Směrnice Rady 1999/35/ES
ze dne 29. dubna 1999
o systému povinných prohlídek pro bezpečné provozování liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky musí být přijata další opatření k zlepšení bezpečnosti námořní osobní dopravy;
(2) vzhledem k tomu, že Společenství je vážně znepokojeno nehodami lodní dopravy, které postihují lodě typu ro-ro a mají za následek hromadné ztráty na životech; že ve Společenství mají uživatelé lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel právo očekávat a spolehnout se na přiměřenou úroveň bezpečnosti;
(3) vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 22. prosince 1994 o bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [4] vyzvala Komisi, aby předložila návrhy na režim povinného dohledu a režim kontroly všech osobních lodí typu ro-ro provozovaných na trasách do přístavů Společenství a z nich, včetně práva na vyšetřování námořních nehod;
(4) vzhledem k tomu, že zejména s ohledem na rozsah vnitřního trhu námořní osobní dopravy je činnost na úrovni Společenství nejúčinnějším způsobem zavedení společné minimální úrovně bezpečnosti pro lodě v celém Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že akce na úrovni Společenství je nejlepší cestou k zajištění harmonizovaného zavedení některých zásad schválených Mezinárodní námořní organizací (IMO), čímž se lze vyhnout porušování hospodářské soutěže mezi různými přístavy Společenství a loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly;
(6) vzhledem k tomu, že vzhledem k zásadě proporcionality je směrnice Rady vhodným nástrojem, protože poskytuje rámec pro jednotné a povinné uplatňování společných bezpečnostních norem členskými státy, přičemž se ponechává každému členskému státu právo rozhodovat o prováděcích nástrojích nejvhodnějších pro vnitřní systém;
(7) vzhledem k tomu, že bezpečnost lodí je v prvé řadě odpovědností států vlajky; že každý členský stát by měl zajistit soulad s bezpečnostními požadavky použitelnými pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu a pro společnosti, které je provozují;
(8) vzhledem k tomu, že pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla státní přístavní inspekce nezajišťuje pravidelné hloubkové preventivní prohlídky a ověřování; že by proto mělo být pomocí systému pravidelných povinných inspekcí hostitelským státem ověřováno, zda společnosti a jejich lodě a plavidla vyhovují bezpečnostním normám schváleným IMO a případně na regionální úrovni; že společnostem by mělo být zabráněno, aby provozovaly tyto lodě a plavidla, u nichž inspekce objeví nebezpečný nesoulad s těmito bezpečnostními normami;
(9) vzhledem k tomu, že tato směrnice je určena členským státům v jejich postavení hostitelských států; že výkon povinností v rámci tohoto postavení je založen na specifické odpovědnosti přístavního státu, která je plně v souladu s Úmluvou Organizace spojených národů o námořním právu (Unclos) z roku 1982;
(10) vzhledem k tomu, že by v zájmu zvýšení bezpečnosti a zamezení narušování hospodářské soutěže měly společné bezpečnostní normy platit pro všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla bez ohledu na to, pod jakou vlajkou plují, které zajišťují liniovou dopravu do přístavů členských států a z nich jak v mezinárodní plavbě, tak ve vnitrostátní plavbě v námořních oblastech 20 mil od pobřežní linie, kam mohou být osoby při ztroskotání dopraveny, přičemž se členským státům ponechává možnost rozšířit působnost této směrnice na lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozující vnitrostátní plavbu v námořních oblastech do 20 mil od pobřežní linie;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby hostitelské státy ověřovaly, zda lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla plující do přístavů Společenství a z nich vyhovují určitým harmonizovaným požadavkům na vydávání osvědčení a prohlídky vykonávané státem vlajky;
(12) vzhledem k tomu, že tyto lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla by ve stadiu stavby a během celé doby své životnosti měly rovněž vyhovovat použitelným klasifikačním normám co do konstrukce a údržby jejich lodního trupu, hlavní a pomocné strojovny, elektrického zařízení a kontrolního zařízení a měly by být vybaveny zařízením pro automatické zaznamenávání plavby vyhovujícím odpovídajícím mezinárodním požadavkům;
(13) vzhledem k tomu, že by hostitelské státy měly ověřovat, zda společnosti poskytující tyto služby provozují své lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla tak, aby tyto zaručovaly maximální bezpečnost; že dotčeným členským státům jiným než státům vlajky by mělo být dovoleno plně se účastnit každého vyšetřování námořních nehod;
(14) vzhledem k tomu, že je zásadní, aby správy třetího státu vlajky souhlasily se závazky společností spolupracovat s každým vyšetřováním námořních nehod nebo mimořádných událostí a dodržovaly pravidla uznaných klasifikačních subjektů a případně uznaných subjektů vydávajících osvědčení; že tyto správy by měly přijímat uplatňování postupů harmonizovaných prohlídek a vydávání osvědčení;
(15) vzhledem k tomu, že v zájmu zajistit trvalý soulad lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel s požadavky této směrnice by hostitelské státy měly provádět prohlídky před zahájením provozu a poté v pravidelných odstupech a kdykoliv nastanou podstatné změny v provozních poměrech;
(16) vzhledem k tomu, že v zájmu snížit zátěž ukládanou na společnosti by měl být brán patřičný ohled na předchozí ověřování a prohlídky; že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla by měly být osvobozeny od prohlídek, jestliže bylo potvrzeno, že vyhovují této směrnici pro provoz na podobných trasách, a náhradní lodě a plavidla by měly být zvýhodněny zvláštními opatřeními; že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, které byly dostatečně prohlédnuty podle požadavků hostitelského státu, by neměly podléhat rozšířeným inspekcím podle směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [5]
;
(17) vzhledem k tomu, že členské státy by při vykonávání povinností jako hostitelské státy měly spolupracovat;
(18) vzhledem k tomu, že členské státy by mohly považovat za užitečné, aby jim při plnění jejich úkolů pomáhaly uznané subjekty, které vyhovují požadavkům směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy [6];
(19) vzhledem k tomu, že při plánování prohlídek by měl být brán patřičný ohled na provozní a údržbářské systémy lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel;
(20) vzhledem k tomu, že by členské státy měly zajistit, aby jejich vnitřní právní systémy umožňovaly jim a všem ostatním členským státům s významným zájmem účastnit se nebo spolupracovat při vyšetřování nehod, nebo vést tato vyšetřování na základě předpisu IMO pro vyšetřování námořních nehod; že výsledek těchto vyšetřování by měl být veřejně přístupný;
(21) vzhledem k tomu, že soubor průvodních opatření v oblastech navigačních systémů řízení, plánování pro případ nouzových situací a místní provozní omezení dále zvyšují bezpečnost;
(22) vzhledem k tomu, že v zájmu usnadnit sledování uplatňování této směrnice by měla být zřízena databáze informací zjištěných při prohlídkách;
(23) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byl Komisi při účinném uplatňování této směrnice nápomocen výbor složený ze zástupců členských států; že tento úkol může převzít výbor zřízený článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [7];
(24) vzhledem k tomu, že některá ustanovení směrnice může výbor upravit tak, aby byla uvedena v soulad s opatřeními Společenství nebo IMO a aby byl zdokonalen jejich režim v zájmu respektování budoucích změn Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS), které vstoupí v platnost, a aby bylo zajištěno harmonické uplatňování změn některých rezolucí IMO, aniž by se rozšiřovala jejich oblast působnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovit systém povinných prohlídek, který zajistí větší záruku bezpečného provozu liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly do přístavů Společenství a z nich a který stanoví právo členských států vést jakákoliv vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách nebo vyšetřování mimořádných námořních událostí při této dopravě, nebo se těchto vyšetřování účastnit nebo při nich spolupracovat.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice a jejích příloh se rozumí:
a) "lodí typu ro-ro" námořní osobní plavidlo, které přepravuje více než 12 cestujících, vybavené zařízením umožňujícím silničním nebo železničním vozidlům najet na loď nebo sjet z lodi;
b) "vysokorychlostním osobním plavidlem" vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidle 1 kapitoly X úmluvy SOLAS 1974, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, které přepravuje více než 12 cestujících;
c) "cestujícím" každá osoba jiná než
i) velitel lodi a členové posádky nebo jiné osoby zaměstnané nebo působící na lodi v jakékoli funkci pro potřeby této lodi a
ii) dítě mladší jednoho roku;
d) "úmluvou SOLAS 1974" Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři, spolu s jejími protokoly a změnami platnými ke dni přijetí této směrnice;
e) "předpisem HSC" Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO (MSC) 36(63) ze dne 20. května 1994, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
f) "liniovou dopravou" řada plaveb lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostních osobních plavidel provozovaných tak, aby sloužily dopravě mezi dvěma nebo více stejnými přístavy, nebo řada plaveb do stejného přístavu nebo ze stejného přístavu bez mezipřistání buď
i) podle zveřejněného jízdního řádu, nebo
ii) s plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
g) "námořními oblastmi" každá námořní oblast obsažená v seznamu sestaveném podle článku 4 směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [8];
(h) "osvědčeními":
i) osvědčení o bezpečnosti pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, která se zabývají mezinárodními plavbami, vydaná podle úmluvy SOLAS 1974 v platném znění, spolu s příslušnými záznamy o zařízení a případně osvědčeními o udělení výjimky a povoleními k provozu,
ii) osvědčení o bezpečnosti pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, které se zabývají vnitrostátními plavbami, vydaná podle úmluvy SOLAS 1974 v platném znění spolu s příslušnými záznamy o zařízení a případně osvědčeními o udělení výjimky a povoleními k provozu;
i) "osvědčením o udělení výjimky" každé osvědčení vydané podle pravidla I B/12 písm. a) bod vi) úmluvy SOLAS 1974;
j) "správou státu vlajky" příslušné orgány státu, pod jehož vlajkou jsou loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo oprávněny plout;
k) "hostitelským státem" členský stát, do jehož přístavů nebo z jehož přístavů loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo provozuje liniovou dopravu;
l) "mezinárodní plavbou" plavba po moři z přístavu členského státu do přístavu mimo tento členský stát nebo opačně;
m) "vnitrostátní plavbou" plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného přístavu nebo jiného přístavu tohoto členského státu;
n) "uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu s článkem 4 směrnice 94/57/ES;
o) "společností" společnost provozující jeden nebo více lodí typu ro-ro, ke kterým byl doklad o shodě vydán v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [9] nebo společnost provozující vysokorychlostní osobní plavidla, ke kterým byl vydán doklad o shodě v souladu s pravidlem IX/4 úmluvy SOLAS 1974 ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
p) "předpisem pro vyšetřování námořních nehod" předpis pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí přijatý IMO v rezoluci jejího shromáždění A.849(20) ze dne 27. listopadu 1997;
q) "zvláštní prohlídkou" prohlídka vykonávaná hostitelským státem, jak je stanoveno v článcích 6 a 8;
r) "odborným inspektorem" zaměstnanec veřejného sektoru nebo jiná osoba řádně oprávněná příslušným orgánem členského státu vykonávat prohlídky a inspekce týkající se osvědčení, která splňuje kritéria odbornosti a nezávislosti uvedená v příloze V;
s) "nedostatkem" stav zjištěný jako neshodující se s požadavky této směrnice.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozující liniovou dopravu z přístavu členského státu nebo do přístavu členského státu bez ohledu na jejich vlajku, jestliže se zabývají mezinárodními plavbami nebo vnitrostátními plavbami v námořních oblastech třídy A, jak uvedeno v článku 4 směrnice 98/18/ES.
2. Členské státy mohou uplatňovat tuto směrnici na lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla zabývající se vnitrostátními plavbami v námořních oblastech jiných než uvedených v odstavci 1. V tom případě jsou na všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozovaná za stejných podmínek uplatňována odpovídající pravidla uplatňovaná bez diskriminace na základě vlajky, státní příslušnosti nebo místa usazení společnosti.
Článek 4
Počáteční ověřování požadované ve vztahu k lodím typu ro-ro a vysokorychlostním osobním plavidlům
1. Před zahájením provozu liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 pro loď typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidlo již provozující liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelské státy ověřit, že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla:
a) mají platná osvědčení vydaná správou státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jejím jménem;
b) byly pro vydání osvědčení prohlédnuty v souladu s odpovídajícími postupy a pokyny připojenými k rezoluci shromáždění IMO A.746(18) o pokynech pro prohlídky podle harmonizovaného systému prohlídek a vydávání osvědčení, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, nebo v souladu s postupy určenými k dosažení stejného cíle;
c) vyhovují normám pro klasifikaci specifikovaným v pravidlech uznaného subjektu nebo pravidlech považovaných za rovnocenné správou státu vlajky pro stavbu a údržbu jejich lodních trupů, strojního zařízení a elektrického a kontrolního technického vybavení;
d) jsou vybaveny zařízením pro automatické zaznamenávání plavby (VDR) určeným k poskytování informací pro potřebu případného vyšetřování při nehodách. Zařízení musí vyhovovat výkonnostním normám stanoveným v rezoluci A.861(20) shromáždění IMO ze dne 27. listopadu 1997 a zkušebním normám stanoveným v normě č. 61996 Mezinárodní elektrotechnické komise. Nicméně pro zařízení pro automatické zaznamenávání plavby, která mají být umístěna na lodích typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidlech postavených před přijetím této směrnice, mohou být pro soulad s některými požadavky uděleny výjimky. Tyto výjimky a podmínky, za kterých mohou být uděleny, budou přijaty postupem podle článku 16;
e) vyhovují zvláštním požadavkům na stabilitu přijatým na regionální úrovni a provedeným v jejich vnitrostátních právních předpisech v souladu s oznamovacím postupem stanoveným ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [10] při provozování služeb v tomto regionu podléhajících vnitrostátním právním předpisům za předpokladu, že tyto požadavky nejsou vyšší než požadavky specifikované v příloze k rezoluci 14 (požadavky na stabilitu vztahující se k dohodě) konference SOLAS z roku 1995 a byly oznámeny generálnímu tajemníku IMO v souladu s postupy uvedenými v bodě 3 zmíněné rezoluce.
2. Ustanovení odst. 1 písm. e) se vztahují na vysokorychlostní osobní plavidla pouze ve vhodných případech.
Článek 5
Počáteční ověřování požadované ve vztahu ke společnostem a státům vlajky
Před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostními osobními plavidly nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 pro loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo již provozující liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelský stát ověřit:
1. zda společnosti provozující nebo zamýšlející provozovat liniovou dopravu touto lodí nebo plavidlem
a) přijímají opatření nezbytná k zajištění, že zvláštní požadavky stanovené v příloze I jsou uplatněny, a poskytují hostitelskému státu, jehož se tato liniová doprava týká, důkaz shody s tímto odstavcem a s článkem 4,
b) předem souhlasí, že hostitelský stát a každý členský stát s významným zájmem mohou vést každé vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí na moři, plně se jej účastnit nebo spolupracovat při něm v souladu s článkem 12, a poskytují jim přístup k informacím získaným ze zařízení pro automatické zaznamenávání plavby jejich lodi nebo plavidla, kterého se tato nehoda nebo mimořádná událost týká;
2. u lodě nebo plavidla plujícího pod vlajkou jinou než členského státu, zda existuje souhlas tohoto státu vlajky s tím, že společnost je zavázána dodržovat požadavky této směrnice.
Článek 6
Počáteční zvláštní prohlídky
1. Před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 u lodě typu ro-ro a vysokorychlostního osobního plavidla již provozujícího liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelské státy v souladu s přílohami I a III provést počáteční zvláštní prohlídku, aby se přesvědčily, že tato loď nebo plavidlo splňuje požadavky nezbytné pro bezpečný provoz liniové dopravy.
2. Jestliže se tento článek použije před zahájením provozu, stanoví hostitelské státy datum počáteční zvláštní prohlídky, které nečiní více než jeden měsíc po obdržení důkazu nezbytného k dokončení ověření podle článků 4 a 5.
Článek 7
Zvláštní ustanovení
1. Jestliže je loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo převedeno na jinou linku, vynasnaží se nový hostitelský stát vzít v úvahu ověření a prohlídky dříve provedené pro předchozí linku této lodě nebo plavidla, na kterou se vztahovala tato směrnice. Považuje-li nový hostitelský stát tato předchozí ověření a prohlídky za odpovídající novým provozním podmínkám, nemusí být články 4, 5 a 6 použity před zahájením provozu lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostního osobního plavidla na nové lince.
2. Články 4, 5 a 6 se nemusí použít, jestliže je loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo, která je v souladu s touto směrnicí a již provozuje liniovou dopravu, na kterou se vztahuje tato směrnice, převedena na jinou linku, kde jsou charakteristiky trasy příslušnými hostitelskými státy uznány jako podobné, a všechny hostitelské státy souhlasí, že tato loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo splňuje všechny požadavky bezpečného provozu na této lince.
Na požádání společnosti může dotyčný hostitelský stát předem potvrdit svůj souhlas ohledně podobnosti charakteristik trasy.
3. V případech, kdy na základě nepředvídaných okolností musí být loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo rychle uvedeny do provozu s cílem zajistit pokračování dopravy na lince a kdy odstavce 1 a 2 nejsou použitelné, může hostitelský stát dotyčné lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostnímu osobnímu plavidlu povolit zahájení provozu za předpokladu, že
a) vizuální inspekce a kontrola dokladů nevyvolávají obavu, že dotyčná loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo nesplňují nezbytné požadavky bezpečného provozu, a
b) že hostitelský stát do jednoho měsíce dokončí ověřování a prohlídky podle článků 4, 5 a 6.
Článek 8
Pravidelné zvláštní prohlídky a ostatní prohlídky
1. Jednou za každých 12 měsíců provedou hostitelské státy:
- zvláštní prohlídku v souladu s přílohou III a
- prohlídku během provozu liniové dopravy, jehož cílem je zahrnout dostatečný počet položek uvedených v přílohách I, III a IV, aby přesvědčily hostitelský stát, že loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo nadále splňují všechna nezbytná opatření k bezpečnému provozu.
Počáteční zvláštní prohlídka v souladu s článkem 6 se pro účely tohoto článku považuje za zvláštní prohlídku.
2. V souladu s přílohou III provede hostitelský stát zvláštní prohlídku pokaždé, kdy jsou loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo podrobeny opravám, změnám nebo přeměnám významné povahy nebo když nastane změna ve správě nebo ve vlajce nebo při převodu třídy. Nicméně v případě změny ve správě nebo vlajce nebo při převodu třídy a s ohledem na ověřování a prohlídky dříve vydaná pro loď typu ro-ro nebo plavidlo, pokud touto změnou nebo převodem není dotčen bezpečný provoz lodě nebo plavidla, nemusí hostitelský stát trvat na zvláštní prohlídce této lodě nebo plavidla požadovaném tímto odstavcem.
3. Pokud prohlídky podle odstavce 1 potvrdí nebo prokáží nedostatky vztahující se k požadavkům této směrnice a opravňující k zákazu provozu, hradí společnost všechny náklady vztahující se k prohlídkám za celé běžné účetní období.
Článek 9
Oznámení
Hostitelské státy okamžitě písemně vyrozumějí společnosti o výsledku ověřování a prohlídek podle článků 4, 5, 6 a 8.
Článek 10
Zákaz provozu
1. Hostitelský stát zakáže provoz liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem,
a) jestliže nebyl schopen potvrdit dodržení požadavků stanovených v článcích 4 a 5;
b) jestliže byly během zvláštních prohlídek podle článků 6 a 8 zjištěny nedostatky, které představují bezprostřední ohrožení života, lodě nebo plavidla, jejich posádky nebo cestujících;
c) jestliže byl zjištěn nesoulad s právními akty Společenství uvedenými v příloze II, který představuje bezprostřední ohrožení života, lodě nebo plavidla, jejich posádky nebo cestujících;
d) jestliže nebyl konzultován státem vlajky ve věcech uvedených v čl. 13 odst. 1 nebo 5,
dokud hostitelský stát neshledá, že ohrožení bylo odstraněno a požadavky směrnice splněny.
Hostitelský stát písemně vyrozumí společnost o rozhodnutí zakázat provoz této lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostního osobního plavidla a své rozhodnutí odůvodní.
2. Jestliže však loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo již provozují liniovou dopravu a byly zjištěny nedostatky, požádá hostitelský stát společnost, aby přijala opatření nezbytná k jejich nápravě rychle nebo v přiměřené lhůtě, pokud tyto nedostatky nepředstavují bezprostřední ohrožení bezpečnosti lodě nebo plavidla, jejich posádky a cestujících. Po nápravě nedostatků dotyčné hostitelské státy ověří, že náprava byla provedena k jejich plné spokojenosti. Není-li tomu tak, zakáží provoz lodě nebo plavidla.
3. V souladu s vnitrostátními právními předpisy členské státy zavedou a zachovávají vhodné postupy vztahující se k právu společnosti odvolat se proti rozhodnutím o zákazu provozu. Odvolání musí být řešena urychleně. Odvolání není důvodem k pozastavení rozhodnutí bez dalšího.
Příslušný orgán náležitě informuje společnost o jejím právu na odvolání.
4. Jsou-li články 4, 5 a 6 uplatněny před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem, musí být rozhodnutí o zákazu lodního provozu přijato do jednoho měsíce od počáteční zvláštní prohlídky a musí být společnosti neprodleně sděleno.
Článek 11
Postupy vztahující se k počátečním a pravidelným zvláštním prohlídkám
1. Lodě typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidla, které byly předmětem zvláštních prohlídek podle požadavků zúčastněných hostitelských států, tyto státy osvobodí od rozšířených inspekcí uvedených v čl. 7 odst. 4 směrnice 95/21/ES a od rozšířených inspekcí odůvodněných tím, že patří do kategorie osobních lodí uvedených v čl. 7 odst. 1 přílohy V.A.3 uvedené směrnice.
2. Správy dvou nebo více hostitelských států, kterých se týká zvláštní prohlídka určité lodě nebo plavidla, navzájem spolupracují. Zvláštní prohlídky provádí tým skládající se z kvalifikovaných inspektorů dotčených hostitelských států. Jestliže je třeba kvalitativně posoudit splnění předpisů týkající se třídy, zajistí hostitelské státy, aby měl tým nezbytnou odbornou způsobilost, a případně do něj zahrnou inspektora uznaného subjektu. Inspektoři podají správám hostitelských států zprávu o nedostatcích. Hostitelský stát tyto informace sdělí státu vlajky, jestliže tento stát není hostitelským státem účastnícím se prohlídky.
3. Dotčený hostitelský stát může souhlasit s provedením prohlídky na žádost jiného dotčeného hostitelského státu.
4. Hostitelské státy, jestliže je o to společnosti požádají, vyzvou správu státu vlajky, který není hostitelským státem, aby byla zastoupena při každé zvláštní prohlídce podle této směrnice.
5. Při plánování prohlídek v souladu s články 6 a 8 bere hostitelský stát náležitě v úvahu provozní a údržbový rozpis lodě nebo plavidla.
6. Výsledky zvláštních prohlídek jsou zaznamenávány ve zprávě, jejíž forma bude stanovena postupem podle článku 16.
7. V případě trvající neshody mezi hostitelskými státy ohledně plnění požadavků článku 4 a čl. 5 odst. 1 oznámí správa každého hostitelského státu účastnícího se zvláštního přezkoušení neprodleně Komisi důvody neshody.
8. Komise zahájí neprodleně řízení s cílem přijmout rozhodnutí postupem podle článku 16.
Článek 12
Vyšetřování nehody
1. V rámci svých vnitřních právních systémů vymezí členské státy právní postavení, které jim a každému jinému členskému státu s významným zájmem umožní účastnit se každého vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách nebo vyšetřování nehod, kterých se účastní loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo, spolupracovat při něm nebo, jestliže je tak stanoveno v předpise pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách, vést je.
2. "Stát s významným zájmem", "stát vedoucí vyšetřování" a "ztráty na životech při námořních nehodách" mají stejný význam jako v předpise pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách.
3. Jestliže se loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo účastní námořní nehody, zahájí vyšetřování stát, v jehož vodách nehoda nebo mimořádná událost nastala, nebo členský stát naposledy navštívený lodí nebo plavidlem, jestliže jde o ostatní vody. Tento stát zůstává příslušný pro vyšetřování a koordinaci s ostatními státy s významným zájmem až do doby, kdy je vzájemně dohodnuto, který stát má vést vyšetřování.
4. Členské státy, které tato vyšetřování vedou, účastní se jich nebo při nich spolupracují, zajistí, aby vyšetřování bylo uzavřeno co nejúčinnějším způsobem a v co nejkratší době, přičemž vezmou v úvahu předpis pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách.
5. Členské státy zajistí, aby zprávy vyplývající z těchto vyšetřování byly zveřejněny v souladu s bodem 12.3 předpisu pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách a oznámeny Komisi.
Článek 13
Doprovodná opatření
1. Členské státy vydávající nebo uznávající osvědčení o udělení výjimky spolupracují s dotčeným hostitelským státem nebo správou státu vlajky v zájmu vyřešit před počáteční zvláštní prohlídkou každou neshodu ohledně vhodnosti výjimek.
2. Členské státy by měly provozovat pobřežní systémy řízení plavby a ostatní informační systémy v souladu s rezolucí IMO A.795(19) s cílem napomáhat lodím typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlům v bezpečném provozování liniové dopravy nebo její části s ohledem na bezpečnost, za kterou nesou odpovědnost.
3. Každý členský stát poskytne Komisi kopie zpráv o prohlídkách uvedených v čl. 11 odst. 6, spolu s identifikačním číslem IMO, pokud existuje. Postupem podle článku 16 může Komise rozhodnout o vhodných prostředcích pro přidělení identifikačního čísla jiným plavidlům. Účastní-li se liniové dopravy dva nebo více hostitelských států, může tyto údaje poskytnout jeden z nich. Komise zřídí a vede databázi obsahující poskytnuté informace. O podmínkách přístupu k databázi bude rozhodnuto postupem podle článku 16.
4. Členské státy zajistí, aby společnosti provozující liniovou dopravy loďmi typu ro-ro nebo vysokorychlostními osobními plavidly do svých přístavů nebo z nich byly schopny zavést a provozovat integrovaný systém plánování pro případ nouzových situací na lodi. K tomuto cíli využívají rámce zajištěného rezolucí shromáždění IMO A.852 (20) o řídících zásadách struktury integrovaného systému pro nouzové situace. Jestliže se dva nebo více členských států účastní liniové dopravy jako hostitelské státy, stanoví společně plán pro různé trasy.
5. Členské státy zajistí, aby ve svém postavení hostitelského státu plně spolupracovaly se správou státu vlajky před tím, než je pro provozování vysokorychlostních osobních plavidel vydáno povolení v souladu s odstavcem 1.9.3 předpisu HSC. Zajistí, aby provozní omezení vyžadovaná místními podmínkami a nezbytná k ochraně života, přírodních zdrojů a pobřežních činností byla zavedena a udržována, a přijmou opatření k zajištění účinného uplatňování těchto omezení.
Článek 14
Spolupráce mezi hostitelskými státy
Hostitelské státy, kterých se týká stejná liniová doprava, spolupracují při uplatňování této směrnice.
Článek 15
Podpůrná opatření
Členské státy informují třetí země, které mají buď odpovědnosti státu vlajky nebo odpovědnosti podobné těm, které má hostitelský stát za lodě typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidla spadající do oblasti působnosti této směrnice a provozované mezi přístavem členského státu a přístavem třetího státu, o požadavcích uložených touto směrnicí každé společnosti zajišťující liniovou dopravu do přístavu Společenství nebo z něj.
Článek 16
Regulativní výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 1 směrnice 93/75/EHS.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou. Pokud se Rada neusnese ve lhůtě osmi měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 17
Postup změn
Postupem podle článku 16 mohou být v míře nezbytné k jejich uvedení do souladu s opatřeními Společenství nebo IMO, která vstoupila v platnost, ale bez rozšiřování oblasti působnosti této směrnice změněny:
a) přílohy,
b) definice,
c) odkazy na právní akty Společenství,
d) odkazy na rezoluce IMO.
Přílohy mohou být rovněž měněny postupem podle článku 16, pokud to je nezbytné ke zdokonalení opatření zavedených touto směrnicí, ale bez rozšiřování oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18
Sankce
Členské státy stanoví systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění, aby tyto sankce byly uplatňovány. Sankce takto stanovené musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 19
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. prosince 2000 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. d) se použijí nejpozději do 30 měsíců po zveřejnění normy IEC č. 61996 nebo od 1. ledna 2001, podle toho, co nastane dříve.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.
4. Členské státy neprodleně oznámí Komisi všechny vnitrostátní právní předpisy, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 20
Posouzení provádění
Tři roky po dni uvedeném v čl. 19 odst. 1 Komise na základě sdělení, které má být poskytnuto členskými státy v souladu s článkem 13, posoudí provádění této směrnice.
Článek 21
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 22
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 29. dubna 1999.
DIRETTIVA 1999/35/CE DEL CONSIGLIO
del 29 aprile 1999
relativa a un sistema di visite obbligatorie per l'esercizio in condizioni di sicurezza di traghetti roll-on/roll-off e di unità veloci da passeggeri adibiti a servizi di linea
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 84, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione(1),
visto il parere del Comitato economico e sociale(2),
deliberando in conformità della procedura di cui all'articolo 189 C del trattato(3),
(1) considerando che è necessario, nel quadro della politica comune dei trasporti, adottare ulteriori misure atte a migliorare la sicurezza del trasporto marittimo di passeggeri;
(2) considerando che la Comunità è seriamente preoccupata per i sinistri marittimi occorsi a traghetti roll-on/roll-off (in prosieguo: "traghetti ro-ro") che hanno causato la perdita di molte vite umane; che le persone che utilizzano traghetti ro-ro e unità veloci da passeggeri in tutta la Comunità hanno il diritto di attendersi e di poter contare su un livello di sicurezza adeguato;
(3) considerando che il Consiglio, nella sua risoluzione del 22 dicembre 1994 sulla sicurezza dei traghetti passeggeri roll-on/roll-off(4), ha invitato la Commissione a presentare proposte relative ad uno schema di sorveglianza obbligatorio e ad un regime di controllo della sicurezza dei traghetti passeggeri ro-ro che operano da e verso i porti della Comunità, compreso il diritto di indagare sui sinistri marittimi;
(4) considerando, in particolare, la dimensione del mercato interno del trasporto marittimo di passeggeri, un'azione a livello comunitario è lo strumento più adatto per stabilire un livello minimo di sicurezza comune per le navi operanti nella Comunità;
(5) considerando che un'azione a livello comunitario è lo strumento migliore per assicurare l'applicazione uniforme di taluni principi concordati nell'ambito dell'Organizzazione marittima internazionale (IMO), evitando in tal modo distorsioni di concorrenza tra i vari porti comunitari e tra i traghetti ro-ro e le unità veloci da passeggeri;
(6) considerando che, in ossequio al principio di proporzionalità, una direttiva del Consiglio costituisce lo strumento giuridico appropriato, in quanto predispone un quadro per l'applicazione uniforme e obbligatoria delle prescrizioni comuni in materia di sicurezza da parte degli Stati membri, lasciando ciascuno di essi libero di scegliere gli strumenti di attuazione che meglio si adattano al proprio ordinamento interno;
(7) considerando che il compito di garantire la sicurezza delle navi spetta essenzialmente allo Stato di bandiera; che gli Stati membri dovrebbero assicurare l'osservanza delle prescrizioni in materia di sicurezza applicabili ai traghetti ro-ro e alle unità veloci da passeggeri battenti la propria bandiera, nonché alle società responsabili del loro esercizio;
(8) considerando che i controlli da parte dello Stato di approdo non prevedono, per i traghetti ro-ro e le unità veloci da passeggeri, visite e verifiche regolari ed approfondite a fini di prevenzione; che è pertanto opportuno accertare che le società di navigazione ed i loro traghetti ed unità ottemperino alle norme di sicurezza concordate in sede IMO e, se del caso, a livello regionale, mediante un sistema di ispezioni obbligatorie periodiche da parte degli Stati ospiti; che alle società di navigazione deve essere imposto il divieto di immettere in servizio tali traghetti ed unità per i quali tali ispezioni rivelino inosservanze pericolose delle prescrizioni di sicurezza;
(9) considerando che la presente direttiva è rivolta agli Stati membri in quanto Stati ospiti; che i compiti svolti in tale veste si fondano sulle responsabilità specifiche dello Stato di approdo in linea con la convenzione delle Nazioni Unite sul diritto del mare del 1982 (UNCLOS);
(10) considerando che, al fine di migliorare la sicurezza e di evitare distorsioni di concorrenza, occorre che le prescrizioni comuni in materia di sicurezza si applichino a tutti i traghetti ro-ro e unità veloci da passeggeri, indipendentemente dalla loro bandiera, adibiti a servizi di linea da o verso un porto di uno Stato membro, su rotte sia nazionali che internazionali, nelle zone di mare al di là delle 20 miglia dalla linea costiera dove possano approdare naufraghi, lasciando agli Stati membri la facoltà di estendere la sfera di applicazione della direttiva a traghetti ro-ro e unità veloci da passeggeri che operano su rotte nazionali in zone di mare comprese entro le 20 miglia dalla linea costiera;
(11) considerando che è necessario che gli Stati ospiti verifichino che i traghetti ro-ro e le unità veloci da passeggeri che navigano da e verso i porti della Comunità siano conformi a determinati requisiti armonizzati ai fini della certificazione e del controllo da parte dello Stato di bandiera;
(12) considerando che i traghetti ro-ro e le unità veloci da passeggeri devono altresì essere conformi, dal momento della loro costruzione fino al termine della loro attività, alle norme di classificazione applicabili per quanto riguarda la costruzione e la manutenzione dello scafo, gli impianti di macchina principali ed ausiliari, l'impianto elettrico e di controllo, e devono essere muniti di un dispositivo di registrazione dei dati di viaggio (scatola nera) conforme alle norme internazionali applicabili;
(13) considerando che gli Stati membri ospiti dovrebbero verificare che le società che forniscono tali servizi gestiscano i rispettivi traghetti ro-ro e unità veloci da passeggeri in modo da garantire la massima sicurezza; che agli Stati membri interessati, diversi dallo Stato di bandiera, deve essere consentito di partecipare a pieno titolo a qualsiasi inchiesta su un sinistro marittimo;
(14) considerando che è di fondamentale importanza verificare che le amministrazioni dello Stato terzo di bandiera si impegnino, come le società di navigazione, a collaborare a qualsiasi inchiesta nell'eventualità di un sinistro marittimo e a conformarsi alle norme per la classificazione e, se del caso, per la certificazione stabilite da organismi riconosciuti; che dette amministrazioni dovrebbero accettare di avvalersi di procedure armonizzate per il controllo e la certificazione;
(15) considerando che, al fine di garantire l'osservanza costante da parte dei traghetti ro-ro e delle unità veloci da passeggeri delle prescrizioni previste dalla presente direttiva, gli Stati ospiti dovrebbero effettuare le visite prima dell'avvio di un servizio e, successivamente, ad intervalli regolari e ogni qualvolta si verifichi un cambiamento significativo nello svolgimento del servizio stesso;
(16) considerando che, per semplificare gli adempimenti a carico delle società di navigazione, si dovrebbe tener debito conto delle verifiche e delle visite effettuate in precedenza; che i traghetti ro-ro e le unità veloci da passeggeri dovrebbero essere esonerati dai controlli allorché sia stata accertata la loro conformità con la presente direttiva ai fini della navigazione su rotte analoghe e i traghetti ro-ro e le unità veloci in sostituzione dovrebbero beneficiare di disposizioni speciali; che i traghetti ro-ro e le unità veloci da passeggeri risultati conformi in seguito ai controlli dello Stato ospite non dovrebbero essere sottoposti alle ispezioni estese di cui alla direttiva 95/21/CE del Consiglio, del 19 giugno 1995, relativa all'attuazione di norme internazionali per la sicurezza delle navi, la prevenzione dell'inquinamento e le condizioni di vita e di lavoro a bordo, per le navi che approdano nei porti comunitari e che navigano nelle acque sotto la giurisdizione degli Stati membri (controllo dello Stato di approdo)(5);
(17) considerando che gli Stati membri dovrebbero cooperare nell'esercizio delle funzioni di loro competenza in quanto Stati ospiti;
(18) considerando che gli Stati membri possono ritenere utile farsi assistere nell'adempimento dei loro compiti da organismi riconosciuti, che siano conformi alla direttiva 94/57/CE del Consiglio, del 22 novembre 1994, relativa alle disposizioni ed alle norme comuni per gli organismi che effettuano le ispezioni e le visite di controllo delle navi e per le pertinenti attività delle amministrazioni marittime(6);
(19) considerando che si dovrebbe tener debito conto, nella pianificazione delle visite, dei piani operativi e di manutenzione dei traghetti ro-ro e delle unità veloci da passeggeri;
(20) considerando che gli Stati membri ospiti dovrebbero provvedere affinché il loro ordinamento giuridico interno consenta loro, nonché ad altri Stati membri aventi fondato interesse, di partecipare o cooperare alle inchieste sui sinistri marittimi, o di condurre le stesse, in base alle disposizioni del codice IMO in materia di inchieste sui sinistri marittimi; che l'esito di tali inchieste deve essere reso pubblico;
(21) considerando che una serie di disposizioni complementari nei settori dei sistemi di assistenza alla navigazione, della pianificazione specifica e delle restrizioni locali all'esercizio della navigazione rafforzeranno ulteriormente la sicurezza;
(22) considerando che, al fine di consentire il monitoraggio dell'applicazione della presente direttiva, si dovrebbe creare una banca dati relativa alle informazioni raccolte in seguito alle visite;
(23) considerando che è necessario istituire un comitato composto da rappresentanti degli Stati membri che assista la Commissione nell'efficace applicazione della presente direttiva; che tale funzione può essere assunta dal comitato istituito dall'articolo 12 della direttiva 93/75/CE del Consiglio, del 13 settembre 1993, relativa alle condizioni minime necessarie per le navi dirette a porti marittimi della Comunità o che ne escono e che trasportano merci pericolose o inquinanti(7);
(24) considerando che il comitato può adeguare alcune disposizioni della direttiva al fine di allinearle con le misure adottate a livello di Comunità o in sede IMO e di migliorarne il funzionamento per tener conto delle future modifiche della convenzione internazionale per la sicurezza della vita umana in mare (Solas) del 1994 entrate in vigore e garantire un'attuazione uniforme delle modifiche apportate a talune risoluzioni IMO senza ampliarne il campo di applicazione,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Scopo
Scopo della presente direttiva è stabilire un sistema di visite obbligatorie che garantisca una maggiore sicurezza dei traghetti ro-ro e delle unità veloci da passeggeri adibiti a servizi di linea da e verso porti situati negli Stati membri della Comunità e attribuire agli Stati membri il diritto di condurre, partecipare o collaborare alle inchieste sui sinistri marittimi avvenuti nell'ambito di tali servizi.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini della presente direttiva e dei suoi allegati si intende per:
a) "traghetto ro-ro", una nave marittima da passeggeri avente dispositivi che consentono di caricare e scaricare direttamente i veicoli (stradali o ferroviari) e che trasporta più di dodici passeggeri;
b) "unità veloce da passeggeri", un'unità veloce come definita all'articolo 2, lettera f), della regola 1 del capitolo X della convenzione Solas del 1974, nel testo vigente alla data di adozione della presente direttiva, che trasporti più di dodici passeggeri;
c) "passeggero", qualsiasi persona che non sia:
i) il comandante, né un membro dell'equipaggio, né altra persona impiegata o occupata in qualsiasi qualità a bordo di una nave per i suoi servizi,
ii) un bambino di età inferiore a un anno;
d) "convenzione Solas del 1974", la convenzione internazionale per la sicurezza della vita umana in mare e i relativi protocolli ed emendamenti, nel testo vigente alla data di adozione della presente direttiva;
e) "codice per le unità veloci (HSC Code)", il codice internazionale di sicurezza per le unità veloci (International Code for Safety of High Speed Craft) adottato dal Maritime Safety Committee dell'IMO con risoluzione MSC 36(63) del 20 maggio 1994, così come emendato alla data di adozione della presente direttiva;
f) "servizio di linea", una serie di collegamenti effettuati da un traghetto ro-ro o da un'unità veloce da passeggeri in modo da assicurare il traffico fra gli stessi due o più porti, oppure una serie di viaggi da e verso lo stesso porto senza scali intermedi:
i) in base ad un orario pubblicato, oppure
ii) con collegamenti tanto regolari o frequenti da costituire una serie sistematica evidente;
g) "tratto di mare", una zona di mare inclusa nell'elenco definito ai sensi dell'articolo 4 della direttiva 98/18/CE del Consiglio, del 17 marzo 1998, relativa alle disposizioni e alle norme di sicurezza per le navi da passeggeri(8);
h) "certificati":
i) con riferimento ai traghetti ro-ro e alle unità veloci da passeggeri che effettuano viaggi internazionali, i certificati di sicurezza emessi a norma della convenzione Solas del 1974 e relative modifiche, unitamente ai pertinenti registri di equipaggiamento e, se del caso, ai certificati di esenzione e alle autorizzazioni all'esercizio;
ii) con riferimento ai traghetti ro-ro e alle unità veloci da passeggeri che effettuano viaggi nazionali, i certificati di sicurezza emessi a norma della direttiva 98/18/CE, unitamente ai pertinenti registri di equipaggiamento e, se del caso, ai certificati di esenzione e alle autorizzazioni all'esercizio;
i) "certificato di esenzione", qualsiasi certificato emesso a norma della regola I B/12, lettera a), punto vi), della convenzione Solas del 1974;
j) "amministrazione dello Stato di bandiera", le autorità competenti dello Stato membro la cui bandiera il traghetto ro-ro o l'unità veloce è autorizzata a battere;
k) "Stato ospite", lo Stato membro dal/dai cui porto/i, o verso il/i cui porto/i un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri effettua un servizio di linea;
l) "viaggio internazionale", un viaggio per mare dal porto di uno Stato membro a un porto situato al di fuori di quello Stato, o viceversa;
m) "viaggio nazionale", un viaggio effettuato in tratti di mare da e verso lo stesso porto di uno Stato membro, o da un porto a un altro porto di uno Stato membro;
n) "organismo riconosciuto", un organismo riconosciuto a norma dell'articolo 4 della direttiva 94/57/CE del Consiglio, del 22 novembre 1994;
o) "società di navigazione", una società che gestisca uno o più traghetti ro-ro per i quali è stato rilasciato un documento di conformità a norma dell'articolo 5, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 3051/95 del Consiglio, dell'8 dicembre 1995, sulla gestione della sicurezza dei traghetti passeggeri roll-on/roll-off (traghetto ro-ro)(9), o una società che gestisca unità veloci da passeggeri alla quale è stato rilasciato un documento di conformità ai sensi della regola IX/4 della convenzione Solas del 1974, così come emendata alla data di adozione della presente direttiva;
p) "codice delle inchieste sui sinistri marittimi", il "Code for investigation of marine casualties" adottato dall'assemblea dell'IMO con la risoluzione A.849(20) del 27 novembre 1997;
q) "visita specifica", una visita eseguita dallo Stato ospite ai sensi degli articoli 6 e 8;
r) "ispettore qualificato", un dipendente del settore pubblico o un'altra persona autorizzata dalla competente autorità di uno Stato membro a eseguire le visite e i controlli preliminari al rilascio di certificati ed avente i requisiti di qualificazione e di indipendenza indicati nell'allegato V;
s) "deficienze", una situazione accertata di inosservanza delle prescrizioni della presente direttiva.
Articolo 3
Campo d'applicazione
1. 1. La presente direttiva si applica a tutti i traghetti ro-ro e unità veloci da passeggeri adibiti a servizi di linea da o verso un porto di uno Stato membro, indipendentemente dalla bandiera che battono, qualora siano adibiti a viaggi internazionali o nazionali in tratti di mare ricompresi nella classe A, di cui all'articolo 4 della direttiva 98/18/CE.
2. Gli Stati membri hanno facoltà di applicare la presente direttiva ai traghetti ro-ro e alle unità veloci da passeggeri che effettuano viaggi nazionali in tratti di mare diversi da quelli menzionati al paragrafo 1. In tal caso, le norme pertinenti si applicano a tutti i traghetti ro-ro e alle unità veloci da passeggeri che operano nelle medesime condizioni di esercizio senza discriminazioni relative alla bandiera, alla nazionalità o al luogo in cui ha sede la società di navigazione.
Articolo 4
Verifiche iniziali richieste per i traghetti ro-ro o per le unità veloci da passeggeri
1. Prima che un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri siano adibiti a un servizio di linea, oppure entro dodici mesi dalla data indicata all'articolo 19, paragrafo 1, nel caso in cui a tale data un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri siano già adibiti a un servizio di linea, gli Stati ospiti verificano che i traghetti ro-ro e le unità veloci da passeggeri:
a) siano muniti di certificati validi, rilasciati dall'amministrazione dello Stato di bandiera o da un organismo riconosciuto che operi per conto di quest'ultima;
b) abbiano superato le visite per il rilascio dei certificati di conformità alle procedure e agli orientamenti applicabili quali allegati alla risoluzione A.746(18) dell'assemblea dell'IMO "Survey Guidelines under the harmonised system of survey and certification" (Linee guida per le visite eseguite nell'ambito del sistema armonizzato di ispezione e certificazione), nella versione in vigore alla data di adozione della presente direttiva, oppure secondo procedure volte al perseguimento dello stesso scopo;
c) siano conformi alle prescrizioni per la classificazione stabilite da un organismo riconosciuto o a norme riconosciute equivalenti dall'amministrazione dello Stato di bandiera per quanto riguarda la costruzione e la manutenzione dello scafo, i macchinari, gli impianti elettrici e di controllo;
d) siano dotate di un dispositivo di registrazione dei dati di viaggio (VDR) destinato a fornire informazioni utili ai fini dell'inchiesta in caso di sinistro. Il VDR deve essere conforme alle norme tecniche contenute nella risoluzione A.861(20) dell'assemblea dell'IMO del 27 novembre 1997 ed essere sottoposto ai collaudi di cui alla norma della Commissione elettrotecnica internazionale (CEI) n. 61996. Tuttavia, i VDR destinati ad essere installati su traghetti ro-ro e unità veloci da passeggeri costruiti anteriormente all'adozione della presente direttiva possono essere esentati dall'obbligo di conformità ad alcuni requisiti. Tali deroghe e le condizioni a cui esse sono subordinate saranno stabilite secondo la procedura di cui all'articolo 16;
e) siano conformi alle prescrizioni specifiche di stabilità adottate a livello regionale e recepite nella legislazione nazionale conformemente alla procedura di notifica prevista dalla direttiva 98/34/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 giugno 1998, che prevede una procedura d'informazione nel settore delle norme e delle regolamentazioni tecniche(10), e alle norme in tema di servizi di società d'informazione qualora effettuino in quella regione un servizio soggetto a detta legislazione, purché detti requisiti non siano più severi di quelli specificati nell'allegato della risoluzione n. 14 (Requisiti di stabilità relativi all'accordo) della conferenza Solas del 1995 e siano stati notificati al segretario generale dell'IMO, secondo le procedure di cui al punto 3 di detta risoluzione.
2. Solo se necessario, il paragrafo 1, lettera e), si applica alle unità veloci da passeggeri.
Articolo 5
Verifiche iniziali richieste per società di navigazione e Stati di bandiera
Prima che un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri siano adibiti a un servizio di linea, oppure entro dodici mesi dalla data indicata all'articolo 19, paragrafo 1, nel caso in cui a tale data la nave o l'unità veloce siano già adibiti a un servizio di linea, gli Stati ospiti:
1) verificano che le società di navigazione che adibiscono o intendono adibire tali traghetti o unità a un servizio di linea:
a) adottino le misure necessarie per assicurare l'applicazione delle prescrizioni specifiche contenute nell'allegato I della presente direttiva e forniscano prova allo Stato ospite interessato al servizio di linea della conformità alle disposizioni del presente paragrafo e dell'articolo 4;
b) nell'eventualità di un sinistro marittimo, consentano anticipatamente lo svolgimento dell'inchiesta, ovvero la partecipazione o la collaborazione alla stessa, da parte dello Stato ospite e di un altro Stato membro che vi abbia fondato interesse, conformemente all'articolo 12, e forniscano a tali Stati le informazioni ricavate dal registratore dei dati di viaggio (VDR) del traghetto o dell'unità veloce coinvolti nel sinistro;
2) verificano, nel caso che tali traghetti o le unità battano la bandiera di uno Stato diverso da uno Stato membro, la conferma che lo Stato di bandiera considerato ha accettato l'impegno della società di navigazione a conformarsi ai requisiti della presente direttiva.
Articolo 6
Visite specifiche iniziali
1. Prima che un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri siano adibiti a un servizio di linea, oppure entro dodici mesi dalla data indicata all'articolo 19, paragrafo 1, nel caso in cui a tale data il traghetto ro-ro o l'unità veloce da passeggeri siano già adibiti a un servizio di linea, lo Stato ospite sottopone il traghetto ro-ro o l'unità veloce da passeggeri a una visita specifica iniziale secondo le modalità indicate negli allegati I e III al fine di accertarne la conformità alle condizioni per l'esercizio di un servizio di linea in condizioni di sicurezza.
2. Quando il presente articolo è applicato prima dell'entrata in servizio, lo Stato ospite fissa per la visita specifica iniziale una data che non deve superare di oltre un mese la data di ricezione della prova necessaria per completare la verifica di cui agli articoli 4 e 5.
Articolo 7
Disposizioni speciali
1. Qualora un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri debba essere adibito a un altro servizio di linea, un nuovo Stato ospite tiene debito conto delle verifiche e delle visite già effettuate per tale traghetto o unità veloce in relazione a un precedente servizio di linea ai sensi della presente direttiva. Se il nuovo Stato ospite è soddisfatto delle precedenti verifiche e visite e se queste sono applicabili alle nuove condizioni di esercizio, gli articoli 4, 5 e 6 non si applicano prima che il traghetto ro-ro o unità veloce da passeggeri sia adibito al nuovo servizio di linea.
2. Gli articoli 4, 5 e 6 non sono applicabili se un traghetto ro-ro o unità veloce da passeggeri che soddisfa i requisiti della presente direttiva ed è già adibita a un servizio di linea previsto da quest'ultima viene trasferita a un altro servizio di linea le cui caratteristiche di rotta sono concordemente considerate simili dagli Stati ospiti interessati e se tutti gli Stati ospiti concordano che il traghetto ro-ro o unità veloce da passeggeri soddisfa tutti i requisiti per effettuare tale servizio in condizioni di sicurezza.
Su richiesta della società di navigazione, lo Stato ospite interessato può confermare in anticipo il suo consenso sulla similarità delle caratteristiche di rotta.
3. Nei casi in cui, a seguito di circostanze imprevedibili, si debba tempestivamente sostituire un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri per assicurare la continuità del servizio e non siano applicabili i paragrafi 1 e 2, lo Stato ospite può consentire che il traghetto o l'unità entrino in servizio purché:
a) un'ispezione diretta e il controllo dei documenti non facciano emergere dubbi sul fatto che il traghetto ro-ro o l'unità veloce da passeggeri soddisfi i necessari requisiti per operare in condizioni di sicurezza e
b) lo Stato ospite completi entro un mese le verifiche e le visite a norma degli articoli 4, 5 e 6.
Articolo 8
Visite specifiche regolari e altre visite
1. Almeno una volta ogni dodici mesi, lo Stato ospite effettua:
- una visita specifica conformemente all'allegato III e
- una visita durante un servizio di linea, intesa a prendere in esame un sufficiente numero di elementi elencati negli allegati I, III e IV, per accertarsi che il traghetto o l'unità continua a soddisfare tutti i necessari requisiti per operare in condizioni di sicurezza.
Una visita specifica iniziale ai sensi dell'articolo 6 equivale ad una visita specifica ai fini del presente articolo.
2. Lo Stato ospite sottopone i traghetti ro-ro e le unità veloci da passeggeri a una visita specifica in conformità dell'allegato III ogni volta che essi subiscano riparazioni o modificazioni di caratteristiche importanti oppure qualora sia intervenuto un cambiamento di gestione o di bandiera o un passaggio di classe. Tuttavia, nel caso di cambiamento di gestione o di bandiera o di passaggio di classe, lo Stato ospite, dopo aver preso in considerazione le precedenti verifiche e visite della nave e purché le condizioni di sicurezza di esercizio del traghetto o dell'unità non siano compromesse dal suddetto cambiamento o passaggio, può dispensare il traghetto o l'unità dalla visita specifica richiesta dal presente paragrafo.
3. Qualora le visite di cui al paragrafo 1 confermino o accertino carenze rispetto ai requisiti della presente direttiva che giustifichino un divieto di esercizio, le spese complessive in un normale periodo contabile connesse alle visite sono rimborsate dalla società di navigazione.
Articolo 9
Notificazione
Gli Stati ospiti informano sollecitamente e per iscritto le società di navigazione circa l'esito delle verifiche e delle visite a norma degli articoli 4, 5, 6 e 8.
Articolo 10
Divieto di esercizio
1. Uno Stato ospite vieta alle società di navigazione di adibire un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri a un servizio di linea qualora:
a) non sia stato in grado di confermare la conformità ai requisiti fissati dagli articoli 4 e 5,
b) siano state constatate deficienze nell'ambito di una visita specifica ai sensi degli articoli 6 e 8 che costituiscano un pericolo immediato per la vita, per il traghetto o unità, per il suo equipaggio e per i passeggeri,
c) sia stata accertata una non conformità agli strumenti comunitari elencati nell'allegato II che rappresenti un pericolo immediato per la vita, per il traghetto o unità, per il suo equipaggio e per i passeggeri,
d) non sia stato consultato dallo Stato di bandiera sulle questioni di cui all'articolo 13, paragrafo 1, o all'articolo 10, paragrafo 5,
fino a che lo Stato ospite non abbia accertato la rimozione del pericolo e il rispetto dei requisiti della direttiva.
Lo Stato ospite informa per iscritto la società di navigazione della decisione di vietare l'esercizio del traghetto ro-ro o dell'unità veloce da passeggeri, fornendone una motivazione esaustiva.
2. Tuttavia, nel caso in cui il traghetto ro-ro o l'unità veloce da passeggeri sono già adibiti a un servizio di linea e sono rilevate deficienze, gli Stati ospiti impongono alla società di navigazione di adottare le misure necessarie per eliminarle immediatamente o entro un congruo termine ben definito, purché da esse non derivi immediato pericolo per la sicurezza del traghetto o dell'unità veloce, dell'equipaggio o dei passeggeri. Dopo la rettifica delle deficienze lo Stato ospite interessato verifica che esse sono state eliminate in maniera soddisfacente e, in caso contrario, vieta la navigazione del traghetto ro-ro o dell'unità veloce.
3. Gli Stati membri istituiscono e mantengono in vigore le opportune procedure circa il diritto di una società di navigazione di ricorrere contro una decisione di divieto di esercizio. I ricorsi devono essere istruiti sollecitamente. Un ricorso non comporta la sospensione automatica della decisione.
L'autorità competente informa adeguatamente del diritto di ricorso la società di navigazione.
4. Nei casi in cui gli articoli 4, 5 e 6 sono applicati prima di adibire un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri a un servizio di linea, la decisione di divieto di esercizio deve essere presa entro un mese dalla visita specifica iniziale e comunicata immediatamente alla società di navigazione.
Articolo 11
Procedure per le visite specifiche
1. I traghetti ro-ro e le unità veloci da passeggeri che hanno superato con esito positivo le visite specifiche eseguite dallo Stato ospite o dagli Stati ospiti interessati sono esentati da tale Stato ospite o Stati ospiti dalle visite estese di cui all'articolo 7, paragrafo 4, della direttiva 95/21/CE e dalle visite estese in ragione della loro appartenenza alla categoria delle navi da passeggeri di cui all'articolo 7, paragrafo 1 e all'allegato V.A, punto 3, di tale direttiva.
2. Le amministrazioni di due o più Stati ospiti interessati alla visita specifica di una stessa nave o unità veloce collaborano tra loro. Le visite specifiche devono essere eseguite da un gruppo di ispettori qualificati dello Stato ospite o degli Stati ospiti interessati. Qualora si richieda una valutazione qualitativa dell'adempimento delle disposizioni inerenti alla classe, gli Stati ospiti si assicurano che nel gruppo siano presenti le necessarie competenze, eventualmente includendovi un supervisore o un'organismo riconosciuto. Gli ispettori riferiscono alle amministrazioni degli Stati ospiti circa le deficienze constatate. Lo Stato ospite comunica tale informazione allo Stato di bandiera qualora quest'ultimo non sia uno Stato ospite interessato a tale visita.
3. Uno Stato ospite interessato può convenire che una visita sia effettuata per suo conto da un altro Stato ospite interessato.
4. Su richiesta della società di navigazione, gli Stati ospiti invitano l'amministrazione dello Stato di bandiera, quando questo non è uno Stato ospite, a inviare un proprio rappresentante ad assistere alle visite specifiche previste dalla presente direttiva.
5. Nella programmazione di una visita iniziale conformemente agli articoli 6 e 8, gli Stati ospiti tengono debito conto dei piani operativi e di manutenzione del traghetto o dell'unità veloce.
6. Gli esiti delle visite specifiche sono riportate in una relazione il cui modello sarà stabilito secondo la procedura di cui all'articolo 16.
7. In caso di persistente disaccordo tra Stati ospiti circa la conformità alle prescrizioni dell'articolo 4 e dell'articolo 5, paragrafo 1, l'amministrazione di ogni Stato ospite interessato alla visita specifica notifica immediatamente alla Commissione i motivi di tale disaccordo.
8. La Commissione avvia immediatamente la procedura per l'assunzione di una decisione secondo la procedura di cui all'articolo 16.
Articolo 12
Inchieste relative ai sinistri
1. Ogni Stato membro emette le disposizioni che secondo il proprio ordinamento giuridico gli consentano o consentano a qualsiasi altro Stato membro che vi abbia fondato interesse di partecipare o collaborare alle inchieste sui sinistri marittimi occorsi ai traghetti ro-ro o alle unità veloci da passeggeri o, se previsto dal codice delle inchieste sui sinistri marittimi, di condurre tali inchieste.
2. Le espressioni "Stato che vi abbia fondato interesse", "Stato inquirente principale" e "sinistro marittimo" vanno intese come nel codice delle inchieste sui sinistri marittimi.
3. Quando un traghetto ro-ro o un'unità veloce da passeggeri sono coinvolti in un sinistro marittimo, la procedura d'inchiesta è avviata dallo Stato nelle cui acque si è verificato il sinistro ovvero, qualora questo si verifichi in altre acque, dall'ultimo Stato membro visitato dalla nave. Detto Stato è responsabile dell'inchiesta e del coordinamento con gli altri Stati che vi abbiano interesse fino a che non sarà concordato di comune accordo quale debba essere lo Stato inquirente principale.
4. Gli Stati membri, che conducono, cooperano o partecipano a tali inchieste, provvedono affinché esse si concludano nella maniera più efficace e nel più breve tempo possibile, tenendo conto delle disposizioni del codice delle inchieste sui sinistri marittimi.
5. Gli Stati membri provvedono affinché le relazioni redatte in esito alle inchieste siano rese pubbliche, conformemente al punto 12.3 del codice delle inchieste sui sinistri marittimi e siano notificate alla Commissione.
Articolo 13
Disposizioni complementari
1. Gli Stati membri che rilasciano o riconoscono un certificato di esenzione collaborano con lo Stato ospite o con l'amministrazione dello Stato di bandiera interessati per risolvere qualsiasi disaccordo circa l'ammissibilità delle esenzioni prima che sia eseguita la visita specifica iniziale.
2. Gli Stati membri dovrebbero gestire conformemente alla risoluzione A.795(19) dell'IMO i sistemi di assistenza alla navigazione da terra e gli altri sistemi d'informazione idonei a fornire assistenza ai traghetti ro-ro e alle unità veloci da passeggeri in modo che il servizio di linea o la parte di servizio di linea della cui sicurezza essi sono responsabili sia effettuata in condizioni di sicurezza.
3. Ogni Stato membro trasmette alla Commissione copia delle relazioni sulle visite di cui all'articolo 11, paragrafo 6, eventualmente corredate del numero di identificazione IMO. La Commissione, conformemente alla procedura di cui all'articolo 16, può decidere le opportune modalità per assegnare un numero di identificazione ad altre navi. Se due o più Stati ospiti sono interessati al medesimo servizio di linea, i dati possono essere trasmessi da uno solo degli Stati ospiti. La Commissione istituisce e mantiene una banca dati contenente le informazioni fornitele. Le condizioni di accesso a tale banca dati sono decise secondo la procedura di cui all'articolo 16.
4. Gli Stati membri assicurano che le società di navigazione che esercitano traghetti ro-ro e unità veloci da passeggeri adibiti a servizi di linea da o verso porti situati sul loro territorio siano in grado di mantenere e attuare un sistema integrato di pianificazione per i casi di emergenza a bordo. A tal fine gli Stati membri utilizzano la disciplina contenuta nella risoluzione A.852(20) dell'assemblea dell'IMO, recante "Guidelines for a structure of an integrated system of contingency planning" (Linee guida per la strutturazione di un sistema integrato di emergenza). Quando due o più Stati membri sono interessati, in quanto Stati ospiti, al medesimo servizio di linea, essi stabiliscono di comune accordo un piano per le varie rotte.
5. Gli Stati membri si adoperano per collaborare pienamente, nella loro funzione di Stati ospiti, con l'amministrazione dello Stato di bandiera preliminarmente al rilascio dell'autorizzazione all'esercizio per unità veloci da passeggeri ai sensi del paragrafo 1.9.3 del codice per le unità veloci. Essi provvedono affinché siano imposte e mantenute in vigore tutte le restrizioni all'esercizio della navigazione richieste dalla situazione locale per tutelare la fauna, le risorse naturali e le attività costiere e adottano i provvedimenti necessari per garantire l'effettiva applicazione di tali restrizioni.
Articolo 14
Cooperazione tra Stati ospiti
Gli Stati ospiti interessati al medesimo servizio di linea collaborano nell'applicazione delle disposizioni della presente direttiva.
Articolo 15
Misure di sostegno
Gli Stati membri informano i paesi terzi che hanno responsabilità di Stato di bandiera, o responsabilità simili a quelle di Stato ospite relativamente a traghetti ro-ro o unità veloci da passeggeri soggette alla presente direttiva e operanti tra un porto di uno Stato membro e un porto di uno Stato terzo, circa le prescrizioni imposte dalla presente direttiva alle società di navigazione che esercitano servizi di linea da o verso un porto della Comunità.
Articolo 16
Comitato di regolamentazione
1. La Commissione è assistita dal comitato istituito dall'articolo 12, paragrafo 1, della direttiva 93/75/CEE.
2. Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato esprime il proprio parere sul progetto entro il termine che il suo presidente può fissare in funzione dell'urgenza della questione. Il parere è formulato alla maggioranza fissata dall'articolo 148, paragrafo 2, del trattato nel caso di decisioni che il Consiglio deve adottare su proposta della Commissione. La maggioranza necessaria per i voti espressi dai rappresentanti degli Stati membri all'interno del comitato viene stabilita dal suddetto articolo. Il presidente non partecipa al voto.
3. a) La Commissione adotta le misure previste, se queste sono conformi al parere del comitato.
b) Se le misure previste non sono conformi al parere del comitato, o se non viene espresso un parere, la Commissione presenta senza indugio al Consiglio una proposta in merito alle misure da prendere. Il Consiglio decide a maggioranza qualificata.
Se, al termine di otto settimane dalla data di presentazione della proposta al Consiglio, quest'ultimo non ha preso una decisione, le misure proposte sono adottate dalla Commissione.
Articolo 17
Procedura di modifica
Secondo la procedura prevista all'articolo 16,
a) gli allegati,
b) le definizioni,
c) i riferimenti agli strumenti comunitari,
d) i riferimenti alle risoluzioni dell'IMO
possono essere modificati nella misura necessaria a renderli conformi alla normativa comunitaria o dell'IMO in vigore senza con questo ampliare il campo di applicazione della presente direttiva.
Anche gli allegati possono essere modificati secondo la procedura di cui all'articolo 16 qualora ciò sia necessario per migliorare il regime stabilito dalla presente direttiva, ma senza ampliarne il campo di applicazione.
Articolo 18
Sanzioni
Gli Stati membri istituiscono un sistema di sanzioni per violazione delle disposizioni nazionali adottate ai sensi della presente direttiva e prendono tutti i provvedimenti necessari per assicurarne l'applicazione. Tali sanzioni devono essere efficaci, proporzionate e dissuasive.
Articolo 19
Attuazione
1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva al più tardi il 1o dicembre 2000 e ne informano immediatamente la Commissione.
2. Le disposizioni dell'articolo 4, paragrafo 1, lettera d), si applicano allo scadere del trentesimo mese successivo alla pubblicazione della norma CEI n. 61996, oppure entro il 1o gennaio 2002, se quest'ultima data è posteriore alla prima.
3. Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate da un siffatto riferimento all'atto della loro pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri.
4. Gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commissione il testo delle disposizioni che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva. La Commissione ne informa gli altri Stati membri.
Articolo 20
Valutazione sull'attuazione
Tre anni dopo la data di cui all'articolo 19, paragrafo 1, la Commissione valuta, sulla base delle informazioni che gli Stati membri debbono fornire ai sensi dell'articolo 13, l'attuazione della presente direttiva.
Articolo 21
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Articolo 22
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Lussemburgo, addì 29 aprile 1999.