatření v lesnictví by proto měla být zahrnuta do režimu podpor rozvoje venkova; že podpora lesnictví nesmí způsobit zkreslení hospodářské soutěže a měla by být neutrální ve vztahu k trhu;
(36) vzhledem k tomu, že opatření v lesnictví by se měla přijmout s ohledem na závazky sjednané na mezinárodní úrovni Společenstvím a členskými státy a měla by být založena na plánech členských států pro lesnictví; že tato opatření by rovněž měla vzít v úvahu zvláštní problémy klimatických změn;
(37) vzhledem k tomu, že opatření v lesnictví by měla být založena na opatřeních přijatých v rámci stávajících režimů stanovených nařízením Rady (EHS) č. 1610/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 4256/88 ohledně opatření pro rozvoj a využití lesů ve venkovských oblastech Společenství [14] a nařízením Rady (EHS) č. 867/90 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění lesnických produktů na trh [15];
(38) vzhledem k tomu, že zalesňování zemědělské půdy je důležité zejména z hlediska využití půdy a životního prostředí a jako příspěvek na zvýšené zásobování určitými lesnickými produkty; že stávající podpora zalesňování v rámci nařízení (EHS) č. 2080/92 by proto měla být nadále poskytována s přihlédnutím ke zkušenosti získané při provádění výše uvedené úpravy, jak je podrobně popsáno ve zprávě Komise předložené podle čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení;
(39) vzhledem k tomu, že by měly být poskytnuty příspěvky na činnosti, jejichž cílem je zachování a zlepšení ekologické rovnováhy lesů v určitých oblastech;
(40) vzhledem k tomu, že by měla být poskytnuta podpora na jiná opatření týkající se zemědělských činností a jejich změn; že seznam opatření by měl být definován na základě zkušeností a s ohledem na potřeby rozvoje venkova tak, aby byl tento rozvoj částečně zaměřen na nezemědělské činnosti a služby, za účelem obrátit vývoj směřující k hospodářskému a sociálnímu úpadku a vylidnění venkova; že by měla být podporována opatření k odstranění nerovností a k podpoře rovných příležitostí pro ženy a muže;
(41) vzhledem k tomu, že se zvyšuje poptávka spotřebitelů po produktech a potravinách produkovaných ekologickým zemědělstvím; že se tím pro zemědělské produkty vytváří nový trh; že ekologické zemědělství zlepšuje udržitelnost zemědělské činnosti, a tím přispívá k obecným cílům tohoto nařízení; že zvláštní opatření na podporu rozvoje venkova se mohou týkat produkce, zpracování a uvádění produktů ekologického zemědělství na trh;
(42) vzhledem k tomu, že opatření pro rozvoj venkova způsobilá pro podporu Společenství by měla být v souladu s právními předpisy Společenství a s ostatními politikami Společenství a jinými nástroji společné zemědělské politiky;
(43) vzhledem k tomu, že v rámci tohoto nařízení by se měla vyloučit podpora pro určitá opatření způsobilá pro podporu podle jiných nástrojů společné zemědělské politiky, a zejména pro opatření, která spadají do působnosti podpůrných režimů v rámci společných organizací trhu s výjimkou odůvodněnou objektivními kritérii;
(44) vzhledem k tomu, že s ohledem na stávající podporu pro seskupení producentů a jejich svazy v několika společných organizacích trhu se zvláštní podpora seskupením producentů v rámci rozvoje venkova nadále nejeví jako nezbytná; že režim podpor existující podle nařízení Rady (ES) č. 952/97 ze dne 20. května 1997 o seskupeních producentů a jejich svazech [16] by proto měl být ukončen;
(45) vzhledem k tomu, že podpory Společenství, které jsou určeny na opatření pro rozvoj venkova v oblastech, které nespadají pod cíl 1, by měla financovat záruční sekce EZOZF; že základní finanční pravidla stanovená nařízením (ES) č. 1260/1999 byla odpovídajícím způsobem přizpůsobena;
(46) vzhledem k tomu, že podporu Společenství, která je určena na opatření pro rozvoj venkova v oblastech spadajících pod cíl 1, by měla nadále financovat orientační sekce EZOZF s výjimkou tří stávajících doprovodných opatření a podpory znevýhodněných oblastí a oblastí s environmentálním omezením;
(47) vzhledem k tomu, že pokud jde o podporu na opatření pro rozvoj venkova zahrnutá v programování cíle 1 a cíle 2, by se mělo zejména na integrované programování těchto opatření vztahovat nařízení (ES) č. 1260/1999; že pravidla financování by však měla vzít v úvahu, že opatření v regionech spadajících pod cíl 2 budou financována záruční sekcí;
(48) vzhledem k tomu, že opatření pro rozvoj venkova nezahrnutá v programování cíle 1 nebo cíle 2 by měla být předmětem programování rozvoje venkova podle zvláštních pravidel; že výše podpor pro tato opatření by měla být rozlišena podle obecných zásad stanovených v čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/1999 s dostatečným ohledem na požadavek sociální a hospodářské soudržnosti; že následkem toho by uvedená výše podpor měla být v zásadě diferencována pro oblasti spadající pod cíl 1 a cíl 2 a jiné oblasti; že výše stanovená v tomto nařízení je maximální výší podpor Společenství;
(49) vzhledem k tomu, že kromě programů rozvoje venkova je třeba Komisi umožnit, aby z vlastního podnětu vydala ustanovení týkající se studií o rozvoji venkova, aniž je tím dotčena iniciativa stanovená v článcích 19 a 20 nařízení (ES) č. 1260/1999;
(50) vzhledem k tomu, že je třeba zavést vhodná pravidla pro sledování a hodnocení podpory rozvoje venkova, za použití přesně vymezených ukazatelů, jež musí být dohodnuty a zavedeny před prováděním programu;
(51) vzhledem k tomu, že opatření pro rozvoj venkova by měla mít nárok na podporu členských států bez finanční účasti Společenství; že s ohledem na značný hospodářský dopad této podpory a z důvodu zajištění souladu s opatřeními způsobilými pro podporu Společenství a zjednodušení postupů by měla být zavedena zvláštní pravidla pro státní podpory;
(52) vzhledem k tomu, že je třeba umožnit, aby byla přijata přechodná pravidla k usnadnění přechodu ze stávajících režimů podpory na nový režim podpory rozvoje venkova;
(53) vzhledem k tomu, že nový režim stanovený v tomto nařízení nahrazuje stávající režimy podpory, které by proto měly být zrušeny; že v důsledku toho je třeba rovněž zrušit odchylky v právní úpravě současných režimů pro nejvzdálenější regiony a pro ostrovy v Egejském moři; vzhledem k tomu, že jakmile budou provedena programování opatření pro rozvoj venkova, dojde za účelem uspokojení zvláštních potřeb výše uvedených regionů k přijetí nových předpisů pro pružnost, nezbytné úpravy a odchylky.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A CÍLE
Článek 1
1. Toto nařízení zavádí rámec podpory Společenství pro udržitelný rozvoj venkova.
2. Opatření pro rozvoj venkova doprovází a doplňují jiné nástroje společné zemědělské politiky, a tím přispívají k dosažení cílů stanovených článkem 33 Smlouvy.
3. Opatření pro rozvoj venkova:
- se začlení mezi opatření podporující rozvoj a strukturální přizpůsobení regionů, jejichž rozvoj zaostává (cíl 1) a
- doprovází opatření podporující hospodářskou a sociální přeměnu oblastí, jež čelí strukturálním obtížím (cíl 2)
v dotyčných regionech, s ohledem na zvláštní cíle podpory Společenství uvedené v čl. 158 a 160 Smlouvy a v nařízení (ES) č. 1260/1999 a v souladu s podmínkami vymezenými v tomto nařízení.
Článek 2
Podpora rozvoje venkova týkající se zemědělské činnosti a její přeměny, se může týkat:
- zlepšování struktur zemědělských podniků a struktur pro zpracování zemědělských produktů a jejich uvádění na trh,
- přeměny a přesměrování potenciálu zemědělské produkce, zavádění nových technologií a zlepšování jakosti produktů,
- podpory nepotravinářské produkce,
- udržitelného rozvoje lesnictví,
- diverzifikace činností s cílem rozvoje doplňkových nebo alternativních činností,
- zachování a posílení životaschopné sociální struktury ve venkovských oblastech,
- rozvoje hospodářských činností a zachování a vytváření pracovních míst s cílem zajištění lepšího využití stávajícího potenciálu,
- zlepšování pracovních a životních podmínek,
- zachování a podpory zemědělských systémů s nízkými vstupními náklady,
- ochrany a podpory vysoké hodnoty přírody a udržitelného zemědělství, které dodržuje environmentální požadavky,
- odstraňování nerovností a podpory rovných příležitostí pro muže a ženy, zejména podporou projektů zahajovaných a prováděných ženami.
Článek 3
Podpora se poskytuje na opatření pro rozvoj venkova uvedená v hlavě II a za podmínek v ní stanovených.
HLAVA II
OPATŘENÍ PRO ROZVOJ VENKOVA
KAPITOLA I
INVESTICE V ZEMĚDĚLSKÝCH PODNICÍCH
Článek 4
Investiční podpory v zemědělských podnicích přispívají ke zlepšení příjmů a života v zemědělství, pracovních a produkčních podmínek.
Tyto investice musí sledovat jeden nebo více z následujících cílů:
- snižování produkčních nákladů,
- zlepšování a přesměrování produkce,
- zvyšování jakosti,
- ochranu a zlepšování přirozeného životního prostředí, hygienických podmínek a norem týkajících se dobrých životních podmínek zvířat,
- podporu diverzifikace činností zemědělského podniku.
Článek 5
Investiční podpora se poskytuje pouze těm zemědělským podnikům:
- které mohou prokázat hospodářskou životaschopnost,
- které splňují minimální požadavky v oblasti životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat a
- v nichž má zemědělec dostatečné odborné znalosti a způsobilost.
Článek 6
Podpora se neposkytne na investice, které mají za cíl zvýšení produkce, pro kterou nemohou být nalezena běžná odbytiště.
Článek 7
Členské státy stanoví meze celkových investic způsobilých pro podporu.
Celková výše podpory vyjádřená jako procentuální podíl z objemu investic způsobilých pro podporu je omezena maximální výší 40 % a ve znevýhodněných oblastech 50 %. Pokud investice uskutečňují mladí zemědělci, jak je uvedeno v kapitole II, může tento podíl dosáhnout 45 % a ve znevýhodněných oblastech 55 %.
KAPITOLA II
ZAHÁJENÍ ČINNOSTI MLADÝCH ZEMĚDĚLCŮ
Článek 8
1. Podpora za účelem usnadnění zahájení činnosti mladých zemědělců se poskytne za těchto podmínek:
- zemědělec je mladší 40 let,
- zemědělec má odpovídající odborné znalosti a způsobilost,
- zemědělec poprvé zahajuje činnost v zemědělském podniku,
- pokud jde o zemědělský podnik:
(i) lze u něj prokázat hospodářskou životaschopnost a
(ii) splňuje minimální požadavky v oblasti životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat
a
- zemědělec má postavení vedoucího zemědělského podniku.
Lze stanovit zvláštní podmínky pro případ, kdy mladý zemědělec nepůsobí jako výhradní vedoucí zemědělského podniku. Tyto podmínky musí být rovnocenné podmínkám vyžadovaným pro zahájení činnosti mladého zemědělce jako výhradního vedoucího zemědělského podniku.
2. Podpory na zahájení činnosti mohou zahrnovat:
- jednorázovou prémii do maximální částky uvedené v příloze,
- úrokový příspěvek na úvěry pro pokrytí nákladů vyplývajících ze zahájení činnosti; kapitalizovaná hodnota úrokových příspěvků nesmí překročit hodnotu jednorázové prémie.
KAPITOLA III
ODBORNÁ PŘÍPRAVA
Článek 9
Podpora odborné přípravy má přispívat ke zvýšení odborných znalostí a způsobilosti zemědělců a jiných osob účastnících se zemědělských a lesnických činností a jejich přeměně na jiné činnosti.
Odborná příprava slouží zejména:
- k přípravě zemědělce na kvalitativní přesměrování produkce, používání produkčních postupů slučitelných se zachováváním a zhodnocováním krajiny, ochranou životního prostředí, hygienickými podmínkami a normami pro dobré životní podmínky zvířat a osvojení si schopností potřebných k řízení hospodářsky životaschopného zemědělského podniku a
- přípravě lesníků a jiných osob účastnících se lesnické činnosti na používání způsobů obhospodařování lesa vedoucích ke zlepšení hospodářské, ekologické a sociální funkce lesů.
KAPITOLA IV
PŘEDČASNÝ ODCHOD DO DŮCHODU
Článek 10
1. Podpora předčasného odchodu do důchodu ze zemědělství přispívá k následujícím cílům:
- poskytnutí příjmu starším zemědělcům, kteří se rozhodnou, že ukončí zemědělskou činnost,
- podpora nahrazování těchto starších zemědělců zemědělci schopnými případně posílit hospodářskou životaschopnost zbývajících zemědělských podniků,
- převedení zemědělské půdy na nezemědělské využití, pokud nelze provádět zemědělskou činnost uspokojivým způsobem za podmínek hospodářské životaschopnosti.
2. Podpora předčasného odchodu do důchodu může zahrnovat opatření k poskytnutí příjmu pracovníkům zemědělského podniku.
Článek 11
1. Převodce zemědělského podniku musí:
- s konečnou platností ukončit veškerou obchodní zemědělskou činnost; může však pokračovat v neobchodním zemědělství a nadále využívat budovy,
- být starší 55 let, ale nedosáhnout obvyklého věku pro odchod do důchodu v okamžiku převodu, a
- před převodem vykonávat po dobu deseti let zemědělskou činnost.
2. Nabyvatel zemědělského podniku musí:
- nahradit převodce v postavení vedoucího zemědělského podniku nebo převzít veškerou uvolněnou půdu nebo její část. Hospodářská životaschopnost zemědělského podniku nabyvatele se musí zlepšit v dané lhůtě za podmínek, jež budou vymezeny podle regionu a typu produkce zejména ve vztahu k odborným znalostem a způsobilosti nabyvatele a celkové ploše a objemu práce nebo příjmu,
- mít odpovídající odborné znalosti a způsobilost a
- zavázat se k provádění zemědělské činnosti v zemědělském podniku po dobu nejméně pěti let.
3. Pracovník zemědělského podniku musí:
- s konečnou platností ukončit veškerou práci v zemědělství,
- být starší 55 let, ale nedosáhnout obvyklého věku pro odchod do důchodu,
- v pěti letech předcházejících ukončení činnosti vykonávat alespoň polovinu pracovní doby činnost v zemědělství jako spolupracující rodinný příslušník nebo pracovník zemědělského podniku,
- v období čtyř let předcházejících předčasnému odchodu převodce do důchodu pracovat v jeho zemědělském podniku nejméně po dobu odpovídající dvěma letům pracovní doby na plný úvazek a
- patřit do systému sociálního zabezpečení.
4. Nabyvatel nevykonávající zemědělskou činnost může být jakákoliv jiná osoba nebo subjekt, jež převezme uvolněnou půdu k využití pro nezemědělské účely jako je lesnictví nebo vytváření přírodních rezervací způsobem slučitelným s ochranou nebo zlepšováním kvality životního a přírodního prostředí.
5. Podmínky stanovené tímto článkem se použijí po celé období, během kterého je převodci poskytována podpora při předčasném odchodu do důchodu.
Článek 12
1. Maximální částky způsobilé pro podporu Společenství jsou stanoveny v příloze.
2. Vyplácení podpory při předčasném odchodu do důchodu nesmí překročit celkovou dobu 15 let u převodce a 10 let u zemědělského pracovníka. Vyplácení nepokračuje po dosažení věku 75 let převodce a obvyklého věku pro odchod do důchodu zemědělského pracovníka.
Pokud je převodci vyplácen členským státem starobní důchod, poskytuje se podpora při předčasném odchodu do důchodu ve formě příplatku, který zohlední výši starobního důchodu.
KAPITOLA V
ZNEVÝHODNĚNÉ OBLASTI A OBLASTI S ENVIRONMENTÁLNÍMI OMEZENÍMI
Článek 13
Podpora znevýhodněných oblastí a oblastí s environmentálními omezeními přispívá k následujícím cílům:
a) Vyrovnání pro přírodně znevýhodněné oblasti:
- zajistit nepřetržité využívání zemědělské půdy a přispět tím k zachování životaschopného společenství na venkově,
- zachování přírodního prostředí,
- zachovat a podporovat udržitelné zemědělské systémy, které berou v úvahu zejména požadavky na ochranu životního prostředí.
b) Vyrovnání pro oblasti s environmentálními omezeními
- zajistit dodržování požadavků životního prostředí a zabezpečit provozování zemědělské činnosti v oblastech s environmentálními omezeními.
Článek 14
1. Zemědělcům ve znevýhodněných oblastech mohou být poskytnuty vyrovnávací příspěvky.
2. Vyrovnávací příspěvky se poskytují na hektar plochy využívané pro zemědělskou činnost zemědělcům, kteří:
- obhospodařují minimální plochu půdy, která bude určena,
- se zaváží provádět zemědělskou činnost ve znevýhodněné oblasti po dobu alespoň pěti let od prvního provedení vyrovnávacího příspěvku a
- používají obvyklé náležité zemědělské praktiky slučitelné s požadavky ochrany životního prostředí a zachování přírodního prostředí, zejména prostřednictvím udržitelného zemědělství.
3. Budou-li u zvířat stáda skotu producenta zjištěna podle příslušných ustanovení směrnice Rady 96/23/ES [17] rezidua látek zakázaných směrnicí 96/22/ES [18] nebo povolených, ale použitých protiprávně, nebo budou-li zakázané látky či produkty nebo látky či produkty sice povolené směrnicí 96/22/ES, ale držené protiprávně, v jakékoli formě nalezeny v zemědělském podniku producenta, nebudou producentovi v kalendářním roce výše uvedeného zjištění poskytnuty vyrovnávací příspěvky.
V případě opakovaného porušení těchto předpisů může být doba neposkytnutí vyrovnávacího příspěvku prodloužena v závislosti na závažnosti porušení až na dobu pěti let od roku zjištění opakovaného porušení.
Brání-li vlastník nebo držitel zvířat při inspekcích a při odběrech potřebných vzorků prováděných na základě vnitrostátního plánu sledování reziduí nebo při provádění šetření a kontrol stanovených směrnicí 96/23/ES, uplatní se sankce uvedené v prvním pododstavci.
Článek 15
1. Vyrovnávací příspěvky se stanoví ve výši, která:
- je dostatečná k účinnému přispění k vyrovnání stávajících nevýhod a
- vyloučí nadměrné vyrovnání.
2. Vyrovnávací příspěvky budou dostatečně rozlišeny s ohledem na:
- situaci a cíle rozvoje dotyčného regionu,
- závažnost trvalých přírodních nevýhod ovlivňujících zemědělské činnosti,
- zvláštní problémy životního prostředí, které musí být případně vyřešeny,
- typ produkce, případně hospodářskou strukturu zemědělského podniku.
3. Výše vyrovnávacích příspěvků se stanoví v rozmezí minimální a maximální částky stanovené v příloze.
Vyrovnávací příspěvky vyšší než maximální částka lze poskytnout za předpokladu, že průměrná výše všech vyrovnávacích příspěvků vyplacených na příslušné úrovni programování nepřevyšuje tuto maximální částku. V případech řádně odůvodněných objektivními okolnostmi však mohou členské státy pro účely výpočtu průměrné částky předložit kombinaci několika regionálních programů.
Článek 16
1. V oblastech s environmentálními omezeními, která vznikají v důsledku provádění omezení zemědělského využívání založeného na pravidlech ochrany životního prostředí Společenství, mohou být zemědělcům poskytnuty platby na vyrovnání vzniklých nákladů a ztráty příjmů v případě a do té míry, že tyto platby jsou nezbytné k vyřešení zvláštních problémů, které vyplývají z výše uvedených pravidel.
2. Platby se stanoví ve výši, která vyloučí nadměrné vyrovnání; toto je nezbytné zejména u plateb ve znevýhodněných oblastech.
3. Maximální částky způsobilé pro podporu Společenství jsou stanoveny v příloze.
Článek 17
Znevýhodněné oblasti zahrnují:
- horské oblasti (článek 18),
- jiné znevýhodněné oblasti (článek 19) a
- oblasti postižené zvláštními nevýhodami (článek 20).
Článek 18
1. Horské oblasti jsou oblasti charakterizované značným omezením možností využití půdy a vysokými náklady na její obhospodařování z důvodu:
- velmi obtížných klimatických podmínek daných nadmořskou výškou, jejichž vliv podstatně zkracuje vegetační dobu,
- sklonu svahů na větší části příslušné plochy v nižší nadmořské výšce, jež jsou příliš strmé pro použití strojů nebo vyžadují použití velmi nákladného zvláštního vybavení,
- nebo kombinace těchto dvou faktorů, pokud nevýhoda vyplývající z každého z nich zvlášť je sice méně zřetelná, ale z jejich kombinace vzniká stejná nevýhoda.
2. Oblasti severně od 62. rovnoběžky a určité přilehlé oblasti se považují za horské oblasti.
Článek 19
Znevýhodněné oblasti, ve kterých je ohroženo další využívání půdy a kde je nezbytné zachování přírodního prostředí, zahrnují zemědělské oblasti, které jsou z hlediska přirozených podmínek produkce stejnorodé a vykazují všechny následující znaky:
- přítomnost půdy, která je méně úrodná, obtížně obdělávatelná a má omezený potenciál, jenž nemůže být zvýšen bez značných nákladů, a která je především vhodná pro rozsáhlý chov hospodářských zvířat,
- produkce, která vyplývá z přirozeně nízké úrodnosti je s ohledem na hlavní ukazatele hospodářských výkonů v zemědělství znatelně podprůměrná,
- nízká nebo klesající hustota obyvatelstva převážně závislého na zemědělství a jejíž urychlený pokles by ohrozil životaschopnost dotyčné oblasti a její další osídlení.
Článek 20
Za znevýhodněné oblasti lze považovat jiné oblasti postižené zvláštními nevýhodami, ve kterých by, je-li to nezbytné a případně při dodržení některých podmínek, z důvodu zachování a zlepšení životního prostředí, udržování přírodního prostředí a ochrany jejich turistického potenciálu nebo z důvodu ochrany pobřeží měla být zemědělská činnost zachována.
Článek 21
Celková rozloha oblastí uvedených v článcích 16 a 20 nesmí přesáhnout 10 % plochy dotyčného členského státu.
KAPITOLA VI
AGROENVIRONMENTÁLNÍ OPATŘENÍ
Článek 22
Podpora způsobů zemědělské produkce určených na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí (agroenvironmentální opatření) přispívá k dosažení cílů politiky Společenství týkajících se zemědělství a životního prostředí.
Tyto podpory se vztahují na:
- způsoby využití zemědělské půdy, které jsou v souladu s ochranou a zlepšením životního prostředí, krajiny a jejích znaků, přírodních zdrojů, půdy a genetické rozmanitosti,
- extenzifikaci zemědělství příznivou pro životní prostředí a na řízení systému pastvin s nízkou intenzitou,
- zachování ohrožených zemědělsky využívaných území vysoké přírodní hodnoty,
- udržování krajiny a tradičních vlastností zemědělské půdy,
- využívání plánování týkajícího se životního prostředí v zemědělské praxi.
Článek 23
1. Podpora se poskytne zemědělcům, kteří se na dobu nejméně pěti let zavážou k provádění agroenvironmentálních opatření. Pro určité typy závazků lze případně stanovit z důvodu jejich vlivu na životní prostředí dobu delší.
2. Agroenvironmentální závazky musí zahrnovat více než používání obvyklých náležitých zemědělských praktik.
Musí poskytovat služby, které nejsou poskytovány jinými podpůrnými opatřeními, jako jsou podpora trhu nebo vyrovnávací příspěvky.
Článek 24
1. Podpora na agroenvironmentální závazky se poskytuje ročně a stanoví se na základě:
- ušlých příjmů,
- dodatečných nákladů vyplývajících z daného závazku a
- potřeby poskytnutí finanční pobídky.
Při výpočtu výše roční podpory lze rovněž vzít v úvahu náklady na neproduktivní investice nezbytné k plnění závazků.
2. Maximální roční částky přicházející v úvahu pro podpory Společenství jsou stanoveny v příloze. Tyto částky se vypočítají podle plochy zemědělského podniku, na kterou se vztahují agroenvironmentální závazky.
KAPITOLA VII
ZLEPŠENÍ ZPRACOVÁNÍ A UVÁDĚNÍ ZEMĚDĚLSKÝCH PRODUKTŮ NA TRH
Článek 25
1. Poskytované investiční podpory mají umožnit zlepšení a racionalizaci zpracovávání a uvádění zemědělských produktů na trh, a tím přispívat ke zvýšení konkurenceschopnosti a přidané hodnotě těchto produktů.
2. Tato podpora má přispívat k uskutečňování jednoho nebo několika z následujících cílů:
- zaměření produkce na očekávaný vývoj trhu nebo podporovat rozvoj nových odbytišť zemědělských produktů,
- zlepšení nebo racionalizaci obchodních sítí nebo zpracovatelských postupů,
- zlepšení obchodní a obalové úpravy produktů nebo podpoře lepšího využití nebo odstranění vedlejších produktů nebo odpadu,
- používání nových technologií,
- upřednostňování inovačních investic,
- zlepšení a kontroly jakosti,
- zlepšování a kontroly zdravotních podmínek,
- ochraně životního prostředí.
Článek 26
1. Podpora se poskytuje osobám odpovědným v posledním stupni za financování investic v podnicích,
- jejichž hospodářskou životaschopnost lze prokázat a
- které splňují minimální normy týkající se životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat.
2. Investice musí přispívat ke zlepšení situace v daných odvětvích základní zemědělské produkce. Musí producentům těchto základních produktů zaručovat přiměřený podíl na výsledných hospodářských výnosech z nich plynoucích.
3. Musí být dostatečně prokázáno, že pro příslušné produkty lze nalézt běžná odbytiště.
Článek 27
1. Investice se musí týkat zpracovávání a uvádění na trh produktů zahrnutých v příloze I Smlouvy, s výjimkou produktů rybolovu.
2. Investice musí splňovat kritéria výběru, která stanoví priority a určují, jaké typy investic nejsou způsobilé pro podporu.
Článek 28
1. Z podpory jsou vyloučeny následující investice:
- investice na úrovni maloobchodu,
- investice na uvádění na trh nebo zpracovávání produktů ze třetích zemí.
2. Celková částka podpory vyjádřená jako procentuální podíl objemu investic způsobilých pro podporu činí nejvýše:
a) 50 % v regionech spadajících pod cíl 1;
b) 40 % v ostatních regionech.
KAPITOLA VIII
LESNICTVÍ
Článek 29
1. Podpora lesnictví přispívá k zachování a rozvoji ekonomických, ekologických a sociálních funkcí lesa ve venkovských oblastech.
2. Tato podpora slouží zejména jednomu nebo několika z následujících cílů:
- udržitelné správě lesa a rozvoji lesnictví,
- zachování a zlepšení lesních zdrojů,
- rozšiřování zalesněných ploch.
3. Tato podpora se poskytuje pouze lesům a plochám patřícím soukromým vlastníkům nebo jejich sdružením nebo obcím nebo jejich sdružením. Toto omezení se nevztahuje na opatření stanovená v čl. 30 odst. 1 šesté odrážce.
4. Tato podpora k plnění závazků přijatých Společenstvím a členskými státy na mezinárodní úrovni. Musí být založena na národních lesnických programech a lesnických programech vypracovaných na nižší než celostátní úrovni nebo na rovnocenných nástrojích, které by měly zohledňovat závazky přijaté na ministerských konferencích o ochraně lesů v Evropě.
5. Opatření navrhovaná podle tohoto nařízení v oblastech zařazených podle nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 ze dne 23. července 1992 o ochraně lesů Společenství před požáry [19] mezi oblasti s vysokým nebo středním stupněm rizika lesního požáru musí být v souladu s plány na ochranu lesů předloženými členskými státy podle nařízení (EHS) č. 2158/92.
Článek 30
1. Podpora lesnictví se týká jednoho nebo více z následujících opatření:
- zalesňování půdy nezpůsobilé pro podporu podle článku 31 za předpokladu, že výsadba je přizpůsobena místním podmínkám a je v souladu se životním prostředím,
- investice do lesů s cílem znatelného zlepšení jejich hospodářské, ekologické nebo společenské hodnoty,
- investice na zlepšení a racionalizaci sklizně, zpracování a uvádění na trh lesnických produktů; investice vztahující se na využití dřeva jako suroviny musí být omezeny jen na veškeré pracovní úkony před průmyslovým zpracováním,
- získávání nových odbytišť k využívání lesních produktů a jejich uvádění na trh,
- zakládání sdružení vlastníků lesů za účelem pomoci jejich členům ke zlepšení udržitelné a účinné správy jejich lesů,
- obnovu potenciálu lesnické produkce zničeného přírodními katastrofami a požáry a zavádění vhodných nástrojů prevence.
2. Pravidla stanovená v kapitolách I a VII s výjimkou čl. 7 druhého pododstavce se odpovídajícím způsobem použijí na investiční podpory.
Článek 31
1. Podpora na zalesňování zemědělské půdy se poskytne za podmínky, že výsadba je přizpůsobena místním podmínkám a je v souladu se životním prostředím.
Tato podpora může kromě nákladů na výsadbu zahrnovat:
- roční prémii na zalesněný hektar k pokrytí nákladů na udržování zalesněných ploch na dobu nanejvýš pěti let,
- roční prémii na hektar k pokrytí příjmu ušlého v důsledku zalesňování pro zemědělce nebo jejich sdružení, kteří obdělávali půdu před jejím zalesněním, nebo pro jakoukoliv jinou právnickou osobu soukromého práva a to na dobu nanejvýš 20 let.
2. Podpora na zalesňování zemědělské půdy držené vnitrostátními úřady zahrnuje pouze náklady na zahájení činnosti.
3. Podpora na zalesňování zemědělské půdy se neposkytne:
- zemědělcům pobírajícím podporu při předčasném odchodu do důchodu,
- na výsadbu vánočních stromků.
V případě rychle rostoucích druhů s krátkou obmýtní dobou se podpora na zalesňování poskytne pouze na náklady na výsadbu.
4. Maximální částky roční prémie na pokrytí ušlého příjmu způsobilého pro podporu Společenství jsou stanoveny v příloze.
Článek 32
1. S ohledem na:
- zachování a zlepšení ekologické stability lesů v oblastech, kde jejich ochranná a ekologická funkce je ve veřejném zájmu a kde náklady na opatření k zachování a zlepšení těchto lesů převyšují příjmy z lesnictví,
- udržování protipožárních pruhů zemědělskými opatřeními,
se příjemcům poskytují platby na opatření učiněná v této souvislosti za předpokladu, že ochranná a ekologická funkce těchto lesů bude udržitelným způsobem zajištěna, a že opatření, jež mají být učiněna, se stanoví ve smlouvě, kde se blíže určí náklady na tato opatření.
2. Platby se určí v rozmezí minimální a maximální částky stanovené v příloze na základě skutečných nákladů na učiněná opatření předem dohodnutých ve smlouvě.
KAPITOLA IX
PODPORA PŘIZPŮSOBOVÁNÍ A ROZVOJE VENKOVSKÝCH OBLASTÍ
Článek 33
Podpora se poskytne na opatření týkající se zemědělských činností, jejich přeměn a činností na venkově, které nespadají do působnosti jiných opatření uvedených v této hlavě.
Tato opatření se týkají:
- zlepšování vlastností půdy,
- scelování pozemků,
- zavedení zástupných služeb v zemědělském podniku a pomocných služeb při jeho řízení,
- uvádění jakostních zemědělských produktů na trh,
- služeb zásadních pro hospodářství a obyvatelstvo venkova,
- obnovy a rozvoje vesnic a ochrany a uchování dědictví venkova,
- diverzifikace zemědělských činností a činností blízkých zemědělství za účelem vytvoření možností různorodých činností nebo alternativních zdrojů příjmů,
- správy zemědělských vodních zdrojů,
- rozvoje a zlepšování infrastruktury ve spojení s rozvojem zemědělství,
- podpory turistiky a řemeslných činností,
- ochrany životního prostředí ve spojení se zemědělstvím, lesnictvím, zachováním přírodního prostředí a zlepšením dobrých životních podmínek zvířat,
- obnovy potenciálu zemědělské produkce zničené přírodními katastrofami a zavádění vhodných nástrojů prevence,
- finančního inženýrství.
KAPITOLA X
PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA
Článek 34
Prováděcí pravidla k této hlavě jsou přijata v souladu s postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Tato pravidla stanoví zejména:
- podmínky investiční podpory v zemědělských podnicích (články 4 až 7), včetně nezbytných omezení vyplývajících z použití článku 6,
- období a podmínky pro zlepšení hospodářské životaschopnosti zemědělského podniku a podmínky využívání půdy uvolněné v případě předčasného odchodu do důchodu (čl. 11 odst. 2),
- podmínky pro poskytování a výpočet vyrovnávacího příspěvku ve znevýhodněných oblastech, včetně případu společného využívání zemědělské půdy (články 14 a 15) a vyrovnávacích plateb v oblastech s environmentálními omezeními (článek 16),
- podmínky upravující agroenvironmentální závazky (články 23 a 24),
- kritéria výběru investic na zlepšení zpracovávání a uvádění zemědělských produktů na trh (čl. 27 odst. 2),
- podmínky upravující opatření v lesnictví (kapitola VIII).
U nejvzdálenějších regionů, za předpokladu, že zpracované produkty jsou určeny pro trh v těchto regionech, se Komise může podle stejného postupu odchýlit od čl. 28 odst. 1 druhé odrážky.
HLAVA III
OBECNÉ ZÁSADY, SPRÁVNÍ A FINANČNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
OBECNÉ ZÁSADY
PODKAPITOLA I
Podpora z EZOZF
Článek 35
1. Podpora Společenství pro předčasný odchod do důchodu (články 10 až 12), znevýhodněné oblasti a oblasti s environmentálními omezeními (články 13 až 21), agroenvironmentální opatření (články 22 až 24) a zalesňování (článek 31) je v celém Společenství financována záruční sekcí EZOZF.
2. Podpora Společenství pro jiná opatření pro rozvoj venkova je financována EZOZF:
- orientační sekcí v oblastech spadajících pod cíl 1,
- záruční sekcí v oblastech nespadajících pod cíl 1.
3. Podpory pro opatření uvedené v čl. 33 šesté, sedmé a deváté odrážce jsou v oblastech spadajících pod cíle 1 a 2 a v oblastech v přechodu financovány EZOZF, pokud jejich financování není poskytováno z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR).
Článek 36
1. Na podporu opatření pro rozvoj venkova uvedených v čl. 35 odst. 2:
- se v oblastech spadajících pod cíl 1 použije nařízení (ES) č. 1260/1999 doplněné zvláštními pravidly obsaženými v tomto nařízení,
- se v oblastech spadajících pod cíl 2 použije nařízení (ES) č. 1260/1999 doplněné zvláštními pravidly obsaženými v tomto nařízení, pokud toto nařízení nestanoví jinak.
2. Na podporu opatření pro rozvoj venkova financovaných záruční sekcí EZOZF se použijí zvláštní pravidla nařízení (ES) č. 1258/1999 [20] a předpisy přijaté k jeho provádění, pokud toto nařízení nestanoví jinak.
PODKAPITOLA II
Slučitelnost a soulad
Článek 37
1. Podpora pro rozvoj venkova se poskytne pouze na opatření, která jsou v souladu s právem Společenství.
2. Tato opatření musí být v souladu s ostatními politikami a opatřeními Společenství přijatými na jejich základě.
Obzvláště žádné opatření, které spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení a je neslučitelné s jakýmikoliv zvláštními podmínkami stanovenými v tomto nařízení, nemůže být způsobilé pro podporu v rámci žádného režimu podpor Společenství.
3. Rovněž musí být zajištěn soulad s opatřeními prováděnými v rámci jiných nástrojů společné zemědělské politiky, a zejména mezi opatřeními na podporu rozvoje venkova na jedné straně a opatřeními prováděnými v rámci opatření společných organizací trhu a zemědělské jakosti a zdraví na straně druhé, tak jako mezi různými opatřeními na podporu rozvoje venkova.
Podpora podle tohoto nařízení se proto neposkytne na:
- opatření spadající do oblasti působnosti režimů podpor společných organizací trhu, s výjimkami odůvodněnými objektivními kritérii, která mohou být vymezena podle článku 50,
- opatření na podporu výzkumných projektů za účelem podpory zemědělských produktů nebo eradikace chorob zvířat.
4. Členské státy mohou stanovit dodatečné nebo přísnější podmínky pro poskytování podpory Společenství pro rozvoj venkova za předpokladu, že tyto podmínky budou v souladu s cíli a požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 38
1. Na stejné opatření nelze poskytnout platby v rámci tohoto nařízení a jiného režimu podpor Společenství.
2. Podpory pro více opatření v rámci tohoto nařízení lze kombinovat pouze tehdy, jsou-li tato opatření navzájem v souladu a jsou-li navzájem slučitelná. Pokud je to nezbytné, výše podpory se přizpůsobí.
Článek 39
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění slučitelnosti a souladu opatření na podporu rozvoje venkova podle ustanovení této kapitoly.
2. Plány rozvoje venkova předložené členskými státy musí zahrnovat zhodnocení slučitelnosti a souladu plánovaných podpůrných opatření a údaje o opatřeních přijatých za účelem zajištění slučitelnosti a souladu.
3. Je-li to nezbytné, podpůrná opatření se za účelem zajištění slučitelnosti a souladu následně upraví.
KAPITOLA II
PROGRAMOVÁNÍ
Článek 40
1. Opatření pro rozvoj venkova, financovaná orientační sekcí EZOZF tvoří součást programování pro regiony spadající pod cíl 1 podle nařízení (ES) č. 1260/1999.
2. Opatření pro rozvoj venkova jiná než opatření uvedená v čl. 35 odst. 1, mohou tvořit součást programování pro regiony spadající pod cíl 2 podle nařízení (ES) č. 1260/1999.
3. Jiná opatření pro rozvoj venkova, která netvoří součást programování podle odstavců 1 a 2 podléhají programování rozvoje venkova podle článků 41 až 44.
4. Členské státy mohou pro opatření vhodná pro rozvoj venkova předložit ke schválení rámcovou úpravu, která tvoří součást programování podle odstavců 1 až 3, v míře, jež umožňuje zachování stejných podmínek.
Článek 41
1. Plány rozvoje venkova musí být vypracovány na zeměpisné úrovni považované za nejvhodnější. Musí být připraveny příslušnými orgány určenými členským státem, který je po konzultaci s příslušnými orgány a organizacemi na vhodné územní úrovni předloží Komisi.
2. Opatření na podporu rozvoje venkova, která mají být provedena v jedné oblasti, je třeba, pokud je to možné, začlenit do jediného plánu. Je-li třeba vytvořit více plánů, musí být označen vztah mezi opatřeními předloženými v těchto plánech a zajištěna jejich slučitelnost a soulad.
Článek 42
Plány rozvoje venkova se vztahují na dobu sedmi let od 1. ledna 2000.
Článek 43
1. Plány rozvoje venkova obsahují:
- kvantifikovaný popis stávající situace ukazující rozdíly, nedostatky a potenciál pro rozvoj, vynaložené finanční prostředky a hlavní výsledky operací uskutečněných v předešlém období programování s ohledem na dostupné výsledky hodnocení,
- popis navrhované strategie, její kvantifikované cíle a zvolené priority rozvoje venkova a zeměpisnou oblast, na kterou se vztahují,
- hodnocení očekávaného hospodářského, environmentálního a sociálního dopadu, včetně dopadu na zaměstnanost,
- orientační celkovou finanční tabulku shrnující finanční prostředky jednotlivých členských států a finanční prostředky Společenství stanovené v rámci plánu rozvoje venkova pro každou prioritu, předložené v souvislosti s plánem, a pokud se plán vztahuje na venkovské oblasti spadající pod cíl 2, orientační částky na opatření rozvoje venkova podle článku 33 v těchto oblastech,
- popis opatření předpokládaných pro provádění plánů, a zejména režimů podpor, včetně skutečností nezbytných pro posouzení pravidel hospodářské soutěže,
- případně údaje o nezbytných studiích, demonstračních projektech, opatřeních za účelem vzdělávání nebo technické pomoci v souvislosti s přípravou, prováděním nebo úpravou příslušných opatření,
- určení příslušných orgánů a odpovědných subjektů,
- ustanovení k zajištění účinného a správného provádění plánů, včetně sledování a hodnocení, definici kvantifikovaných ukazatelů pro hodnocení, opatření pro kontroly a sankce a přiměřenou publicitu,
- výsledky konzultací a určení zúčastněných orgánů a subjektů a sociálních a hospodářských partnerů na vhodné úrovni.
2. Členské státy musí ve svých plánech:
- stanovit na celém svém území podle svých zvláštních potřeb agroenvironmentální opatření,
- zajistit nezbytnou rovnováhu mezi různými podpůrnými opatřeními.
Článek 44
1. Plány rozvoje venkova musí být předloženy nejpozději do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Komise posoudí, zda jsou navrhované plány v souladu s tímto nařízením. Do šesti měsíců po předložení plánů a na jejich základě schválí Komise programové dokumenty rozvoje venkova postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
KAPITOLA III
DODATEČNÁ OPATŘENÍ A INICIATIVY SPOLEČENSTVÍ
Článek 45
1. Komise může podle čl. 21 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 postupem podle čl. 50 odst. 2 uvedeného nařízení rozšířit oblast působnosti pomoci z orientační sekce EZOZF nad rámec stanovený v čl. 35 odst. 2 tohoto nařízení a financování opatření způsobilých pro podporu podle nařízení Rady (ES) č. 1783/1999 [21], (ES) č. 1784/1999 [22] a (ES) č. 1263/1999 [23] za účelem provádění všech opatření v rámci iniciativy Společenství rozvoje venkova.
2. Záruční sekce EZOZF může z podnětu Komise financovat studie týkající se programování rozvoje venkova.
KAPITOLA IV
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 46
1. Podpora Společenství pro rozvoj venkova ze záruční sekce EZOZF podléhá ročnímu finančnímu plánování a účetnictví. Finanční plánování tvoří součást programování rozvoje venkova (čl. 40 odst. 3) nebo programování, jež se týká cíle 2.
2. Komise každoročně předběžně přidělí prostředky členským státům na základě objektivních kritérií, s přihlédnutím k zvláštním situacím a potřebám a úsilí, jež musí být vynaloženo zvláště v oblasti životního prostředí, vytváření pracovních míst a zachování krajiny.
3. Předběžná přidělení prostředků se přizpůsobí na základě skutečných výdajů a přezkoumaných prognóz výdajů předložených členskými státy, přičemž se přihlíží k cílům programování. Musí odpovídat dostupným prostředkům a být v souladu s intenzitou podpory pro venkovské oblasti spadající pod cíl 2.
Článek 47
1. Finanční ustanovení v článcích 31, 32 (s výjimkou odstavce 1 pátého pododstavce), 34, 38 a 39 nařízení (ES) č. 1260/1999 se nepoužijí na opatření pro rozvoj venkova týkajících se regionů spadajících pod cíl 2.
Komise přijme nezbytná opatření k zajištění účinného a jednotného provedení uvedených opatření, která splňují alespoň stejné požadavky jako opatření stanovená v prvním pododstavci, včetně zásady jediného řídícího orgánu.
2. Společenství přispívá na financování opatření zahrnutých v programování rozvoje venkova podle zásad stanovených články 29 a 30 nařízení (ES) č. 1260/1999.
V této souvislosti:
- nepřesáhne příspěvek Společenství 50 % celkových nákladů způsobilých pro podporu a činí zpravidla alespoň 25 % veřejných výdajů způsobilých pro podporu v oblastech nespadajících pod cíle 1 a 2,
- se sazby stanovené v čl. 29 odst. 4 písm. a) bodech ii) a iii) a písm. b) bodech ii) a iii) nařízení (ES) č. 1260/1999 použijí na investice nesoucí příjmy. Zemědělské a lesnické podniky a podniky podílející se na zpracovávání a uvádění na trh zemědělských a lesnických produktů jsou v tomto ohledu podniky ve smyslu čl. 29 odst. 4 písm. b) bodu iii),
- příspěvek Společenství na programování opatření stanovených v článcích 22 až 24 tohoto nařízení činí 75 % v oblastech spadajících pod cíl 1 a 50 % v ostatních oblastech.
Na tyto platby se použije čl. 32 odst. 1 pátý pododstavec nařízení (ES) č. 1260/1999.
3. Platby finanční pomoci ze záruční sekce EZOZF mohou mít formu záloh na provádění programu a plateb za vzniklé výdaje.
KAPITOLA V
SLEDOVÁNÍ A HODNOCENÍ
Článek 48
1. Komise a členské státy zajistí účinné sledování provádění programování rozvoje venkova.
2. Toto sledování se provádí podle společně dohodnutého postupu.
Sledování se provádí na základě zvláštních hmotných a finančních ukazatelů předem dohodnutých a stanovených.
Členské státy předkládají Komisi výroční zprávy o pokroku.
3. Pokud je to vhodné, zřídí se sledovací výbory.
Článek 49
1. Hodnocení opatření zahrnutých v programování rozvoje venkova se provede na základě zásad stanovených v článcích 40 až 43 nařízení (ES) č. 1260/1999.
2. Záruční sekce EZOZF se může v rámci finančních zdrojů přidělených na programování podílet na financování hodnocení týkajících se rozvoje venkova v členských státech. Záruční sekce EZOZF rovněž může z podnětu Komise financovat hodnocení na úrovni Společenství.
KAPITOLA VI
PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA
Článek 50
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Tato pravidla zejména upraví podrobnosti:
- předkládání plánů rozvoje venkova (články 41 až 44),
- přezkoumání programových dokumentů rozvoje venkova,
- finančního plánování, zejména k zajištění rozpočtové kázně (článek 46) a účasti na financování (čl. 47 odst. 2),
- sledování a hodnocení (články 48 a 49),
- zajištění souladu mezi opatřeními pro rozvoj venkova a podpůrnými opatřeními zavedenými organizacemi trhu (článek 37).
HLAVA IV
STÁTNÍ PODPORA
Článek 51
1. Není-li v této hlavě stanoveno jinak, použijí se na podpory poskytované členskými státy na opatření na podporu pro rozvoj venkova články 87 až 89 Smlouvy.
Články 87 až 89 se však nepoužijí na finanční příspěvky poskytované členskými státy na opatření, kterým poskytuje podporu Společenství podle článku 36 Smlouvy v souladu s tímto nařízením.
2. Podpory investic v zemědělských podnicích, jejichž výše přesahuje procentuální podíly uvedené v článku 7, jsou zakázané.
Tento zákaz se nevztahuje na podporu vztahující se na:
- investice prováděné převážně ve veřejném zájmu, s ohledem na zachování tradiční krajiny utvářené zemědělskou a lesnickou činností nebo přemístění zemědělských budov,
- investice v oblasti ochrany a zlepšování životního prostředí,
- investice mající za cíl zlepšování hygienických podmínek chovů a dobré životní podmínky zvířat.
3. Státní podpory poskytované zemědělcům k vyrovnání přirozených nevýhod ve znevýhodněných oblastech jsou zakázané, pokud nesplňují podmínky stanovené v článcích 14 a 15.
4. Státní podpory zemědělcům, kteří přijali agroenvironmentální závazky, které nesplňují podmínky stanovené v článcích 22 až 24, jsou zakázané. Mohou však být poskytnuty dodatečné podpory přesahující maximální částky stanovené v čl. 24 odst. 2, pokud jsou podle odstavce 1 uvedeného článku odůvodněny. Ve výjimečných, náležitě odůvodněných případech se lze odchýlit od minimální doby trvání závazků, v souladu s čl. 23 odst. 1.
Článek 52
V rámci článku 36 Smlouvy, státní podpory, které mají poskytovat dodatečné finanční prostředky na Společenstvím podporovaná opatření pro rozvoj venkova, oznamují členské státy a schvaluje Komise podle ustanovení tohoto nařízení jako součást programování uvedeného v článku 40. Čl. 88 odst. 3 první věta Smlouvy se nepoužije na podpory takto oznámené.
HLAVA V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 53
1. Je-li nezbytné přijmout zvláštní opatření k usnadnění přechodu z platného režimu na režim zavedený tímto nařízením, Komise tato opatření přijme postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
2. Tato opatření se přijmou zejména pro začlenění stávajících podpůrných operací Společenství schválených Komisí na období, které skončí po 1. lednu 2000, nebo bez časového omezení do režimu podpory rozvoje venkova stanoveného tímto nařízením.
Článek 54
1. Článek 17 nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [24] se nahrazuje tímto:
"Článek 17
1. Nařízení týkající se financování společné zemědělské politiky se od data provádění opatření zde stanovených použijí na trh s produkty, uvedenými v čl. 1 odst. 1.
2. Podporu uvedenou v článku 8 spolufinancuje Společenství.
3. Členské státy vyplatí producentům podporu uvedenou v článku 12 mezi 16. říjnem a 31. prosincem hospodářského roku, pro který byla podána žádost o podporu.
4. Komise přijme podle postupu stanoveného v článku 20 prováděcí pravidla k tomuto článku."
2. Článek 6 nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [25] se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Členské státy poskytují uznaným organizacím producentů pět let ode dne uznání podpory, aby napomohly jejich vytváření a usnadnily jejich administrativní činnosti.
2. Tyto podpory:
- činí pro první, druhý, třetí, čtvrtý a pátý rok v uvedeném pořadí 5 %, 5 %, 4 %, 3 % a 2 % hodnoty produkce uváděné na trh organizacemi producentů,
- nesmí přesáhnout skutečné náklady na vytvoření a administrativní činnost dané organizace,
- vyplácejí se v ročních tranších po dobu nejvýše sedmi let od data uznání.
Hodnota produkce za každý rok se vypočítá na základě:
- ročního objemu, který byl skutečně uveden na trh,
- průměrných dosažených cen produkce.
3. Organizace producentů vzniklé z organizací, které již ve značné míře splňují podmínky tohoto nařízení mají nárok na podporu v rámci tohoto článku pouze pokud vznikly sloučením, které umožní lépe dosáhnout cíle uvedené v článku 5. V takovém případě je však podpora poskytnuta pouze na náklady založení organizace (výdaje vzniklé v souvislosti s přípravnými pracemi a vypracováním zakládajícího aktu a stanov).
4. Podpory uvedené v tomto článku oznámí členské státy Komisi ve zprávě na konci každého finančního roku."
3. Nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [26] se mění takto:
a) Čl. 15 odst. 6 se nahrazuje tímto:
"6. V těch regionech Společenství, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, mohou být členské státy na základě řádně odůvodněné žádosti pověřeny, aby vyplatily organizacím producentů vnitrostátní finanční podporu rovnající se nejvýše polovině finančních příspěvků producentů. Tato podpora se vloží do provozního fondu.
Členským státům, v nichž se prostřednictvím organizací producentů uvádí na trh méně než 15 % produkce ovoce a zeleniny a v nichž produkce ovoce a zeleniny představuje nejméně 15 % celkové zemědělské produkce, může být podpora uvedená v prvním pododstavci na žádost dotyčného členského státu uhrazena Společenstvím."
b) Článek 52 se nahrazuje tímto:
"Článek 52
1. Náklady spojené s platbou vyrovnávací platby Společenství za stažení produktů z trhu a s financováním provozního fondu Společenstvím, zvláštní opatření uvedená v článku 17 a v článcích 53, 54 a 55 a kontroly odborníků členských států zpřístupněné Komisi při použití čl. 40 odst. 1 se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/19992 [27].
2. Náklady spojené s podporou poskytovanou členskými státy v souladu s článkem 14 a čl. 15 odst. 6 druhým pododstavcem se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/1999. Tyto výdaje může spolufinancovat Společenství.
3. Komise stanoví postupem podle článku 46 prováděcí pravidla k odstavci 2 tohoto článku.
4. Ustanovení hlavy VI se použijí, aniž je dotčeno používání nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [28].
Článek 55
1. Zrušují se tato nařízení:
- nařízení (EHS) č. 4256/88,
- nařízení (ES) č. 950/97, (ES) č. 951/97, (ES) č. 952/97 a nařízení (EHS) č. 867/90,
- nařízení (EHS) č. 2078/92, (EHS) č. 2079/92, (EHS) č. 2080/92,
- nařízení (EHS) č. 1610/89.
2. Zrušují se tato ustanovení:
- článek 21 nařízení (EHS) č. 3763/91 [29],
- článek 32 nařízení (EHS) č. 1600/92 [30],
- článek 27 nařízení (EHS) č. 1601/92 [31],
- článek 13 nařízení (EHS) č. 2019/93 [32].
3. Nařízení a ustanovení zrušená podle odstavců 1 a 2 se nadále použijí na akce schválené Komisí v rámci těchto nařízení před 1. lednem 2000.
4. Směrnice Rady a Komise, kterými se podle čl. 21 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 950/97 stanoví seznamy znevýhodněných oblastí nebo které tyto seznamy pozměňují, zůstávají v platnosti, pokud nedojde k jejich změně v rámci programů.
Článek 56
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení se použije na podporu Společenství ode dne 1. ledna 2000."
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. května 1999.
REGOLAMENTO (CE) N. 1257/1999 DEL CONSIGLIO
del 17 maggio 1999
sul sostegno allo sviluppo rurale da parte del Fondo europeo agricolo di orientamento e di garanzia (FEAOG) e che modifica ed abroga taluni regolamenti
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare gli articoli 36 e 37,
vista la proposta della Commissione(1),
visto il parere del Parlamento europeo(2),
visto il parere del Comitato economico e sociale(3),
visto il parere del Comitato delle regioni(4),
visto il parere della Corte dei conti(5),
(1) considerando che una politica comune dello sviluppo rurale dovrebbe accompagnare e integrare altri strumenti della politica agricola comune e contribuire in tal modo al conseguimento degli obiettivi di tale politica, enunciati nell'articolo 33, paragrafo 1, del trattato;
(2) considerando che, a norma dell'articolo 33, paragrafo 2, lettera a), del trattato, nell'elaborazione della politica agricola comune e dei metodi speciali che questa può implicare, si dovrà considerare il carattere particolare dell'attività agricola che deriva dalla struttura sociale dell'agricoltura e dalle disparità strutturali e naturli fra le diverse regioni agricole;
(3) considerando che, a norma dell'articolo 159 del trattato, l'attuazione delle politiche comunitarie deve tener conto degli obiettivi della coesione economica e sociale stabiliti dagli articoli 158 e 160 e concorrere alla loro realizzazione; che le misure destinate allo sviluppo rurale dovrebbero pertanto contribuire a tale politica nelle regioni in ritardo di sviluppo (obiettivo n. 1) e nelle regioni con difficoltà strutturali (obiettivo n. 2), definite dal regolamento (CE) n. 1260/1999 del Consiglio, del 21 giugno 1999, recante disposizioni generali sui Fondi strutturali(6);
(4) considerando che fin dal 1972 nella politica agricola comune sono state introdotte misure intese a sostenere il miglioramento delle strutture agrarie; che da quasi due decenni si cerca di inserire la politica delle strutture agrarie nel più ampio contesto socioeconomico delle zone rurali; che la riforma del 1992 ha dato particolare rilievo alla dimensione ambientale dell'agricoltura in quanto principale utilizzatrice della terra;
(5) considerando che la politica rurale è attualmente condotta attraverso una serie di strumenti complessi;
(6) considerando che nei prossimi anni l'agricoltura dovrà adeguarsi a nuove realtà ed ad ulteriori cambiamenti per quanto riguarda l'evoluzione del mercato, la politica che lo disciplina e le norme commerciali, le esigenze e le preferenze del consumatore e il prossimo allargamento della Comunità; che tali cambiamenti influenzeranno non soltanto i mercati agricoli, ma anche l'economia locale delle zone rurali in generale; che una politica dello sviluppo rurale dovrebbe essere finalizzata a ricostituire e a rafforzare la competitività delle zone rurali, contribuendo in tal modo a mantenere e a creare posti di lavoro in queste zone;
(7) considerando che tale evoluzione dovrebbe essere incoraggiata e sostenuta mediante una riorganizzazione ed una semplificazione degli attuali strumenti dello sviluppo rurale;
(8) considerando che tale riorganizzazione dovrebbe tener conto dell'esperienza acquisita nell'applicazione degli strumenti già esistenti e basarsi pertanto su tali strumenti, che sono quelli utilizzati nell'ambito degli attuali obiettivi prioritari, volti a promuovere lo sviluppo rurale accelerando l'adattamento delle strutture agrarie nel quadro della riforma della politica agricola comune, nonché ad agevolare lo sviluppo e l'adeguamento delle zone rurali [obiettivi n. 5a e n. 5b)], come previsto dal regolamento (CEE) n. 2052/88 del Consiglio, del 24 giugno 1988, relativo alle missioni dei Fondi a finalità strutturali, alla loro efficacia e al coordinamento dei loro interventi e di quelli della Banca europea per gli investimenti e degli altri strumenti finanziari esistenti(7) e dal regolamento (CEE) n. 4256/88 del Consiglio, del 19 dicembre 1988, recante le disposizioni d'applicazione del regolamento (CEE) n. 2052/88 per quanto riguarda il FEAOG, sezione orientamento(8), nonché da quelli introdotti quali misure di accompagnamento della riforma della politica agricola comune del 1992 dal regolamento (CEE) n. 2078/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo a metodi di produzione agricola compatibili con le esigenze di protezione dell'ambiente e con la cura dello spazio naturale(9), dal regolamento (CEE) n. 2079/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, che istituisce un regime comunitario di aiuti al prepensionamento in agricoltura(10), e dal regolamento (CEE) n. 2080/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, che istituisce un regime comunitario di aiuti alle misure forestali nel settore agricolo(11);
(9) considerando che le linee generali della politica riformata dello sviluppo rurale dovrebbero applicarsi a tutte le zone rurali della Comunità;
(10) considerando che le tre misure di accompagnamento introdotte dalla riforma della politica agricola comune del 1992 (politica agroambientale, prepensionamento e imboschimento) dovrebbero essere completate dal regime di aiuto per le zone svantaggiate e per le zone soggette a vincoli ambientali;
(11) considerando che altre misure per lo sviluppo rurale dovrebbero essere inserite in programmi di sviluppo integrato per le regioni dell'obiettivo n. 1 e possono far parte di programmi per le regioni dell'obiettivo n. 2;
(12) considerando che nelle zone rurali le misure per lo sviluppo rurale dovrebbero accompagnare e completare le politiche di mercato;
(13) considerando che il sostegno del FEAOG allo sviluppo rurale dovrebbe essere basato su un unico quadro giuridico che definisca le misure ammissibili al sostegno, i loro obiettivi e i criteri per l'ammissione;
(14) considerando che, data la varietà delle zone rurali della Comunità, la politica di sviluppo rurale dovrebbe attenersi al principio della sussidiarietà; che essa dovrebbe pertanto essere il più decentrata possibile e imperniata sulla partecipazione e su un approccio dal basso verso l'alto; che i criteri per poter beneficiare del sostegno allo sviluppo rurale non dovrebbero quindi oltrepassare la misura necessaria a raggiungere gli obiettivi della politica di sviluppo rurale;
(15) considerando che, per garantire la coerenza con altri strumenti della politica agricola comune e con altre politiche comunitarie, occorre comunque definire a livello comunitario i criteri fondamentali in base ai quali è possibile ottenere il sostegno; che, in particolare, è opportuno evitare che le misure per lo sviluppo rurale provochino distorsioni ingiustificate della concorrenza;
(16) considerando che, al fine di assicurare la flessibilità e di semplificare la normativa, il Consiglio dovrebbe conferire alla Commissione tutte le necessarie competenze di attuazione, a norma dell'articolo 202, terzo trattino, del trattato;
(17) considerando che nella Comunità la struttura del settore agricolo è caratterizzata da un vasto numero di aziende alle quali mancano le condizioni strutturali atte a garantire redditi e condizioni di vita equi agli agricoltori e alle loro famiglie;
(18) considerando che gli aiuti comunitari agli investimenti hanno per oggetto l'ammodernamento delle aziende agricole e il miglioramento della loro redditività;
(19) considerando che è opportuno semplificare le condizioni comunitarie per beneficiare di aiuti agli investimenti, quali stabilite dal regolamento (CE) n. 950/97 del Consiglio, del 20 maggio 1997, relativo al miglioramento dell'efficienza delle strutture agricole(12);
(20) considerando che la concessione di vantaggi particolari ai giovani agricoltori può agevolare non soltanto il loro insediamento, ma anche l'adattamento della struttura della loro azienda dopo il loro primo insediamento;
(21) considerando che l'evoluzione e la specializzazione dell'agricoltura richiedono un livello adeguato di formazione generale, tecnica ed economica per le persone che esercitano attività agricole e forestali, in particolare nel caso di nuovi orientamenti della gestione, della produzione e della commercializzazione;
(22) considerando che occorre intensificare le iniziative di formazione e informazione degli agricoltori riguardo ai metodi di produzione agricola compatibili con l'ambiente;
(23) considerando che è opportuno incentivare la cessazione anticipata dell'attività agricola, al fine di migliorare la redditività delle aziende agricole, tenendo conto dell'esperienza acquisita nell'attuazione del regolamento (CEE) n. 2079/92;
(24) considerando che il sostegno alle zone svantaggiate dovrebbe contribuire ad un uso continuato delle superfici agricole, alla cura dello spazio naturale, al mantenimento e alla promozione di sistemi di produzione agricola sostenibili;
(25) considerando che è opportuno classificare le zone svantaggiate in base a criteri comuni;
(26) considerando che non è necessario procedere a livello comunitario ad un'ulteriore classificazione delle zone svantaggiate;
(27) considerando che occorrerebbe stabilire condizioni relative alla possibilità di beneficiare di indennità compensative, allo scopo di garantire l'efficacia di tale regime di sostegno e il raggiungimento dei suoi obiettivi;
(28) considerando che per le limitazioni sugli usi agricoli in zone soggette a vincoli ambientali potrebbe rivelarsi necessario concedere un sostegno agli agricoltori al fine di risolvere i loro problemi specifici derivanti da tali limitazioni;
(29) considerando che nei prossimi anni gli strumenti agroambientali dovrebbero assumere un ruolo fondamentale nel promuovere lo sviluppo sostenibile delle zone rurali e nel soddisfare la crescente domanda della società di servizi nel settore ambientale;
(30) considerando che è opportuno proseguire il sostegno agroambientale attualmente previsto dal regolamento (CEE) n. 2078/92 per misure ambientali mirate, tenendo conto dell'esperienza acquisita nell'applicazione di tale regime quale descritta dettagliatamente nella relazione presentata dalla Commissione a norma dell'articolo 10, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2078/92;
(31) considerando che il regime di aiuti agroambientali dovrebbe continuare a incoraggiare gli agricoltori ad operare nell'interesse dell'intera società, introducendo o mantenendo metodi di produzione compatibili con le crescenti esigenze di tutela e miglioramento dell'ambiente, delle risorse naturali, del suolo e della diversità genetica, nonché con la necessità di salvaguardare lo spazio naturale e il paesaggio;
(32) considerando che occorrerebbe incentivare i miglioramenti nei settori della trasformazione e della commercializzazione dei prodotti agricoli sostenendo gli investimenti in tali settori;
(33) considerando che tale sostegno può basarsi in larga misura sulle condizioni attualmente stabilite dal regolamento (CE) n. 951/97 del Consiglio, del 20 maggio 1997, relativo al migioramento delle condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli(13);
(34) considerando che è necessario garantire la redditività di tali investimenti e la partecipazione degli agricoltori ai vantaggi economici dell'azione;
(35) considerando che il settore forestale costituisce parte integrante dello sviluppo rurale e che pertanto il regime di sostegno allo sviluppo rurale dovrebbe comprendere misure forestali; che il sostegno a questo settore deve evitare di tradursi in una distorsione di concorrenza ed essere ininfluente rispetto al mercato;
(36) considerando che le misure forestali dovrebbero essere conformi agli impegni assunti a livello internazionale dalla Comunità e dagli Stati membri e basarsi sui piani forestali degli Stati membri; che tali misure dovrebbero tener conto anche dei problemi specifici relativi al cambiamento climatico;
(37) considerando che le misure forestali dovrebbero essere basate su quelle di cui ai regimi esistenti stabiliti dal regolamento (CEE) n. 1610/89 del Consiglio, del 29 maggio 1989, recante norme d'applicazione del regolamento (CEE) n. 4256/88 per quanto riguarda l'azione di sviluppo e la valorizzazione delle foreste nelle zone rurali della Comunità(14), e dal regolamento (CEE) n. 867/90 del Consiglio, del 29 marzo 1990, relativo al miglioramento delle condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti della silvicoltura(15);
(38) considerando che l'imboschimento delle superfici agricole riveste particolare importanza sia per l'utilizzazione del suolo e per la difesa dell'ambiente, sia come contributo al potenziamento di talune risorse silvicole; che occorrerebbe pertanto mantenere il sostegno all'imboschimento attualmente previsto dal regolamento (CEE) n. 2080/92, tenendo conto dell'esperienza acquisita nell'applicazione di tale regime quale descritta dettagliatamente nella relazione presentata dalla Commissione a norma dell'articolo 8, paragrafo 3, di detto regolamento;
(39) considerando che occorrerebbe accordare pagamenti per attività volte a mantenere e migliorare la stabilità ecologica delle foreste in talune zone;
(40) considerando che occorrerebbe sostenere altre misure legate alle attività di coltivazione e alla loro riconversione; che l'elenco di tali misure dovrebbe essere stabilito in base all'esperienza acquista e tenendo conto dell'esigenza che lo sviluppo rurale si basi in parte su attività e servizi extra agricoli, in modo da invertire la tendenza al declino socioeconomico e allo spopolamento della campagna; che occorrerebbe sostenere misure volte ad eliminare le ineguaglianze e a promuovere la parità di opportunità fra uomini e donne;
(41) considerando che i consumatori richiedono in misura sempre maggiore prodotti agricoli e derrate alimentari ottenuti con metodi biologici; che questo fenomeno sta quindi creando un mercato nuovo per i prodotti agricoli; che l'agricoltura biologica migliora la sostenibilità delle attività agricole e contribuisce pertanto ai fini generali del presente regolamento; che le misure di sostegno specifiche allo sviluppo rurale possono contribuire alla produzione ed alla commercializzazione di prodotti agricoli ottenuti con metodi biologici;
(42) considerando che le misure di sviluppo rurale ammissibili al sostegno comunitario dovrebbero essere conformi alla normativa comunitaria e coerenti con le altre politiche comunitarie e con gli altri strumenti della politica agricola comune;
(43) considerando che nell'ambito del presente regolamento dovrebbero essere escluse dal sostegno comunitario alcune misure che possono beneficiare di altri strumenti della politica agricola comune, in particolare quelle che rientrano nell'ambito dei regimi di sostegno delle organizzazioni comuni di mercato, con le eccezioni giustificate da criteri oggettivi;
(44) considerando che, tenuto conto degli aiuti ad associazioni di produttori e alle loro unioni già esistenti nell'ambito di diverse organizzazioni comuni di mercato, non risulta più necessario fornire un sostegno specifico a gruppi di produttori nel quadro dello sviluppo rurale; che, pertanto, il regime di aiuti previsto dal regolamento (CE) n. 952/97 del Consiglio, del 20 maggio 1997, concernente le associazioni di produttori e le relative unioni(16), non dovrebbe essere proseguito;
(45) considerando che il finanziamento del sostegno comunitario alle misure di accompagnamento e ad altre misure di sviluppo rurale nelle zone non comprese nell'obiettivo n. 1 dovrebbe essere fornito dalla sezione garanzia del FEAOG; che le norme finanziarie fondamentali stabilite dal regolamento (CE) n. 1260/1999, sono state modificate a tal fine;
(46) considerando che il finanziamento del sostegno comunitario alle misure di sviluppo rurale nelle zone comprese nell'obiettivo n. 1 dovrebbe continuare ad essere fornito dalla sezione orientamento del FEAOG, fatta eccezione per le tre attuali misure di accompagnamento e per il sostegno alle zone svantaggiate e alle zone soggette a vincoli ambientali;
(47) considerando che, per quanto riguarda il sostegno alle misure di sviluppo rurale contemplate dalla programmazione degli obiettivi n. 1 e n. 2, si applicherebbe il regolamento (CE) n. 1260/1999, in particolare relativamente alla programmazione integrata di tali misure; che le norme in materia di finanziamento dovrebbero tuttavia tener conto del finanziamento erogato dalla sezione garanzia per le suddette misure nelle regioni dell'obiettivo 2;
(48) considerando che le misure di sviluppo rurale non contemplate dalla programmazione dell'obiettivo n. 1 o dell'obiettivo n. 2 dovrebbero essere oggetto della programmazione relativa allo sviluppo rurale, secondo norme specifiche; che i tassi di assistenza per tali misure dovrebbero essere differenziati in base ai principi gnerali previsti dall'articolo 29, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1260/1999, tenendo sufficientemente conto delle esigenze di coesione economica e sociale; che, di conseguenza, i tassi di assistenza relativi, rispettivamente, alle zone contemplate dall'obiettivo n. 1 e dall'obiettivo n. 2 e alle altre zone dovrebbero essere, in linea di massima, differenziati; che i tassi stabiliti dal presente regolamento costituiscono i massimali dell'assistenza comunitaria;
(49) considerando che, in aggiunta ai programmi di sviluppo rurale, la Commissione dovrebbe poter predisporre di propria iniziativa studi sullo sviluppo rurale, a prescindere dall'iniziativa per lo sviluppo rurale di cui agli articoli 19 e 20 del regolamento (CE) n. 1260/1999;
(50) considerando che occorrerebbe stabilire norme adeguate per il controllo e la valutazione del sostegno allo sviluppo rurale, utilizzando come riferimento indicatori ben definiti da concordare e fissare prima della realizzazione del programma;
(51) considerando che le misure di sviluppo rurale dovrebbero poter beneficiare del sostegno degli Stati membri senza alcun cofinanziamento comunitario; che, dato il notevole impatto economico di tali aiuti e al fine di garantirne la coerenza con le misure ammissibili al sostegno comunitario, nonché per semplificare le procedure, occorrerebbe stabilire norme specifiche relative agli aiuti di Stato;
(52) considerando che dovrebbe essere possibile adottare norme transitorie per agevolare la transizione dagli attuali regimi di sostegno al nuovo regime di sostegno dello sviluppo rurale;
(53) considerando che il nuovo regime di sostegno contenuto del presente regolamento sostituisce i regimi di sostegno esistenti, che pertanto dovrebbero essere abrogati; che, di conseguenza, la deroga prevista nei regimi attuali per le regioni ultraperiferiche e per le isole Egee dovrà anch'essa essere abrogata; che all'atto della programmazione delle misure per lo sviluppo rurale, saranno stabilite nuove norme che garantiranno la necessaria flessibilità, adattamenti e deroghe al fine di tenere conto delle esigenze specifiche di tali regioni,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
TITOLO I
AMBITO DI APPLICAZIONE E OBIETTIVI
Articolo 1
1. Il presente regolamento definisce il quadro del sostegno comunitario per uno sviluppo rurale sostenibile.
2. Le misure per lo sviluppo rurale accompagnano e integrano altri strumenti della politica agricola comune e contribuiscono in tal modo al conseguimento degli obiettivi previsti dall'articolo 33 del trattato.
3. Le misure di sviluppo rurale:
- sono inserite nelle misure volte a promuovere lo sviluppo e l'adeguamento strutturale delle regioni in ritardo di sviluppo (obiettivo n. 1) e
- accompagnano le misure di sostegno alla riconversione socioeconomica delle zone con difficoltà strutturali (obiettivo n. 2)
nelle regioni interessate, tenendo conto dei fini specifici del sostegno comunitario nell'ambito di tali obiettivi, quali previsti dagli articoli 158 e 160 del trattato e dal regolamento (CE) n. 1260/1999, e alle condizioni stabilite dal presente regolamento.
Articolo 2
Il sostegno allo sviluppo rurale, legato alle attività agricole e alla loro riconversione, può riguardare:
- il miglioramento delle strutture nelle aziende agricole e delle strutture di trasformazione di commercializzazione dei prodotti agricoli,
- la riconversione e il riorientamento del potenziale di produzione agricola, l'introduzione di nuove tecnologie e il miglioramento della qualità dei prodotti,
- l'incentivazione della produzione non alimentare,
- uno sviluppo forestale sostenibile,
- la diversificazione delle attività al fine di sviluppare attività complementari o alternative,
- il mantenimento e il consolidamento di un tessuto sociale vitale nelle zone rurali,
- lo sviluppo di attività economiche e il mantenimento e la creazione di posti di lavoro, allo scopo di garantire un migliore sfruttamento del potenziale esistente,
- il miglioramento delle condizioni di lavoro e di vita,
- il mantenimento e la promozione di sistemi di coltivazione a bassi consumi intermedi,
- la tutela e la promozione di un alto valore naturale e di un'agricoltura sostenibile che rispetti le esigenze ambientali,
- l'abolizione delle ineguaglianze e la promozione della parità di opportunità fra uomini e donne, in particolare mediante il sostegno a progetti concepiti e realizzati da donne.
Articolo 3
È concesso un sostegno a favore delle misure di sviluppo rurale definite al titolo II e alle condizioni ivi previste.
TITOLO II
MISURE DI SVILUPPO RURALE
CAPO I
INVESTIMENTI NELLE AZIENDE AGRICOLE
Articolo 4
Il sostegno agli investimenti nelle aziende agricole contribuisce al miglioramento dei redditi agricoli, nonché delle condizioni di vita, di lavoro e di produzione.
Tali investimenti sono finalizzati ad uno o più dei seguenti obiettivi:
- ridurre i costi di produzione,
- migliorare e riconvertire la produzione,
- migliorare la qualità,
- tutelare e migliorare l'ambiente naturale, le condizioni di igiene e il benessere degli animali,
- promuovere la diversificazione delle attività nell'azienda.
Articolo 5
Il sostegno agli investimenti viene concesso ad aziende agricole
- che dimostrino redditività,
- che rispettino requisiti minimi in materia di ambiente, igiene e benessere degli animali, e
- il cui imprenditore possieda conoscenze e competenze professionali adeguate.
Articolo 6
Non vengono sostenuti investimenti il cui obiettivo è un aumento della produzione aziendale di prodotti che non trovano sbocchi normali sui mercati.
Articolo 7
Gli Stati membri fissano i limiti degli investimenti totali che possono beneficiare degli aiuti.
Il valore totale degli aiuti, espresso in percentuale del volume d'investimento che può beneficiare degli aiuti, è limitato al 40 % al massimo e, riguardo alle zone svantaggiate, al 50 % al massimo. Qualora gli investimenti siano effettuati da giovani agricoltori, come menzionato al capo II, tali percentuali possono raggiungere al massimo il 45 % e il 55 % rispettivamente.
CAPO II
INSEDIAMENTO DEI GIOVANI AGRICOLTORI
Articolo 8
1. Gli aiuti per facitilitare il primo insediamento dei giovani agricoltori sono concessi alle seguenti condizioni:
- l'agricoltore non ha ancora compiuto 40 anni,
- l'agricoltore possiede conoscenze e competenze professionali adeguate,
- l'agricoltore si insedia in un'azienda agricola per la prima volta,
- per quanto riguarda l'azienda:
i) dimostra redditività e
ii) rispetta requisiti minimi in materia di ambiente, igiene e benessere degli animali,
e
- l'agricoltore si insedia in qualità di capo dell'azienda.
Possono essere applicate condizioni specifiche nel caso in cui il giovane agricoltore non si insedi nell'azienda come unico capo di essa. Tali condizioni devono essere equivalenti a quelle richieste per l'insediamento del suddetto giovane agricoltore come unico capo dell'azienda.
2. Gli aiuti all'insediamento possono consistere in:
- un premio unico il cui importo massimo ammissibile figura nell'allegato,
- un abbuono d'interessi per i prestiti contratti a copertura delle spese derivanti dall'insediamento; l'importo equivalente al valore capitalizzato di tale abbuono non può essere superiore al valore del premio unico.
CAPO III
FORMAZIONE
Articolo 9
Il sostegno alla formazione professionale contribuisce al miglioramento delle conoscenze e delle competenze professionali degli agricoltori e di altre persone coinvolte in attività agricole e forestali e nella loro riconversione.
La formazione è finalizzata in particolare:
- a preparare gli agricoltori al riorientamento qualitativo della produzione, all'applicazione di metodi di produzione compatibili con la conservazione e il miglioramento del paesaggio, con la tutela dell'ambiente, con l'igiene e con il benessere degli animali, nonché a impartire loro la formazione necessaria per gestire un'azienda agricola economicamente redditizia e
- a preparare gli imprenditori forestali e le altre persone coinvolte in attività forestali all'applicazione di pratiche di gestione forestale allo scopo di migliorare le funzioni economiche, ecologiche o sociali delle foreste.
CAPO IV
PREPENSIONAMENTO
Articolo 10
1. Gli aiuti al prepensionamento contribuiscono a conseguire i seguenti obiettivi:
- procurare un reddito agli imprenditori agricoli anziani che decidono di cessare l'attività agricola,
- far subentrare a questi imprenditori anziani agricoltori in grado di migliorare, se necessario, la redditività delle aziende rimaste in esercizio,
- riorientare superfici agricole verso usi extra agricoli, ove non sia possibile destinarle alla produzione agricola in condizioni soddisfacenti dal punto di vista della redditività.
2. Il sostegno al prepensionamento può comprendere misure destinate a procurare un reddito ai salariati agricoli.
Articolo 11
1. Il cedente:
- cessa definitivamente ogni attività agricola a fini commerciali; può però continuare a svolgere attività agricole non commerciali e a conservare la disponibilità degli edifici in cui continuerà ad abitare,
- ha almeno 55 anni, senza aver raggiunto l'età normale di pensionamento, al momento della cessazione, e
- ha esercitato l'attività agricola nei dieci anni che precedono la cessazione.
2. Il rilevatario agricolo:
- subentra al cedente come capo dell'azienda agricola o rileva la totalità o una parte dei terreni resi disponibili; la redditività dell'azienda del rilevatario dev'essere aumentata entro un periodo e a condizioni da definire, in particolare in termini di conoscenze e competenze professionali del rilevatario, di superficie, di volume di lavoro o di reddito, a seconda delle regioni e dei tipi di produzione,
- possiede conoscenze e competenze professionali adeguate, e
- s'impegna ad esercitare l'attività agricola nell'azienda per almeno cinque anni.
3. Il lavoratore agricolo:
- cessa definitivamente ogni attività agricola,
- ha almeno 55 anni, senza aver raggiunto l'età normale di pensionamento,
- ha dedicato all'agricoltura, nei cinque anni che precedono la cessazione, almeno la metà del proprio tempo di lavoro, quale collaboratore familiare o salariato agricolo,
- ha lavorato nell'azienda del cedente almeno l'equivalente di due anni a tempo pieno nei quattro anni che precedono il prepensionamento del cedente stesso,
- è iscritto a un regime di previdenza sociale.
4. Rilevatario non agricolo può essere qualsiasi persona fisica o giuridica che rileva terreni resi disponibili per destinarli ad usi extra agricoli, come la silvicoltura o la creazione di riserve ecologiche, in maniera compatibile con la tutela o il miglioramento della qualità dell'ambiente e dello spazio naturale.
5. Le condizioni stabilite dal presente articolo si applicano per tutto il periodo durante il quale il cedente fruisce di un aiuto al prepensionamento.
Articolo 12
1. I massimali presi in considerazione per gli aiuti comunitari sono fissati nell'allegato.
2. La durata dell'aiuto al prepensionamento non dev'essere superiore ad un massimo di 15 anni per il cedente e di 10 anni per il salariato agricolo. Essa non deve oltrepassare il settantacinquesimo compleanno del cedente e non deve eccedere la normale età di pensionamento del lavoratore.
Qualora, nel caso di un cedente, lo Stato membro corrisponda una normale pensione, l'aiuto al prepensionamento è versato in via complementare, tenuto conto dell'importo della pensione nazionale.
CAPO V
ZONE SVANTAGGIATE E ZONE SOGGETTE A VINCOLI AMBIENTALI
Articolo 13
L'aiuto alle zone svantaggiate e a quelle soggette a vincoli ambientali contribuisce a conseguire i seguenti obiettivi:
a) Compensazione per le zone sottoposte a svantaggi naturali
- garantire un uso continuato delle superfici agricole e favorire in tal modo il mantenimento di una comunità rurale vitale,
- conservare lo spazio naturale,
- mantenere e promuovere sistemi di produzione agricola sostenibili, che tengono particolare conto dei requisiti in materia d'ambiente.
b) Compensazione per zone sottoposte a vincoli ambientali
- garantire il rispetto dei requisiti in materia di ambiente e assicurare l'uso delle superfici agricole nelle zone sottoposte a vincoli ambientali.
Articolo 14
1. Gli agricoltori delle zone svantaggiate possono ricevere indennità compensative.
2. Le indennità compensative sono accordate per ettaro di terreni agricoli ad agricoltori:
- che coltivano una superficie minima di terreno da definire,
- che si impegnano a proseguire un'attività agricola in una zona svantaggiata per almeno un quinquennio a decorrere dal primo pagamento dell'indennità compensativa, e
- che utilizzano, secondo le buone pratiche agricole consuete, pratiche compatibili con la necessità di salvaguardare l'ambiente e di conservare lo spazio naturale, in particolare applicando sistemi di produzione agricola sostenibili.
3. Qualora la presenza di residui di sostanze vietate ai sensi della direttiva 96/22/CE(17) o di residui di sostanze autorizzate ai sensi di tale direttiva ma utilizzate illecitamente, sia riscontrata, ai sensi delle pertinenti disposizioni della direttiva 96/23/CE(18), in un animale appartenente all'allevamento bovino di un produttore, o qualora una sostanza o un prodotto non autorizzati, o una sostanza o un prodotto autorizzati ai sensi della direttiva 96/22/CE, ma detenuti illecitamente, siano rinvenuti nell'azienda di tale produttore sotto qualsiasi forma, quest'ultimo è escluso dal beneficio delle indennità compensative per l'anno civile dell'accertamento.
In caso di recidiva il periodo di esclusione può, secondo la gravità dell'infrazione, essere prolungato fino a cinque anni a decorrere dall'anno di accertamento dell'infrazione.
In caso di ostruzionismo da parte del proprietario o del detentore degli animali durante l'esecuzione delle ispezioni e dei prelievi necessari in applicazione dei piani nazionali di sorveglianza dei residui, nonché durante lo svolgimento delle operazioni di indagine e di controllo effettuate ai sensi della direttiva 96/23/CE, si applicano le sanzioni di cui al primo comma.
Articolo 15
1. Le indennità compensative sono fissate a un livello:
- sufficiente per contribuire efficacemente a compensare gli svantaggi esistenti e
- tale da evitare compensazioni eccessive.
2. Le indennità compensative sono debitamente diversificate in funzione:
- della situazione e degli obiettivi di sviluppo propri di ciascuna regione,
- della gravità degli svantaggi naturali permanenti che pregiudicano le attività agricole,
- degli specifici problemi ambientali da risolvere, se del caso,
- del tipo di produzione e, se del caso della struttura economica dell'azienda.
3. Le indennità compensative sono fissate a un livello compreso tra gli importi minimi e gli importi massimi che figurano nell'allegato.
Possono essere concesse indennità compensative superiori all'importo massimo purché l'importo medio di tutte le indennità compensative concesse al livello di programmazione in questione non superi tale massimale. Tuttavia in casi debitamente motivati da circostanze oggettive, ai fini del calcolo dell'importo medio gli Stati membri possono presentare una combinazione di vari programmi regionali.
Articolo 16
1. Gli agricoltori possono usufruire di un aiuto sotto forma di pagamenti volti a compensare i costi e le perdite di reddito originati, nelle zone sottoposte a vincolo ambientale, dall'attuazione di limitazioni basate su disposizioni comunitarie in materia di protezione dell'ambiente se e per quanto detti pagamenti siano necessari per risolvere i problemi specifici derivanti da dette disposizioni.
2. L'importo dei pagamenti deve essere fissato in modo da evitare compensazioni eccessive, specie per i pagamenti destinati a zone svantaggiate.
3. Il massimale preso in considerazione per gli aiuti comunitari è fissato nell'allegato.
Articolo 17
Le zone svantaggiate comprendono
- zone di montagna (articolo 18),
- altre zone svantaggiate (articolo 19) e
- zone nelle quali ricorrono svantaggi specifici (articolo 20).
Articolo 18
1. Le zone di montagna sono quelle caratterizzate da una notevole limitazione delle possibilità di utilizzazione delle terre e da un notevole aumento del costo del lavoro, dovuti:
- all'esistenza di condizioni climatiche molto difficili a causa dell'altitudine, che si traducono in un periodo vegetativo nettamente abbreviato,
- in zone di altitudine inferiore, all'esistenza nella maggior parte del territorio di forti pendii che rendono impossibile la meccanizzazione o richiedono l'impiego di materiale speciale assai oneroso, ovvero
- a una combinazione dei due fattori, quando lo svantaggio derivante da ciascuno di questi fattori presi separatamente è meno accentuato, ma la loro combinazione comporta uno svantaggio equivalente.
2. Le zone situate a nord del 62a parallelo e talune zone adiacenti sono assimilate alle zone di montagna.
Articolo 19
Le zone svantaggiate minacciate di spopolamento e nelle quali è necessario conservare l'ambiente naturale sono composte di territori agricoli omogenei sotto il profilo delle condizioni naturali di produzione e per esse devono ricorrere tutte le seguenti caratteristiche:
- esistenza di terre poco produttive, poco idonee alla coltivazione, le cui scarse potenzialità non possono essere migliorate senza costi eccessivi e che si prestano soprattutto all'allevamento estensivo,
- a causa della scarsa produttività dell'ambiente naturale, ottenimento di risultati notevolmente inferiori alla media quanto ai principali indici che caratterizzano la situazione economica dell'agricoltura,
- scarsa densità, o tendenza alla regressione demografica, di una popolazione dipendente in modo preponderante dall'attività agricola e la cui contrazione accelerata comprometterebbe la vitalità e il popolamento della zona medesima.
Articolo 20
Possono essere assimilate alle zone svantaggiate altre zone nelle quali ricorrono svantaggi specifici, e nelle quali l'attività agricola dovrebbe essere continuata, se del caso e a talune condizioni particolari, per assicurare la conservazione o il miglioramento dell'ambiente naturale, la conservazione dello spazio naturale e il mantenimento del potenziale turistico o per motivi di protezione costiera.
Articolo 21
La superficie dell'insieme delle zone di cui agli articoli 16 e 20 non può superare il 10 % della superficie complessiva dello Stato membro interessato.
CAPO VI
MISURE AGROAMBIENTALI
Articolo 22
Il sostegno a metodi di produzione agricola finalizzati alla protezione dell'ambiente e alla conservazione dello spazio naturale (misure agroambientali) contribuisce alla realizzazione degli obiettivi delle politiche comunitarie in materia agricola e ambientale.
Tale sostegno è inteso a promuovere:
- forme di conduzione dei terreni agricoli compatibili con la tutela e con il miglioramento dell'ambiente, del paesaggio e delle sue caratteristiche, delle risorse naturali, del suolo e della diversità genetica,
- l'estensivizzazione, favorevole all'ambiente, della produzione agricola e la gestione dei sistemi di pascolo a scarsa intensità,
- la tutela di ambienti agricoli ad alto valore naturale esposti a rischi,
- la salvaguardia del paesaggio e delle caratteristiche tradizionali dei terreni agricoli,
- il ricorso alla pianificazione ambientali nell'ambito della produzione agricola.
Articolo 23
1. Gli agricoltori ricevono un sostegno in compenso di impegni agroambientali della durata minima di cinque anni. Ove necessario, può essere fissato un periodo più lungo per particolari tipi di impegni, a causa degli effetti di tali impegni sull'ambiente.
2. Gli impegni agroambientali oltrepassano l'applicazione delle normali buone pratiche agricole.
Essi procurano servizi non forniti da altre misure di sostegno, quali il sostegno dei mercati o le indennità compensative.
Articolo 24
1. Il sostegno agli impegni agroambientali viene concesso annualmente ed è calcolato in base ai seguenti criteri:
- il mancato guadagno,
- i costi aggiuntivi derivanti dall'impegno assunto e
- la necessità di fornire un incentivo.
Nel calcolo dell'importo annuo del sostegno si può tener conto anche del costo degli investimenti non rimunerativi necessari all'adempimento degli impegni.
2. Gli importi annui massimi che possono beneficiare del sostegno comunitario figurano nell'allegato. Tali importi sono basati sulla superficie dell'azienda a cui si applicano gli impegni agroambientali.
CAPO VII
MIGLIORAMENTO DELLE CONDIZIONI DI TRASFORMAZIONE E DI COMMERCIALIZZAZIONE DEI PRODOTTI AGRICOLI
Articolo 25
1. Il sostegno agli investimenti favorisce il miglioramento e la razionalizzazione delle condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli, contribuendo in tal modo ad aumentare la competitività e il valore aggiunto di tali prodotti.
2. Tale sostegno è finalizzato ad un o più dei seguenti obiettivi:
- orientare la produzione in base all'andamento prevedibile dei mercati o favorire la creazione di nuovi sbocchi per la produzione agricola,
- migliorare o razionalizzare i circuiti di commercializzazione o i processi di trasformazione,
- migliorare la presentazione e il confezionamento dei prodotti o contribuire ad un migliore impiego o ad una eliminazione dei sottoprodotti o dei rifiuti,
- applicare nuove tecnologie,
- favorire investimenti innovativi,
- migliorare e controllare la qualità,
- migliorare e controllare le condizioni sanitarie,
- proteggere l'ambiente.
Articolo 26
1. Il sostegno viene accordato alle persone cui incombe l'onere finanziario degli investimenti nell'ambito di imprese
- che dimostrino redditività e
- che rispettino requisiti minimi in materia di ambiente, di igiene e di benessere degli animali.
2. Gli investimenti devono concorrere al miglioramento della situazione dei settori di produzione agricola di base interessati. Essi devono garantire una partecipazione adeguata dei prodottori di tali prodotti di base ai vantaggi economici che da essi derivano.
3. Dev'essere offerta una sufficiente garanzia che si possano trovare sbocchi normali sui mercati per i prodotti interessati.
Articolo 27
1. Gli investimenti si applicano alla trasformazione e alla commercializzazione dei prodotti di cui all'allegato I del trattato, esclusi i prodotti della pesca.
2. Gli investimenti devono essere conformi a criteri di scelta che stabiliscano le priorità ed indichino quali tipi di investimento non siano ammissibili al sostegno.
Articolo 28
1. Sono esclusi dal sostegno gli investimenti:
- a livello di commercio al dettaglio,
- per la commercializzazione o la trasformazione di prodotti provenienti da paesi terzi.
2. Il valore totale del sostegno, espresso in percentuale del volume di investimento che può fornire degli aiuti, è, limitato:
a) al 50 %, per quanto riguarda le regioni dell'obiettivo n. 1,
b) al 40 %, nelle altre regioni.
CAPO VIII
SILVICOLTURA
Articolo 29
1. Il sostegno al settore forestale contribuisce al mantenimento e allo sviluppo delle funzioni economiche, ecologiche e sociali delle foreste nelle zone rurali.
2. Tale sostegno è finalizzato, in particolare, ad uno o più dei seguenti obiettivi:
- una gestione e uno sviluppo sostenibili della silvicoltura,
- il mantenimento e la valorizzazione delle risorse della silvicoltura,
- l'estensione delle superfici boschive.
3. Tale sostegno è accordato soltanto riguardo alle foreste e alle superfici che siano proprietà di privati o di loro associazioni ovvero di comuni o di loro associazioni. Questa limitazione non si applica alle misure previste all'articolo 30, paragrafo 1, sesto trattino.
4. Tale sostegno contribuisce al rispetto degli impegni assunti dalla Comunità e dagli Stati membri a livello internazionale. Esso si basa sui programmi forestali nazionali o regionali o su strumenti equivalenti che devono tener conto degli impegni assunti in sede di conferenze ministeriali sulla protezione delle foreste in Europa.
5. Le misure proposte in virtù del presente regolamento per le superfici boschive classificate come ad alto o medio rischio di incendio ai sensi del regolamento (CEE) n. 2158/92 del Consiglio, del 23 luglio 1992, relativo alla protezione delle foreste nella Comunità contro gli incendi(19) devono essere conformi ai piani di protezione delle foreste presentati dagli Stati membri ai sensi del succitato regolamento.
Articolo 30
1. Gli aiuti al settore forestale riguardano una o più delle seguenti misure:
- l'imboschimento di superfici che non rientrano nell'ambito dell'articolo 31 a condizione che le specie impiantate siano adatte alle condizioni locali e compatibili con l'ambiente,
- investimenti in foreste destinati ad accrescerne in misura significativa il valore economico, ecologico o sociale,
- investimenti diretti a migliorare e a razionalizzare il raccolto, la trasformazione e la commercializzazione dei prodotti della silvicoltura; gli investimenti legati all'uso del legname come materia prima devono essere limitati alle operazioni precedenti la trasformazione industriale,
- la promozione di nuovi sbocchi per l'uso e la commercializzazione dei prodotti della silvicoltura,
- lo stabilimento di associazioni di imprenditori costituite al fine di aiutare i loro membri a realizzare una gestione più sostenibile ed efficiente delle foreste,
- la ricostituzione del potenziale produttivo silvicolo danneggiato da disastri naturali e da incendi e l'introduzione di adeguati strumenti di prevenzione.
2. Le norme indicate nei capitoli I e VII ad eccezione dell'articolo 7, secondo comma, si applicano a sostegno degli investimenti.
Articolo 31
1. Viene accordato un sostegno per l'imboschimento delle superfici agricole purché esso sia adeguato alle condizioni locali e compatibili con l'ambiente.
Tale sostegno può comprendere, oltre ai costi d'impianto:
- un premio annuale per ettaro imboschito, destinato a coprire per un periodo non superiore a cinque anni i costi di manutenzione;
- un premio annuale per ettaro, volto a compensare le perdite di reddito provocate dall'imboschimento per un periodo non superiore a 20 anni, destinato ad agricoltori o ad associazioni di agricoltori che hanno coltivato le terre prima dell'imboschimento, o a qualsiasi altra persona giuridica di diritto privato.
2. Il sostegno per l'imboschimento delle superfici agricole intrapreso dalle autorità pubbliche deve coprire unicamente le spese di sistemazione.
3. Il sostegno per l'imboschimento delle superfici agricole non viene accordato:
- ad agricoltori che beneficiano del sostegno al prepensionamento,
- per l'impianto di abeti natalizi.
In caso di imboschimento con specie a rapido accrescimento coltivate a breve durata, l'aiuto per i costi di imboschimento è concesso unicamente per le spese di impianto.
4. Gli importi massimi del premio annuale volto a compensare le perdite di reddito che possono beneficiare del sostegno comunitario figurano nell'allegato.
Articolo 32
1. Allo scopo di:
- mantenere e migliorare la stabilità ecologica delle foreste in zone la cui funzione protettiva ed ecologica sia di interesse pubblico e qualora le spese connesse con le misure di prevenzione o ripristino di tali foreste superino il prodotto dell'azienda,
- mantenere fasce tagliafuoco mediante misure agricole,
sono versati pagamenti ai beneficiari per misure prese a tale effetto, purché siano garantiti in maniera sostenibile i valori di protezione ed ecologici delle foreste e le misure da porre in essere siano state stabilite in un contratto nel quale sia precisata la dotazione finanziaria.
2. I pagamenti sono fissati a un livello compreso tra gli importi minimi e gli importi massimi che figurano nell'allegato in base ai costi reali delle misure attuate, fissati preventivamente su base contrattuale.
CAPO IX
PROMOZIONE DELL'ADEGUAMENTO E DELLO SVILUPPO DELLE ZONE RURALI
Articolo 33
Viene accordato un sostegno a misure, legate alle attività agricole e alla loro riconversione nonché ad attività rurali, che non rientrano nell'ambito di applicazione di altre misure di cui al presente titolo.
Tali misure riguardano:
- le opere di miglioramento fondiario,
- la ricomposizione fondiaria,
- l'avviamento di servizi di sostituzione e di assistenza alla gestione delle aziende agricole,
- la commercializzazione di prodotti agricoli di qualità,
- i servizi essenziali per l'economia e la popolazione rurale,
- il rinnovamento e il miglioramento dei villaggi e la protezione e la tutela del patrimonio rurale,
- la diversificazione delle attività del settore agricolo e delle attività affini allo scopo di sviluppare attività plurime o fonti alternative di reddito,
- la gestione delle risorse idriche in agricoltura,
- lo sviluppo e il miglioramento delle infrastrutture rurali connesse allo sviluppo dell'agricoltura,
- l'incentivazione di attività turistiche e artigianali,
- la tutela dell'ambiente in relazione all'agricoltura, alla silvicoltura, alla conservazione delle risorse naturali nonché al benessere degli animali,
- la ricostituzione del potenziale agricolo danneggiato da disastri naturali e l'introduzione di adeguati strumenti di prevenzione,
- l'ingegneria finanziaria.
CAPO X
MODALITÀ DI APPLICAZIONE
Articolo 34
Dettagliate modalità di applicazione del presente titolo sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 50, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 1260/1999.
Tali modalità possono riguardare, in particolare,
- le condizioni per il sostegno agli investimenti per le aziende agricole (articoli 4-7), comprese le limitazioni richieste in applicazione dell'articolo 6,
- il periodo e le condizioni per il miglioramento della redditività di un'azienda agricola e le condizioni per l'uso dei terreni resi disponibili in caso di prepensionamento (articolo 11, paragrafo 2),
- le condizioni per la concessione e il calcolo delle indennità compensative nelle zone svantaggiate, compresi i casi di uso in comune di terreni agricoli (articoli 14 e 15) e dei pagamenti compensativi nelle regioni soggette a vincoli ambientali (articolo 16),
- le condizioni che disciplinano l'assunzione di impegni agroambientali (articoli 23 e 24),
- i criteri di selezione per gli investimenti destinati a migliorare le condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli (articolo 27, paragrafo 2),
- le condizioni relative alle misure forestali (capitolo VIII).
In base alla stessa procedura, la Commissione può derogare all'articolo 28, paragrafo 1, nelle regioni ultraperiferiche, purché i prodotti trasformati siano destinati al mercato della regione in questione.
TITOLO III
PRINCIPI GENERALI, DISPOSIZIONI AMMINISTRATIVE E FINANZIARIE
CAPO I
PRINCIPI GENERALI
Sezione I
Sostegno del FEAOG
Articolo 35
1. Il sostegno comunitario al prepensionamento (articoli 10-12), alle zone svantaggiate e alle zone soggette a vincoli ambientali (articoli 13-21), alle misure agroambientali (articoli 22-24) e all'imboschimento (articolo 31) è finanziato dal FEAOG, sezione garanzia, in tutta la Comunità.
2. Il sostegno comunitario ad altre misure di sviluppo rurale è finanziato dal FEAOG,
- sezione orientamento, nelle zone dell'obiettivo n. 1,
- sezione garanzia, nelle zone non comprese nell'obiettivo n. 1.
3. Il sostegno alle misure di cui all'articolo 33, sesto, settimo e nono trattino, è finanziato dal FEAOG nelle zone contemplate dagli obiettivi n. 1 e n. 2 e nelle zone in transizione, a condizione che tale finanziamento non sia effettuato dal Fondo europeo di sviluppo regionale (FESR).
Articolo 36
1. Per quanto riguarda il sostegno alle misure di sviluppo rurale di cui all'articolo 35, paragrafo 2:
- nelle zone dell'obiettivo n. 1, si applica il regolamento (CE) n. 1260/1999, integrato dalle norme specifiche del presente regolamento,
- nelle zone dell'obiettivo n. 2, si applica il regolamento (CE) n. 1260/1999, integrato dalle norme specifiche del presente regolamento e salvo disposizioni contrarie del presente regolamento.
2. Per quanto riguarda il sostegno alle misure di sviluppo rurale finanziate dal FEAOG, sezione garanzia, si applicano le norme specifiche previste dal regolamento (CE) n. 1260/1999(20) e le disposizioni adottate ai sensi di tale regolamento, salvo disposizioni contrarie del presente regolamento.
Sezione II
Compatibilità e coerenza
Articolo 37
1. Il sostegno allo sviluppo rurale è concesso soltanto per misure conformi alla normativa comunitaria.
2. Tali misure devono essere coerenti con le altre politiche comunitarie e con le misure applicate nell'ambito di tali politiche.
In particolare, le misure che rientrano nell'ambito di applicazione del presente regolamento possono beneficiare di un sostegno nell'ambito di altri regimi di sostegno comunitari, se esse sono incompatibili con le condizioni specifiche previste dal presente regolamento.
3. Dev'essere inoltre garantita la coerenza con le misure attuate nell'ambito di altri strumenti della politica agricola comune e, in particolare, tra le misure di sostegno rurale, da un lato, e le misure realizzate nell'ambito delle organizzazioni comuni di mercato e quelle relative alla qualità dei prodotti agricoli e alle condizioni sanitarie, dall'altro, nonché la coerenza tra le varie misure di sostegno allo sviluppo rurale.
Di conseguenza, non viene concesso alcun sostegno ai sensi del presente regolamento per:
- misure che rientrano nel campo di applicazione di regimi di sostegno nell'ambito delle organizzazioni comuni di mercato con le eccezioni, motivate da criteri oggettivi, che possono essere definite in applicazione dell'articolo 50,
- misure volte a sostenere progetti di ricerca, la promozione di prodotti agricoli o l'eradicazione di malattie animali.
4. Gli Stati membri possono stabilire condizioni ulteriori o più restrittive per la concessione del sostegno comunitario allo sviluppo rurale, purché tali condizioni siano coerenti con gli obiettivi e con i requisiti previsti dal presente regolamento.
Articolo 38
1. La stessa misura non può beneficiare di pagamenti contemporaneamente ai sensi del presente regolamento e nell'ambito di altri regimi di sostegno comunitari.
2. È possibile combinare il sostegno a diverse misure ai sensi del presente regolamento, soltanto se sono coerenti e compatibili fra loro. Se del caso, il livello del sostegno viene adeguato.
Articolo 39
1. Gli Stati membri adottano tutti i provvedimenti necessari per garantire la compatibilità e la coerenza tra le misure di sviluppo rurale ai sensi delle disposizioni di cui al presente capitolo.
2. I piani di sviluppo rurale presentati dagli Stati membri devono comprendere una valutazione della compatibilità della coerenza delle misure di sostegno previste e un'indicazione dei provvedimenti adottati per garantire compatibilità e coerenza.
3. Le misure di sostegno sono, ove necessario, riesaminate successivamente per garantire compatibilità e coerenza.
CAPO II
PROGRAMMAZIONE
Articolo 40
1. Le misure di sviluppo rurale finanziate dalla sezione orientamento del FEAOG rientrano nella programmazione per le regioni dell'obiettivo n. 1 ai sensi del regolamento (CE) n. 1260/1999.
2. Le misure di sviluppo rurale diverse da quelle previste dall'articolo 35, paragrafo 1, possono rientrare nella programmazione per le regioni dell'obiettivo n. 2 ai sensi del regolamento (CE) n. 1260/1999.
3. Le altre misure di sviluppo rurale che non rientrano nella programmazione a norma dei paragrafi 1 e 2, sono soggette alla programmazione dello sviluppo rurale, a norma degli articoli 41-44.
4. Per quanto riguarda misure adeguate per lo sviluppo rurale, gli Stati membri possono sottomettere all'approvazione anche disposizioni di ordine generale che rientrano nella programmazione a norma dei paragrafi 1-3 se nella misura in cui ciò sia appropriato al mantenimento di requisiti uniformi.
Articolo 41
1. I piani di sviluppo rurale sono redatti al livello geografico ritenuto più opportuno. Essi sono elaborati dalle autorità competenti designate dallo Stato membro e presentati dallo Stato membro alla Commissione, previa consultazione delle autorità e delle organizzazioni competenti, all'adeguato livello territoriale.
2. Le misure di sostegno allo sviluppo rurale da applicare in una determinata zona sono comprese, ove possibile, in un unico piano. Qualora sia necessario redigere diversi piani, viene indicata la relazione tra le misure previste da tali piani e viene garantita la loro compatibilità e coerenza.
Articolo 42
I piani di sviluppo rurale si estendono su un periodo di sette anni a decorrere dal 1o gennaio 2000.
Articolo 43
1. I piani di sviluppo rurale comprendono:
- una descrizione quantificata della situazione attuale, che indichi le disparità, le carenze e il potenziale di sviluppo, le risorse finanziarie impiegate e i principali risultati delle azioni intraprese nel precedente periodo di programmazione, in base ai risultati delle valutazioni disponibili,
- una descrizione della strategia proposta, i suoi obiettivi quantificati, i progetti di sviluppo rurale selezionati e la zona geografica interessata,
- una valutazione, che indichi gli effetti previsti dal punto di vista economico, ambientale e sociale, compreso l'impatto sull'occupazione,
- una tabella finanziaria generale indicativa, che rechi una sintesi delle risorse finanziarie nazionali e comunitarie impiegate e corrispondenti a ognuno degli obiettivi prioritari di sviluppo rurale previsti dal piano e, allorché il piano riguardi zone rurali dell'obiettivo 2, individui gli importi indicativi per le misure in materia di sviluppo rurale di cui all'articolo 33 in queste zone,
- una descrizione delle misure previste ai fini dell'attuazione dei piani e, in particolare, dei regimi di aiuto, comprendente gli elementi necessari per valutare le norme relative alla concorrenza,
- se del caso, dati relativi ad eventuali studi, progetti dimostrativi, azioni di formazione o di assistenza tecnica necessari per la preparazione, la realizzazione o l'adeguamento delle misure previste,
- l'indicazione delle autorità competenti e degli organismi responsabili,
- provvedimenti che garantiscano l'attuazione efficace e corretta dei piani, compresi il controllo e la valutazione, una definizione degli indicatori quantificati per la valutazione, delle disposizioni relative al controllo e alle sanzioni, nonché di pubblicità adeguata,
- i risultati delle consultazioni e l'indicazione delle autorità e organismi associati, nonché le parti economiche e sociali ai livelli appropriati.
2. Nei loro piani gli Stati membri:
- predispongono misure agroambientali sul loro territorio e secondo le loro specifiche esigenze,
- garantiscono il necessario equilibrio tra le varie misure di sostegno.
Articolo 44
1. I piani di sviluppo rurale sono presentati entro sei mesi a decorrere dall'entrata in vigore del presente regolamento.
2. La Commissione esamina i piani presentati per valutarne la conformità al presente regolamento. In base a tali piani, la Commissione approva i documenti di programmazione per lo sviluppo rurale secondo la procedura di cui all'articolo 50 del regolamento (CE) n. 1260/1999 entro sei mesi dalla presentazione dei piani stessi.
CAPO III
MISURE COMPLEMENTARI E INIZIATIVE COMUNITARIE
Articolo 45
1. A norma dell'articolo 21, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 1260/1999 la Commissione può, secondo la procedura di cui all'articolo 51, paragrafo 2 di detto regolamento, ampliare l'ambito di applicazione dell'assistenza fornita dalla sezione orientamento del FEAOG oltre i limiti previsti dall'articolo 35, paragrafo 2 del presente regolamento e il finanziamento di misure ammissibili ai sensi dei seguenti regolamenti (CE) n. 1262/1999(21), (CE) n. 1261/1999(22), e (CE) n. 1263/1999(23) per l'attuazione di tutte le misure nell'ambito dell'iniziativa comunitaria di sviluppo rurale.
2. La sezione garanzia del FEAOG può, su iniziativa della Commissione, finanziare studi legati alla programmazione dello sviluppo rurale.
CAPO IV
DISPOSIZIONI FINANZIARIE
Articolo 46
1. Il sostegno comunitario per lo sviluppo rurale da parte della sezione garanzia del FEAOG è soggetto a una programmazione e a una contabilità finanziaria su base annua. La programmazione finanziaria rientra nell'ambito della programmazione dello sviluppo rurale (articolo 40, paragrafo 3) e della programmazione relativa all'obiettivo n. 2.
2. La Commissione assegna agli Stati membri stanziamenti iniziali su base annua e secondo criteri obiettivi, che tengano conto delle situazioni e delle esigenze particolari, nonché delle azioni impegnative da intraprendere, specialmente per quanto riguarda l'ambiente, l'occupazione e la conservazione del paesaggio.
3. Gli stanziamenti iniziali sono modificati in base a spese effettive e a previsioni di spesa rivedute, presentate dagli Stati membri tenendo conto degli obiettivi dei programmi e dei fondi disponibili e, di norma, coerentemente con l'intensità degli aiuti a favore delle zone rurali contemplate dall'obiettivo n. 2.
Articolo 47
1. Le disposizioni finanziarie di cui all'articolo 31 e all'articolo 32 (tranne il quinto comma del paragrafo 1) e agli articoli 34, 38 e 39 del regolamento (CE) n. 1260/1999 non si applicano al sostegno per le misure di sviluppo rurale relative all'obiettivo n. 2.
La Commissione adotta i provvedimenti necessari per garantire un'attuazione efficace e coerente di tali misure, alle quali si applicano almeno i criteri stabiliti nelle disposizioni di cui al primo comma, compreso il principio di un'unica autorità responsabile della gestione.
2. Per le misure contemplate dalla programmazione dello svilupo rurale, la Comunità partecipa al finanziamento in base ai principi di cui agli articoli 29 e 30 del regolamento (CE) n. 1260/1999.
Al riguardo:
- la partecipazione finanziaria della Comunità ammonta al massimo al 50 % del costo totale ammissibile e, in linea di massima, almeno al 25 % della spesa pubblica ammissibile nelle zone non contemplate dagli obiettivi n. 1 e n. 2;
- per gli investimenti generatori di entrate si applicano i tassi di cui all'articolo 29, paragrafo 4, lettera a), punti ii) e iii), e lettera b), punti ii) e iii) del regolamento (CE) n. 1260/1999. Le aziende agricole e quelle silvicole nonché le imprese di trasformazione e commercializzazione dei prodotti agricoli e forestali sono considerate al riguardo come imprese a norma dell'articolo 29, paragrafo 4, lettera b), punto iii;
- nell'ambito della programmazione la partecipazione finanziaria della Comunità alle misure previste agli articoli 22 e 24 del presente regolamento ammonta al 75 % nelle zone dell'obiettivo n. 1 e al 50 % nelle altre.
A tali pagamenti si applica il disposto dell'articolo 32, paragrafo 1, quinto comma, del regolamento (CE) n. 1260/1999.
3. L'assistenza finanziaria da parte della sezione garanzia del FEAOG può assumere la forma di pagamenti anticipati per la realizzazione del programma e di pagamenti in funzione delle spese sostenute.
CAPO V
CONTROLLO E VALUTAZIONE
Articolo 48
1. La Commissione e gli Stati membri garantiscono un controllo efficace dell'attuazione della programmazione dello sviluppo rurale.
2. Tale controllo è svolto mediante procedure stabilite congiuntamente.
Il controllo si basa su specifici indicatori fisici e finanziari convenuti e definiti in precedenza.
Gli Stati membri presentano alla Commissione relazioni annuali sull'evoluzione dei progetti.
3. Se del caso, vengono istituiti comitati di controllo.
Articolo 49
1. La valutazione delle misure contemplate dalla programmazione dello sviluppo rurale viene effettuata in base ai principi di cui agli articoli da 40 a 43 del regolamento (CE) n. 1260/1999.
2. Il FEAOG garanzia, nel quadro delle risorse finanziare destinate ai programmi, può partecipare al finanziamento di valutazioni sullo sviluppo rurale effettuate negli Stati membri. Su iniziativa della Commissione il FEAOG garanzia può anche finanziarie valutazioni su scala comunitaria.
CAPO VI
MODALITÀ DI APPLICAZIONE
Articolo 50
Dettagliate modalità di applicazione del presente titolo sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 50, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1260/1999.
Tali modalità possono definire, in particolare, le informazioni relative
- alla presentazione di piani di sviluppo rurale (articoli da 41 a 44),
- alla revisione dei documenti di programmazione relativi allo sviluppo rurale,
- alla programmazione finanziaria, in particolare al fine di garantire la disciplina di bilancio (articolo 46) e la partecipazione al finanziamento (articolo 47, paragrafo 2),
- al controllo e alla valutazione (articoli 48 e 49),
- alla garanzia della coerenza tra le misure di sviluppo rurale e le misure di sostegno nell'ambito delle organizzazioni di mercato (articolo 37).
TITOLO IV
AIUTI DI STATO
Articolo 51
1. Salvo disposizione contraria prevista dal presente titolo, agli aiuti concessi dagli Stati membri per misure di sostegno allo sviluppo rurale si applicano gli articoli da 87 e 89 del trattato.
Tuttavia, gli articoli da 87 e 89 del trattato non si applicano ai contributi finanziari accordati dagli Stati membri per misure che beneficiano del sostegno comunitario ai sensi dell'articolo 36 del trattato e secondo le disposizioni del presente regolamento.
2. Sono vietati gli aiuti agli investimenti nelle aziende agricole che superano le percentuali di cui all'articolo 7.
Tale divieto non è applicabile agli aiuti destinati
- ad investimenti realizzati principalmente nell'interesse pubblico in relazione alla conservazione dei paesaggi tradizionali modellati da attività agricole e forestali o al trasferimento di fabbricati aziendali;
- ad investimenti in materia di tutela e miglioramento dell'ambiente;
- ad investimenti intesi a migliorare le condizioni di igiene e di benessere degli animali.
3. Sono vietati gli aiuti di Stato concessi agli agricoltori per compensare gli svantaggi naturali nelle regioni svantaggiate, se non soddisfano le condizioni di cui agli articoli 14 e 15.
4. Sono vietati gli aiuti di Stato a favore degli agricoltori in compenso di impegni agroambientali che non soddisfano le condizioni di cui agli articoli 22, 23 e 24. Possono tuttavia essere accordati aiuti supplementari che superino gli importi fissati a norma dell'articolo 24, paragrafo 2, purché siano giustificati a norma del paragrafo 1 di detto articolo. In casi eccezionali debitamente motivati, si può derogare alla durata minima di tali impegni conformemente all'articolo 23, paragrafo 1.
Articolo 52
A norma dell'articolo 36 del trattato, gli aiuti di Stato destinati a fornire finanziamenti supplementari a favore di misure di sviluppo rurale che beneficiano del sostegno comunitario sono notificati dagli Stati membri e approvati dalla Commissione secondo le disposizioni previste dal presente regolamento, nell'ambito della programmazione di cui all'articolo 40. Agli aiuti così notificati non si applica la prima frase dell'articolo 88, paragrafo 3, del trattato.
TITOLO V
DISPOSIZIONI TRANSITORIE E FINALI
Articolo 53
1. Qualora siano necessarie misure specifiche per agevolare la transizione dal sistema attualmente in vigore a quello stabilito dal presente regolamento, tali misure sono adottate dalla Commissione secondo le procedure di cui all'articolo 50, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1260/1999.
2. Tali misure sono adottate, in particolare, per inserire nell'ambito del sostegno allo sviluppo rurale previsto dal presente regolamento azioni di sostegno comunitarie già esistenti, approvate dalla Commissione per un periodo che termina dopo il 1o gennaio 2000 o senza limiti di tempo.
Articolo 54
1. Il testo dell'articolo 17 del regolamento (CEE) n. 1696/71 del Consiglio, del 26 luglio 1971, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore del luppolo(24), è sostituito dal testo seguente:
"Articolo 17
1. I regolamenti relativi al finanziamento della politica agricola comune si applicano al mercato dei prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 1, a decorrere dalla data di applicazione delle disposizioni ivi previste.
2. L'aiuto di cui all'articolo 8 può beneficiare di un cofinanziamento da parte della Comunità.
3. Gli Stati membri versano ai produttori l'aiuto di cui all'articolo 12 tra il 16 ottobre e il 31 dicembre dell'anno della campagna di commercializzazione per la quale è richiesto l'aiuto.
4. La Commissione adotta le modalità di applicazione del presente articolo secondo la procedura di cui all'articolo 20."
2. Il testo dell'articolo 6 del regolamento (CEE) n. 404/93 del Consiglio, del 13 febbraio 1993, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore della banana(25), è sostituito dal testo seguente:
"Articolo 6
1. Gli Stati membri concedono alle organizzazioni di produttori riconosciute, per i cinque anni successivi alla data del riconoscimento, aiuti intesi a incoraggiare la loro costituzione e ad agevolarne il funzionamento amministrativo.
2. L'importo di tale aiuto:
- nel primo, secondo, terzo, quarto e quinto anno ammonta rispettivamente al 5 %, al 5 %, al 4 %, al 3 % e al 2 % del valore della produzione commercializzata, coperta dall'azione dell'organizzazione di produttori;
- non può superare il costo effettivo della costituzione e del funzionamento amministrativo dell'organizzazione in questione;
- viene versato in rate annuali, al massimo per sette anni a decorrere dalla data del riconoscimento.
Per ciascun anno il valore di tale produzione è calcolato sulla base:
- della produzione media effettivamente commercializzata e
- dei prezzi medi alla produzione ottenuti.
3. Le organizzazioni di produttori derivanti da organizzazioni che soddisfano già in gran parte le condizioni di cui al presente regolamento possono beneficiare di aiuti ai sensi del presente articolo, purché siano nate da una fusione finalizzata a realizzare più efficacemente gli obiettivi di cui all'articolo 5. In tal caso, tuttavia, l'aiuto può essere accordato soltanto a copertura del costo di costituzione dell'organizzazione (spese sostenute per i lavori preparatori e per la redazione dell'atto costitutivo e degli statuti dell'associazione).
4. Gli aiuti di cui al presente articolo sono portati a conoscenza della Commissione con una relazione trasmessa da ciascuno Stato membro alla fine di ogni esercizio finanziario."
3. Il regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli(26), è modificato come segue:
a) Il testo dell'articolo 15, paragrafo 6 è sostituito dal testo seguente:
"6. Per quanto concerne le regioni della Comunità in cui il livello di organizzazione dei produttori è particolarmente scarso, gli Stati membri possono essere autorizzati, previa richiesta debitamente giustificata, a concedere alle organizzazioni di produttori un aiuto finanziario nazionale pari ad un massimo della metà dei contributi finanziari dei produttori. Tale aiuto si aggiunge al fondo d'esercizio.
Per gli Stati membri in cui meno del 15 % della produzione di ortofrutticoli è commercializzato da organizzazioni di produttori e in cui la produzione di ortofrutticoli rappresenta almeno il 15 % della produzione agricola totale, l'aiuto di cui al precedente comma può essere parzialmente rimborsato dalla Comunità, su richiesta dello Stato membro interessato."
b) Il testo dell'articolo 52 è sostituito dal testo seguente:
"Articolo 52
1. Le spese connesse al pagamento dell'indennità comunitaria di ritiro e al finanziamento comunitario del fondo d'esercizio, delle misure specifiche di cui all'articolo 17 ed agli articoli 53, 54, e 55, nonché delle attività di controllo degli esperti degli Stati membri messi a disposizione della Commissione ai sensi dell'articolo 40, paragrafo 1, si considerano interventi intesi a stabilizzare i mercati agricoli a norma dell'articolo 1, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CE) n. 1257/1999(27).
2. Le spese connesse agli aiuti concessi dagli Stati membri a norma dell'articolo 14 e dell'articolo 15, paragrafo 6, secondo comma, si considerano interventi intesi a stabilizzare i mercati agricoli a norma dell'articolo 1, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CE) n. 1257/1999. Tali spese possono beneficiare di un cofinanziamento da parte della Comunità.
3. La Commissione stabilisce le modalità d'applicazione del paragrafo 2 del presente articolo secondo la procedura di cui all'articolo 46.
4. Le disposizioni del titolo VI si applicano fatta salva l'attuazione del regolamento (CEE) n. 4045/98 del Consiglio, del 21 dicembre 1989, relativo ai controlli, da parte degli Stati membri, delle operazioni che rientrano nel sistema di finanziamento del Fondo europeo agricolo di orientamento e di garanzia, sezione garanzia, e che abroga la direttiva 77/435/CEE(28)."
Articolo 55
1. Sono abrogati i seguenti regolamenti:
- regolamento (CEE) n. 4256/88,
- regolamenti (CE) n. 950/97, (CE) n. 951/97, (CE) n. 952/97 e (CEE) n. 867/90,
- regolamenti (CEE) n. 2078/92, (CEE) n. 2079/92 e (CEE) n. 2080/92,
- regolamento (CEE) n. 1610/89.
2. Sono abrogate le seguenti disposizioni:
- articolo 21 del regolamento (CEE) n. 3763/91(29),
- articolo 32 del regolamento (CEE) n. 1600/92(30),
- articolo 27 del regolamento (CEE) n. 1601/92(31),
- articolo 13 del regolamento (CEE) n. 2019/93(32).
3. I regolamenti e le disposizioni abrogate rispettivamente ai sensi dei paragrafi 1 e 2 rimangono applicabili alle azioni approvate dalla Commissione ai sensi dei regolamenti interessati anteriormente al 1o gennaio 2000.
4. Le direttive del Consiglio e della Commissione relative all'adozione di elenchi di zone svantaggiate, o alla modifica di tali elenchi a norma dell'articolo 21, paragrafi 2 e 3, del regolamento (CE) n. 950/97, rimangono in vigore, tranne se ulteriormente modificate nell'ambito dei programmi.
Articolo 56
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Esso si applica, per quanto riguarda il sostegno comunitario, a decorrere dal 1o gennaio 2000.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 17 maggio 1999.