ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 19. listopadu 2004,
kterým se Německu povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 17 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2004/817/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), a zejména na čl. 27 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V dopise evidovaném Generálním sekretariátem Komise dne 22. března 2004 požádaly německé orgány o povolení nadále uplatňovat odchylku, která jim byla poskytnuta článkem 1 rozhodnutí Rady 2000/186/ES (2).
(2)
Ostatní členské státy byly o žádosti informovány dne 6. srpna 2004.
(3)
Cílem odchylujícího se opatření je zcela vyloučit výdaje na zboží a služby z práva na odpočet DPH, pokud je více než 90 % zboží a služeb použito na soukromé účely osoby povinné k dani nebo jejích zaměstnanců nebo obecně na neobchodní účely. Toto opatření je odchylkou od článku 17 směrnice 77/388/EHS ve znění článku 28f uvedené směrnice a je odůvodněné potřebou zjednodušit postup vyměřování DPH. Tato odchylka má pouze minimální dopad na výši daně splatné v posledním stupni spotřeby.
(4)
Platnost povolení skončila 30. června 2004 (3), přestože právní situace a skutečnosti, které odůvodňovaly uplatňování tohoto zjednodušujícího opatření, se nezměnily a nadále trvají.
(5)
V nedávném rozsudku ze dne 29. dubna 2004 ve věci C-17/01 rozhodl Soudní dvůr, že při přezkoumání řízení, které předcházelo přijetí rozhodnutí Rady 2000/186/ES ze dne 28. února 2000, nevyšla najevo žádná nesrovnalost, která by mohla mít vliv na platnost uvedeného rozhodnutí. Německu by proto mělo být povoleno uplatňovat zjednodušující opatření v dalším období do 31. prosince 2009.
(6)
Dotyčná odchylka nemá nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 17 odst. 2 směrnice 77/388/EHS je Německo oprávněno vyloučit výdaje na zboží a služby z práva na odpočet DPH, pokud jsou toto zboží a služby použity z více než 90 % na soukromé účely osoby povinné k dani nebo jejích zaměstnanců a nebo obecněji na neobchodní účely.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. prosince 2009.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 19. listopadu 2004.
DECISIONE DEL CONSIGLIO
del 19 novembre 2004
che autorizza la Germania ad applicare una misura di deroga all'articolo 17 della sesta direttiva 77/388/CEE in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra di affari
(2004/817/CE)
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
vista la sesta direttiva 77/388/CEE del Consiglio, del 17 maggio 1977, in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra d'affari - Sistema comune di imposta sul valore aggiunto: base imponibile uniforme (1), in particolare l'articolo 27, paragrafo 1,
vista la proposta della Commissione,
considerando quanto segue:
(1)
Con lettera registrata il 22 marzo 2004 presso il Segretariato generale della Commissione, le autorità tedesche hanno chiesto l'autorizzazione a prorogare l'applicazione di una deroga concessa loro dall'articolo 1 della decisione 2000/186/CE (2) del Consiglio.
(2)
Gli altri Stati membri sono stati informati della richiesta il 6 agosto 2004.
(3)
La misura di deroga è volta ad escludere totalmente dal diritto a deduzione dell'IVA di cui sono gravate, le spese relative a taluni beni e servizi, quando la percentuale della loro utilizzazione per esigenze private del soggetto passivo o per quelle del suo personale o, più in generale, per fini estranei alla sua azienda, è superiore al 90 % del loro uso complessivo. Questa misura è una deroga all'articolo 17 della direttiva 77/388/CEE, quale modificato dall'articolo 28 septies di detta direttiva, ed è giustificata dalla necessità di semplificare la procedura di riscossione dell'IVA. Essa non influisce, se non in misura trascurabile, sull'importo dell'imposta da versare allo stadio del consumo finale.
(4)
L’autorizzazione è scaduta il 30 giugno 2004 (3), benché gli elementi di diritto e di fatto che hanno giustificato l'applicazione della misura di semplificazione in questione non siano mutati e sussistano tuttora.
(5)
Nella recente sentenza del 29 aprile 2004 (causa C-17/01) la Corte ha statuito che la verifica del procedimento che ha portato all’adozione della decisione 2000/186/CE non ha fatto emergere alcuna irregolarità tale da inficiare la validità di tale decisione. La Germania dovrebbe quindi essere autorizzata a prorogare fino al 31 dicembre 2009 l'applicazione della misura di semplificazione.
(6)
La deroga non avrà un’incidenza negativa sulle risorse proprie da IVA delle Comunità,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
In deroga all'articolo 17, paragrafo 2, della direttiva 77/388/CEE, la Germania è autorizzata ad escludere dal diritto a deduzione dell'IVA, di cui sono gravate, le spese relative a taluni beni e servizi, quando la percentuale della loro utilizzazione per esigenze private del soggetto passivo o per quelle del suo personale o, più in generale, per fini estranei alla sua azienda, è superiore al 90 % del loro uso complessivo.
Articolo 2
La presente decisione si applica fino al 31 dicembre 2009.
Articolo 3
La Repubblica federale di Germania è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, addì 19 novembre 2004.