Nařízení Komise (ES) č. 1369/2002
ze dne 26. července 2002,
kterým se stanoví odchylka od čl. 31 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o důkaz o dodání na místo určení v případě rozlišených náhrad, a kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se nejnižší sazby vývozní náhrady pro některé mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 31 odst. 10 třetí odrážku a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 31 odst. 10 třetí odrážka nařízení (ES) 1255/1999 stanoví, že v případě rozlišené náhrady se náhrada vyplatí po předložení důkazu, že výrobky dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena. Mohou však být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout stejné záruky.
(2) V případě, že jsou vývozní náhrady rozlišeny podle místa určení, čl. 18 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/2002 [4], stanoví, že část náhrady, která se vypočítá pomocí nejnižší sazby náhrady, se vyplatí na žádost vývozce, jakmile prokáže, že produkt opustil celní území Společenství.
(3) V rámci zvláštních režimů s některými třetími zeměmi může být sazba náhrady uplatňovaná při vývozu některých mléčných výrobků do těchto zemí nižší, v některých případech i podstatně nižší, než běžně uplatňovaná sazba náhrady. Může dojít k případu, že není stanovena žádná náhrada, takže rovněž není možné stanovit žádnou nejnižší sazbu pro náhradu.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 1151/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se stanoví některé koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomnía přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Estonskem [5], stanoví koncese v podobě recipročních celních kvót, v jejichž důsledku se ruší náhrady Společenství pro některé mléčné výrobky. Podobné koncese byly dohodnuty s Lotyšskem a Litvou. Náhrady pro příslušné výrobky pocházející z uvedených tří pobaltských států byly proto s účinkem ode dne 4. července 2002 zrušeny.
(5) V důsledku zrušení náhrad bylo provedeno rozlišení náhrad pro některé mléčné výrobky. S cílem vyhnout se závazku předložit důkaz o dodání na místo určení, aby byla vyplacena náhrada v souladu s nařízením (ES) č. 1255/1999, orgány zemí, jimž byly koncese uděleny, se zavázaly zajistit, aby pro dovoz do těchto zemí byly přijímány pouze ty zásilky výrobků Společenství, pro které nebyla poskytnuta náhrada. Za tímto účelem byla ustanovení použitelná pro Polsko na základě čl. 20b nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1368/2002 [7] rozšířena na příslušné země a výrobky. Je proto vhodné stanovit odchylku od čl. 31 odst. 10 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(6) Článek 20b nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví pro hospodářské subjekty závazek předložit příslušným orgánům při dovozu výrobků uvedených v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999 do míst určení uvedených ve zmíněné příloze ověřený opis vývozní licence a odpovídajícího vývozního prohlášení. Vývozní licence musí obsahovat zvláštní údaje zaručující, že pro příslušné výrobky nebyla poskytnuta vývozní náhrada. Orgány příslušných třetích zemí ověří dodržování ustanovení čl. 20b nařízení (ES) č. 174/1999.
(7) Při použití nařízení (ES) č. 1255/1999 a č. 800/1999 je proto vhodné zohlednit tento zvláštní režim, aby vývozcům nevznikaly při obchodování se třetími zeměmi zbytečné náklady. Proto se při stanovení nejnižší sazby náhrady nezohledňují sazby stanovené za příslušných podmínek a pro příslušné místo určení.
(8) V zájmu jasnosti je rovněž vhodné zrušit nařízení Komise (ES) č. 2886/2000 ze dne 27. prosince 2000, kterým se stanoví odchylka od čl. 31 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o důkaz o dodání na místo určení v případě rozlišených náhrad, a kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se nejnižší sazby vývozní náhrady pro některé mléčné výrobky [8], které stanovilo podobná ustanovení pro vývoz některých výrobků do Polska. Je vhodné začlenit ustanovení uvedeného nařízení do tohoto nařízení.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 31 odst. 10 třetí odrážky nařízení (ES) č. 1255/1999 není požadován důkaz o dodání na místo určení pro výrobky uvedené v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999.
Článek 2
Nestanovení náhrady pro výrobky uvedené v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999 se nezohledňuje při stanovení nejnižší sazby náhrady ve smyslu čl. 18 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 2886/2000 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se na licence, o které bylo požádáno ode dne 4. července 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. července 2002.
Regolamento (CE) n. 1369/2002 della Commissione
del 26 luglio 2002
che deroga all'articolo 31, paragrafo 10, del regolamento (CE) n. 1255/1999 del Consiglio per quanto riguarda la prova di arrivo a destinazione nel caso di restituzioni differenziate e che fissa modalità di applicazione del tasso più basso della restituzione all'esportazione di alcuni prodotti lattiero-caseari
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1255/1999 del Consiglio, del 17 maggio 1999, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari(1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 509/2002 della Commissione(2), in particolare l'articolo 31, paragrafo 10, terzo trattino, e paragrafo 14,
considerando quanto segue:
(1) A norma dell'articolo 31, paragrafo 10, terzo trattino, del regolamento (CE) n. 1255/1999, qualora sia prevista la concessione di una restituzione differenziata, il suo versamento è subordinato alla presentazione della prova che i prodotti hanno raggiunto la destinazione indicata sul titolo o un'altra destinazione per la quale sia stata fissata una restituzione. Possono essere previste deroghe a tale norma, purché siano stabilite condizioni che offrano garanzie equivalenti.
(2) Qualora la restituzione all'esportazione sia differenziata a seconda delle destinazioni, a norma dell'articolo 18, paragrafi 1 e 2, del regolamento (CE) n. 800/1999 della Commissione, del 15 aprile 1999, recante modalità comuni di applicazione del regime delle restituzioni all'esportazione per i prodotti agricoli(3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1253/2002(4), una parte della restituzione, calcolata utilizzando il tasso di restituzione più basso, viene versata all'esportatore, su sua richiesta, non appena sia comprovato che il prodotto ha lasciato il territorio doganale della Comunità.
(3) Nel quadro di regimi particolari istituiti con certi paesi terzi, il tasso della restituzione applicabile all'esportazione di taluni prodotti lattiero-caseari verso tali paesi può essere inferiore, talvolta in misura considerevole, al livello della restituzione normalmente applicata. Può inoltre verificarsi che non venga fissata alcuna restituzione e che il tasso più basso della restituzione sia determinato dall'assenza di tale fissazione.
(4) Il regolamento (CE) n. 1151/2002 del Consiglio, del 27 giugno 2002, che stabilisce concessioni sotto forma di contingenti tariffari comunitari per taluni prodotti agricoli e prevede l'adeguamento autonomo e transitorio di talune concessioni agricole previste dall'accordo europeo con l'Estonia(5), reca concessioni sotto forma di contingenti tariffari reciproci che comportano la soppressione delle restituzioni comunitarie per taluni prodotti lattiero-caseari. Analoghe concessioni sono state concordate con la Lettonia e la Lituania. Le restituzioni per i rispettivi prodotti sono state quindi soppresse per tutti e tre i paesi baltici a decorrere dal 4 luglio 2002.
(5) La soppressione delle restituzioni comporta una differenziazione delle restituzioni per taluni prodotti lattiero-caseari. Per evitare l'obbligo di fornire la prova dell'arrivo a destinazione per poter beneficiare della restituzione in conformità del regolamento (CE) n. 1255/1999, le autorità dei paesi beneficiari delle concessioni si sono impegnate affinché siano ammesse all'importazione nei rispettivi paesi soltanto le spedizioni di prodotti comunitari che non hanno beneficiato in precedenza di restituzioni. È opportuno a tal fine estendere ai paesi e ai prodotti interessati, le disposizioni applicabili per la Polonia ai sensi dell'articolo 20 ter del regolamento (CE) n. 174/1999 della Commissione(6), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1368/2002(7). È quindi opportuno derogare all'articolo 31, paragrafo 10, del regolamento (CE) n. 1255/1999.
(6) A norma dell'articolo 20 ter del regolamento (CE) n. 174/1999, recante modalità particolari di applicazione del regolamento (CEE) n. 804/68 del Consiglio, riguardo ai titoli di esportazione e alle restituzioni all'esportazione nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari, l'operatore ha l'obbligo di presentare alle autorità competenti, al momento dell'importazione dei prodotti di cui all'allegato VIII del regolamento (CE) n. 174/1999 verso le destinazioni ivi indicate, una copia certificata del titolo di esportazione e della corrispondente dichiarazione all'esportazione. Nel titolo di esportazione figurano indicazioni specifiche volte a garantire che i prodotti in questione non abbiano beneficiato di una restituzione all'esportazione. Le autorità dei paesi terzi interessati si sono impegnate a verificare il rispetto delle disposizioni dell'articolo 20 ter del regolamento (CE) n. 174/1999.
(7) È quindi opportuno tener conto di tale regime particolare ai fini dell'applicazione del regolamento (CE) n. 1255/1999 e del regolamento (CE) n. 800/1999, per evitare di imporre agli esportatori oneri finanziari non necessari negli scambi commerciali con i paesi terzi. A tal fine, per la determinazione del tasso più basso della restituzione, non si tiene conto dei tassi fissati alle condizioni e per la destinazione particolare di cui trattasi.
(8) Per motivi di chiarezza, è inoltre opportuno abrogare il regolamento (CE) n. 2886/2000 della Commissione, del 27 dicembre 2000, recante deroga all'articolo 31, paragrafo 10, del regolamento (CE) n. 1255/1999 del Consiglio relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari, in ordine alla prova di arrivo a destinazione in caso di concessione di restituzioni differenziate e recante modalità di applicazione del tasso più basso della restituzione all'esportazione di taluni prodotti lattiero-caseari(8), che prevede disposizioni analoghe per le esportazioni di alcuni prodotti a destinazione della Polonia. È opportuno incorporare nel presente regolamento le disposizioni del regolamento suddetto.
(9) Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per il latte e i prodotti lattiero-caseari,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
In deroga all'articolo 31, paragrafo 10, terzo trattino, del regolamento (CE) n. 1255/1999, la prova dell'arrivo a destinazione non è richiesta per i prodotti di cui all'allegato VIII del regolamento (CE) n. 174/1999.
Articolo 2
La mancata fissazione di una restituzione per i prodotti di cui all'allegato VIII del regolamento (CE) n. 174/1999 non viene presa in considerazione ai fini della determinazione del tasso più basso della restituzione ai sensi dell'articolo 18, paragrafo 2, primo comma, del regolamento (CE) n. 800/1999.
Articolo 3
Il regolamento (CE) n. 2886/2000 è abrogato.
Articolo 4
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Esso si applica ai titoli richiesti a decorrere dal 4 luglio 2002.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 26 luglio 2002.