NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 555/2008
ze dne 27. června 2008,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008 o společné organizaci trhu s vínem, pokud jde o programy podpory, obchod se třetími zeměmi, produkční potenciál a kontroly v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 479/2008 ze dne 29. dubna 2008 o společné organizaci trhu s vínem, o změně nařízení (ES) č. 1493/1999, (ES) č. 1782/2003, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 3/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2392/86 a (ES) č. 1493/1999 (1), a zejména na články 22, 84, 89, 97, 107, 117 a čl. 121 písm. b) a c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením (ES) č. 479/2008 se mění předchozí režim pro odvětví vína stanovený v nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (2) a zrušuje uvedené nařízení ke dni 1. srpna 2008.
(2)
Stávající prováděcí pravidla pro odvětví vína jsou obsažena v několika nařízeních, která byla často pozměňována. Tato prováděcí pravidla týkající se tržních mechanismů, obchodu se třetími zeměmi, produkčního potenciálu a kontrol v odvětví vína je třeba změnit v důsledku úprav provedených v režimu odvětví vína nařízením (ES) č. 479/2008 i z hlediska získaných zkušeností. Je třeba přijmout prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 479/2008.
(3)
Níže uvedená nařízení Komise by proto měla být zrušena a nahrazena novým nařízením:
-
(ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu (3);
-
(ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu (4);
-
(ES) č. 2729/2000 ze dne 14. prosince 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro kontroly v odvětví vína (5);
-
(ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s výrobky v odvětví vína (6).
(4)
Hlava II nařízení (ES) č. 479/2008 obsahuje ustanovení o novém programu podpory k financování zvláštních podpůrných opatření v odvětví vína, o němž se rozhoduje na úrovni členských států. Uvedený rámec je třeba doplnit ustanovením prováděcích pravidel.
(5)
Je třeba zavést postup pro první předložení programu podpory. Rovněž by měl být zaveden postup pro každoroční změny programů podpory na následující rok, aby mohly být upraveny s ohledem na jakékoli nové podmínky, které nebylo možné předvídat v době, kdy byly programy předkládány. Všechny tyto změny by měly podléhat určitým omezením a podmínkám, aby bylo zajištěno, že budou zachovány celkové cíle schválených programů.
(6)
Na základě čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy rozhodnout, že vypracují programy podpory na územní úrovni, kterou pokládají za nejvhodnější. Vzhledem k tomu, že členské státy odpovídají za schvalování těchto plánů, měly by v tomto případě stanovit pravidla pro předkládání a schvalování plánů, jakož i pro minimální údaje v těchto plánech.
(7)
Článek 10 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro propagaci na trzích třetích zemí. Je třeba určit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření.
(8)
Je třeba vypracovat pravidla v oblasti odkazů na konkrétní původ výrobků, které jsou předmětem informačních a propagačních kampaní, aby se předešlo narušení hospodářské soutěže.
(9)
V zájmu právní jistoty je třeba, aby byly informace šířené v rámci propagační kampaně v souladu s právními předpisy třetích zemí, na které jsou zaměřeny.
(10)
Je třeba stanovit kritéria pro výběr žádostí a jejich přezkoumání členskými státy tak, aby se zajistilo dodržování pravidel Společenství a účinnost prováděných podpůrných opatření.
(11)
Pro zajištění účinnosti opatření Společenství musí členské státy zajistit, aby schválené propagační kampaně odpovídaly jejich celostátním a regionálním programům propagace a doplňovaly je. V zájmu dosažení synergického účinku mohou členské státy připravit kolektivní propagační kampaň, přičemž je třeba učinit opatření umožňující spolupráci mezi dotyčnými členskými státy. Přednost by měla být dána mikropodnikům a malým a středním podnikům, které potřebují podporu Společenství více než velké podniky.
(12)
Aby se zamezilo zdvojování plateb v souvislosti s propagačními opatřeními financovanými v rámci nařízení Rady (ES) č. 3/2008 ze dne 17. prosince 2007 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích (7) nebo nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (8), je třeba stanovit vzájemné vyloučení těchto plateb.
(13)
Článek 11 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví podpůrné opatření pro restrukturalizaci a přeměnu vinic. Ustanovení čl. 11 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení zejména stanoví, že se podpora pro restrukturalizaci a přeměnu vinic nevztahuje na běžnou obnovu starých vinic po skončení jejich přirozené životnosti.
(14)
Kromě toho mohou členské státy přijmout pravidla o minimální rozloze pozemku, aby byla zajištěna skutečná účinnost tohoto systému na produkční potenciál.
(15)
Při provádění článku 11 nařízení (ES) č. 479/2008 disponují členské státy širokým prostorem pro rozhodování ohledně rozsahu a výše podpory, včetně platby paušálních částek, stanovení nejvyšší částky podpory na hektar nebo rozlišení výše podpory na základě objektivních kritérií v rámci omezení podle hlavy II kapitoly I uvedeného nařízení a příslušných prováděcích ustanovení. Přesto by měla být stanovena společná pravidla. Je žádoucí určit opatření a stanovit lhůty pro jejich provedení a odpovídající kontrolu. Uvedená pravidla by se měla též týkat využití práv na opětovnou výsadbu, která vyplývají z vyklučení určité plochy, pokud je uvedeno v projektu, aby bylo možno poskytnout vyšší podporu z důvodu vyšších nákladů s tím spojených.
(16)
Pro účely ověření by měla výplata podpory proběhnout zpravidla až po provedení příslušného opatření nebo celého souboru opatření. Platbu lze však provést dříve, pokud je složena jistota na provedení příslušného opatření nebo celého souboru opatření.
(17)
Měla by být stanovena podrobná ustanovení pro účast na financování systému restrukturalizace a přeměny vinic. Je třeba přijmout opatření pro účinné vynakládání finančních prostředků vyhrazených pro uvedený systém, a zejména opatření týkající se vyplácení záloh.
(18)
Článek 12 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro zelenou sklizeň. Vzhledem k zásadě subsidiarity je třeba členským státům uložit odpovědnost za správní opatření týkající se postupu vyřizování žádostí o podporu na zelenou sklizeň. Členské státy by měly mít možnost určit datum, dokdy požadují od producentů, aby dokončili uvedené operace, aby byl vzhledem k časovým omezením a blížící se sklizni dostatek času pro provedení nezbytných kontrol před poskytnutím plateb.
(19)
S ohledem na prostředky vynakládané v režimu zelené sklizně je třeba stanovit systematické ověření dotyčných ploch na místě po provedení zelené sklizně. Toto ověření musí potvrdit, že bylo provedeno úplné zničení vinných hroznů. Zároveň by mělo potvrdit, že byly řádně dodrženy všechny rostlinolékařské požadavky a požadavky ochrany životního prostředí. Pro účely ověření by měla být prémie vyplacena až po kontrole provedení zelené sklizně.
(20)
Kromě toho by měla být stanovena maximální výše podpory s cílem zajistit, aby se tato podpora neujala jako stálá alternativa pro odbyt výrobků vedle jejich uvádění na trh.
(21)
Článek 13 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro vytvoření vzájemných fondů. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se tohoto nového opatření. Tato pravidla by měla v maximální možné míře umožňovat pružnost a rychlé používání v případě krizí, a proto by měla umožňovat přijímání rozhodnutí ze strany samotných členských států a organizací producentů. Zároveň by však měla zabránit zneužívání a měla by stanovit limity pro používání, a to i ve finanční rovině. Vzhledem k tomu, že úroveň organizace producentů v nových členských státech je obecně nižší než v ostatních členských státech, je třeba jim poskytnout vyšší strop podpory.
(22)
Článek 14 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro pojištění sklizně. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření. Tato pravidla by měla v maximální možné míře umožňovat pružnost. Zároveň by však měla zabránit zneužívání a měla by stanovit limity pro používání, a to i ve finanční rovině.
(23)
Článek 15 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro hmotné a nehmotné investice do podniků. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření v souladu se stejným opatřením zavedeným v oblasti rozvoje venkova. Je třeba stanovit způsobilé druhy investic, včetně investic do vývoje nových výrobků, postupů a technologií, a vymezit orientační způsobilé náklady.
(24)
Článek 16 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví podpůrné opatření pro destilaci vedlejších výrobků. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření, a zejména podmínky odstranění vedlejších výrobků, jakož i účel a maximální výši podpory pro destilaci matolin, vína a vinných kalů.
(25)
Článek 17 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví přechodné podpůrné opatření pro destilaci na konzumní alkohol. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření, a zejména účel a případné úpravy podpory.
(26)
Článek 18 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví přechodné podpůrné opatření pro nouzovou destilaci. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto opatření, a zejména postup a způsoby této podpory a kritéria, k nimž je třeba přihlédnout při stanovení její výše.
(27)
Článek 19 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví přechodné podpůrné opatření pro použití moštu k obohacení. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto opatření, a zejména účel a maximální výši podpory, jakož i specifické kontroly výrobku použitého pro zvýšení obsahu alkoholu.
(28)
Pro účely monitorování provádění hlavy II nařízení (ES) č. 479/2008 a náležité řízení trhu je mimořádně důležité, aby měla Komise k dispozici příslušné údaje o provádění programů podpory. V této souvislosti je také nezbytné upřesnit, jaké údaje musí obsahovat zprávy a hodnocení programů podpory, aby mohla být posouzena jejich efektivnost a účinnost.
(29)
Kromě specifických ustanovení tohoto nařízení by měla být uplatňována rovněž obecná pravidla týkající se rozpočtové kázně, zejména v případě neúplných nebo nesprávných prohlášení členských států.
(30)
Pravidla finanční správy systému by se měla řídit prováděcími předpisy k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (9).
(31)
Podle čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 se u hroznových šťáv a moštů, u nichž je použití celní sazby závislé na dovozní ceně výrobku, ověřuje skutečná výše této ceny kontrolou každé zásilky nebo podle paušální dovozní hodnoty. Současná situace v dovozu hroznové šťávy a hroznového moštu do Společenství, zejména nepravidelnost těchto dovozů z hlediska objemu, frekvence a míst dovozu a původu těchto výrobků, neumožňuje stanovit reprezentativní paušální dovozní hodnoty odrážející skutečnou výši dovozní ceny. Za těchto okolností by měla být tato cena ověřována kontrolou jednotlivých zásilek.
(32)
Dovozní cena, na jejímž základě se dovážené výrobky zařazují do společného celního sazebníku, se musí rovnat ceně FOB těchto výrobků společně s náklady na pojištění a přepravu na místo vstupu na celní území Společenství.
(33)
Podle čl. 82 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008 musí být k dováženým výrobkům uvedeným v daném článku přiloženo osvědčení a zpráva o výsledku rozboru vypracovaná subjektem nebo útvarem pověřenými třetí zemí, z níž jsou výrobky vyváženy. Je třeba stanovit požadavky pro sestavování zprávy o výsledku rozboru.
(34)
Pro zjednodušení kontrol by mělo být umožněno, aby byly výrobky dovážené ze třetích zemí, které se přepravují v omezeném množství a jsou baleny v malých nádobách, osvobozeny od předkládání osvědčení a zprávy o výsledku rozboru.
(35)
V zájmu co nejlepší harmonizace by mělo být osvobození od předkládání osvědčení a zprávy o výsledku rozboru pro vinařské výrobky dovážené do Společenství v souladu s celními pravidly o osvobození a předpisy pro průvodní doklady pro zásilky vinařských výrobků uvnitř Společenství.
(36)
Použití postupů elektronického zpracování dat v různých oblastech administrativní činnosti postupně nahrazuje ruční vkládání dat. Je proto žádoucí, aby bylo rovněž možné použít počítačové a elektronické postupy při vydávání a použití dokladů V I 1 a V I 2.
(37)
Některé třetí země s účinným systémem kontroly producentů vína, prováděným jejich subjekty nebo útvary uvedenými v čl. 82 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008, vyjádřily zájem oprávnit samotné producenty k vydávání osvědčení a zpráv o výsledku rozboru. S ohledem na zjednodušení obchodu s těmito třetími zeměmi a za předpokladu, že mají se Společenstvím dobré obchodní vztahy a mají se Společenstvím uzavřeny dohody, které obsahují ustanovení o posílení spolupráce při prevenci podvodného jednání, je vhodné umožnit, aby se doklady vydávané samotnými producenty považovaly za doklady vydávané uvedenými subjekty nebo útvary třetích zemí, podobně jako je to již možné u vína pocházejícího ze Společenství. V těchto případech by měly být poskytnuty dostatečné záruky a prováděny řádné kontroly vydávání těchto dokladů.
(38)
Měly by být zveřejněny seznamy jmen a adres subjektů a laboratoří oprávněných ve třetích zemích vydávat osvědčení a zprávy o výsledku rozboru, aby příslušné subjekty ve Společenství, které dohlížejí na dovoz vinařských výrobků, mohly v případě nutnosti provádět potřebné kontroly.
(39)
Měla by být stanovena forma a v případě potřeby obsah osvědčení a zprávy o výsledku rozboru a požadavky pro jejich použití, aby byla zjednodušena kontrola, kterou provádějí příslušné orgány členských států.
(40)
U každé zásilky dováženého výrobku by mělo být kontrolováno osvědčení a případně zpráva o výsledku rozboru, aby se zamezilo podvodnému jednání. Proto je třeba, aby tento doklad nebo doklady byly přiloženy ke každé zásilce do doby, než je převzata pod kontrolu Společenství.
(41)
Pro zohlednění obchodních zvyklostí by měly být příslušné orgány při rozdělení zásilky vína oprávněny nechat za vlastního dohledu pořídit výpisy z osvědčení a zprávy o výsledku rozboru, které se přikládají ke všem novým zásilkám vzniklým rozdělením.
(42)
Pro zajištění rychlé a účinné ochrany spotřebitelů je nezbytné stanovit možnost pozastavení nových opatření v případě podvodného jednání nebo ohrožení zdraví spotřebitelů.
(43)
Rovněž by měla být stanovena jednoduchá pravidla pro doklady předkládané při dovozu z jiné třetí země, než je země původu vinařského výrobku, neprošel-li tento výrobek podstatným zpracováním.
(44)
Vývozcům a orgánům by měla být usnadněna práce tím, že se skutečnost, že alkohol přidaný k likérovému vínu a alkoholizovanému vínu pro destilaci je vinného původu, uvede v dokladu V I 1 a nepožaduje se pro tento účel zvláštní doklad. Ze stejného důvodu by měl doklad V I 1 sloužit jako osvědčení pro označení původu, které se požaduje při dovozu vína se sníženou celní sazbou. U některého vína se však nepožaduje osvědčení ani zpráva o výsledku rozboru, je-li předloženo osvědčení označení původu. Mělo by být stanoveno, že doklad V I 1 lze používat pro osvědčování označení původu uvedeného likérového vína a že část zprávy o výsledku rozboru není třeba vyplňovat.
(45)
Pro dovozy vína v rámci koncesí stanovených v dohodách s některými třetími zeměmi je nutno předložit osvědčení, že dotyčné víno splňuje podmínky pro přístup ke koncesím, vydané úředním subjektem nebo subjektem úředně uznaným oběma smluvními stranami a uvedeným ve společně vypracovaném seznamu.
(46)
Je vhodné, aby členské státy zaslaly Komisi seznamy úředních nebo úředně uznaných subjektů, které navrhují k vydávání takových osvědčení, aby tak Komise mohla tyto seznamy vypracovat a vyměnit s dotyčnými třetími zeměmi. V zájmu usnadnění úkolů takových subjektů je vhodné, aby byly seznamy předkládány ve vhodné formě a na vhodném záznamovém nosiči.
(47)
Článek 85 a 86 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví postup pro řešení protiprávní výsadby. Je třeba stanovit podrobná pravidla pro sankce, které lze uložit producentům, kteří nesplnili novou povinnost legalizace nebo klučení týkající se vinic osázených bez příslušného práva na výsadbu před 1. zářím 1998, a pro zaslání příslušných sdělení členskými státy Komisi. Aniž jsou dotčeny předchozí sankce uložené členskými státy, sankce použitelná v případě nesplnění povinnosti vyklučit protiprávně osázenou plochu by měla být dostatečně vysoká, aby motivovala producenty ke splnění této povinnosti. Tato sankce by se tedy měla rovnat alespoň dvojnásobku průměrné hodnoty prémie za vyklučení.
(48)
Ustanovení čl. 87 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví, aby v případě, kdy mohou být výrobky z protiprávně osázených vinic uvedeny do oběhu pouze pro účely destilace, byly požadovány důkazy o neuvádění výrobků do oběhu. Pro zesílení kontroly by měly být možné způsoby neuvádění do oběhu omezeny na tři případy, a to na dodávku za účelem destilace, zelenou sklizeň na náklady dotyčného producenta nebo spotřebu domácnosti vinaře, pokud celková plocha vinice nepřesahuje 0,1 hektaru. Je vhodné stanovit termín pro předkládání smluv o destilaci uvedených ve zmíněném článku. V zájmu zajištění účinné organizace kontroly je třeba, aby producenti provádějící zelenou sklizeň informovali včas příslušné úřady o svém záměru. Pro zlepšení možnosti kontroly by měly mít členské státy možnost stanovit producentům povinnost zaslat předem oznámení, který ze tří způsobů neuvádění do oběhu hodlají použít, a rovněž dále omezit výběr producentů týkající se možných způsobů neuvádění do oběhu.
(49)
Pro zajištění spravedlivého a kontrolovatelného využívání rozpočtu Společenství by měly být v případě, že členské státy nesplní ohlašovací povinnost týkající se protiprávní výsadby, stanoveny sankce s finančními dopady.
(50)
Podle čl. 91 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou být práva na novou výsadbu udělena v rámci opatření ke scelování pozemků nebo k vyvlastnění ve veřejném zájmu. Aby bylo zamezeno obcházení zákazu výsadby v čl. 90 odst. 1 uvedeného nařízení, neměl by rozsah těchto práv na novou výsadbu překročit rozsah nezbytný k osázení plochy odpovídající 105 % plochy, o niž přišli producenti v důsledku uvedených opatření.
(51)
Podle čl. 91 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou být práva na novou výsadbu využita také pro pokusy a zakládání porostů za účelem produkce roubů. Plochy osázené v souladu s uvedeným udělením práv na novou výsadbu lze používat pouze pro stanovené účely a vinařské výrobky vyrobené z hroznů pocházejících z těchto ploch by neměly být uváděny na trh. Probíhající vinohradnické pokusy a zakládání porostů za účelem produkce roubů by měly pokračovat podle stávajících předpisů.
(52)
Podle čl. 91 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou být práva na novou výsadbu udělena také na plochy, z nichž získané víno nebo výrobky z révy vinné jsou určeny výhradně ke spotřebě v rodině vinaře. Vzhledem k tomu, že je produkce pro samozásobení v některých členských státech značně rozšířena, může tato úprava vést v některých případech k nadměrnému administrativnímu zatížení. Proto je třeba členským státům umožnit připouštět takové plochy i bez udělení příslušného práva na výsadbu, jestliže se jedná o malé plochy, vinohradnictví není provozováno k obchodním účelům a není tím narušena rovnováha trhu. Příslušné plochy a producenti by měli být přiměřeně kontrolováni a nedodržení předpisů by mělo být potrestáno sankcemi, včetně vyklučení dotyčné plochy.
(53)
Práva na opětovnou výsadbu by neměla být udělena pro plochy, které byly povinně vyklučeny z důvodu porušení požadavků nařízení (ES) č. 479/2008. Ze stejného důvodu by neměla být udělena práva na opětovnou výsadbu na vyklučené plochy, na které byla udělena práva na novou výsadbu k jiným účelům než pro produkci vína k obchodním účelům.
(54)
Podle čl. 92 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 je producentům, kteří se zaváží do budoucna k vyklučení nějaké plochy vinic, uděleno právo na opětovnou výsadbu. Toto právo by mělo být uděleno pouze v případě, že dotyčný producent nemá dostatečná práva na osázení plochy odpovídající ploše, kterou hodlá vyklučit. Na každé právo na opětovnou výsadbu udělené na základě takového závazku by měla být složena jistota, aby bylo zajištěno splnění uvedeného závazku. Dokud souběžně existuje plocha určená k vyklučení a nově osázená plocha, může být uváděno na trh pouze víno z jedné z těchto ploch, aby se zabránilo narušení rovnováhy na trhu.
(55)
Podle článku 93 nařízení (ES) č. 479/2008 jsou za účelem zlepšení řízení produkčního potenciálu vytvářeny nebo zachovávány státní a/nebo regionální rezervy práv na výsadbu. Ve snaze zabránit narušení rovnováhy trhu by neměl převod práv prostřednictvím systému rezerv vést k celkovému nárůstu produkčního potenciálu na území členských států. Podobný zákaz zvyšování produkčního potenciálu již byl stanoven v případě převodu práv mezi podniky v čl. 92 odst. 5 uvedeného nařízení. Přitom mohou členské státy využít při převodu práv na výsadbu koeficientu krácení.
(56)
Podle čl. 93 odst. 5 nařízení (ES) č. 479/2008 členské státy nepoužijí systém rezerv, pokud mohou prokázat, že na svém území disponují účinným systémem pro správu práv na výsadbu. Přitom mají členské státy možnost na částech svého území použít systém rezerv a na jiných částech svého území použít jiný účinný systém. Členské státy, které chtějí využít možnosti podle uvedeného článku, by měly být schopny prokázat existenci takového systému a nezbytnost případných odchylek od hlavy V kapitoly I uvedeného nařízení.
(57)
Podle čl. 90 odst. 6 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy rozhodnout, že ponechají zákaz výsadby révy moštových odrůd nejpozději do 31. prosince 2018. Je vhodné stanovit, aby členské státy, které zamýšlejí využít této možnosti, sdělily včas svůj záměr Komisi.
(58)
Článek 100 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví, že prémii za klučení lze udělit pouze na plochy, které jsou udržované. Aby mohly úřady ověřit mimo rámec povinných kontrol na místě, zda je nějaká plocha náležitě udržována, je třeba stanovit povinnost předložit důkaz o produkci dané vinice. To by mělo být zajištěno prostřednictvím prohlášení o sklizni z předchozích let nebo, není-li z dostatečně zdůvodněných příčin prohlášení o sklizni k dispozici, pomocí jiných prostředků stanovených členskými státy pro tento účel, jejichž důvěryhodnost musí členské státy důkladně ověřit.
(59)
Podle čl. 104 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy vyloučit horské oblasti a příkré svahy z režimu klučení. Tato výjimka by se měla týkat teras vybudovaných na příkrých svazích, bez nichž by bylo pěstování příliš obtížné nebo by vedlo k závažné erozi. Je vhodné stanovit na základě obecně přijatých odborných standardů kritéria pro oblasti, které mohou být předmětem těchto výjimek. Kromě toho podle čl. 104 odst. 5 a odst. 6 uvedeného nařízení mohou členské státy vyloučit také určité oblasti na základě požadavků ochrany životního prostředí a Řecko může vyloučit vinice na ostrovech v Egejském moři a na řeckých ostrovech v Jónském moři, s výjimkou ostrovů Kréta a Euboia. Tyto výjimky je třeba řádně doložit a pravidelně sdělovat Komisi.
(60)
Vzhledem ke zkušenostem získaným v rámci používání dřívějšího opatření na konečné vzdání se vinohradnictví by měl být systém rozsahu prémie zachován. Nový rozsah prémie za klučení vychází z rozsahu prémie platného v rámci režimu před vstupem nařízení (ES) č. 479/2008 v platnost, k němuž se doplní + 20 % v roce 2009, + 10 % v roce 2010 a 0 % v roce 2011.
(61)
Vzhledem k zásadě subsidiarity je třeba členským státům uložit odpovědnost za správní opatření týkající se postupu pro poskytování prémie za klučení. Členské státy by měly mít možnost určit datum, dokdy požadují od producentů, aby dokončili klučení, aby byl dostatek času na provedení nezbytných kontrol před poskytnutím plateb, které musí být provedeny do 15. října.
(62)
Pro zajištění efektivního využití prostředků vyhrazených na opatření na klučení je třeba, aby členské státy stanovily systém umožňující ověřit, zda jsou žádosti o prémii opodstatněné, včetně případného písemného závazku a povinnosti producenta nést náklady vzniklé v souvislosti s vyřizováním jeho žádosti pro případ, že bude žádost stažena bez náležitého zdůvodnění.
(63)
V zájmu ověření by měla být prémie vyplacena až po provedení vyklučení.
(64)
Podle čl. 104 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mají členské státy možnost zamítnout všechny další žádosti o režim klučení na svém území nebo v dané oblasti, pokud celková plocha vyklučených vinic dosáhne na jejich území 8 % nebo v dané oblasti 10 %. Je vhodné požádat členské státy, aby takovéto rozhodnutí sdělily Komisi.
(65)
Pro účely monitorování provádění hlavy II a hlavy V nařízení (ES) č. 479/2008 a náležité řízení trhu je mimořádně důležité, aby byly Komisi poskytovány příslušné údaje o produkčním potenciálu. V této souvislosti je také nezbytné upřesnit, jaké údaje musí obsahovat soupis podle článku 109 uvedeného nařízení.
(66)
Pro vytvoření jednotnější základny pro výplatu podpory na opatření týkající se restrukturalizace a přeměny vinic, zelené sklizně a prémie za klučení je vhodné vymezit na úrovni Společenství pravidla pro měření ploch, neboli stanovit, jaká plocha odpovídá vinici.
(67)
Je třeba zavést opatření ke kontrolám nezbytným pro zajištění řádného uplatňování nařízení (ES) č. 479/2008 a tohoto nařízení, jakož i příslušné sankce platné v případě zjištěných nesrovnalostí. Uvedená opatření by měla zahrnovat jak konkrétní kontroly a sankce stanovené na úrovni Společenství, tak i dodatečné vnitrostátní kontroly a sankce. Tyto kontroly a sankce by měly být odrazující, účinné a přiměřené.
(68)
Všechny kontroly produkčního potenciálu by měly vycházet zejména z registru vinic.
(69)
S ohledem na důležitost kontrolování produkčního potenciálu a na prostředky vynakládané v režimu klučení je třeba stanovit systematické ověření dotyčných ploch na místě před klučením a po něm. Avšak v členských státech, které mají k dispozici spolehlivý grafický nástroj a aktualizované informace o dotyčné ploše, by mělo být možné provést kontrolu před klučením administrativně. Co se týká kontroly po klučení, lze použít pro ověření, zda byly vinice skutečně vyklučeny, dálkové snímání, a proto by mělo být jeho použití povoleno pro tuto fázi kontroly (ex post). Vzhledem k obtížím při výpočtu plochy pomocí dálkového snímání by měla být tato metoda povolena pouze v případě klučení celých vinic nebo je-li rozlišení dálkového snímání 1 m2 a vyšší. V každém případě je třeba provést skutečně na místě buď alespoň kontrolu před vyklučením, nebo kontrolu po něm.
(70)
V zájmu jednotného používání ustanovení v odvětví vína je žádoucí stanovit pravidla pro upřesnění již platných kontrolních postupů na úrovni jednotlivých členských států a Společenství a zajistit přímou spolupráci orgánů pověřených kontrolou v odvětví vína.
(71)
Za účelem řádného používání právní úpravy v odvětví vína je třeba stanovit pravidla, podle kterých si budou vnitrostátní orgány a Komise poskytovat vzájemnou úřední pomoc. Je žádoucí, aby tato pravidla nebránila uplatňování zvláštních ustanovení o výdajích Společenství, trestních věcech a správních sankcích v jednotlivých členských státech.
(72)
Je třeba, aby členské státy zajistily efektivnost činnosti orgánů pověřených kontrolou v odvětví vína. Za tímto účelem by měly jmenovat orgán, který bude zajišťovat kontakt s ostatními členskými státy a s Komisí. Velmi důležitá je také koordinace kontrolní činnosti mezi příslušnými orgány ve všech členských státech, kde kontroly v odvětví vína vykonává více orgánů.
(73)
Je třeba, aby členské státy přijaly nezbytná opatření, aby pracovníci příslušných orgánů měli přiměřené vyšetřovací pravomoci nezbytné pro zajištění dodržování pravidel a jejich jednotné používání v celém Společenství.
(74)
Na rozvoji obchodu mezi členskými státy, zejména trvale vzrůstajícím počtu mezinárodních podniků v tomto odvětví, a na tom, že pravidla řízení tohoto odvětví nabízejí možnost realizovat, ať s podporou nebo bez ní, činnosti v jiném místě než v místě původu výrobku nebo je na jiné místo přenášet, je zřetelná vzájemná závislost trhů s vínem. Proto je nezbytná větší harmonizace kontrolních postupů a užší spolupráce mezi různými kontrolními orgány.
(75)
V zájmu účinné spolupráce mezi členskými státy při provádění ustanovení v odvětví vína je žádoucí, aby příslušný orgán jednoho členského státu mohl na požádání spolupracovat s příslušnými orgány jiného členského státu. Pro tuto spolupráci a pomoc je třeba stanovit odpovídající pravidla.
(76)
Z důvodu složitosti některých záležitostí a naléhavosti jejich řešení je nezbytné, aby příslušný subjekt, který požaduje pomoc, mohl po dohodě s druhým subjektem mít při šetření pověřené zástupce, jež určí.
(77)
V případě vážného rizika podvodu nebo podvodu týkajícího se jednoho nebo několika členských států musí být různé dotčené subjekty schopny automaticky poskytnout úřední pomoc bez předchozího dožádání.
(78)
S ohledem na povahu informací vyměňovaných na základě tohoto nařízení je třeba chránit jejich důvěrnost služebním tajemstvím.
(79)
K harmonizaci kontrolních rozborů v celém Společenství byla nařízením (ES) č. 2729/2000 vytvořena databanka analytických hodnot při Společném výzkumném středisku (SVS), ve které jsou evidovány vzorky a zprávy členských států o výsledcích rozboru.
(80)
Použití referenčních metod izotopového rozboru zajistí účinnější kontrolu obohacení vinařských výrobků, prokázání přídavku vody do těchto výrobků nebo spolu s rozborem jiných vlastností izotopů lze prověřit pravdivost údajů o původu. Za účelem zjednodušení vyhodnocení výsledků těchto rozborů by tyto výsledky měly být porovnány s výsledky dřívějších rozborů provedených stejnou metodou u výrobků obdobných vlastností, jejichž původ a způsob produkce byly prokázány.
(81)
Izotopový rozbor vína nebo vinařských výrobků je třeba provádět podle referenčních analytických metod stanovených v článku 31 nařízení (ES) č. 479/2008.
(82)
Aby bylo zjednodušeno vyhodnocování výsledků rozborů prováděných ve Společenství v laboratořích k tomu vybavených a zaručena srovnatelnost výsledků rozborů, je třeba stanovit jednotná pravidla pro odběr vzorků hroznů a pro vinifikaci a uchovávání těchto vzorků.
(83)
Aby byla zaručena kvalita a srovnatelnost analytických údajů, je třeba, aby laboratoře, které jsou členskými státy pověřeny izotopovým rozborem vzorků pro databanku, vyhovovaly uznávaným kritériím kvality.
(84)
Izotopový rozbor je metoda rozboru používaná pro kontrolu a potírání podvodů v odvětví vína, která vyžaduje vysoce specializované vědecké znalosti a technické vybavení. Většina členských států, které vstoupily do Společenství v roce 2004 nebo 2007, nemá pro tuto metodu náležité vybavení. V zájmu zajištění jednotného používání kontrolních postupů je třeba, aby Společné výzkumné středisko provádělo rozbor pro tyto členské státy, dokud nebudou plně vybaveny a schopny provádět tento úkol.
(85)
Vzhledem k tomu, že izotopový rozbor vinařských výrobků a jeho vyhodnocení jsou technicky složité postupy, musí být při zaručení ochrany údajů databanka SVS přístupná pro úřední laboratoře používající tuto metodu rozboru a na žádost i pro jiné úřední orgány členských států, aby bylo harmonizováno vyhodnocení výsledků rozborů.
(86)
Nařízení (ES) č. 2729/2000 obsahuje pravidla pro odběr vzorků zasílaných do úřední laboratoře v jiném členském státě a společná pravidla pro odběr vzorků k izotopovému rozboru. Tato pravidla je třeba převzít a odběr vzorků pro databanku Společenství považovat za zvláštní případ odběru vzorků vinařských výrobků v rámci přímé spolupráce příslušných orgánů.
(87)
Aby byla zaručena objektivita kontrol, měli by pracovníci příslušného orgánu členského státu mít možnost požádat příslušný orgán jiného členského státu o odběr vzorků. Žádající pracovník by měl mít možnost disponovat odebranými vzorky a určit laboratoř pro rozbor.
(88)
Je třeba stanovit podrobná pravidla pro úřední odběr vzorků v rámci spolupráce mezi příslušnými orgány členských států a pro použití těchto vzorků. Těmito pravidly se zajistí reprezentativnost a možnost ověření výsledků úředních rozborů v celém Společenství.
(89)
Aby bylo možné zjednodušit vyúčtování nákladů na odběr a zaslání vzorků, rozbor a organoleptické zkoušky a zajištění příslušného odborníka, je třeba přijmout zásadu, že tyto náklady jdou na vrub orgánu, který objednal odběr vzorků nebo služby odborníka.
(90)
Měla by být upřesněna průkaznost skutečností zjištěných při kontrolách v rámci tohoto nařízení.
(91)
Aby bylo zajištěno řádné provádění kontrol a odběrů vzorků hroznů na vinicích, je třeba stanovit, že zúčastněné osoby nebudou bránit kontrolám, které se jich týkají, a že jsou povinny usnadnit odběr vzorků a poskytnout informace vyžadované v rámci tohoto nařízení.
(92)
Měla by být přijata ustanovení, která se týkají druhu, formy a prostředků sdělení, jež jsou nezbytná k provádění tohoto nařízení. Tato sdělení by měla zahrnovat sdělení členských států zasílaných Komisi.
(93)
Pro zajištění spravedlivého a kontrolovatelného využívání rozpočtu Společenství je třeba v případě, že členské státy nesplní ohlašovací povinnosti, stanovit sankce s finančními dopady.
(94)
Členské státy by měly uchovávat informace potřebné ke kontrole a prověřování provádění ustanovení tohoto nařízení po přiměřenou dobu za účelem umožnění kontroly.
(95)
Platby uskutečněné podle hlavy II a hlavy V nařízení (ES) č. 479/2008 by měly být příjemcům vyplaceny v plné výši. Pro snížení administrativní zátěže by měly mít členské státy možnost vyplácet producentům podporu na pojištění prostřednictvím pojišťoven v souladu s určitými podmínkami.
(96)
Měla by být přijata ustanovení pro řešení případů zjevných chyb a případů vyšší moci, jakož i dalších výjimečných okolností, aby se zajistilo spravedlivé zacházení s producenty. Měla by být stanovena pravidla pro řešení uměle vytvořených situací, aby se vyloučila možnost těžit z nich jakékoli výhody.
(97)
Měla by být přijata ustanovení k zajištění plynulého přechodu z předchozího režimu na nový režim stanovený tímto nařízením a k provádění přechodných ustanovení stanovených v článku 128 nařízení (ES) č. 479/2008.
(98)
Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů nedodal své stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a používání pojmů
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla týkající se používání těchto ustanovení nařízení (ES) č. 479/2008:
a)
podpůrná opatření (hlava II),
b)
obchod se třetími zeměmi (hlava IV),
c)
produkční potenciál (hlava V),
d)
soupis stanovený v článku 109,
e)
kontroly v odvětví vína (článek 117) a
f)
měření ploch stanovené v čl. 121 písm. c).
Tímto nařízením není dotčeno používání:
a)
zvláštních ustanovení o vztazích mezi členskými státy při potírání podvodů v odvětví vína, pokud mohou usnadnit používání tohoto nařízení,
b)
pravidel pro:
i)
trestní řízení nebo vzájemnou soudní pomoc mezi členskými státy ve věcech trestních,
ii)
řízení o správních sankcích.
2. Pojmy použité v nařízení (ES) č. 479/2008 mají v tomto nařízení stejný význam.
HLAVA II
PROGRAMY PODPORY
KAPITOLA I
Postup předkládání
Článek 2
První předložení programů podpory
1. Předložení návrhu programu podpory uvedeného v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 se vztahuje na pět rozpočtových roků v období 2009 až 2013.
Členské státy předloží Komisi svůj návrh programu podpory v elektronické podobě s použitím formuláře uvedeného v příloze I tohoto nařízení.
Podobně předloží členské státy Komisi své finanční plánování pro návrh programu podpory uvedený v prvním pododstavci na formuláři v příloze II.
2. Poté, co členské státy přijmou nebo přizpůsobí své právní předpisy týkající se návrhu programu podpory uvedeného v odstavci 1, oznámí je Komisi.
3. Členské státy, které se rozhodnou převést celou částku svého národního finančního rámce od rozpočtového roku 2010 a na celé období uvedené v příloze II nařízení (ES) č. 479/2008 do režimu jednotné platby, předloží formulář obsažený v příloze II tohoto nařízení, řádně vyplněný v příslušném řádku a v definitivní podobě do 30. června 2008.
4. Členské státy, které se rozhodnou zavést své programy podpory včetně regionálních zvláštností, mohou předložit informace za jednotlivé regiony také na formuláři uvedeném v příloze III tohoto nařízení.
5. Členské státy jsou odpovědné za výdaje mezi datem přijetí jejich programu podpory Komisí a datem jeho použitelnosti podle čl. 5 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 3
Změny programů podpory
1. Upravené programy uvedené v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 se předloží Komisi na formuláři v příloze I tohoto nařízení, popřípadě včetně upraveného finančního plánování na formuláři v příloze IV tohoto nařízení.
Členské státy uvedené v čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 nemusí předkládat formulář v příloze IV.
Členské státy jsou odpovědné za výdaje mezi datem přijetí jejich upraveného programu podpory Komisí a datem jeho použitelnosti podle čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008.
2. Kromě případů mimořádných opatření z důvodu přírodních pohrom se změny v programech podpory mohou předkládat pouze dvakrát za daný rozpočtový rok. Pokud členský stát potřebuje změnit svůj program podpory, předloží ho nejpozději do 1. března a do 30. června každého roku, případně spolu s:
a)
aktualizovaným zněním programu podpory na formuláři uvedeném v příloze I a finanční tabulky na formuláři uvedeném v příloze IV;
b)
důvody navrhovaných změn.
Veškeré převody týkající se opatření podle článku 9 nařízení (ES) č. 479/2008 se oznámí do 1. prosince roku předcházejícího kalendářnímu roku, v němž bude režim jednotné platby použitelný.
KAPITOLA II
Způsobilá opatření
Oddíl 1
Propagace na trzích třetích zemí
Článek 4
Způsobilé akce a trhy
Vína uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 jsou způsobilá pro propagaci na trzích třetích zemí za předpokladu, že:
a)
výrobky jsou určeny pro přímou spotřebu, v cílových třetích zemích pro ně existují vývozní příležitosti nebo potenciální nová odbytiště a mají vysokou přidanou hodnotu;
b)
původ výrobku je uveden jako součást informační nebo propagační akce v případě vína se zeměpisným označením;
c)
operace, na niž byla podpora poskytnuta, je jednoznačně vymezena, včetně specifikace příslušných výrobků, způsobu uvedení na trh a odhadovaných nákladů;
d)
podpora propagačních a informačních opatření netrvá u daného příjemce v dané třetí zemi déle než tři roky;
e)
informační a/nebo propagační prostředky vycházejí z podstatných znaků vína a jsou v souladu s platnými právními předpisy v třetích zemích, na něž jsou zaměřeny;
f)
příjemci musí mít dostatečný potenciál k řešení zvláštních překážek v obchodu se třetími zeměmi a zdroje pro zajištění co nejúčinnějšího provedení opatření. Členské státy zejména kontrolují, zda je k dispozici dostatek výrobků z hlediska kvality a množství pro dlouhodobé uspokojení tržní poptávky po propagační akci.
Příjemci mohou být soukromé společnosti i profesní organizace, organizace producentů, mezioborové organizace, nebo rozhodne-li tak členský stát, veřejné orgány. V žádném případě neučiní členské státy veřejný orgán jediným příjemcem propagačního opatření.
Přednost se dává mikropodnikům, malým a středním podnikům ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES (10) a společným obchodním značkám.
Aby nedocházelo ke zneužívání režimu, nepovolují se obvykle po dobu trvání akcí, na něž byla poskytnuta podpora, změny prvků uvedených v písmenech a) a c), pokud se neprokáže, že tyto změny umožní lepší provedení.
Článek 5
Výběrové řízení
1. Členské státy stanoví postup pro podání žádosti, který obsahuje především tato pravidla pro:
a)
ověření souladu s požadavky a kritérii stanovenými v článku 4;
b)
lhůty pro podání žádostí a pro prozkoumání vhodnosti každé navrhované akce;
c)
dotčené výrobky a jejich uvádění na trh v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, vnitrostátními předpisy a příslušnou specifikací;
d)
uzavírání smluv včetně případných vzorů smluv, poskytnutí jistot a opatření na výplatu záloh;
e)
hodnocení všech daných akcí, na něž byla poskytnuta podpora.
2. Členské státy vyberou žádost především podle těchto kritérií:
a)
soulad mezi navrhovanými strategiemi a stanovenými cíli;
b)
kvalita navrhovaných opatření;
c)
jejich pravděpodobný dopad a úspěšnost při zvyšování poptávky po dotčených výrobcích;
d)
ujištění, že zúčastněné hospodářské subjekty pracují účinně a mají k dispozici požadované technické kapacity a že náklady na opatření, které provedou samy, nepřesahují běžné tržní sazby.
3. Po prozkoumání žádostí vyberou členské státy ty žádosti, které nabízejí nejlepší nákladovou efektivnost, a sestaví v rámci dostupných finančních zdrojů seznam, který sdělí Komisi na formuláři uvedeném v příloze VIII, aby mohly být informovány ostatní členské státy a posílila se soudržnost opatření.
4. Dva nebo více členských států se může rozhodnout pro společnou propagační akci. Zaváží se přispívat k financování a dohodnou se na postupech administrativní spolupráce pro usnadnění procesu monitorování, provádění a kontroly.
5. Členské státy zajistí, aby byly všechny vnitrostátní nebo regionální kampaně, na něž je poskytnuta podpora, v souladu s opatřeními financovanými v rámci nařízení (ES) č. 3/2008 nebo nařízení (ES) č. 1698/2005 a s opatřeními financovanými v rámci vnitrostátních a regionálních kampaní.
6. Podpora podle článku 10 nařízení (ES) č. 479/2008 se neposkytne na operaci podporovanou podle čl. 20 písm. c) bodu iii) nařízení (ES) č. 1698/2005 nebo podle čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 3/2008.
7. Členské státy mohou stanovit, že podpora bude poskytnuta před provedením jakékoli akce, pokud příjemce složil jistotu.
8. V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na propagaci, uvedou ji v příslušné části příloh I, V, VII a VIII tohoto nařízení.
Oddíl 2
Restrukturalizace a přeměna vinic
Článek 6
Definice
Pro účely čl. 11 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008 se „běžnou obnovou starých vinic po skončení jejich přirozené životnosti“ rozumí opětovné osázení stejného pozemku stejnou odrůdou a při stejném způsobu pěstování révy. Členské státy mohou nahrazované vinice blíže specifikovat, zejména pokud jde o jejich stáří.
Článek 7
Postup a žádosti
1. Členské státy stanoví:
a)
lhůty pro provádění restrukturalizací, které nepřekročí pět let;
b)
subjekty nebo fyzické osoby, které mohou předkládat návrhy žádostí;
c)
objektivní kritéria pro jejich upřednostnění, zejména v souladu s čl. 104 odst. 9 nařízení (ES) č. 479/2008;
d)
obsah žádosti, která zahrnuje podrobný popis navrhovaných opatření a lhůty pro jejich provedení;
e)
postup pro podání a schválení žádosti, přičemž se stanovují především lhůty pro předložení žádostí a objektivní kritéria pro jejich upřednostnění;
f)
požadavek, že ve všech žádostech jsou pro každý rozpočtový rok uvedena opatření, která mají být v uvedeném rozpočtovém roce provedena, plocha dotčená každým opatřením a postupy pro sledování provádění.
2. Členské státy mohou stanovit minimální rozlohu plochy opravňující nárok na podporu na restrukturalizaci a přeměnu vinic, minimální rozlohu plochy po restrukturalizaci a přeměně a všechny odchylky od tohoto požadavku, které jsou řádně zdůvodněné a založené na objektivních kritériích.
Článek 8
Výše podpory
S výhradou ustanovení článku 11 nařízení (ES) č. 479/2008 a této kapitoly stanoví členské státy pravidla pro podrobný rozsah a výši podpory, která má být poskytnuta. Pravidla mohou zejména stanovit platbu paušálních částek, maximální výši podpory na hektar a úpravu podpory na základě objektivních kritérií. V případě, že použitá práva na výsadbu nevyplývají z restrukturalizace, a aby nedošlo k narušení hospodářské soutěže, je podpora odpovídajícím způsobem snížena s přihlédnutím ke skutečnosti, že v důsledku použití práv na výsadbu nevznikly žádné náklady na klučení.
Podpora se vyplácí na osázené plochy vymezené v souladu s čl. 75 odst. 1.
Pravidla jsou stanovena tak, aby zajišťovala splnění cíle režimu.
Článek 9
Finanční řízení
1. Podpora se vyplácí až poté, co je ověřeno, že jednotlivá akce nebo všechny akce, jichž se týká žádost o podporu, v souladu s výběrem, který provedl členský stát pro řízení opatření, byly provedeny a na místě zkontrolovány.
V případech, kdy je podpora běžně splatná až po provedení všech akcí, se nicméně podpora vyplatí pro jednotlivé provedené akce, pokud zbývající akce nebylo možno provést z důvodu vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 (11).
Pokud kontroly ukáží, že celková akce, jíž se žádost o podporu týká, nebyla provedena v celém rozsahu z jiných důvodů než vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003, a v případě, že podpora byla vyplacena po jednotlivých akcích, které jsou součástí celkové akce, jíž se žádost o podporu týká, rozhodnou členské státy o zpětném získání vyplacené podpory.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy stanovit, že podpora pro danou akci nebo pro všechny akce, jichž se žádost o podporu týká, se vyplácí producentům před provedením uvedené akce, pokud provádění bylo zahájeno a příjemce složil jistotu. Pro účely nařízení (EHS) č. 2220/85 (12) je povinností provést dotčené akce do konce druhého hospodářského roku od vyplacení zálohy.
Uvedené období může členský stát upravit v případech, kdy:
a)
dotčené plochy jsou součástí oblasti postižené přírodní pohromou uznanou příslušnými orgány dotčeného členského státu;
b)
plánované akce nelze provést kvůli zdravotním problémům týkajícím se rostlinného materiálu, které byly potvrzeny subjektem uznaným dotčeným členským státem.
Pokud producent obdržel již dříve zálohu na podporu pro jinou akci týkající se téže plochy, může být podpora vyplacena předem pouze za předpokladu, že byla tato předchozí akce provedena v celém rozsahu.
Pokud kontroly ukáží, že opatření, jehož se žádost o podporu týká a na něž byla vyplacena záloha, nebylo provedeno v celém rozsahu, mohou členské státy rozhodnout o uložení sankce.
Článek 10
Přechodná opatření
Členské státy mohou povolit přeměnu žádosti o podporu na probíhající restrukturalizace již plánované v rámci článku 11 nařízení (ES) č. 1493/1999 na novou žádost podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008, pokud:
a)
je tato přeměna financována v rámci prostředků dostupných v programu podpory pro opatření uvedené v čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008;
b)
pokračování opatření splňuje po případných úpravách podmínky stanovené v tomto článku.
Oddíl 3
Zelená sklizeň
Článek 11
Definice zelené sklizně
Pro účely článku 12 nařízení (ES) č. 479/2008 a tohoto oddílu se ponechání vinných hroznů na révových keřích na konci běžného produkčního cyklu (neprovedení sklizně) nepovažuje za zelenou sklizeň.
Kromě toho se plocha pozemku, na niž byla poskytnuta podpora na zelenou sklizeň, nezahrne do výpočtu limitů výnosů uvedených v technické specifikaci vín se zeměpisným označením.
Článek 12
Podmínky pro provedení zelené sklizně
1. Pokud jde o opatření pro zelenou sklizeň, členské státy:
a)
přijmou prováděcí ustanovení k tomuto opatření, včetně:
i)
předchozího oznámení zelené sklizně;
ii)
výše zaplacené náhrady;
iii)
pravidel, která zajistí, že dotčené plochy budou udržovány v dobrém vegetativním stavu a použité opatření nebude mít žádný negativní dopad na životní prostředí ani žádné negativní rostlinolékařské důsledky, a která umožní kontrolu správného provádění opatření; vzhledem k těmto cílům mohou členské státy použít omezení tohoto opatření na základě objektivních a nediskriminujících kritérií, včetně časového rozvrhu pro různé odrůdy, ekologických či rostlinolékařských rizik nebo metody;
b)
stanoví termín pro žádosti o zelenou sklizeň mezi 15. dubnem a 31. květnem každého roku;
c)
zjistí do 31. května předpokládanou situaci na trhu, která opodstatňuje provedení zelené sklizně za účelem obnovy rovnováhy na trhu a zabránění krizi;
d)
zajistí, že je dané opatření prováděno správně, prostřednictvím kontroly toho, zda je zelená sklizeň prováděna úspěšně; plochy, na něž byla poskytnuta podpora na zelenou sklizeň, jsou po jejím provedení systematicky ověřovány na místě; tato kontrola se vztahuje na pozemky, které jsou předmětem žádosti o podporu.
Kontrola podle prvního pododstavce písm. d) zahrnuje:
i)
ověření existence dotčené vinice a náležitého udržování uvedené plochy;
ii)
ověření, že všechny vinné hrozny byly zcela odstraněny nebo zničeny;
iii)
zjištění, jaká metoda byla použita; každý zemědělec žádající o podporu na zelenou sklizeň vede evidenci nákladů na tuto akci.
Aby bylo zajištěno, že na pozemku, na nějž byla poskytnuta podpora, nezůstaly žádné hrozny, které lze uvést na trh, probíhají všechny kontroly v období mezi 15. červnem a 31. červencem každého roku a v každém případě jsou na každé dané ploše dokončeny do obvyklého období zrání bobulí (stádium M podle Baggioliniho, BBCH 83).
2. Zelená sklizeň se neuplatní na stejný pozemek dva roky za sebou.
3. V případě úplného nebo částečného zničení úrody způsobeného zejména přírodní katastrofou ve smyslu čl. 2 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 (13) před datem zelené sklizně se podpora neposkytuje.
4. V případě úplného nebo částečného zničení, k němuž dojde mezi výplatou podpory na zelenou sklizeň a obdobím sklizně, nelze poskytnout finanční náhradu z pojištění sklizně za ušlé příjmy u plochy, na kterou již byla poskytnuta podpora.
Článek 13
Postup pro podání žádosti
1. Členské státy stanoví postup pro podání žádosti, který zejména stanoví prémii, již lze poskytnout dotčenému producentovi, a požadované informace, které musí být v žádosti obsaženy. Žádost obsahuje informace o ploše, průměrném výnosu, metodě, která bude použita, moštové odrůdě a druhu vína z ní vyrobeného.
2. Členské státy ověří, zda jsou žádosti opodstatněné. Pro tento účel mohou od producenta požadovat při podání žádosti písemný závazek. V případě, že je žádost stažena bez náležitého zdůvodnění, mohou stanovit, že dotčený producent ponese náklady vzniklé v souvislosti s vyřizováním jeho žádosti.
Článek 14
Náhrady
1. Každý rok vypočítají členské státy přímé náklady zelené sklizně podle různých manuálních, mechanických a chemických metod, které povolí v souvislosti s čl. 12 odst. 1 písm. a) bodem iii). V případě, že je na danou oblast použito více metod, vypočítá se náhrada na základě nejlevnější metody.
2. Členské státy vymezí ztrátu příjmů způsobenou zelenou sklizní na základě objektivních a nediskriminujících kritérií.
S výhradou čl. 12 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví členské státy výši podpory uvedené v čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení na základě standardních nákladů a standardních předpokladů ztráty příjmů. Členské státy zajistí, aby výpočty:
a)
obsahovaly pouze ověřitelné údaje;
b)
byly založeny na hodnotách stanovených na základě náležitého odborného posouzení;
c)
jasně uváděly zdroj těchto hodnot;
d)
byly odlišeny tak, aby případně braly v úvahu regionální nebo místní podmínky.
Prémie se vyplácí na osázenou plochu vymezenou v souladu s čl. 75 odst. 1 tohoto nařízení.
Oddíl 4
Vzájemné fondy
Článek 15
Výše podpory
Opatření uvedené v článku 13 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy do svých programů podpory zavést podle těchto pravidel:
a)
doba podpory nesmí přesáhnout tři roky;
b)
podpora na správní náklady na zřizování vzájemných fondů je v prvním, druhém a třetím roce provozu vzájemného fondu omezena na tento podíl z příspěvku producentů do vzájemného fondu za první, druhý a třetí rok jeho provozu:
i)
10 %, 8 % a 4 % v členských státech, které přistoupily ke Společenství dne 1. května 2004 nebo později;
ii)
5 %, 4 % a 2 % v ostatních členských státech;
c)
členské státy mohou stanovit strop pro částky správních nákladů, které lze získat za vytvoření vzájemných fondů;
d)
členské státy přijmou prováděcí pravidla k uvedenému opatření.
Oddíl 5
Pojištění sklizně
Článek 16
Podmínky způsobilosti
Opatření uvedené v článku 14 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy do svých programů podpory zavést podle těchto pravidel:
a)
pokud jde o opatření k pojištění sklizně, členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění uvedených opatření, včetně ustanovení nezbytných k zajištění toho, aby opatření k pojištění sklizně nenarušila hospodářskou soutěž na pojistném trhu;
b)
producenti, kteří žádají o režim, předloží svoji pojistnou smlouvu vnitrostátním úřadům, aby mohly členské státy splnit podmínku uvedenou v čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008;
c)
aby byly dodrženy podmínky uvedené v čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008, stanoví členské státy strop částek, které lze získat na podporu. Členské státy mohou případně stanovit tuto výši na základě standardních nákladů a standardních předpokladů ztráty příjmů. Členské státy zajistí, aby výpočty:
i)
obsahovaly pouze ověřitelné údaje;
ii)
byly založeny na hodnotách stanovených na základě náležitého odborného posouzení;
iii)
jasně uváděly zdroj těchto hodnot;
iv)
byly odlišeny tak, aby případně braly v úvahu regionální nebo místní podmínky.
Pro účely článku 14 nařízení (ES) č. 479/2008 má spojení „nepříznivý klimatický jev srovnatelný s přírodní pohromou“ stejný význam jako v čl. 2 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1857/2006.
V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na pojištění sklizně, uvedou informace o této podpoře v příslušné části příloh I, V a VII tohoto nařízení.
Oddíl 6
Investice
Článek 17
Způsobilá opatření
Investice, na něž byla poskytnuta podpora, jsou v souladu s normami Společenství platnými pro dotčené investice.
Způsobilé výdaje jsou výdaje na:
a)
výstavbu, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku;
b)
nákup, včetně nákupu na leasing, nových strojů a vybavení včetně počítačového softwaru až do tržní hodnoty aktiva; ostatní náklady spojené s leasingovou smlouvou, například marže pronajímatele, náklady na refinancování úroků, režijní náklady a náklady na pojištění, nejsou způsobilými výdaji;
c)
obecné náklady spojené s výdaji podle písmen a) a b), jako poplatky za architekty, inženýry a konzultace, studie proveditelnosti, získání patentových práv a licencí.
V náležitě zdůvodněných případech odchylně od písmene b) a pouze pro mikropodniky a malé a střední podniky ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES (14) mohou členské státy stanovit podmínky, za nichž lze za způsobilé považovat výdaje na nákup použitého vybavení.
Jednoduché investice na obnovu nejsou způsobilým výdajem, aby bylo zajištěno, že cíl opatření, tj. lepší přizpůsobení tržní poptávce a zvýšení konkurenceschopnosti, je uvedenými investicemi v rámci zpracovatelského řetězce splněn.
Článek 18
Způsobilá opatření pro vývoj nových výrobků
Náklady na vývoj nových výrobků, postupů a technologií podle čl. 15 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 479/2008 se týkají přípravných operací, například navrhování, vývoje a zkoušek výrobků, procesů nebo technologií, jakož i hmotných nebo nehmotných investic s nimi souvisejících, před použitím nově vytvořených výrobků, procesů a technologií pro obchodní účely.
Jednoduché investice na obnovu nejsou způsobilým výdajem, aby bylo zajištěno, že cíl opatření, tj. lepší přizpůsobení tržní poptávce a zvýšení konkurenceschopnosti, je těmito podporami splněn.
Článek 19
Finanční řízení
S výjimkou případů vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003, k nimž dojde v období, kdy musí být investice uskutečněna, se podpora vyplácí až poté, co je ověřeno, že všechny investice, jichž se týká žádost o podporu, byly provedeny a na místě zkontrolovány.
Příjemci podpory na investice mohou požádat příslušné platební agentury o výplatu zálohy, je-li tato možnost uvedena ve vnitrostátním programu podpory.
Částka zálohy nepřekročí 20 % veřejné podpory související s investicí a podmínkou jejího vyplacení je poskytnutí bankovní záruky nebo rovnocenné záruky ve výši 110 % částky zálohy.
Záruka je uvolněna, jakmile příslušná platební agentura zjistí, že částka skutečných výdajů odpovídajících veřejné podpoře na investici přesahuje částku zálohy.
Článek 20
Slučitelnost a soudržnost
Podpora se neposkytuje na akce v rámci uvádění výrobků na trh, na které byla poskytnuta podpora podle článku 10 nařízení (ES) č. 479/2008.
V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na investice, sdělí tuto skutečnost v příslušné části formulářů uvedených v přílohách I, V a VII tohoto nařízení.
Oddíl 7
Odstranění vedlejších výrobků
Článek 21
Stanovení minimálního procentního obsahu alkoholu
1. S výhradou bodu 1 přílohy VI části D nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví členské státy objem alkoholu, který musí obsahovat vedlejší výrobky, ve vztahu k objemu alkoholu obsaženému v získaném víně. Členské státy mohou přizpůsobit minimální procento alkoholu na základě objektivních a nediskriminujících kritérií.
2. Nebude-li dosaženo procenta stanoveného členskými státy při uplatnění odstavce 1, musí příslušná osoba podléhající této povinnosti dodat odpovídající množství vína ze své vlastní produkce, aby se dosáhlo uvedeného procentního obsahu.
3. K určení objemu alkoholu obsaženého ve vedlejších výrobcích ve vztahu k objemu alkoholu obsaženému v získaném víně se stanoví v různých vinařských zónách paušální přirozený obsah alkoholu v % objemových takto:
a)
8,0 % pro zónu A;
b)
8,5 % pro zónu B;
c)
9,0 % pro zónu C I;
d)
9,5 % pro zónu C II;
e)
10,0 % pro zónu C III.
Článek 22
Odstranění vedlejších výrobků
Producenti jsou povinni pod dozorem stáhnout vedlejší výrobky výroby vína nebo jiného zpracování hroznů za těchto podmínek:
a)
vedlejší výrobky jsou staženy neprodleně a nejpozději do konce hospodářského roku, kdy byly získány; členské státy mohou stanovit dřívější termín; stažení vedlejších výrobků se s údajem o odhadovaném množství zaznamená do evidence vedené podle čl. 112 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008, nebo jej potvrdí příslušný orgán;
b)
při stažení vedlejších výrobků jsou dodrženy platné právní předpisy Společenství, a zejména právní předpisy týkající se ochrany životního prostředí.
Stažení vinného kalu je považováno za uskutečněné, pokud kaly byly denaturovány, aby se zamezilo jejich užití při vinifikaci, a pokud je dodání takto denaturovaných kalů třetím stranám zaznamenáno do evidence vedené v souladu s čl. 112 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění kontroly těchto transakcí. Mohou zavést systém předchozího uznání dotčených třetích stran.
Členské státy mohou rozhodnout, že producenti, kteří v průběhu dotyčného hospodářského roku nevyrobí sami více než 25 hektolitrů vína nebo moštu na svých pozemcích, nemusí své vedlejší výrobky stahovat.
Článek 23
Odstranění vedlejších výrobků destilací
1. Producenti mohou splnit povinnost odstranit část nebo celé množství vedlejších výrobků vinifikace nebo jiného zpracování hroznů dodáním vedlejších výrobků k destilaci.
2. Členské státy mohou požadovat, aby bylo dodání části nebo celého množství vedlejších výrobků vinifikace nebo jiného zpracování hroznů k destilaci povinné pro všechny nebo některé producenty na základě objektivních a nediskriminujících kritérií. Tuto povinnost lze též splnit dodáním vína pro výrobu octa.
3. Příslušné členské státy mohou zavést systém certifikace palíren postupem, který stanoví.
Článek 24
Účel podpory
1. Podpora uvedená v článku 16 nařízení (ES) č. 479/2008 se vyplácí pod podmínkou uvedenou v odstavci 3 a v rámci omezení odst. 1 druhého pododstavce téhož článku palírnám, které zpracovávají výrobky dodané k destilaci na surový alkohol s obsahem alkoholu nejméně 92 % objemových.
2. Příslušná podpora zahrnuje jednorázovou částku určenou k náhradě nákladů na sběr těchto výrobků, která je z palírny převedena producentovi, pokud příslušné náklady nese producent.
3. Členské státy mohou stanovit, že bude podpora poskytnuta předem, pokud příjemce složil jistotu.
4. Členské státy přijmou prováděcí pravidla k opatření stanovenému v tomto článku.
Článek 25
Částka podpory
1. Maximální částka podpory uvedené v článku 16 nařízení (ES) č. 479/2008 vyplácené palírnám se stanoví na procento objemové a na hektolitr takto:
a)
u surového alkoholu získaného z matolin: 1,1 EUR na % objemové a hektolitr;
b)
u surového alkoholu získaného z vína a vinného kalu: 0,5 EUR na % objemové a hektolitr.
2. Členské státy stanoví v rámci omezení stanovených v odstavci 1 na základě objektivních a nediskriminujících kritérií částku podpory a výši jednorázové náhrady za náklady na sběr uvedené v čl. 24 odst. 2 a sdělí je Komisi v příslušné části formulářů v přílohách I, V a VII. Tyto částky lze na základě objektivních a nediskriminujících kritérií upravit podle různých typů produkce.
Oddíl 8
Destilace na konzumní alkohol
Článek 26
Účel podpory
1. Podpora uvedená v článku 17 nařízení (ES) č. 479/2008 se poskytne za podmínek uvedených v uvedeném nařízení na základě objektivních a nediskriminujících kritérií producentům, jejichž produkce je určena ke konečnému užití pro produkci vinných destilátů pro odvětví konzumního alkoholu.
2. Podporu lze vyplatit producentům vína, kteří sami nejsou producenty hroznů.
3. Členské státy mohou stanovit, že bude podpora poskytnuta předem, pokud příjemce složil jistotu.
4. Členské státy přijmou prováděcí pravidla k opatření stanovenému v tomto článku.
Článek 27
Částka podpory
Členské státy stanoví částku podpory na hektar a sdělí ji Komisi v příslušné části příloh I, V a VII. Tyto částky mohou být na základě objektivních a nediskriminujících kritérií upraveny, zejména podle oblasti produkce a podmínek produkce.
Oddíl 9
Nouzová destilace
Článek 28
Definice opatření
1. S výhradou podmínky uvedené v čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 a v rámci dostupných prostředků rozpočtu uvedených v odstavcích 4 a 5 téhož článku členské státy, které zahájí nouzovou destilaci na celém svém území nebo na jeho částech u jedné nebo více kategorií vína na základě objektivních a nediskriminujících kritérií, informují o této skutečnosti Komisi prostřednictvím úpravy svých programů podpory.
2. Členské státy mohou požadovat, aby byla tato destilace povinná pro všechny nebo některé jejich producenty na základě objektivních a nediskriminujících kritérií.
3. Členské státy přijmou prováděcí pravidla k opatření stanovenému v tomto článku.
Článek 29
Způsoby podpory
1. Podpora uvedená v článku 18 nařízení (ES) č. 479/2008 se vyplatí pod podmínkou uvedenou v odstavci 3 téhož článku palírnám, které zpracovávají víno na surový alkohol s obsahem alkoholu nejméně 92 % objemových.
2. Podpora může zahrnovat minimální cenu, kterou palírny převedou producentům vína.
3. Členské státy mohou stanovit, že bude podpora poskytnuta předem, pokud příjemce složil jistotu.
Článek 30
Částka podpory
1. Členské státy stanoví částku podpory a případně minimální cenu pro producenty vína uvedenou v článku 29 tohoto nařízení a sdělí je Komisi v příslušné části formulářů v přílohách I, V a VII. Tyto částky lze upravit, zejména podle oblasti produkce a kategorie vína, na základě objektivních a nediskriminujících kritérií. V každém případě se podpora stanoví tak, aby cena zaplacená producentům vína nepřekročila tržní cenu v odpovídající oblasti produkce a kategorii vína.
2. V případě potřeby sníží členské státy odpovídajícím způsobem minimální cenu producentům, jimž byla poskytnuta podpora uvedená v článku 19 nařízení (ES) č. 479/2008, u vín, jejichž obsah alkoholu byl zvýšen přidáním sacharózy nebo moštu.
Článek 31
Vnitrostátní podpora
V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na nouzovou destilaci, zaznamenají údaje o všech žádostech a jejich výsledcích. Tyto informace sdělí v příslušném řádku v přílohách II, III a IV.
Oddíl 10
Používání zahuštěného hroznového moštu
Článek 32
Účel podpory
1. Podpora podle článku 19 nařízení (ES) č. 479/2008 se poskytuje výrobcům vína, kteří používají ve Společenství vyrobený zahuštěný hroznový mošt a rektifikovaný moštový koncentrát ke zvýšení přirozeného obsahu alkoholu ve výrobcích uvedených v příloze V části A nařízení (ES) č. 479/2008.
2. Členské státy mohou stanovit, že bude podpora poskytnuta předem, pokud příjemce složil jistotu.
3. Členské státy přijmou prováděcí pravidla k opatření stanovenému v tomto článku.
Článek 33
Částka podpory
1. Maximální částka podpory uvedené v čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 se stanoví na % objemová možného obsahu alkoholu a hektolitr pro tyto kategorie výrobků takto:
a)
zahuštěný hroznový mošt: 1,699 EUR na % objemové a hektolitr,
b)
rektifikovaný moštový koncentrát z hroznů: 2,206 EUR na % objemové a hektolitr.
2. Členské státy stanoví v rámci omezení stanovených v odstavci 1 na základě objektivních a nediskriminujících kritérií částku podpory pro každou kategorii výrobků a sdělí ji Komisi v příslušné části formulářů uvedených v přílohách I, V a VII. Tyto částky lze přizpůsobit podle regionů nebo vinařských oblastí na základě objektivních a nediskriminujících kritérií.
3. Možný obsah alkoholu výrobků uvedených v odstavci 1 se stanoví tak, že se údaje z převodní tabulky v příloze I nařízení (ES) č. 1623/2000 použijí na hodnoty získané refraktometrickou metodou při 20° C podle metody stanovené v příloze nařízení Komise (ES) č. 558/93 (15). V kontrolách prováděných příslušnými orgány je přípustná odchylka 0,2 % objemového.
Článek 34
Kontroly
Příslušné orgány členských států učiní všechna nezbytná opatření k zajištění kontrol potřebných pro ověření zejména identity a objemu výrobku použitého pro zvýšení obsahu alkoholu a dodržení přílohy V částí A a B nařízení (ES) č. 479/2008.
KAPITOLA III
Podávání zpráv, hodnocení a obecná ustanovení
Článek 35
Podávání zpráv a hodnocení
1. Zprávu uvedenou v čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 předloží členské státy Komisi prostřednictvím formuláře v příloze V a v příloze VI tohoto nařízení. Informace obsažené v příslušných tabulkách uvádějí údaje o opatřeních programu podpory pro každý rok:
a)
výkaz výdajů podle rozpočtových roků již vzniklých v programovém období, které nesmí v žádném případě překročit limit celkové finanční částky přidělené členskému státu podle přílohy II nařízení (ES) č. 479/2008;
b)
odhady podpory pro následné rozpočtové roky do konce plánovaného období provádění programu podpory až do limitu celkové finanční částky přidělené členskému státu podle přílohy II nařízení (ES) č. 479/2008 a v souladu s aktuálními předloženými podklady podle článku 3 tohoto nařízení.
2. Ve stejném sdělení uvedou členské státy technické údaje týkající se provádění opatření v rámci programu podpory na formuláři uvedeném v příloze VII. Údaje o provádění propagačního opatření uvedou členské státy na formuláři v příloze VIII.
3. Odkazy na určitý rozpočtový rok jsou považovány za odkazy na platby členského státu uskutečněné mezi 16. říjnem daného roku a 15. říjnem roku následujícího.
4. Zprávy podle čl. 21 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 podávají členské státy Komisi zprávy na tomtéž formuláři uvedeném v příloze V a v příloze VI tohoto nařízení. Kromě toho jsou v závěrech uvedeny tyto údaje:
-
C1: Hodnocení nákladů a přínosů programu podpory;
-
C2: Způsoby zvyšování účinnosti programu podpory.
5. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá pro zajištění souladu s ustanoveními uvedenými v čl. 9 odst. 1 a čl. 12 odst. 1 písm. d). Sdělení je zpracováno na formuláři v příloze VIIIa a VIIIb.
6. Členské státy uvedené v čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 nemají povinnost předkládat formuláře uvedené v přílohách V, VI, VII, VIII, VIIIa a VIIIb tohoto nařízení.
7. Členské státy vedou záznamy o všech programech podpory, včetně pozměněných, a o všech opatřeních prováděných v rámci programů.
Článek 36
Vyloučení
Finanční podpora z vnitrostátních programů podpory nesmí být poskytnuta producentům s protiprávně osázenými plochami uvedenými v článcích 85 a 86 nařízení (ES) č. 479/2008 a na plochy určené k založení porostů za účelem produkce roubů uvedené v čl. 60 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 37
Odklad platby příjemcům
Pro každé opatření s výjimkou článku 9 nařízení (ES) č. 479/2008 členské státy:
a)
stanoví lhůtu pro podání žádosti;
b)
po datu podání platné a úplné žádosti vyplatí podporu příjemcům:
i)
do sedmi měsíců na opatření, která lze dokončit a zkontrolovat v rámci jednoho roku;
ii)
v přiměřené lhůtě, kterou stanoví členské státy a sdělí Komisi v příslušných částech přílohy I, na opatření, která nelze dokončit a zkontrolovat v rámci jednoho roku.
HLAVA III
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Vstupní cena hroznové šťávy a hroznového moštu
Článek 38
Definice
Pro účely této hlavy se „zásilkou“ rozumí množství výrobku zaslané jedním odesílatelem jednomu příjemci v rámci jednoho celního prohlášení předloženého za účelem propuštění do volného oběhu. Každé prohlášení může zahrnovat pouze zboží téhož původu podle článků 23 a 24 nařízení (EHS) č. 2913/92 (16) a téhož kódu kombinované nomenklatury.
Článek 39
Prověřování jednotlivých zásilek
1. U výrobků kódů KN 2009 61, 2009 69 a 2204 30 uvedených v příloze I části III oddílu I přílohy 2 společného celního sazebníku, které podléhají opatření pro vstupní cenu, se skutečná celní hodnota prověřuje kontrolou každé zásilky.
2. Vstupní cena v příloze 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (17) pro výrobky uvedené v odstavci 1 se stanoví na základě celní hodnoty.
KAPITOLA II
Osvědčení a zpráva o rozboru pro víno, hroznovou šťávu a hroznový mošt při dovozu
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 40
Požadované doklady
Osvědčení a zpráva o výsledku rozboru podle čl. 82 odst. 3 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 479/2008 tvoří jediný doklad, jehož:
a)
část „osvědčení“ je vystavena subjektem třetí země, ze které výrobek pochází;
b)
část „zpráva o výsledku rozboru“ je vystavena úřední laboratoří uznanou třetí zemí, ze které výrobek pochází.
Článek 41
Obsah zprávy o výsledku rozboru
Zpráva o výsledku rozboru obsahuje tyto údaje:
a)
pro víno a částečně zkvašený hroznový mošt:
i)
celkový obsah alkoholu v % objemových;
ii)
skutečný obsah alkoholu v % objemových;
b)
pro hroznový mošt a hroznovou šťávu: hustotu;
c)
pro víno, hroznový mošt a hroznovou šťávu:
i)
celkový suchý extrakt;
ii)
celkový obsah kyselin;
iii)
obsah těkavých kyselin;
iv)
obsah kyseliny citronové;
v)
celkový obsah oxidu siřičitého;
vi)
přítomnost odrůd získaných mezidruhovým křížením (přímé pěstitelské hybridy nebo jiné odrůdy, které nepatří k druhu Vitis vinifera).
Článek 42
Výjimky
1. Osvědčení ani zpráva o výsledku rozboru se nemusí předkládat u výrobků pocházejících a dovážených ze třetích zemí v nádobách o objemu nejvýše pět litrů, označených etiketou a opatřených jednorázovým uzávěrem, jestliže celkové přepravované množství, které může být tvořeno vícero jednotlivými zásilkami, není větší než 100 litrů.
2. V případě, že výrobky nesplňují podmínky stanovené v odstavci 1, nemusí se osvědčení a zpráva o výsledku rozboru předkládat pro:
a)
víno, hroznový mošt a hroznovou šťávu v množství nejvýše 30 litrů na cestujícího, přepravované v jeho osobních zavazadlech ve smyslu článku 45 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 (18);
b)
víno v množství nejvýše 30 litrů na zásilku odesílanou soukromou osobou jiné soukromé osobě ve smyslu článku 29 nařízení (EHS) č. 918/83;
c)
víno a hroznovou šťávu, které jsou součástí osobního majetku soukromých osob při přenesení jejich obvyklého místa pobytu z nějaké třetí země na území Společenství ve smyslu článku 2 nařízení (EHS) č. 918/83;
d)
víno a hroznovou šťávu pro veletrhy podle článku 95 nařízení (EHS) č. 918/83, pokud jsou příslušné výrobky přepravovány v nádobách o objemu nejvýše dva litry, označených etiketou a opatřených jednorázovým uzávěrem;
e)
víno, hroznový mošt a hroznovou šťávu v jiných nádobách dovážené pro účely vědeckotechnických pokusů v množství nejvýše 100 litrů;
f)
víno a hroznovou šťávu dovážené v souladu s ustanoveními Vídeňské úmluvy o diplomatických stycích ze dne 18. dubna 1961, Vídeňské úmluvy o konzulárních stycích ze dne 24. dubna 1963, jiných konzulárních úmluv nebo Newyorské úmluvy o zvláštních misích ze dne 16. prosince 1969;
g)
víno a hroznovou šťávu uskladněné na palubě lodí a letadel v mezinárodní přepravě;
h)
víno a hroznovou šťávu pocházející z Evropského společenství a plněné do lahví na jeho území, vyvezené do třetí země, vrácené na celní území Společenství a propuštěné do volného oběhu.
Oddíl 2
Požadavky a pravidla vyplňování a používání osvědčení a zprávy o výsledku rozboru při dovozu vína, hroznové šťávy a hroznového moštu
Článek 43
Doklad V I 1
1. Osvědčení a zpráva o výsledku rozboru pro každou zásilku určenou pro dovoz do Společenství se vyplňují na samostatném dokladu V I 1.
Doklad uvedený v prvním pododstavci se vyplňuje na formuláři V I 1, který odpovídá vzoru z přílohy IX. Je podepsán odpovědným pracovníkem úředního subjektu a odpovědným pracovníkem uznané laboratoře podle článku 48.
2. Není-li dotyčný výrobek určen k přímé lidské spotřebě, není nutné vyplňovat část zprávy o výsledku rozboru na formuláři V I 1.
Jestliže je víno přepravováno v nádobách o objemu nejvýše 60 litrů, označených etiketou a opatřených jednorázovým uzávěrem, a pokud pochází ze země uvedené v příloze XII, která poskytla zvláštní záruky přijaté Společenstvím, musí být v části zprávy o výsledku rozboru na formuláři V I 1 vyplněny pouze tyto údaje:
a)
skutečný obsah alkoholu v % objemových,
b)
celkový obsah kyselin,
c)
celkový obsah oxidu siřičitého.
Článek 44
Popis dokladů
1. Formuláře V I 1 se skládají z jednoho prvopisu a jednoho průpisu, které se vyplňují na stroji nebo ručně.
2. Formulář V I 2 je výpisem vyhotoveným podle vzoru uvedeného v příloze X, obsahuje údaje z dokladu V I 1 nebo jiného výpisu V I 2 a je opatřen razítkem celního úřadu ve Společenství. Formuláře V I 2 sestávají z jednoho prvopisu a dvou průpisů.
3. Doklady V I 1 a výpisy V I 2 musí splňovat technické podmínky podle přílohy XI.
4. Prvopis i průpis se přikládají k výrobku. Formuláře V I 1 a V I 2 se vyplňují na stroji nebo ručně nebo podobnými technickými prostředky uznávanými úředním subjektem. Ručně vyplňované formuláře se vyplňují perem nebo propisovací tužkou a hůlkovým písmem. Není povoleno vymazávání nebo přepisování údajů. Případné změny je nutno provést přeškrtnutím chybných údajů a případně vložením nových údajů. Každá takto provedená změna musí být potvrzena osobou, která ji provedla, a opatřena razítkem úředního subjektu, laboratoře nebo celních orgánů.
5. Doklady V I 1 a výpisy V I 2 mají pořadové číslo, které v případě dokladů V I 1 přiděluje úřední subjekt, jehož odpovědný pracovník podepisuje osvědčení, a v případě výpisů V I 2 celní úřad, který je opatří razítkem v souladu s čl. 47 odst. 2 a 3.
6. Aniž jsou dotčeny odstavce 2, 3, 4 a 5, doklady V I 1 a V I 2 mohou být vydávány a používány za pomoci systémů elektronického zpracování dat v souladu s prováděcími pravidly stanovenými příslušnými orgány členských států. Obsah elektronické podoby dokladů V I 1 a V I 2 musí být stejný jako obsah dokladů v listinné podobě.
Článek 45
Zjednodušený postup
1. Za osvědčení nebo zprávy o výsledku rozboru vydané subjekty a laboratořemi uvedenými na seznamu podle článku 48 se rovněž považují doklady V I 1 vyplněné producenty vína ve třetích zemích uvedených v příloze XII, které poskytly zvláštní záruky, jež Společenství přijalo, jestliže uvedení producenti obdrželi jednotlivě schválení od příslušných orgánů dotyčných třetích zemí a podléhají kontrole těchto orgánů.
2. Schválení producenti uvedení v odstavci 1 použijí formulář V I 1, kde v bodě 9 uvádí název a adresu úředního subjektu třetí země, jenž jim schválení udělil. Producenti při vyplňování formuláře dále udávají:
a)
v bodě 1 svůj název, adresu a registrační číslo ve třetí zemi uvedené v příloze XII,
b)
v bodě 10 alespoň údaje uvedené v čl. 43 odst. 2.
Producenti se podepisují na určeném místě v bodě 9 a 10, přičemž se vyškrtnou slova „jméno a funkce odpovědného pracovníka“.
Razítko, název ani adresa laboratoře se nepožadují.
Článek 46
Odchylky
Ustanovení čl. 43 odst. 2 a článku 45 se nemusí použít v případě, že výrobky, na které se tato opatření vztahují, byly předmětem podvodného jednání, které může ohrozit zdraví spotřebitelů, nebo enologických postupů, které nejsou uvedeny v čl. 82 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 47
Používání
1. Po dokončení celních formalit požadovaných pro propuštění zásilky, na niž se vztahují prvopis a průpis dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2, do volného oběhu se tento prvopis a průpis předají příslušným orgánům členského státu, ve kterém byly vyřízeny celní formality.
Uvedené orgány v případě potřeby podepíší zadní stranu dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2. Prvopis vrátí příslušné osobě a průpis tohoto dokladu uchovají nejméně po dobu pěti let.
2. Jestliže je zásilka před propuštěním do volného oběhu v celku posílána dále, předá nový odesílatel celním orgánům, které na zásilku dohlížejí, doklad V I 1 nebo výpis V I 2 vztahující se k dané zásilce a případně také formulář V I 2 vyplněný následně.
Poté, co tyto orgány ověří, že údaje uvedené v dokladu V I 1 souhlasí s údaji uvedenými na formuláři V I 2 nebo že údaje uvedené ve výpisu V I 2 souhlasí s údaji uvedenými na formuláři V I 2 vyplněném následně, opatří formulář V I 2 razítkem, čímž se tento formulář stane rovnocenným s výpisem V I 2, a příslušně potvrdí tento doklad nebo předchozí výpis. Orgány vrátí výpis a prvopis dokladu V I 1 nebo předchozí výpis V I 2 novému odesílateli a uchovávají průpis dokladu nebo předchozího výpisu po dobu nejméně pěti let.
Formulář V I 2 není však nutné vyplňovat, vyváží-li se zásilka výrobku opětně do třetí země.
3. Je-li zásilka před propuštěním do volného oběhu rozdělena, předá příslušná osoba celním orgánům, které na zásilku dohlížejí, prvopis a průpis dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2 k této zásilce, která se rozděluje, společně s formulářem V I 2 a dvěma následně vyplněnými průpisy pro každou novou zásilku.
Poté, co tyto orgány ověří, že údaje uvedené v dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2 souhlasí s údaji uvedenými ve formuláři V I 2 následně vyplněném pro každou novou zásilku, opatří tento formulář razítkem, čímž se stává rovnocenným s výpisem V I 2, a příslušně potvrdí zadní stranu dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2, podle kterého byl vystaven. Příslušné osobě vrátí výpis V I 2 společně s dokladem V I 1 nebo následně vyplněným výpisem V I 2 a uchovávají průpisy všech těchto dokladů po dobu nejméně pěti let.
Článek 48
Seznam příslušných subjektů
1. Komise na základě sdělení příslušných orgánů třetích zemí vypracuje a aktualizuje seznamy názvů a adres úředních subjektů, laboratoří a producentů vína, kteří jsou oprávněni k vystavení dokladu V I 1. Komise názvy a adresy těchto úředních subjektů a laboratoří zveřejňuje na internetu.
2. Sdělení příslušných orgánů třetích zemí uvedené v odstavci 1 obsahuje:
a)
názvy a adresy úředních subjektů a laboratoří schválených nebo jmenovaných k vydávání dokladů V I 1,
b)
názvy, adresy a úřední registrační čísla producentů vína, kteří byli oprávněni k vydávání dokladů V I 1.
Seznamy uvedené v odstavci 1 obsahují pouze příslušné subjekty a laboratoře uvedené v tomto odstavci prvním pododstavci písm. a), které byly příslušnými orgány dotyčné třetí země oprávněny poskytovat Komisi a členským státům na žádost jakékoli údaje potřebné k posouzení údajů uvedených v dokladu.
3. Seznamy se aktualizují, zejména v případě změny adresy a/nebo názvů subjektů nebo laboratoří.
Článek 49
Nepřímý dovoz
Vyváží-li se víno ze třetí země, na jejímž území bylo vyrobeno (dále jen „země původu“), do jiné třetí země (dále jen „vyvážející země“), ze které se následně vyváží do Společenství, mohou příslušné orgány vyvážející země vyplnit doklad V I 1 pro příslušné víno na základě dokladu V I 1 nebo rovnocenného dokladu vyplněného příslušnými orgány země původu, aniž musí provést další rozbor vína, je-li víno:
a)
již naplněno do lahví a označeno etiketami v zemi původu a zůstává v tomto stavu; nebo
b)
vyváženo hromadně ze země původu a plněno a označeno etiketami ve vyvážející zemi bez dalšího zpracování.
Příslušný orgán vyvážející země v dokladu V I 1 osvědčí, že jde o víno uvedené v prvním pododstavci a že splňuje podmínky uvedeného ustanovení.
Prvopis nebo ověřený opis dokladu V I 1 nebo rovnocenného dokladu země původu se připojuje k dokladu V I 1 vyvážející země.
Zeměmi původu jsou ve smyslu tohoto článku pouze země na seznamu subjektů a laboratoří oprávněných třetími zeměmi k vystavení průvodních dokladů k jednotlivým zásilkám dováženého vína, který byl zveřejněn podle čl. 48 odst. 1.
Článek 50
Zvláštní pravidla pro některá vína
1. U likérového vína a alkoholizovaného vína pro destilaci se doklady V I 1 uznávají za platné pouze v případě, že úřední subjekt uvedený v článku 48 zapsal do bodu 14 toto:
„Osvědčuje se, že alkohol přidaný do tohoto vína je vinného původu“.
Tento záznam je doplněn těmito údaji:
a)
úplným názvem a adresou subjektu, který doklad vydal;
b)
podpisem odpovědného pracovníka tohoto subjektu;
c)
razítkem tohoto subjektu.
2. Doklad V I 1 lze použít jako osvědčení, že dovezené víno má zeměpisné označení v souladu s Dohodou o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPS) Světové obchodní organizace (WTO) nebo právními předpisy Společenství o zeměpisných označeních nebo s dohodou o uznání a ochraně zeměpisných označení mezi Evropským společenstvím a třetí zemí, z níž víno pochází.
V tomto případě se v bodě 14 uvede tento text:
„Osvědčuje se, že víno s tímto dokladem bylo vyrobeno ve vinařské oblasti … a bylo mu uděleno zeměpisné označení uvedené v bodě 6 v souladu s předpisy země původu“.
Tento záznam je doplněn údaji podle odst. 1 druhého pododstavce.
Článek 51
Shoda dovážených vín
Mají-li příslušné orgány členského státu podezření, že výrobek pocházející ze třetí země neodpovídá čl. 82 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 479/2008, uvědomí o tom neprodleně Komisi.
KAPITOLA III
Zvláštní ustanovení pro vývoz
Článek 52
Oznámení úředních subjektů
1. Členské státy zašlou Komisi seznamy úředních nebo úředně uznaných subjektů, které navrhují k vydávání osvědčení potvrzujících, že dotyčné víno splňuje podmínky přístupu ke koncesím stanoveným v dohodách se třetími zeměmi.
2. Komise jménem Společenství spolupracuje s dotyčnou třetí zemí na vypracování a výměně seznamu úředních subjektů oprávněných vydávat osvědčení uvedená v odstavci 1 a rovnocenné osvědčení vydané dotyčnou třetí zemí.
3. Komise seznam uvedený v odstavci 2 zveřejní a pravidelně aktualizuje.
KAPITOLA IV
Přechodná ustanovení
Článek 53
Shoda dokladů V I 1 a V I 2
Doklady V I 1 a V I 2, které byly v době uvedení do oběhu ve shodě s platnými předpisy, ale v důsledku použitelnosti tohoto nařízení jim již neodpovídají, mohou být používány do 31. prosince 2008.
Článek 54
Uvolnění jistoty
Na žádost zúčastněných stran se jistoty složené na vydání dovozních nebo vývozních licencí uvolní počínaje 1. srpnem 2008, pokud platnost těchto licencí do tohoto data neuplynula.
HLAVA IV
PRODUKČNÍ POTENCIÁL
KAPITOLA I
Protiprávní výsadba
Článek 55
Sankce za nesplnění povinnosti klučení
1. Sankce uvedené v čl. 85 odst. 3 a čl. 86 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 479/2008 se stanoví tak, aby zajišťovaly náležitý postih za porušení dotyčných ustanovení.
Aniž jsou dotčeny případné dřívější sankce uložené členskými státy, stanoví členské státy sankce uvedené v čl. 85 odst. 3 a čl. 86 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 479/2008 na základě těchto zásad:
a)
základní finanční sankce je uložena ve výši nejméně 12 000 EUR na hektar,
b)
členské státy mohou uvedenou sankci zvýšit na základě obchodní hodnoty vína produkovaného na dotčených vinicích.
2. Členské státy uloží sankci uvedenou v čl. 85 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008:
a)
za protiprávní výsadbu existující v době vstoupení tohoto nařízení v platnost poprvé dne 1. ledna 2009;
b)
za protiprávní výsadbu provedenou po vstoupení tohoto nařízení v platnost poprvé s účinností od data této výsadby.
Sankce se znovu ukládá každých 12 měsíců počítáno od uvedených dat a v souladu s kritérii stanovenými v odstavci 1 tohoto článku až do splnění povinnosti klučení.
3. Členské státy uloží sankci uvedenou v čl. 86 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 479/2008 za nesplnění povinnosti klučení poprvé dne 1. července 2010 a poté každých 12 měsíců až do jejího splnění v souladu s kritérii stanovenými v odstavci 1 tohoto článku.
4. Sankce vybrané ve smyslu tohoto článku si ponechají dotyčné členské státy.
Článek 56
Sankce za nedodržení zákazu uvádění do oběhu
1. Sankce uvedené v čl. 87 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 se stanoví tak, aby zajišťovaly náležitý postih ze porušení dotyčných ustanovení.
2. Sankce uvedené v odstavci 1 se uloží dotyčnému producentovi, který má více než 0,1 hektaru plochy vinic, a buď:
a)
nepředloží smlouvu o destilaci ve lhůtě uvedené v čl. 57 odst. 1 druhém pododstavci nebo se tyto smlouvy nevztahují na celou dotyčnou produkci uvedenou v prohlášení o sklizni nebo produkci; nebo
b)
neinformuje příslušný orgán o zamýšlené zelené sklizni ve lhůtě uvedené v čl. 57 odst. 1 třetím pododstavci nebo neprovede zelenou sklizeň uspokojivě.
3. Členské státy uloží sankce uvedené v odstavci 1:
a)
v případě nepředložení smlouvy o destilaci jeden měsíc po uplynutí lhůty stanovené v čl. 57 odst. 1 druhém pododstavci,
b)
v případě nedodržení pravidel týkajících se zelené sklizně dne 1. září dotyčného kalendářního roku.
4. Sankce vybrané ve smyslu tohoto článku si ponechají dotyčné členské státy.
Článek 57
Neuvádění do oběhu nebo destilace
1. V případě čl. 87 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 jsou hrozny nebo výrobky z nich určeny pouze pro:
a)
destilaci výhradně na náklady producenta;
b)
zelenou sklizeň v souladu s definicí v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 na náklady dotyčného producenta;
c)
spotřebu domácnosti vinaře; tato možnost je přijatelná, pouze nepřesahuje-li plocha vinic daného producenta 0,1 hektaru.
V případě destilace uvedené v prvním pododstavci písm. a):
-
předloží producenti smlouvu o destilaci uvedenou v čl. 87 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 do konce hospodářského roku, kdy byly výrobky vyprodukovány;
-
výrobky vyprodukované před legalizací vinice podle čl. 86 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 podléhají povinnosti destilace.
V případě zelené sklizně uvedené v prvním pododstavci písm. b) informují producenti příslušný orgán předem o svém záměru před datem stanoveným členskými státy podle čl. 12 odst. 1 písm. b). Členské státy kontrolují zelenou sklizeň podle čl. 12 odst. 1 písm. d) tohoto nařízení.
2. Aniž je dotčeno ustanovení odstavce 1, mohou členské státy pro usnadnění kontroly stanovit producentům povinnost oznámit příslušnému orgánu daného členského státu před datem stanoveným členskými státy podle čl. 12 odst. 1 písm. b), kterou z možností uvedených v tomto článku v odstavci 1 prvním pododstavci písm. a) až c) zvolí.
Členské státy mohou také omezit výběr producentů na jednu až dvě možnosti uvedené v odstavci 1 prvním pododstavci písm. a) až c).
3. V případě, že má daný producent vinice, jejichž výrobky lze uvádět na trh, jsou příslušné orgány odpovědné zajistit, aby výrobky z protiprávní výsadby nebyly přidány k výrobkům z těchto ostatních vinic, které jsou uváděny na trh.
Článek 58
Sdělení
1. Členské státy sdělí každoročně Komisi do 1. března plochy, za něž byla placena sankce, a výši sankce, která byla skutečně uložena, v tabulce 1 přílohy XIII. Dále sdělí Komisi své právní předpisy vztahující se na tyto sankce.
2. Není-li v příslušných tabulkách přílohy XIII tohoto nařízení uvedeno jinak, jsou ve sdělení podle čl. 85 odst. 4, čl. 86 odst. 5 a čl. 87 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008 uvedeny údaje za předchozí hospodářský rok.
Pokud jsou sdělení podle čl. 85 odst. 4 a čl. 86 odst. 5 nařízení (ES) č. 479/2008 předkládána poprvé, a to nejpozději do 1. března 2009, informace obsažené v příslušných tabulkách uvádějí:
a)
všechny protiprávní výsadby po 31. srpnu 1998 zjištěné od tohoto data do konce hospodářského roku 2007/2008 a stále nevyklučené do 31. července 2008, jsou-li tyto údaje k dispozici;
b)
všechny protiprávní výsadby provedené před 1. zářím 1998, u nichž byla žádost o legalizaci podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 přijata nebo zamítnuta daným členským státem v období mezi 1. srpnem 2007 a 31. červencem 2008.
Pro účely sdělení uvedeného v druhém pododstavci písm. a) se použije tabulka 2 přílohy XIII tohoto nařízení.
Pro účely sdělení uvedeného v druhém pododstavci písm. b) se použije tabulka 4 přílohy XIII tohoto nařízení.
Komise si vyhrazuje právo vyžádat si informace o dotyčné protiprávní výsadbě na základě dříve platných, avšak nesplněných ohlašovacích povinností na základě čl. 2 odst. 7 nařízení (ES) č. 1227/2000.
Pro pozdější každoroční sdělení se použijí tabulky 3, 5, 6 a 7 přílohy XIII tohoto nařízení.
3. Členské státy mohou rozhodnout, zda do sdělení uvedených v odstavci 1 a 2 zahrnou informace týkající se jednotlivých regionů.
Článek 59
Omezení podpůrných opatření pro členské státy
V případě, že členské státy nesdělí v příslušné lhůtě některou z tabulek uvedených v článku 58, kromě tabulky 2, na formuláři uvedeném v příloze XIII tohoto nařízení, obsahující informace uvedené v čl. 85 odst. 4, čl. 86 odst. 5 a čl. 87 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008 a náležitě vyplněnou, může být jejich příděl prostředků na podpůrná opatření uvedená v článku 7 nařízení (ES) č. 479/2008 snížen, jak je uvedeno v čl. 89 písm. a) nařízení (ES) č. 479/2008. Komise může rozhodnout, že podle rozsahu nesplnění uvedené povinnosti propadne za každý měsíc prodlení částka až do celkové výše 1 % přídělu na podpůrná opatření daného členského státu, počínaje hospodářským rokem následujícím po roce, kdy mělo být sdělení učiněno.
KAPITOLA II
Přechodný režim práv na výsadbu
Článek 60
Práva na novou výsadbu
1. Pokud členské státy udělí práva na novou výsadbu pro plochy určené k novým výsadbám, které jsou prováděny v rámci scelování pozemků nebo v rámci vyvlastnění ve veřejném zájmu podle platných vnitrostátních právních předpisů, musí dohlédnout na to, aby tato práva nebyla poskytnuta na plochy, které jsou z hlediska čisté kultury větší než 105 % plochy vinic, které byly předmětem scelování pozemků nebo vyvlastnění ve veřejném zájmu.
2. Pokud členské státy udělí práva na novou výsadbu pro plochy určené k pokusům, výrobky získané z vinných hroznů z těchto ploch nesmí být uváděny na trh během celého období provádění pokusů.
3. Pokud členské státy udělí práva na novou výsadbu pro plochy určené k založení porostů za účelem produkce roubů, nesmí být vinné hrozny z těchto vinic sklízeny nebo musí být zničeny, pokud sklizeny byly, během celého období produkce těchto ploch určených k založení porostů za účelem produkce roubů.
4. Práva na novou výsadbu udělená podle odstavce 2 a 3 jsou platná pouze během období provádění pokusů nebo během období produkce ploch určených k založení porostů za účelem produkce roubů.
Po uplynutí období uvedeného v prvním pododstavci:
a)
použije producent právo na opětovnou výsadbu nebo právo na výsadbu udělené z rezervy, aby mohlo být víno získané z této plochy uváděno na trh; nebo
b)
bude vinná réva na těchto plochách vyklučena. Náklady na toto klučení ponese příslušný producent. Až do vyklučení dotyčné plochy mohou být výrobky získané z vinných hroznů z této plochy uváděny do oběhu pouze za účelem destilace, a to na náklady producenta. Z těchto výrobků nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
5. Práva na novou výsadbu udělená před 1. srpnem 2000 pro plochy určené k provádění pokusů nebo plochy určené k založení porostů za účelem produkce roubů a všechny podmínky užívání těchto práv nebo ploch osázených v rámci těchto práv zůstávají v platnosti po dobu provádění pokusů nebo období produkce ploch určených k založení porostů za účelem produkce roubů. Po skončení období provádění pokusů nebo období produkce ploch určených k založení porostů za účelem produkce roubů se na tyto plochy vztahují pravidla v odst. 4 druhém pododstavci.
6. Aby se zamezilo nepřiměřenému administrativnímu zatížení v souvislosti s čl. 91 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 479/2008, může členský stát namísto udělení práv na novou výsadbu stanovit, že plochy, ze kterých jsou víno nebo výrobky z révy vinné určeny výhradně ke spotřebě v domácnosti vinaře, nepodléhají ustanovením o klučení uvedeným v čl. 85 odst. 1 uvedeného nařízení. Členské státy takto mohou učinit pouze tehdy, jestliže:
a)
plocha připadající na jednotlivého vinaře nepřekračuje maximální plochu stanovenou příslušným členským státem, která však nesmí být v žádném případě větší než 0,1 hektaru; a
b)
příslušný vinař nevyrábí víno k obchodním účelům.
7. Uvádění vína nebo výrobků z révy vinné z ploch stanovených v odstavci 6 na trh je zakázáno. Členské státy použijí vhodný systém k dohledu nad tímto zákazem. Jestliže bude zjištěno porušení tohoto zákazu, bude nezávisle na sankcích uložených členským státem použito ustanovení odst. 4 druhého pododstavce písm. b). Členské státy vedou záznamy o všech případech podle tohoto odstavce.
Článek 61
Evidenční a ohlašovací povinnost členských států týkající se práv na novou výsadbu
Členské státy vedou záznamy o všech případech, kdy byla udělena práva na novou výsadbu podle článku 60.
Členské státy sdělí Komisi za každý hospodářský rok tyto údaje:
a)
celková plocha, na kterou byla udělena práva na novou výsadbu podle čl. 60 odst. 1, 2 a 3 a
b)
celková plocha, na kterou byla udělena práva na novou výsadbu podle čl. 91 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008; jestliže však členský stát využije výjimku podle čl. 60 odst. 6 tohoto nařízení, sděluje místo toho odhad příslušné celkové plochy, který je založen na výsledcích prováděného dohledu.
Pro zpracování tohoto sdělení se použije tabulka 8 přílohy XIII. Členské státy mohou rozhodnout, zda do sdělení zahrnou informace týkající se jednotlivých oblastí. Sdělení za předchozí hospodářský rok musí být předáno Komisi nejpozději do 1. března každého roku.
Článek 62
Vyklučení bez vzniku práva na opětovnou výsadbu
Jestliže se vyklučí plocha podle čl. 24 odst. 4, čl. 85 odst. 1 nebo čl. 86 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 nebo čl. 60 odst. 4 druhého pododstavce písm. b) tohoto nařízení, práva na opětovnou výsadbu se neudělují. Práva na opětovnou výsadbu se neudělí rovněž při vyklučení následujících ploch:
a)
plochy vinic, které byly předmětem scelování pozemků nebo vyvlastnění ve veřejném zájmu, pokud byla za tyto plochy udělena práva na novou výsadbu podle čl. 60 odst. 1 tohoto nařízení;
b)
plochy určené k vinohradnickým pokusům během období provádění pokusů;
c)
plochy určené k založení porostů za účelem produkce roubů během produkčního období těchto ploch;
d)
plochy, jejichž produkce je určena výhradně ke spotřebě v rodině vinaře;
e)
plochy, na něž byla poskytnuta prémie za klučení podle čl. 92 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 63
Předem udělená práva na opětovnou výsadbu
1. Podle čl. 92 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy udělit práva na opětovnou výsadbu producentům, kteří se zaváží vyklučit plochu vinic před uplynutím třetího hospodářského roku od osázení nové plochy. To lze učinit pouze tehdy, jestliže daný producent může prokázat, že nevlastní žádná nebo dostatečná práva na výsadbu, která by mohla být použita k osázení celé dotčené plochy révou vinnou. Členský stát neudělí producentu práva ve větším rozsahu, než je třeba k osázení celé dotčené plochy révou vinnou, přičemž se přihlíží k právům, která již producent vlastní. Producent specifikuje příslušnou plochu, která má byt vyklučena.
2. Producent přebírající na sebe závazek podle odstavce 1 složí jistotu. Závazek k vyklučení příslušné plochy je zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85. Výši jistoty stanoví příslušný členský stát na základě objektivních kritérií. Jistota se stanoví v přiměřené a dostatečné výši, aby zamezila producentovi nesplnit svůj závazek.
3. Až do splnění závazku klučení dbají členské státy na to, aby v žádném hospodářském roce nedošlo k souběžné produkci vína k obchodním účelům z ploch určených k vyklučení a z nově vysázených ploch, přičemž zajistí, aby výrobky z hroznů získaných z těchto ploch mohly být uvedeny do oběhu pouze za účelem destilace na náklady producenta. Z těchto výrobků nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
4. Pokud nebude závazek klučení splněn během stanovené lhůty, bude s nevyklučenou plochou zacházeno, jako kdyby byla osázena v rozporu s omezením výsadby podle čl. 90 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008.
5. Členské státy kontrolují výsadbu a klučení příslušných ploch.
6. Členské státy vedou záznamy o všech případech, které souvisejí s odstavcem 1 až 5.
Článek 64
Převod práv na opětovnou výsadbu
1. Při uplatňování čl. 92 odst. 5 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy při převodu práv na opětovnou výsadbu mezi podniky použít odpovídající koeficient krácení.
2. Členské státy vedou záznamy o všech převodech práv na opětovnou výsadbu mezi podniky.
Článek 65
Rezervy práv na výsadbu
1. Členské státy dbají na to, aby převod práv přes státní rezervu a/nebo regionální rezervy nevedl na jejich území k všeobecnému nárůstu produkčního potenciálu. V případě potřeby mohou členské státy použít koeficient krácení.
2. Členské státy sdělí Komisi vytvoření státní a/nebo regionální rezervy práv na výsadbu, případně že se rozhodly systém rezerv již nepoužívat.
3. Jestliže se některý členský stát rozhodne nepoužít systém rezerv, musí Komisi prokázat, že na celém jeho území existuje efektivní systém pro správu práv na výsadbu.
4. Členské státy vedou záznamy o všech případech, ve kterých byla udělena práva na výsadbu z rezervy, o všech případech převodu práv na výsadbu z jedné rezervy do jiné a o všech případech, ve kterých byla práva na výsadbu přidělena do rezerv. Zaznamenávají též všechny platby za přidělení práv na výsadbu do rezerv nebo za udělení práv na výsadbu z rezervy.
5. S použitím tabulky 9 přílohy XIII sdělí členské státy Komisi za každý hospodářský rok
a)
práva na výsadbu přidělená do rezerv;
b)
práva na výsadbu udělená z rezervy za úhradu nebo bez úhrady.
Článek 66
Zachování systému práv na výsadbu
Členské státy, které chtějí zachovat zákaz výsadby na svém území nebo jeho části uvedený v čl. 90 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 po 31. prosinci 2015 v souladu s možností stanovenou v čl. 90 odst. 6 uvedeného nařízení, sdělí svůj záměr Komisi do 1. března 2015.
KAPITOLA III
Režim klučení
Článek 67
Způsobilost
1. Prémii za klučení lze poskytnout pouze tehdy, jsou-li k dispozici důkazy, že je dotyčná plocha vinic řádně udržována. Aniž je dotčeno ustanovení o kontrole v čl. 81 odst. 3 tohoto nařízení, požaduje se pro tento účel prohlášení o sklizni podle článku 2 nařízení Komise (ES) č. 1282/2001 (19) nejméně za dva hospodářské roky předcházející vstupu nařízení (ES) č. 479/2008 v platnost a tři hospodářské roky předcházející vyklučení.
2. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy stanovit, že producenti, kteří jsou zproštěni povinnosti podávat prohlášení o sklizni podle čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1282/2001, mohou prokázat svoji produkci hroznů na základě prohlášení uvedeného v čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo prohlášení o produkci uvedeného v čl. 4 odst. 1 zmíněného nařízení.
V případě, že z dostatečně zdůvodněných příčin není k dispozici prohlášení o sklizni ani prohlášení uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1282/2001, mohou členské státy stanovit alternativní prostředky, aby bylo zajištěno, že byla daná vinice řádně udržována. Členské státy jsou odpovědné za důkladnou kontrolu důvěryhodnosti těchto alternativních prostředků.
3. Před schválením žádosti o platbu zajistí členské státy splnění kritérií způsobilosti podle čl. 100 písm. a), b), d), e) a f) nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 68
Zdůvodnění výjimek
1. Plochy v horských oblastech a na příkrých svazích, které lze prohlásit za nezpůsobilé pro režim klučení podle čl. 104 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008, zahrnují:
a)
horské oblasti v nadmořské výšce alespoň 500 m, s výjimkou náhorních plošin,
b)
plochy se sklonem alespoň 25 %,
c)
plochy s terasami.
2. Sdělení uvedené v čl. 104 odst. 8 nařízení (ES) č. 479/2008 obsahuje orientační údaje o velikosti těchto ploch a předkládá se ve formátu uvedeném v příloze XIV tohoto nařízení.
Článek 69
Výše prémie
1. Aniž jsou dotčeny vnitrostátní podpory, které lze poskytnout podle článku 106 nařízení (ES) č. 479/2008, musí rozmezí prémie poskytnuté podle článku 101 uvedeného nařízení odpovídat rozmezí uvedenému v příloze XV tohoto nařízení.
2. Historický výnos uvedený v čl. 101 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 se stanoví na základě průměrného výnosu daného podniku nebo, jsou-li k dispozici příslušné údaje, na základě průměrného výnosu pozemku nebo průměrného výnosu určité kategorie vína v rámci daného podniku, pro něž se žádá o prémii za klučení. Průměrný výnos se vypočítá na základě průměrného výnosu v pěti letech v období 2003/2004 až 2007/2008 s vyloučením roků s nejnižším a nejvyšším výnosem.
Odchylně od prvního pododstavce:
a)
členské státy, které vstoupily do Společenství v roce 2004 nebo 2007 a nemají systém prohlášení o sklizni za celé období 2003/2004 až 2007/2008, vypočítají historický výnos na základě průměrného výnosu v letech 2005/2006 až 2007/2008;
b)
producent, jehož produkce byla postižena v referenčním období po více než rok případem vyšší moci nebo mimořádnými událostmi, které se vyskytnou v referenčním období, je oprávněn požádat, aby byl historický výnos stanoven na základě průměrných výnosů hospodářských roků v období uvedeném v prvním pododstavci nebo případně v tomto pododstavci písm. a), které nebylo ovlivněno případem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi.
3. Průměrný výnos se stanoví na základě prohlášení o sklizni.
Bez ohledu na první pododstavec mohou členské státy stanovit, že producenti, kteří jsou zproštěni povinnosti podávat prohlášení o sklizni podle čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1282/2001, mohou prokázat svoji produkci vinných hroznů na základě prohlášení uvedeného v čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo prohlášení o produkci uvedeného v čl. 4 odst. 1 zmíněného nařízení.
Členské státy mohou stanovit, že v případě členů družstva nebo jiných seskupení, k nimž patří nebo s nimiž jsou ve spojení, kteří nemají prohlášení uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1282/2001, lze přihlédnout k průměrnému výnosu daného družstva nebo seskupení, pokud dané družstvo nebo seskupení potvrdí, že jim daný producent v dotyčných letech vinné hrozny skutečně dodával. V tomto případě, je-li k dispozici příslušný údaj, se přihlédne k průměrnému výnosu u určité kategorie vína v rámci daného družstva nebo seskupení, která je předmětem žádosti o prémii za klučení.
Členské státy mohou stanovit, že v případě, že z dobře zdůvodněných příčin, které mohou členské státy ověřit, kromě těch, které jsou uvedeny v druhém a třetím pododstavci, není k dispozici ani prohlášení o sklizni ani prohlášení uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1282/2001, stanoví se historický výnos jako průměrný výnos dotyčné oblasti.
Členské státy odpovídají za důkladné ověření důvěryhodnosti prohlášení a alternativních zdrojů údajů použitých pro stanovení historického výnosu podle tohoto článku.
4. Prémie se vyplácí na osázenou plochu vymezenou v souladu s článkem 75.
Článek 70
Postup pro podání a vyřizování žádosti
1. Členské státy určí postup pro podání žádosti, který stanoví především:
a)
údaje, které je třeba k žádosti přiložit;
b)
následné oznámení dotyčnému producentu o uplatnitelné prémii;
c)
datum, k němuž musí být klučení provedeno.
2. Členské státy ověří, zda jsou žádosti opodstatněné. Pro tento účel mohou stanovit, že dotyčný producent musí při podání žádosti předložit písemný závazek. V případě, že je žádost stažena bez náležitého zdůvodnění, mohou stanovit, že dotyčný producent ponese náklady vzniklé v souvislosti s vyřizováním jeho žádosti.
Článek 71
Postup v případě žádosti o jednotnou procentní sazbu pro schvalování
1. Při uplatnění procentní sazby pro schvalování podle čl. 102 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 postupují každoročně členské státy takto:
a)
pokud to dostupné rozpočtové prostředky přidělené členskému státu umožňují, schválí se všechny žádosti o vyklučení celé vinice určitého producenta, a to bez omezení. Nejsou-li dostupné rozpočtové prostředky přidělené členskému státu dostatečné pro schválení všech těchto žádostí, rozdělí členské státy dostupný rozpočet na základě objektivních a nediskriminujících kritérií stanovených v jejich vnitrostátních předpisech;
b)
po odečtení částek uvedených v písmenu a) tohoto odstavce z dostupných rozpočtových prostředků přidělených členskému státu, pokud to zbývající dostupné rozpočtové prostředky umožní, se schválí všechny žádosti žadatelů ve věku nejméně 55 let v případě, že tak členské státy stanovily podle čl. 102 odst. 5 písm. b) bodu ii) nařízení (ES) č. 479/2008, a to bez omezení. Nejsou-li dostupné rozpočtové prostředky přidělené členskému státu dostatečné pro schválení všech těchto žádostí, rozdělí členské státy dostupný rozpočet na základě objektivních a nediskriminujících kritérií stanovených v jejich vnitrostátních předpisech;
c)
po odečtení částek uvedených v písmenech a) a b) z dostupných rozpočtových prostředků přidělených členskému státu rozdělí členské státy zbývající dostupný rozpočet na základě objektivních a nediskriminujících kritérií stanovených v jejich vnitrostátních předpisech.
2. Členské státy stanoví objektivní a nediskriminující kritéria uvedená v čl. 102 odst. 5 písm. b) nařízení (ES) č. 479/2008 tak, aby žádosti, které lze schválit, nebyly kráceny. Členské státy sdělí Komisi kritéria uvedená v odstavci 1 do 15. října každého roku pomocí tabulky 10 přílohy XIII tohoto nařízení.
Článek 72
Výplata prémie
Výplata prémie za klučení se provede po ověření, že klučení bylo provedeno, a nejpozději do 15. října roku, v němž byla žádost schválena členskými státy podle čl. 102 odst. 5 nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 73
Sdělení
1. Sdělení uvedená v čl. 102 odst. 2, 5 a 6 nařízení (ES) č. 479/2008 se předkládají ve formátu tabulek 10 až 12 přílohy XIII tohoto nařízení. Členské státy mohou rozhodnout, zda do těchto tabulek zahrnou informace o jednotlivých regionech.
2. V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na vyklučení, uvedou tuto informaci v tabulkách uvedených v odstavci 1.
3. Pokud se členský stát rozhodne podle čl. 104 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 zamítnout další žádosti, sdělí své rozhodnutí Komisi.
4. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá pro zajištění souladu s ustanovením čl. 104 odst. 9 nařízení (ES) č. 479/2008. Sdělení se předkládá ve formátu tabulky 12 přílohy XIII tohoto nařízení.
5. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 1. prosince každého roku roční zprávu o výsledcích kontrol režimu klučení provedených v předchozím rozpočtovém roce. Sdělení se předkládá ve formátu tabulky 13 přílohy XIII tohoto nařízení.
KAPITOLA IV
Soupis a měření osázených ploch
Článek 74
Soupis
Údaje v soupisu podle článku 109 nařízení (ES) č. 479/2008 jsou uvedeny k 31. červenci předchozího hospodářského roku.
Soupis obsahuje informace uvedené v tabulkách 14 až 16 přílohy XIII tohoto nařízení. Členské státy mohou rozhodnout, zda do těchto tabulek zahrnou informace o jednotlivých regionech.
Článek 75
Osázená plocha
1. Pro účely opatření restrukturalizace a přeměny vinic, zelené sklizně a klučení uvedených v článku 11, 12 a 98 nařízení (ES) č. 479/2008 je vinice definována vnějším obvodem plochy osázené révovými keři, k níž je přidána nárazníková zóna o šířce odpovídající polovině vzdálenosti mezi řádky. Osázená plocha se stanoví podle čl. 30 odst. 1 prvního pododstavce nařízení Komise (ES) č. 796/2004 (20).
2. V případě, že je historický výnos uvedený v čl. 101 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoven na základě plochy, která neodpovídá definici uvedené v odstavci 1 tohoto článku, mohou členské státy provést přepočet výnosu tak, že vydělí produkci daného podniku nebo pozemku nebo kategorie vína plochou vinic, jak je definována v odstavci 1, kde byl daný objem vína vyprodukován.
HLAVA V
KONTROLY V ODVĚTVÍ VÍNA
KAPITOLA I
Zásady kontroly
Článek 76
Kontroly
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení nebo jiné právní předpisy Společenství, zavedou členské státy kontroly a opatření v míře nezbytné pro zajištění řádného používání nařízení (ES) č. 479/2008 a tohoto nařízení. Kontroly a opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Členské státy zajistí zejména, aby:
a)
bylo možno kontrolovat veškerá kritéria způsobilosti stanovená právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy nebo vnitrostátním rámcem;
b)
příslušné orgány odpovědné za provádění kontrol měly k dispozici dostatečný počet pracovníků s odpovídající kvalifikací a zkušenostmi pro účinné provádění kontrol;
c)
byly stanoveny kontroly k zamezení neoprávněného dvojího financování opatření podle tohoto nařízení a z jiných režimů Společenství nebo vnitrostátních režimů;
d)
byly kontroly a opatření v souladu s povahou dotyčných podpůrných opatření. Členské státy stanoví metody a prostředky ověřování a určí, na které osoby se mají kontroly vztahovat;
e)
se kontroly prováděly systematicky nebo výběrem vzorku. V případě kontrol výběrem vzorku zajistí členské státy jejich počtem, druhem a četností, že jsou pro celé jejich území reprezentativní a že, pokud možno, odpovídají objemu vinařských výrobků uváděných na trh nebo držených za účelem prodeje;
f)
akce přijaté k financování Společenstvím odpovídaly skutečnosti a byly v souladu s právními předpisy Společenství.
Článek 77
Obecné zásady
1. Ověřování se provádí prostřednictvím správních kontrol, případně prostřednictvím kontrol na místě.
2. Správní kontroly jsou systematické a zahrnují mimo jiné křížové kontroly údajů z integrovaného administrativního a kontrolního systému uvedeného v kapitole 4 hlavy II nařízení Rady (ES) č. 1782/2003.
3. Kromě případů, kdy systematické kontroly na místě stanoví nařízení (ES) č. 479/2008 nebo toto nařízení, provádějí příslušné orgány kontroly na místě výběrem přiměřeného procenta příjemců podpory / producentů na základě analýzy rizik podle článku 79 tohoto nařízení.
4. U opatření stanovených v článku 16, 17, 18 a 19 nařízení (ES) č. 479/2008 je velikost výběrového souboru nejméně 5 % žádostí o podporu. Výběrový soubor musí zároveň představovat alespoň 5 % částek, na něž byla poskytnuta podpora.
5. U opatření stanovených v článku 15 nařízení (ES) č. 479/2008 se použijí obdobně články 26, 27 a 28 nařízení (ES) č. 1975/2006 (21).
6. Na kontroly na místě stanovené v tomto článku se použijí ustanovení čl. 26 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 796/2004.
7. Ve všech vhodných případech členské státy použijí integrovaný administrativní a kontrolní systém (IACS).
Článek 78
Kontroly na místě
1. Kontroly na místě se provádějí bez ohlášení. Lze však dát předběžné upozornění, které se omezuje jen na nejnutnější informace, aby nebyl ohrožen cíl kontroly. Toto předchozí ohlášení nelze provést dříve než 48 hodin před zahájením kontroly s výjimkou řádně odůvodněných případů nebo opatření, kdy jsou stanoveny systematické kontroly na místě.
2. Kontroly na místě stanovené tímto nařízením se případně provádějí společně s ostatními kontrolami stanovenými právními předpisy Společenství.
3. Dotyčná žádost nebo žádosti o podporu jsou zamítnuty, pokud příjemci nebo jejich zástupci brání provedení kontroly na místě.
Článek 79
Výběr kontrolního výběrového souboru
1. Kontrolní výběrový soubor pro kontroly na místě podle tohoto nařízení vybere příslušný orgán na základě analýzy rizik a v případě, že se kontroly konkrétně týkají financování Společenstvím, na základě reprezentativnosti podaných žádostí o podporu. Účinnost analýzy rizik se každoročně hodnotí a aktualizuje:
a)
stanovením relevance každého rizikového faktoru;
b)
srovnáním výsledků vzorku uvedeného v druhém pododstavci vybraného na základě rizika a vzorku vybraného náhodně;
c)
zohledněním konkrétní situace v daném členském státě.
K zajištění reprezentativnosti vyberou členské státy náhodně 20 % až 25 % z minimálního počtu příjemců/producentů, u nichž má být provedena kontrola na místě.
2. Příslušný orgán vede záznamy o důvodech, proč byli ke kontrole na místě vybráni konkrétní příjemci/producenti. Inspektor pověřený provedením kontroly na místě je o uvedených důvodech informován před začátkem kontroly.
Článek 80
Zpráva o kontrole
1. O každé kontrole na místě se vyhotoví zpráva o kontrole, která umožní přezkoumání podrobností provedených kontrol.
Pokud jde o kontroly týkající se financování Společenstvím, zpráva uvádí zejména:
a)
kontrolované režimy podpor a žádosti;
b)
přítomné osoby;
c)
případně zkontrolované zemědělské plochy, změřené zemědělské plochy a výsledky měření na každé změřené ploše, jakož i použité metody měření;
d)
ověření, zda byla daná plocha řádně udržována, v případě režimu klučení;
e)
zkontrolovaná množství a výsledky kontrol;
f)
zda byl příjemce/producent zpraven o inspekci předem, a pokud ano, jaká byla lhůta pro předběžné upozornění;
g)
jakékoli další kontrolní opatření, které bylo provedeno.
2. Jsou-li zjištěny rozpory mezi informacemi uvedenými v žádosti a skutečnou situací zjištěnou v průběhu kontroly na místě nebo dálkovým snímáním, obdrží pěstitel jedno vyhotovení zprávy o kontrole a má možnost ji podpisem potvrdit, dříve než příslušný orgán vyvodí závěry ze zjištění ohledně případného krácení podpory nebo vyloučení z ní.
Článek 81
Kontroly týkající se produkčního potenciálu
1. Za účelem ověření dodržení ustanovení o produkčním potenciálu v hlavě V nařízení (ES) č. 479/2008, včetně dodržení zákazu nové výsadby uvedeném v čl. 90 odst. 1 uvedeného nařízení, využívají členské státy registr vinic.
2. V případě udělování práv na opětovnou výsadbu podle článku 92 nařízení (ES) č. 479/2008 se plochy systematicky ověří před vyklučením a po jeho provedení. Kontrola se týká pozemků, na něž mají být udělena práva na opětovnou výsadbu.
Kontrola před vyklučením zahrnuje ověření existence dotyčné vinice.
Kontrola se provádí prostřednictvím klasické kontroly na místě. Pokud však má daný členský stát spolehlivý aktualizovaný elektronický registr vinic, lze kontrolu provést administrativně a povinná kontrola na místě před vyklučením může být omezena na 5 % žádostí (ročně) za účelem potvrzení spolehlivosti systému správních kontrol. Pokud kontroly na místě odhalí významné nesrovnalosti nebo rozpory v některém regionu nebo v jeho části, zvýší příslušný orgán přiměřeně počet kontrol na místě v průběhu daného roku a v roce následujícím.
3. Plochy, na něž byla poskytnuta prémie za klučení, se systematicky kontrolují před vyklučením a po jeho provedení. Tato kontrola se vztahuje na pozemky, pro které byla žádána podpora.
Kontrola před vyklučením zahrnuje ověření existence dotyčné vinice, určení osázené plochy podle článku 75 a ověření, zda byla daná plocha náležitě udržována.
Kontrola se provádí prostřednictvím klasické kontroly na místě. Pokud však má daný členský stát k dispozici grafický nástroj umožňující změření pozemku podle článku 75 v elektronickém registru vinic a spolehlivé aktualizované informace o řádném udržování daného pozemku, lze kontrolu provést administrativně a povinná kontrola na místě před vyklučením může být omezena na 5 % žádostí za účelem potvrzení spolehlivosti systému správních kontrol. Pokud kontroly na místě odhalí významné nesrovnalosti nebo rozpory v některém regionu nebo v jeho části, zvýší příslušný orgán přiměřeně počet kontrol na místě v průběhu daného roku.
4. Ověření, zda bylo vyklučení skutečně provedeno, se provádí klasickou kontrolou na místě nebo je lze v případě vyklučení celé vinice nebo za předpokladu, že rozlišení dálkového snímání je 1 m2 nebo vyšší, provést pomocí dálkového snímání.
5. Aniž je dotčeno ustanovení odstavce 3 třetího pododstavce a odstavce 4, v případě ploch, na něž byla poskytnuta prémie za klučení, se alespoň jedna ze dvou kontrol uvedených v odst. 3 prvním pododstavci provede klasicky na místě.
Článek 82
Kontrolní subjekty
1. Pověří-li některý z členských států kontrolou dodržování předpisů v odvětví vína více příslušných subjektů, zajistí koordinaci jejich činnosti.
2. Každý členský stát jmenuje jeden kontaktní subjekt, který je ve styku s kontaktními subjekty ostatních členských států a Komisí. Tento subjekt zejména dostává a předává žádosti o spolupráci při uplatňování této hlavy a zastupuje členský stát ve vztahu k ostatním členským státům nebo Komisi.
Článek 83
Pravomoci kontrolních pracovníků
Každý členský stát přijme všechna vhodná opatření, která usnadní práci pracovníkům příslušných subjektů. Zejména zajistí, aby tito pracovníci případně v součinnosti s pracovníky jiných útvarů, které k tomu pověří:
a)
měli přístup na vinice, do zařízení pro vinifikaci, skladování a zpracování vinařských výrobků a k dopravním prostředkům pro tyto výrobky;
b)
měli přístup do obchodních prostorů (nebo skladů) a k dopravním prostředkům kohokoli, kdo za účelem prodeje drží, uvádí na trh nebo přepravuje vinařské výrobky nebo výrobky, které mohou být určeny k použití v odvětví vína;
c)
mohli sestavovat soupis vinařských výrobků a látek nebo výrobků, které mohou být použity k jejich přípravě;
d)
mohli odebírat vzorky vinařských výrobků a látek nebo výrobků, které mohou být použity k jejich přípravě, jakož i výrobků držených za účelem prodeje, uvádění na trh nebo přepravy;
e)
se mohli seznámit s účetními údaji nebo jinými podklady potřebnými pro kontrolu a zhotovovat jejich opisy nebo výtahy z nich;
f)
mohli přijmout vhodná ochranná opatření pro přípravu, držení, přepravu, označování, obchodní úpravu a uvádění na trh vinařského výrobku nebo výrobku určeného k produkci vinařských výrobků, je-li odůvodněné podezření ze závažného porušení předpisů Společenství, zejména v případě podvodů nebo ohrožení zdraví.
KAPITOLA II
Úřední pomoc mezi kontrolními subjekty
Článek 84
Úřední pomoc na dožádání
1. Provádí-li příslušný subjekt některého z členských států na svém území kontroly, může požádat o informace příslušný subjekt jiného členského státu, kterého by se kontroly mohly přímo nebo nepřímo týkat. Úřední pomoc na základě této žádosti bude poskytnuta bez prodlevy.
Komise je informována o všech případech, kdy se kontroly podle prvního pododstavce týkají výrobku pocházejícího ze třetí země a kdy jeho uvádění na trh může mít pro ostatní členské státy zvláštní význam.
Dožádaný subjekt sdělí všechny informace, které mohou žádajícímu subjektu umožnit splnění úkolu.
2. Na odůvodněnou žádost žádajícího subjektu provádí dožádaný subjekt zvláštní dohled nebo kontroly zaměřené na dosažení stanovených cílů, případně činí kroky nezbytné k zajištění provádění tohoto dohledu nebo kontrol.
3. Dožádaný subjekt postupuje stejným způsobem, jako by jednal ve vlastní věci.
4. Ve shodě s dožádaným subjektem může žádající subjekt pověřit pracovníky:
a)
aby buď v prostorách správních orgánů členského státu, v němž je dožádaný subjekt usazen, shromažďovali informace o provádění předpisů v odvětví vína nebo o kontrolách, včetně pořizování opisů přepravních a jiných dokladů nebo výpisů z evidence,
b)
nebo aby byli přítomni při provádění činností požadovaných podle odstavce 2 poté, co v přiměřené době před jejich zahájením informují dožádaný subjekt.
Opisy uvedené v prvním pododstavci písm. a) mohou být zhotoveny jen se souhlasem dožádaného subjektu.
5. Za provádění kontrol vždy odpovídají pracovníci dožádaného subjektu.
6. Pracovníci žádajícího subjektu:
a)
předloží písemné pověření, v němž je uvedena jejich totožnost a funkce;
b)
disponují, aniž jsou dotčena omezení, která členský stát dožádaného subjektu ukládá svým vlastním pracovníkům při provádění příslušných kontrol:
i)
právem přístupu podle čl. 83 písm. a) a b);
ii)
právem na informace o výsledcích kontrol, které jsou prováděny pracovníky dožádaného subjektu na základě čl. 83 písm. c) a e).
c)
postupují při kontrole podle pravidel a profesních zvyklostí očekávaných od pracovníků v příslušném členském státu a jsou vázáni služebním tajemstvím.
7. Žádosti ve smyslu tohoto článku jsou předávány dožádanému subjektu dotyčného členského státu přes kontaktní subjekt dotyčného členského státu. Tentýž postup se vztahuje na:
a)
odpovědi na tyto žádosti,
b)
sdělení o používání odstavců 2 a 4.
Nehledě na první pododstavec mohou členské státy v zájmu účinnější a rychlejší spolupráce povolit, aby některý příslušný subjekt:
a)
zaslal své žádosti nebo sdělení přímo na příslušný subjekt jiného členského státu;
b)
přímo odpověděl na žádosti nebo sdělení, které mu byly zaslány příslušným subjektem jiného členského státu.
Článek 85
Úřední pomoc bez předchozího dožádání
Příslušný subjekt členského státu uvědomí neprodleně prostřednictvím svého kontaktního subjektu kontaktní subjekt příslušného členského státu, pokud má odůvodněné podezření nebo zjistí, že:
a)
výrobek uvedený v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 neodpovídá předpisům v odvětví vína nebo že byl předmětem podvodného jednání za účelem získání tohoto výrobku nebo jeho uvedení na trh; a
b)
nedodržení těchto předpisů má zvláštní význam pro jeden nebo více členských států a může vést ke správním opatřením nebo právním krokům.
Článek 86
Společná ustanovení
1. K informacím podle čl. 84 odst. 1 a článku 85 se co možná nejdříve připojují a doplňují podklady nebo jiné důkazy, jakož i údaje o správních opatřeních nebo právním řízení, které se vztahují zejména k:
a)
složení a organoleptickým vlastnostem dotyčného výrobku,
b)
označení a obchodní úpravě výrobku,
c)
dodržování nebo nedodržování pravidel pro produkci a uvádění výrobku na trh.
2. Kontaktní subjekty, kterých se týká záležitost, pro niž byla zahájena úřední pomoc, se neprodleně vzájemně informují:
a)
o průběhu šetření,
b)
o správních nebo právních řízeních v důsledku dotyčných činností.
3. Cestovní náklady vzniklé uplatňováním čl. 84 odst. 2 a 4 jdou:
a)
na vrub členského státu, který jmenoval pracovníka pro opatření uvedená v těchto odstavcích, nebo
b)
na žádost kontaktního subjektu tohoto členského státu na vrub rozpočtu Společenství, pokud Komise uznala formálně předem zájem Společenství na dané kontrolní činnosti.
KAPITOLA III
Databanka analytických hodnot
Článek 87
Účel databanky
1. Databanku analytických hodnot vinařských výrobků vede Společné výzkumné středisko (SVS).
2. V této databance jsou uložena data získaná z izotopového rozboru částic ethanolu a vody ve vinařských výrobcích v souladu s referenčními metodami rozboru uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 479/2008.
3. Databanka slouží ke sjednocení vyhodnocování výsledků rozborů získaných v úředních laboratořích členských států při použití referenčních metod rozboru uvedených v článku 31 nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 88
Vzorky
1. Členské státy zajistí odběr, ošetření a zpracování vzorků čerstvých hroznů na víno pro založení databanky analytických hodnot v souladu s pokyny uvedenými v příloze XVI.
2. Vzorky čerstvých hroznů se odebírají z vinic, které se nacházejí v pěstitelské oblasti s jasně určeným typem půdy, polohou, způsobem vedení révy, odrůdou, věkem a pěstitelskými metodami.
3. Množství vzorků, které má být každý rok pro databanku odebráno, je stanoveno v příloze XVII. Výběr vzorků musí brát zřetel na zeměpisnou polohu vinic v členských státech uvedených v příloze XVII. Každý rok bude alespoň 25 % vzorků odebíráno ze stejných pozemků jako v předchozím roce.
4. Vzorky projdou rozborem pomocí metod uvedených v článku 31 nařízení (ES) č. 479/2008 v laboratořích určených členskými státy. Určené laboratoře musí vyhovovat obecným kritériím provozu zkušebních laboratoří, která jsou stanovena normou ISO/IEC 17025, a zejména se musí účastnit systému zkoušení způsobilosti ve vztahu k metodám izotopových rozborů. Písemný důkaz splnění těchto kritérií bude předložen Společnému výzkumnému středisku pro účely kontroly kvality a validace poskytnutých údajů.
5. Zpráva o výsledku rozboru se vypracuje v souladu s přílohou XIX. Pro každý vzorek se vypracuje popisný list v souladu s dotazníkem v příloze XVIII.
6. Opis zprávy s výsledky a vyhodnocením rozborů spolu s opisem popisného listu se předávají Společnému výzkumnému středisku.
7. Členské státy a Společné výzkumné středisko zajistí, aby:
a)
informace v databance analytických hodnot zůstaly uchovány,
b)
každý vzorek byl uchováván po dobu alespoň tří let od data, kdy je daný vzorek odebrán,
c)
se databanka používala pouze za účelem sledování uplatňování předpisů v odvětví vína na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni nebo ke statistickým či vědeckým účelům,
d)
byla učiněna opatření pro zajištění ochrany údajů, zejména proti odcizení a neoprávněnému zásahu do údajů,
f)
jednotlivé záznamy byly zpřístupněny bez zbytečného prodlení nebo zbytečných nákladů osobám, kterých se týkají, aby mohly být opraveny veškeré nepřesnosti.
Článek 89
Izotopový rozbor
Pro období do 31. července 2010 platí, že členské státy, které vyrábějí víno, vstoupily do Společenství v roce 2004 nebo 2007 a nejsou vybaveny k provádění izotopového rozboru, zasílají své vzorky vína k rozboru do Společného výzkumného střediska, dokud si odpovídající vybavení nepořídí.
V takovém případě mohou jmenovat příslušný subjekt, který bude disponovat údaji o vzorcích odebraných na jejich území.
Článek 90
Sdělování výsledků
1. Informace obsažené v databance jsou na požádání zpřístupněny laboratořím určeným členskými státy.
2. Společné výzkumné středisko vypracuje a aktualizuje každý rok seznam laboratoří členských států určených pro zpracování vzorků a měření pro databanku analytických hodnot.
3. V řádně zdůvodněných případech mohou být informace uvedené v odstavci 1, budou-li reprezentativní, zpřístupněny na požádání také ostatním úředním orgánům členských států.
4. Sdělování informací se týká pouze relevantních analytických údajů potřebných k vyhodnocení rozboru vzorku podobných vlastností a původu. Každé sdělení informací obsahuje upozornění na minimální požadavky pro používání databanky.
Článek 91
Dodržení postupů
Členské státy zajistí, aby byly výsledky izotopového rozboru v jejich vlastních databankách získávány rozborem vzorků odebraných a zpracovaných v souladu s ustanoveními této kapitoly.
KAPITOLA IV
Odběr vzorků ke kontrolním účelům
Článek 92
Žádost o odběr vzorku
1. V rámci uplatňování kapitoly II mohou pracovníci příslušného subjektu členského státu požádat příslušný subjekt jiného členského státu o odběr vzorku podle příslušných ustanovení tohoto členského státu.
2. Žádající subjekt disponuje odebranými vzorky a určuje především laboratoř, ve které bude proveden jejich rozbor.
3. Odběr vzorků a nakládání se vzorky se řídí přílohou XX.
Článek 93
Náklady na odběr, odeslání a rozbor vzorků
1. Náklady na odběr vzorků, nakládání s nimi a jejich odeslání a na analytické a organoleptické zkoušky jdou na vrub příslušného subjektu členského státu, který požádal o odběr vzorku. Tyto náklady se vypočítají podle sazeb platných v tom členském státě, na jehož území jsou činnosti prováděny.
2. Náklady na odeslání vzorků podle článku 89 jdou na vrub Společenství.
KAPITOLA V
Obecná ustanovení
Článek 94
Průkaznost
Zjištění pracovníků příslušného subjektu členského státu při provádění této kapitoly se může dovolávat příslušný subjekt jiného členského státu. V takovém případě nemůže být těmto zjištěním přisuzována nižší hodnota jen proto, že nepocházejí z daného členského státu.
Článek 95
Osoby podléhající kontrole
1. Fyzické nebo právnické osoby a seskupení těchto osob, na jejichž profesní činnost se mohou vztahovat kontroly uvedené v tomto nařízení, nesmí těmto kontrolám bránit a jsou povinny je v každé etapě usnadňovat.
2. Pěstitelé révy na vinicích, ze kterých pracovníci příslušného subjektu odebírají vzorky:
a)
nesmí odběru vzorků nijak bránit a
b)
musí sdělit pracovníkům veškeré informace vyžadované na základě tohoto nařízení.
HLAVA VI
OBECNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 96
Platba příjemcům podpory
Platby podle hlavy II, s výjimkou článku 9, a podle hlavy V nařízení (ES) č. 479/2008 se vyplácejí příjemcům v plné výši.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy rozhodnout o platbě podpory uvedené v čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 prostřednictvím pojišťoven jako zprostředkujících subjektů, pokud:
a)
jsou dodrženy podmínky uvedené v čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008;
b)
je částka podpory převedena producentovi v plné výši;
c)
pojišťovna vyplatí podporu producentovi předem, nebo prostřednictvím bankovního převodu nebo převodu poštovní poukázkou do patnácti dní po obdržení platby od členského státu.
Využití těchto zprostředkujících subjektů pro výplatu podpory nesmí narušit podmínky hospodářské soutěže na pojistném trhu.
Platby podléhají předchozí kontrole stanovené v tomto nařízení, s výjimkou plateb předem, kdy byla složena jistota.
Článek 97
Zpětné získávání neoprávněně vyplacených plateb
Neoprávněně vyplacené platby včetně úroků se získají zpět od dotyčných příjemců. Pravidla stanovená v článku 73 nařízení (ES) č. 796/2004 se použijí obdobně.
Uplatňováním správních sankcí a zpětným získáváním neoprávněně vyplacených částek není dotčeno sdělování nesrovnalostí Komisi podle nařízení Komise č. 1848/2006 (22).
Článek 98
Vnitrostátní sankce
Aniž jsou dotčeny sankce uvedené v nařízení (ES) č. 479/2008 nebo v tomto nařízení, stanoví členské státy, pokud jde o nesrovnalosti způsobené ve vztahu k požadavkům uvedeným v nařízení (ES) č. 479/2008 a v tomto nařízení, uplatňování sankcí na vnitrostátní úrovni, které jsou účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Článek 99
Uměle vytvořené situace
Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní opatření stanovená v nařízení (ES) č. 479/2008 nebo v tomto nařízení, neprovádí se žádná platba ve prospěch příjemců, u nichž je zjištěno, že uměle vytvořili podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb, aby tak získali výhodu, která je v rozporu s cíli dotyčného opatření.
Článek 100
Sdělení
1. Aniž jsou dotčena jakákoli konkrétní ustanovení tohoto nařízení, jsou sdělení podle tohoto nařízení činěna ve formátu uvedeném v přílohách, ve formě souborů vytvořených v aplikaci tabulkového procesoru. Předávají se Komisi též v elektronické podobě. V případě, že nějaký členský stát shromažďuje údaje o jednotlivých regionech, zašle Komisi také tabulku shrnující údaje o těchto regionech.
Sdělení, která nebyla učiněna stanovenými prostředky a ve stanovené formě, mohou být pokládána za zcela neučiněná, aniž je dotčen odstavec 4.
2. V případě určité tabulky, kde by členský stát musel vyplnit pouze nulové hodnoty, nemusí tuto tabulku vyplňovat a pouze oznámí Komisi, že daná tabulka pro něj není relevantní. Toto zjednodušené sdělení se učiní ve stejné lhůtě jako sdělení stanovené pro dotyčnou tabulku.
3. Aniž jsou dotčena jakákoli konkrétní ustanovení tohoto nařízení, přijmou členské státy veškerá opatření, aby byly schopny dodržet lhůty pro sdělení stanovené v tomto nařízení.
4. Jestliže členský stát nepředloží sdělení v souladu s požadavky nařízení (ES) č. 479/2008 nebo tohoto nařízení nebo pokud se sdělení zdá být nesprávné s ohledem na objektivní skutečnosti známé Komisi, může Komise částečně nebo zcela pozastavit měsíční platby uvedené v článku 14 nařízení (ES) č. 1290/2005, pokud jde o odvětví vína, a to až do doby, kdy je sdělení učiněno správně.
5. Členské státy uchovávají údaje zaznamenané podle tohoto nařízení nejméně deset hospodářských let následujících po roku jejich zaznamenání.
6. Sděleními požadovanými v tomto nařízení nejsou dotčeny závazky členských států stanovené v nařízení Rady (EHS) č. 357/79 o statistických zjišťováních ploch vinic (23).
Článek 101
Zjevné chyby
Veškerá sdělení, žádosti a požadavky předložené členskému státu podle nařízení (ES) č. 479/2008 nebo tohoto nařízení, včetně žádostí o podpory, mohou být po svém podání kdykoli upraveny v případě, že v nich příslušný orgán zjistí zjevné chyby.
Článek 102
Vyšší moc a mimořádné události
Má-li být podle nařízení (ES) č. 479/2008 nebo tohoto nařízení udělena sankce, tato sankce se neudělí v případě vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 103
Zrušení a odkazy
1. Nařízení (ES) č. 1227/2000, (ES) č. 1623/2000, (ES) č. 2729/2000 a (ES) č. 883/2001 se zrušují.
Avšak,
a)
příslušná pravidla stanovená v nařízeních (ES) č. 1227/2000 a (ES) č. 1623/2000 zůstávají v platnosti, pokud opatření způsobilá podle nařízení (ES) č. 1493/1999 byla zahájena nebo provedena před 1. srpnem 2008;
b)
tabulka 10 přílohy nařízení (ES) č. 1227/2000 zůstává v platnosti, nestanoví-li jinak prováděcí nařízení o etiketách a obchodní úpravě vín, které má být přijato na základě článku 63 nařízení (ES) č. 479/2008;
c)
příloha I nařízení (ES) č. 1623/2000 zůstává v platnosti do 31. července 2012.
2. Odkazy na nařízení zrušená podle odstavce 1 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XXII.
Článek 104
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. srpna 2008.
Avšak článek 2 a hlava IV kapitola III se použijí od 30. června 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. června 2008.
REGOLAMENTO (CE) N. 555/2008 DELLA COMMISSIONE
del 27 giugno 2008
recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 479/2008 del Consiglio relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo, in ordine ai programmi di sostegno, agli scambi con i paesi terzi, al potenziale produttivo e ai controlli nel settore vitivinicolo
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 479/2008 del Consiglio, del 29 aprile 2008, relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo, che modifica i regolamenti (CE) n. 1493/1999, (CE) n. 1782/2003, (CE) n. 1290/2005 e (CE) n. 3/2008 e abroga i regolamenti (CEE) n. 2392/86 e (CE) n. 1493/1999 (1), in particolare gli articoli 22, 84, 89, 97, 107, 117 e 121, lettere b) e c),
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 479/2008 ha modificato il regime precedentemente in vigore nel settore vitivinicolo, istituito dal regolamento (CE) n. 1493/1999 del Consiglio, del 17 maggio 1999, relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo (2), ed ha abrogato tale regolamento a partire dal 1o agosto 2008.
(2)
Le modalità di applicazione in vigore del settore vitivinicolo sono contenute in svariati regolamenti che sono stati più volte modificati. Per tener conto delle modifiche del regime vitivinicolo introdotte dal regolamento (CE) n. 479/2008 e dell’esperienza maturata è necessario modificare le modalità di applicazione in ordine ai meccanismi di mercato, agli scambi con i paesi terzi, al potenziale produttivo e ai controlli nel settore vitivinicolo. Occorre pertanto adottare modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 479/2008.
(3)
Appare pertanto necessario abrogare e sostituire con un nuovo regolamento i seguenti regolamenti della Commissione:
-
(CE) n. 1227/2000, del 31 maggio 2000, che stabilisce modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1493/1999 del Consiglio relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo, in particolare in ordine al potenziale produttivo (3),
-
(CE) n. 1623/2000, del 25 luglio 2000, recante modalità d’applicazione del regolamento (CE) n. 1493/1999 del Consiglio, relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo, per quanto riguarda i meccanismi di mercato (4),
-
(CE) n. 2729/2000, del 14 dicembre 2000, recante modalità d’applicazione per i controlli nel settore vitivinicolo (5),
-
(CE) n. 883/2001, del 24 aprile 2001, recante modalità d’applicazione del regolamento (CE) n. 1493/1999 del Consiglio per quanto riguarda gli scambi di prodotti del settore vitivinicolo con i paesi terzi (6).
(4)
Il titolo II del regolamento (CE) n. 479/2008 contiene disposizioni relative a un nuovo programma di sostegno, da decidersi a livello degli Stati membri, allo scopo di finanziare misure di sostegno specifiche nel settore del vino. Appare opportuno completare tale disciplina mediante l’adozione di modalità di applicazione.
(5)
Occorre istituire una procedura per la prima presentazione del programma di sostegno. È altresì opportuno prevedere una procedura di modifica annuale dei programmi di sostegno per l’anno successivo, in modo da poterli adattare se si verifichino condizioni nuove non prevedibili al momento della loro presentazione iniziale. Occorre subordinare le modifiche eventuali a determinati limiti e condizioni per garantire che i programmi di sostegno approvati continuino a perseguire i loro obiettivi generali.
(6)
In virtù dell’articolo 5, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 gli Stati membri possono scegliere di definire i programmi di sostegno al livello territoriale che ritengono più adeguato. Poiché sono responsabili dell’approvazione dei programmi di sostegno, in questo caso spetta agli Stati membri stabilire le norme relative alla presentazione e all’approvazione dei programmi nonché il loro contenuto minimo.
(7)
Il regolamento (CE) n. 479/2008 prevede all’articolo 10 una nuova misura di sostegno per la promozione sui mercati dei paesi terzi. Occorre stabilire le modalità di applicazione di questa nuova misura.
(8)
Per evitare ogni rischio di distorsione della concorrenza, è necessario stabilire le disposizioni che disciplinano le modalità di indicazione dell’origine specifica dei prodotti oggetto di campagne di informazione e di promozione.
(9)
Per la certezza del diritto è necessario che i messaggi diffusi nell’ambito delle campagne promozionali rispettino la normativa dei paesi terzi destinatari.
(10)
Occorre stabilire i criteri per la selezione delle domande e la loro valutazione da parte degli Stati membri, per garantire il rispetto delle norme comunitarie e l’efficacia delle misure di sostegno da realizzare.
(11)
Per l’efficacia delle misure comunitarie è necessario che gli Stati membri garantiscano la coerenza e la complementarità della campagna di promozione approvata con i programmi di promozione attuati a livello nazionale e regionale. Gli Stati membri possono elaborare campagne promozionali collettive per creare sinergie: in tal caso è opportuno prevedere disposizioni che permettano la cooperazione tra gli Stati membri. Occorre dare la preferenza alle microimprese e alle piccole e medie imprese, che hanno più bisogno del sostegno comunitario rispetto alle imprese più grandi.
(12)
Per evitare ogni possibile duplicazione dei pagamenti previsti dal presente regolamento con le misure di promozione finanziate in virtù del regolamento (CE) n. 3/2008 del Consiglio, del 17 dicembre 2007, relativo ad azioni di informazione e di promozione dei prodotti agricoli sul mercato interno e nei paesi terzi (7), oppure in virtù del regolamento (CE) n. 1698/2005 del Consiglio, del 20 settembre 2005, sul sostegno allo sviluppo rurale da parte del Fondo europeo agricolo per lo sviluppo rurale (FEASR) (8), occorre disporre la loro esclusione reciproca.
(13)
L’articolo 11 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede una misura di sostegno per la ristrutturazione e la riconversione dei vigneti. In particolare, a norma dell’articolo 11, paragrafo 3, secondo comma, il regime di ristrutturazione e di riconversione dei vigneti non si applica al rinnovo normale dei vigneti giunti al termine del loro ciclo di vita naturale.
(14)
Inoltre gli Stati membri possono adottare norme relative alle dimensioni minime delle particelle per garantire che il sistema abbia un’incidenza reale sul potenziale produttivo.
(15)
Nell’applicazione dell’articolo 11 del regolamento (CE) n. 479/2008 gli Stati membri dispongono di un ampio margine discrezionale per stabilire la precisa portata e i livelli di aiuto, come in particolare il pagamento di importi forfettari, la fissazione di livelli massimi di sostegno per ettaro e la modulazione del sostegno secondo criteri oggettivi, entro i limiti stabiliti nel titolo II, capo I del regolamento medesimo e conformemente alle relative disposizioni di applicazione. È comunque necessario stabilire modalità comuni. Occorre definire le misure da applicare, le relative scadenze di esecuzione e un adeguato controllo. Le modalità dovranno riguardare anche l’uso dei diritti di reimpianto a cui dà luogo l’estirpazione, se prevista dal progetto, in modo da permettere la concessione di un sostegno più elevato in considerazione dei maggiori costi necessari.
(16)
Per motivi di controllo, il pagamento del sostegno deve di regola aver luogo dopo l’esecuzione di una misura specifica o della serie completa di misure. Tuttavia, il pagamento può essere erogato prima dell’esecuzione di una misura o della serie completa di misure, purché sia costituita una cauzione a garanzia dell’esecuzione delle misure medesime.
(17)
È necessario stabilire modalità in merito alla partecipazione al finanziamento del regime di ristrutturazione e di riconversione. Occorre adottare misure per garantire l’utilizzazione efficace delle risorse riservate a tale regime, prevedendo in particolare la possibilità di versare anticipi.
(18)
L’articolo 12 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede una nuova misura di sostegno per la vendemmia verde. In virtù del principio di sussidiarietà è opportuno che gli Stati membri siano responsabili delle modalità amministrative relative alla procedura di presentazione delle domande per la vendemmia verde. È opportuno dare loro la facoltà di stabilire il termine entro cui fanno obbligo ai loro produttori di completare le operazioni, in modo da avere tempo sufficiente per eseguire i controlli necessari prima dei pagamenti, in funzione dei vincoli temporali e della vicinanza del periodo della vendemmia.
(19)
Tenendo conto degli stanziamenti in gioco in caso di applicazione della vendemmia verde è necessario disporre che, dopo la sua esecuzione, tutte le superfici interessate siano sottoposte a verifica sistematica in loco. Tale verifica deve garantire che si è proceduto alla completa distruzione dell’uva. Inoltre deve essere garantito anche il pieno rispetto delle condizioni fitosanitarie e ambientali. Ai fini della verifica è necessario disporre che il premio sia versato solo dopo il controllo dell’esecuzione della vendemmia verde.
(20)
Inoltre, è necessario fissare massimali per il sostegno per evitare che esso si trasformi sistematicamente in uno sbocco alternativo all’immissione dei prodotti sul mercato.
(21)
L’articolo 13 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede una nuova misura di sostegno a favore della costituzione di fondi di mutualizzazione. Occorre stabilire le modalità di applicazione di questa nuova misura. Tali modalità devono offrire, per quanto possibile, flessibilità e rapidità di applicazione in caso di crisi e consentire quindi agli Stati membri e alle stesse organizzazioni di produttori di prendere le decisioni del caso. Tali modalità devono tuttavia permettere di evitare abusi e di fissare limiti, anche finanziari. Poiché il grado di associazionismo dei nuovi Stati membri è inferiore a quello degli altri Stati membri è opportuno fissare un massimale di sostegno più elevato per i primi.
(22)
L’articolo 14 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede una nuova misura di sostegno per l’assicurazione del raccolto. Occorre stabilire le modalità di applicazione di questa nuova misura. Per quanto possibile tali modalità devono essere flessibili, ma anche permettere di evitare abusi e di fissare limiti, anche finanziari.
(23)
L’articolo 15 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede una nuova misura di sostegno per gli investimenti materiali o immateriali nelle aziende. Occorre stabilire le modalità di applicazione di questa nuova misura, in linea con lo stesso tipo di interventi previsti nell’ambito dello sviluppo rurale. Occorre stabilire i tipi di investimenti ammissibili, compresi quelli destinati a sviluppare nuovi prodotti, processi e tecnologie, e definire i costi indicativi ammissibili.
(24)
L’articolo 16 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede una misura di sostegno per la distillazione dei sottoprodotti. Occorre stabilire le modalità di applicazione di questa nuova misura, in particolare le condizioni di smaltimento dei sottoprodotti nonché la finalità e l’importo massimo dell’aiuto per la distillazione di vinacce, vino e fecce.
(25)
L’articolo 17 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede una misura di sostegno transitoria per la distillazione di alcole per usi commestibili. Occorre stabilire modalità di applicazione di questa nuova misura, in particolare la finalità e l’eventuale adeguamento dell’aiuto.
(26)
L’articolo 18 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede una misura di sostegno transitoria per la distillazione di crisi. È necessario stabilire le modalità di tale misura, in particolare la procedura e le modalità dell’aiuto nonché i criteri da rispettare nella fissazione del suo importo.
(27)
L’articolo 19 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede una misura di sostegno transitoria per il mosto utilizzato per l’arricchimento. È necessario stabilire le modalità di applicazione di tale misura, in particolare la finalità e l’importo massimo dell’aiuto, nonché prevedere l’esecuzione dei controlli specifici sui prodotti utilizzati per aumentare il titolo alcolometrico.
(28)
Per controllare l’applicazione del titolo II del regolamento (CE) n. 479/2008 e per la corretta gestione del mercato è imperativo che la Commissione sia in possesso dei dati pertinenti disponibili in merito all’esecuzione dei programmi di sostegno. In questo contesto è necessario stabilire le informazioni dettagliate che devono figurare nella rendicontazione e nella valutazione dei programmi di sostegno, per poterne valutare l’efficacia e l’efficienza.
(29)
È opportuno che oltre alle norme specifiche previste dal presente regolamento si applichino le norme generali relative alla disciplina di bilancio, in particolare per quanto riguarda le dichiarazioni non corrette o incomplete effettuate dagli Stati membri.
(30)
Le modalità della gestione finanziaria del regime devono essere disciplinate dalle disposizioni attuative del regolamento (CE) n. 1290/2005 del Consiglio, del 21 giugno 2005, relativo al finanziamento della politica agricola comune (9).
(31)
A norma dell’articolo 76, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008, per i succhi e i mosti di uve per i quali l’applicazione dei dazi doganali dipende dal prezzo all’importazione, l’esattezza realtà del prezzo stesso è verificata mediante il controllo di ciascuna partita o mediante l’applicazione di un valore forfettario di importazione. Le caratteristiche attuali del regime d’importazione dei succhi e dei mosti di uva nella Comunità, e in particolare la scarsa regolarità di queste importazioni in termini sia di quantitativi e periodicità, sia di luoghi d’importazione e di origine dei prodotti, non consentono di calcolare valori forfettari all’importazione rappresentativi, che riflettano il prezzo reale all’importazione. È pertanto opportuno verificare questo prezzo partita per partita.
(32)
Il prezzo all’importazione in base al quale i prodotti importati sono classificati nella tariffa doganale comune deve essere pari al prezzo fob dei prodotti stessi, maggiorato delle spese di assicurazione e di trasporto fino al luogo d’introduzione nel territorio doganale comunitario.
(33)
L’articolo 82, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede che i prodotti importati ivi contemplati devono essere corredati di un attestato e di un bollettino di analisi rilasciati da un organismo o servizio designato dal paese terzo da cui provengono. È necessario precisare i requisiti cui deve corrispondere il bollettino di analisi.
(34)
Per semplificare i controlli è opportuno esentare dall’obbligo di presentazione dell’attestato e del bollettino di analisi i prodotti importati da paesi terzi in quantità limitata e confezionati in piccoli recipienti.
(35)
A fini di armonizzazione, l’esenzione dall’obbligo di presentare l’attestato e il bollettino di analisi per alcuni prodotti vitivinicoli importati nella Comunità deve essere in linea con le norme di franchigia vigenti nel quadro della normativa doganale e del regime relativo ai documenti che scortano i prodotti vitivinicoli all’interno della Comunità.
(36)
L’impiego delle procedure informatiche nei vari settori dell’attività amministrativa si va progressivamente sostituendo alla gestione manuale dei dati. È quindi opportuno permettere di utilizzare le procedure informatiche ed elettroniche anche per il rilascio e l’utilizzazione dei documenti V I 1 e V I 2.
(37)
Alcuni paesi terzi che hanno sottoposto i loro produttori di vino a un efficace regime di controllo esercitato da propri organi o servizi ai sensi dell’articolo 82, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 479/2008, sarebbero interessati alla possibilità di autorizzare i produttori a rilasciare essi stessi i certificati e i bollettini di analisi. Per facilitare gli scambi con tali paesi terzi, nella misura in cui abbiano contratto con la Comunità impegni che prevedono clausole sul rafforzamento della collaborazione in materia di repressione delle frodi e mantengano buone relazioni commerciali con la Comunità, è opportuno permettere che, analogamente a quanto è previsto per i vini di origine comunitaria, i documenti rilasciati dai produttori siano considerati documenti rilasciati dai suddetti organi o servizi. In tali casi devono essere fornite le adeguate garanzie e il rilascio di tali documenti deve essere rigorosamente controllato.
(38)
È opportuno rendere pubblici gli elenchi recanti i nomi e gli indirizzi degli organismi e dei laboratori abilitati nei paesi terzi a compilare l’attestato e il bollettino di analisi dei prodotti vitivinicoli, per permettere alle autorità della Comunità competenti del controllo delle importazioni di tali prodotti di procedere, se del caso, alle necessarie verifiche.
(39)
Per agevolare il lavoro di controllo svolto dalle autorità competenti degli Stati membri è opportuno definire la forma e, se necessario, il contenuto dell’attestato e del bollettino di analisi, nonché le condizioni relative al loro utilizzo.
(40)
Per prevenire le frodi è necessario controllare l’attestato e, se del caso, il bollettino di analisi per ogni partita di prodotto importato. A tal fine è indispensabile che tale documento o tali documenti scortino ogni partita fino al momento in cui è assoggettata al regime di controllo comunitario.
(41)
In considerazione della prassi commerciale è necessario conferire alle autorità competenti la facoltà di far rilasciare sotto il proprio controllo, in caso di frazionamento della partita di vino, un estratto dell’attestato e del bollettino di analisi che deve scortare ogni nuova partita derivante dal frazionamento.
(42)
Data la necessità di assicurare una rapida ed efficace protezione dei consumatori, appare indispensabile prevedere la possibilità di sospendere l’applicazione delle nuove misure introdotte in caso di rischi per la salute dei consumatori o di frodi.
(43)
È altresì necessario prevedere regole semplici sulla documentazione da fornire per le importazioni provenienti da un paese terzo diverso da quello di origine del prodotto vitivinicolo, sempreché il prodotto non abbia subito una trasformazione sostanziale.
(44)
È opportuno ridurre l’onere amministrativo per gli esportatori e le autorità, disponendo che la dichiarazione attestante che l’alcole addizionato ai vini liquorosi e ai vini alcolizzati è di origine vinicola, anziché formare oggetto di un documento separato, sia direttamente riportata nel documento V I 1. Allo stesso scopo, è necessario prevedere che il documento V I 1 possa recare anche la certificazione della denominazione di origine necessaria per l’importazione dei vini che beneficiano di riduzioni tariffarie. Alcuni vini devono tuttavia essere esentati dall’obbligo della presentazione dell’attestato e del bollettino di analisi se scortati da un certificato di denominazione d’origine. È opportuno prevedere che il documento V I 1 possa essere utilizzato come certificato attestante la denominazione dei suddetti vini liquorosi, senza che sia necessario compilare la casella relativa al bollettino di analisi.
(45)
Le importazioni di vino nell’ambito delle concessioni previste dagli accordi con alcuni paesi terzi sono subordinate alla presentazione di un attestato rilasciato da un organismo ufficiale o ufficialmente riconosciuto dalle due parti contraenti e figurante negli elenchi stabiliti congiuntamente, in cui si attesta che il vino è conforme alle condizioni di accesso alle concessioni.
(46)
È opportuno che gli Stati membri comunichino alla Commissione gli elenchi degli organismi ufficiali o ufficialmente riconosciuti proposti per il rilascio degli attestati, in modo da consentirle di redigere e scambiare tali elenchi con i paesi terzi interessati. Per agevolare il compito di tali organismi, è necessario fornire gli elenchi nella forma adeguata e su supporto idoneo.
(47)
Gli articoli 85 e 86 del regolamento (CE) n. 479/2008 recano disposizioni relative agli impianti illegali. È necessario adottare modalità di applicazione relative alle sanzioni applicabili ai produttori che non si conformano al nuovo obbligo di regolarizzazione o di estirpazione dei vigneti piantati senza un corrispondente diritto di impianto anteriormente al 1o settembre 1998 e relative alle comunicazioni che gli Stati membri sono tenuti a trasmettere alla Commissione in tale contesto. Fatte salve le eventuali sanzioni imposte in precedenza dagli Stati membri, la sanzione applicabile per mancato rispetto all’obbligo di estirpazione delle superfici piantate illegalmente dovrà essere sufficientemente elevata da indurre i produttori a conformarvisi. La sanzione, pertanto, deve essere almeno equivalente al doppio del valore medio del premio di estirpazione.
(48)
L’articolo 87, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 fa obbligo di richiedere la prova della non circolazione poiché i prodotti provenienti da vigneti piantati illegalmente possono essere messi in circolazione soltanto ai fini della distillazione. Per un controllo più rigoroso è opportuno limitare le possibilità di non circolazione a tre casi: la consegna alla distillazione, la vendemmia verde a spese del produttore, oppure il consumo familiare se la superficie totale del vigneto del produttore non supera 0,1 ha. Occorre stabilire un termine per la presentazione dei contratti di distillazione previsti dal citato articolo. Per permettere l’organizzazione efficace dei controlli è necessario disporre che i produttori che intendono procedere alla vendemmia verde ne informino per tempo le autorità competenti. Per una maggiore controllabilità è opportuno dare agli Stati membri la facoltà di imporre ai produttori l’obbligo di comunicare in anticipo a quale dei tre modi di non circolazione intendano ricorrere, nonché di limitare ulteriormente la scelta dei produttori circa i possibili modi di non circolazione.
(49)
Per garantire l’uso corretto e controllabile delle risorse del bilancio della Comunità è opportuno prevedere sanzioni con conseguenze finanziarie nei casi in cui gli Stati membri non ottemperino agli obblighi di comunicazione relativi agli impianti illegali di vigneti.
(50)
L’articolo 91, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede la concessione di diritti di nuovo impianto in caso di attuazione di misure di ricomposizione fondiaria o di esproprio per motivi di pubblica utilità. I diritti di nuovo impianto non devono essere superiori a quelli necessari per l’impianto di una superficie equivalente al 105 % di quella persa dai produttori nell’ambito delle suddette misure, in modo che non sia compromesso il divieto di impianto di viti di cui all’articolo 90, paragrafo 1, del medesimo regolamento.
(51)
L’articolo 91, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede la concessione di diritti di nuovo impianto anche per le superfici destinate a scopi di sperimentazione o alla coltura di piante madri per marze. Le superfici coltivate in virtù di tali diritti di nuovo impianto devono essere utilizzate soltanto per i fini specificati e i prodotti vitivinicoli elaborati a partire da uve provenienti da tali superfici non possono essere commercializzati. È opportuno che le sperimentazioni viticole in corso e i vivai di piante madri possano proseguire, nel rispetto delle disposizioni vigenti.
(52)
L’articolo 91, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede anche la concessione di diritti di nuovo impianto nel caso di superfici i cui prodotti vitivinicoli sono destinati esclusivamente al consumo familiare dei viticoltori. Questo potrebbe però comportare in certi casi oneri amministrativi eccessivi perché in alcuni Stati membri questa situazione è molto diffusa. Pertanto gli Stati membri dovrebbero essere autorizzati a permettere l’esistenza di queste superfici anche se non è stato concesso alcun diritto di impianto ai rispettivi produttori purché, per non perturbare l’equilibrio del mercato, si tratti di particelle di piccole dimensioni e il viticoltore non pratichi la produzione di vino a fini commerciali. Le suddette superfici e i detti produttori devono essere soggetti a sorveglianza e a congrue sanzioni, come l’estirpazione, in caso di mancata osservanza delle disposizioni applicabili.
(53)
Non devono essere concessi diritti di reimpianto per le superfici sottoposte a estirpazione obbligatoria in violazione di disposizioni del regolamento (CE) n. 479/2008. Per lo stesso motivo, non si devono concedere diritti di reimpianto per l’estirpazione di superfici che beneficiano di diritti di nuovo impianto assegnati per scopi diversi dalla produzione di vino a fini commerciali.
(54)
L’articolo 92, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede l’assegnazione di diritti di reimpianto ai produttori che si impegnano ad estirpare in futuro una superficie vitata. È necessario limitare la concessione dei tali diritti esclusivamente ai casi in cui il produttore non possiede un numero di diritti di impianto sufficiente per piantare una superficie corrispondente a quella che intende estirpare. L’assegnazione di diritti di reimpianto sulla base del suddetto impegno deve aver luogo contestualmente alla costituzione di una cauzione a garanzia dell’esecuzione dell’impegno di estirpazione. Durante il periodo di coesistenza della superficie appena piantata e di quella da estirpare, per non perturbare l’equilibrio del mercato potrà essere autorizzata la produzione di vino per fini commerciali soltanto su una delle due superfici.
(55)
L’articolo 93 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede l’istituzione o il mantenimento di riserve nazionali e/o regionali di diritti di impianto per migliorare la gestione del potenziale produttivo. Per non perturbare l’equilibrio del mercato, il trasferimento di diritti attraverso la riserva non dovrà comportare un incremento globale del potenziale produttivo sul territorio degli Stati membri. Un simile divieto di aumento del potenziale produttivo è già previsto nei casi di trasferimento di diritti tra le aziende dall’articolo 92, paragrafo 5, del regolamento in esame. In questi casi gli Stati membri possono applicare un coefficiente di riduzione ai trasferimenti di diritti.
(56)
L’articolo 93, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede che gli Stati membri possano scegliere di non applicare il sistema delle riserve purché dimostrino di disporre nell’intero loro territorio di un sistema efficace per la gestione dei diritti di impianto. In tal caso gli Stati membri possono disporre l’applicazione del sistema delle riserve in alcune parti del loro territorio e di un altro sistema efficace in altri parti. Gli Stati membri che intendano avvalersi della facoltà prevista dal suddetto articolo devono poter dimostrare che tale sistema esiste e comprovare la necessità di derogare alle disposizioni del titolo V, capo I, del medesimo regolamento.
(57)
L’articolo 90, paragrafo 6, del regolamento (CE) n. 479/2008 dà agli Stati membri la facoltà di decidere di mantenere il divieto di impianto di viti di varietà di uve da vino fino al 31 dicembre 2018. È opportuno disporre che gli Stati membri che intendono avvalersi di tale facoltà lo comunichino per tempo alla Commissione.
(58)
L’articolo 100 del regolamento (CE) n. 479/2008 prevede che il premio di estirpazione può essere concesso solo se la superficie corrispondente è coltivata. Per permettere alle autorità di verificare l’effettiva coltivazione della superficie, oltre ai controlli obbligatori sul posto è opportuno prevedere la presentazione della prova della produzione del vigneto considerato. La prova è costituita dalla presentazione delle dichiarazioni di raccolta degli anni precedenti oppure, in assenza di tali dichiarazioni per motivi giustificati, da ogni altro mezzo previsto a tal fine dagli Stati membri, i quali ne verificano scrupolosamente l’attendibilità.
(59)
A norma dell’articolo 104, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 479/2008, gli Stati membri possono esentare dal regime di estirpazione i vigneti situati in zone di montagna e in forte pendenza. L’esenzione deve comprendere anche le terrazze costruite in ragione della forte pendenza del terreno, in assenza delle quali la viticoltura sarebbe troppo ardua o comporterebbe gravi problemi di erosione del suolo. È opportuno stabilire i criteri in base ai quali le superfici possono beneficiare di tali esenzioni, in base a norme professionali largamente accettate. Inoltre, a norma dell’articolo 104, paragrafi 5 e 6 del medesimo regolamento, gli Stati membri possono anche esentare le superfici per motivi connessi alla protezione dell’ambiente e la Grecia può esentare dall’applicazione del regime di estirpazione le superfici vitate delle isole dell’Egeo e delle Isole Ionie, ad eccezione di Creta e dell’Eubea. È necessario che tali esenzioni siano debitamente giustificate e comunicate alla Commissione.
(60)
Alla luce dell’esperienza fatta con l’applicazione delle precedenti misure di abbandono definitivo appare opportuno mantenere il sistema delle tabelle per l’applicazione dei premi. Le nuove tabelle del premio di estirpazione corrispondono alle tabelle del premio applicabili nell’ambito del regime precedente l’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 479/2008, maggiorate del 20 % nel 2009, del 10 % nel 2010 e dello 0 % nel 2011.
(61)
In virtù del principio di sussidiarietà è opportuno che gli Stati membri siano responsabili delle modalità amministrative relative alla procedura di presentazione delle domande di premio di estirpazione. È opportuno dare loro la facoltà di stabilire il termine entro cui i loro produttori sono tenuti a completare le operazioni di estirpazione, in modo da disporre del tempo sufficiente per eseguire i controlli necessari prima dei pagamenti, che devono essere effettuati entro il 15 ottobre.
(62)
Per garantire l’uso efficace dei fondi riservati alla misura di estirpazione, gli Stati membri devono istituire un sistema che permetta la verifica della fondatezza delle domande di premio, che contempla, se necessario, l’obbligo del produttore di presentare un impegno scritto e, in caso di ritiro della domanda senza giustificati motivi, di assumersi i costi del trattamento della domanda medesima.
(63)
A fini di controllo, il pagamento del premio deve di norma essere effettuato solo dopo l’avvenuta estirpazione.
(64)
A norma dell’articolo 104, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008, una volta che la superficie estirpata sul suo territorio o in una sua regione raggiunga cumulativamente l’8 %, o rispettivamente il 10 %, della superficie vitata del paese, lo Stato membro può decidere di respingere ogni ulteriore domanda di premio. È opportuno disporre l’obbligo per gli Stati membri di comunicare tale decisione alla Commissione.
(65)
Per controllare l’applicazione dei titoli II e V del regolamento (CE) n. 479/2008 e per la corretta gestione del mercato è necessario che siano trasmessi alla Commissione i dati pertinenti sul potenziale produttivo. In tale contesto è necessario stabilire i dettagli riguardanti i dati da inserire nell’inventario di cui all’articolo 109 del medesimo regolamento.
(66)
Per creare una base più uniforme per il pagamento del sostegno alla ristrutturazione e alla riconversione dei vigneti, dell’aiuto per la vendemmia verde e del premio di estirpazione, appare opportuno definire a livello comunitario le norme in materia di misurazione delle superfici e, in particolare, stabilire che cosa si intende per superficie vitata.
(67)
Occorre disciplinare i controlli necessari per garantire la corretta applicazione del regolamento (CE) n. 479/2008 e del presente regolamento, e le sanzioni da irrogare per le irregolarità riscontrate. Si tratta sia dei controlli e delle sanzioni specificamente previsti a livello comunitario, che di eventuali controlli e sanzioni nazionali supplementari. Tali controlli e sanzioni devono essere efficaci, dissuasivi e proporzionati.
(68)
I controlli sul potenziale produttivo devono basarsi principalmente sullo schedario viticolo.
(69)
Vista l’importanza del controllo del potenziale produttivo e considerata l’entità delle risorse assorbite dal regime di estirpazione è opportuno disporre che siano eseguiti controlli sistematici in loco delle superfici, sia prima che dopo l’esecuzione della estirpazione. Tuttavia negli Stati membri che dispongono di una base grafica attendibile e di informazioni aggiornate sulle superfici è opportuno ammettere che i controlli prima dell’estirpazione siano controlli amministrativi. Per il controllo successivo all’estirpazione si può invece ricorrere al telerilevamento per verificare l’avvenuta estirpazione dei vigneti ed è quindi opportuno permetterne l’utilizzazione in questa fase (ex post) del controllo. In considerazione delle difficoltà di calcolo della superficie mediante telerilevamento è opportuno autorizzare tale metodo solo in caso di estirpazione di particelle viticole intere, oppure a condizione che la risoluzione del telerilevamento sia almeno pari a 1 m2. In ogni caso, almeno uno dei due controlli, prima o dopo l’estirpazione, deve essere eseguito sul posto.
(70)
Ai fini dell’applicazione uniforme della normativa nel settore vitivinicolo, è necessario adottare regole volte, da un lato, a precisare le procedure di controllo vigenti a livello nazionale e comunitario e, dall’altro, ad assicurare la collaborazione diretta tra gli organismi preposti ai controlli in questo settore.
(71)
Occorre definire le regole in base alle quali gli organismi nazionali e la Commissione devono prestarsi reciproca assistenza per la corretta applicazione della normativa vitivinicola. Tali regole non devono ostare all’applicazione delle disposizioni specifiche in materia di spese comunitarie, oppure in materia penale o di applicazione di sanzioni amministrative nazionali.
(72)
Gli Stati membri devono garantire l’efficienza operativa degli organismi preposti ai controlli nel settore vitivinicolo. A tale scopo deve essere designato un organo responsabile di mantenere i contatti con la Commissione. È inoltre indispensabile prevedere il coordinamento delle azioni di controllo tra gli organismi competenti negli Stati membri in cui i controlli vitivinicoli sono affidati a più organismi.
(73)
Ai fini dell’applicazione uniforme delle norme in tutta la Comunità, è opportuno che gli Stati membri prendano i provvedimenti necessari per attribuire al personale degli organismi competenti i poteri d’indagine necessari per garantire il rispetto delle norme.
(74)
Lo sviluppo degli scambi tra i diversi Stati membri, e in particolare la costante progressione del numero di società multinazionali in questo settore d’attività, come pure le possibilità previste dalle norme di gestione di far eseguire o di trasferire operazioni, sovvenzionate o meno, in un luogo diverso da quello in cui il prodotto è ottenuto, rispecchiano l’interdipendenza dei mercati vitivinicoli. Questa situazione esige una maggiore armonizzazione dei metodi di controllo e una più stretta collaborazione tra i diversi organismi preposti ai controlli.
(75)
Allo scopo di rendere più efficace la collaborazione tra gli Stati membri per l’applicazione della normativa nel settore vitivinicolo, è necessario che l’organismo competente di uno Stato membro possa collaborare, su richiesta, con l’organismo o gli organismi competenti di un altro Stato membro. Occorre definire le regole di tale collaborazione e assistenza.
(76)
Data la complessità di determinate questioni e l’urgenza di risolverle, è necessario che un organismo competente che abbia introdotto una richiesta di assistenza possa, con l’accordo dell’organismo competente interpellato, fare assistere allo svolgimento delle indagini agenti abilitati da esso designati.
(77)
In caso di grave rischio di frode o in caso di frode che coinvolge uno o più Stati membri, è necessario che i vari organismi competenti possano mettere in atto d’ufficio una procedura di assistenza denominata assistenza spontanea.
(78)
Vista la natura delle informazioni scambiate a norma del presente regolamento, è necessario tutelarne la riservatezza con il segreto professionale.
(79)
Per favorire l’armonizzazione dei controlli analitici in tutta la Comunità il regolamento (CEE) n. 2729/2000 ha istituito una banca di dati analitici presso il Centro comune di ricerca (CCR). La banca suddetta riceve dagli Stati membri i campioni e i bollettini di analisi.
(80)
L’applicazione dei metodi di analisi isotopici di riferimento permette un migliore controllo dell’arricchimento dei prodotti vinicoli o l’individuazione dell’aggiunta di acqua a tali prodotti o, in correlazione con i risultati delle analisi di altre caratteristiche isotopiche degli stessi, può contribuire a verificarne la conformità con l’origine indicata nella designazione. Per agevolare l’interpretazione dei risultati di questi metodi di analisi, è necessario poter confrontare i risultati ottenuti con quelli ricavati precedentemente con gli stessi metodi nelle analisi di prodotti aventi caratteristiche analoghe e la cui origine ed elaborazione sono autenticate.
(81)
L’analisi isotopica dei vini o dei prodotti derivati è effettuata con i metodi di analisi di riferimento previsti dall’articolo 31 del regolamento (CE) n. 479/2008.
(82)
Per facilitare l’interpretazione dei risultati ottenuti da queste analisi effettuate nei laboratori della Comunità che possiedono le attrezzature idonee e per consentire la comparabilità dei risultati di analisi ottenuti in questi laboratori occorre definire regole uniformi per il prelievo dei campioni di uve e per la vinificazione e la conservazione dei campioni.
(83)
Per garantire la qualità e la comparabilità dei dati analitici è necessario applicare un sistema di norme di qualità riconosciute ai laboratori a cui gli Stati membri affidano l’analisi isotopica dei campioni per la banca di dati.
(84)
L’analisi isotopica è un metodo analitico utilizzato per controllare e lottare contro le frodi nel settore vitivinicolo, che richiede una conoscenza scientifica e apparecchiature tecniche altamente specialistiche. La maggior parte degli Stati membri entrati a far parte della Comunità nel 2004 o nel 2007 non dispone delle attrezzature necessarie per usare tale metodo analitico. Per garantire un’applicazione uniforme delle procedure di controllo, è opportuno che per i suddetti Stati membri le analisi siano effettuate dal Centro comune di Ricerca fino a quando non saranno adeguatamente attrezzati e avranno acquisito la competenza necessaria per eseguire tale compito.
(85)
L’analisi isotopica dei prodotti vitivinicoli e la relativa interpretazione sono procedure delicate; per consentire un’interpretazione armonizzata dei risultati delle analisi è necessario disporre che la banca di dati del CCR sia accessibile ai laboratori ufficiali che praticano questo metodo di analisi e, su richiesta, ad altri organismi ufficiali degli Stati membri, nel rispetto dei principi della protezione dei dati privati.
(86)
Il regolamento (CE) n. 2729/2000 contiene norme per il prelievo dei campioni destinati ad essere inviati ad un laboratorio ufficiale in un altro Stato membro, nonché le norme comuni per il prelievo di campioni da analizzare con i metodi isotopici. Occorre pertanto confermare tali procedure, considerando il prelievo di campioni per la banca di dati comunitaria come un caso particolare di prelievo dei campioni di un prodotto vitivinicolo, nel contesto della collaborazione diretta tra gli organismi competenti.
(87)
Per garantire l’obiettività dei controlli, gli agenti di un organismo competente di uno Stato membro devono avere la facoltà di chiedere ad un organismo competente di un altro Stato membro di procedere ad un prelievo di campioni. È necessario che l’agente richiedente possa disporre dei campioni prelevati e precisare, in particolare, il laboratorio in cui dovranno essere esaminati.
(88)
Occorre stabilire le modalità per il prelievo ufficiale di campioni nell’ambito della collaborazione tra gli organismi competenti degli Stati membri e per l’utilizzazione di tali campioni, per garantire la loro rappresentatività e la possibilità di verificare i risultati delle analisi ufficiali in tutta la Comunità.
(89)
Allo scopo di semplificare a livello amministrativo la liquidazione delle spese per il prelievo e la spedizione dei campioni, gli esami analitici e organolettici e il ricorso ad un esperto, occorre stabilire il principio che tali spese siano a carico dell’organismo che ha ordinato il prelievo del campione o il ricorso all’esperto.
(90)
Occorre precisare il valore probante delle constatazioni effettuate nel corso dei controlli eseguiti nel quadro del presente regolamento.
(91)
Ai fini del normale svolgimento dei controlli e del prelievo dei campioni di uve nei vigneti, è necessario fare obbligo agli interessati di non ostacolare i controlli che li riguardano, di agevolare il prelievo dei campioni e di fornire le informazioni richieste in applicazione del presente regolamento.
(92)
È opportuno stabilire il tipo, il formato e i mezzi di trasmissione delle comunicazioni necessarie ai fini dell’attuazione del presente regolamento, comprese le comunicazioni che gli Stati membri sono tenuti a trasmettere alla Commissione.
(93)
Per garantire l’uso corretto e controllabile delle risorse del bilancio della Comunità è opportuno prevedere sanzioni con conseguenze finanziarie nei casi in cui gli Stati membri non ottemperino agli obblighi di comunicazione loro imposti.
(94)
Gli Stati membri dovranno conservare per un periodo adeguato le informazioni necessarie a fini di controllo e verifica dell’applicazione delle disposizioni del presente regolamento.
(95)
I pagamenti eseguiti a norma dei titoli II e V del regolamento (CE) n. 479/2008 devono essere interamente versati ai beneficiari. Per evitare inutili oneri amministrativi è opportuno autorizzare gli Stati membri a versare ai produttori l’aiuto per l’assicurazione del raccolto per il tramite delle compagnie di assicurazione, secondo determinate condizioni.
(96)
Occorre adottare le disposizioni necessarie per risolvere i casi di errore palese, di forza maggiore e altre circostanze eccezionali in modo da garantire la parità di trattamento dei produttori. È opportuno adottare disposizioni per i casi di situazioni create artificialmente in modo da evitare che possano derivarne eventuali vantaggi.
(97)
È opportuno adottare disposizioni per favorire il passaggio armonioso dal regime precedente al nuovo regime istituito dal presente regolamento e per garantire l’applicazione delle disposizioni transitorie di cui all’articolo 128 del regolamento (CE) n. 479/2008.
(98)
Il comitato di gestione per l’organizzazione comune dei mercati agricoli non si è pronunciato nel termine stabilito dal suo presidente,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
TITOLO I
DISPOSIZIONI INTRODUTTIVE
Articolo 1
Campo di applicazione e significato dei termini
1. Il presente regolamento reca modalità di applicazione delle seguenti disposizioni del regolamento (CE) n. 479/2008:
a)
le misure di sostegno (titolo II),
b)
gli scambi con i paesi terzi (titolo IV),
c)
il potenziale produttivo (titolo V),
d)
l’inventario previsto all’articolo 109,
e)
i controlli nel settore vitivinicolo (articolo 117), e
f)
la misurazione delle superfici come previsto dall’articolo 121, lettera c).
Il presente regolamento non osta all’applicazione:
a)
delle disposizioni specifiche che disciplinano i rapporti tra Stati membri nel settore della lotta contro la frode vitivinicola, nella misura in cui siano tali da facilitare l’applicazione del presente regolamento,
b)
delle regole relative:
i)
alla procedura penale o alla collaborazione giudiziaria tra Stati membri in materia penale,
ii)
alla procedura in materia di sanzioni amministrative.
2. I termini utilizzati nel regolamento (CE) n. 479/2008 hanno lo stesso significato quando sono utilizzati nel presente regolamento.
TITOLO II
PROGRAMMI DI SOSTEGNO
CAPO I
Procedura di presentazione
Articolo 2
Prima presentazione dei programmi di sostegno
1. La presentazione del progetto di programma di sostegno di cui all’articolo 5, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 si riferisce ai cinque esercizi finanziari dal 2009 al 2013.
Gli Stati membri trasmettono alla Commissione il progetto di programma di sostegno per via elettronica utilizzando il modulo riportato nell’allegato I.
Gli Stati membri trasmettono nello stesso modo alla Commissione la tabella finanziaria relativa al progetto di programma di sostegno nazionale, di cui al primo comma, utilizzando il modulo riportato nell’allegato II.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, non appena adottate o modificate, le disposizioni legislative relative ai progetti di programma di sostegno di cui al paragrafo 1.
3. Gli Stati membri che decidono di trasferire al regime di pagamento unico l’intero importo della rispettiva dotazione nazionale, a partire dall’esercizio finanziario 2010 e per tutto il periodo indicato nell’allegato II del regolamento (CE) n. 479/2008, presentano una volta per tutte entro il 30 giugno 2008 il modulo figurante nell’allegato II del presente regolamento, compilando adeguatamente la riga corrispondente.
4. Gli Stati membri che decidono di inserire caratteristiche regionali nei programmi di sostegno possono presentare anche informazioni dettagliate a livello regionale, utilizzando il modulo figurante nell’allegato III del presente regolamento.
5. Gli Stati membri sono responsabili delle spese dalla data di ricevimento del programma di sostegno, da parte della Commissione, fino alla data in cui il programma entra in applicazione ai sensi dell’articolo 5, paragrafo 2, primo comma, del regolamento (CE) n. 479/2008.
Articolo 3
Modifiche dei programmi di sostegno
1. I programmi riveduti di cui all’articolo 5, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008 sono presentati alla Commissione utilizzando il modulo figurante nell’allegato I del presente regolamento, insieme, se pertinente, alla tabella finanziaria riveduta, redatta utilizzando il modulo figurante nell’allegato IV del presente regolamento.
Gli Stati membri di cui all’articolo 5, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 479/2008 sono esentati dalla presentazione del modulo figurante nell’allegato IV.
Gli Stati membri sono responsabili delle spese dalla data di ricevimento del programma di sostegno modificato da parte della Commissione fino alla data in cui il programma entra in applicazione ai sensi dell’articolo 5, paragrafo 2, secondo comma, del regolamento (CE) n. 479/2008.
2. Tranne in caso di adozione di misure di emergenza in seguito a calamità naturali, le modifiche dei programmi di sostegno possono essere presentate non più di due volte per esercizio finanziario. Se ritiene necessario modificare il proprio programma di sostegno, lo Stato membro presenta entro il 1o marzo e entro il 30 giugno di ogni anno, ove pertinente:
a)
versioni aggiornate del programma di sostegno, utilizzando il modulo di cui all’allegato I e della tabella finanziaria, utilizzando il modulo di cui all’allegato IV;
b)
i motivi delle modifiche proposte.
Ogni trasferimento relativo alle misure di cui all’articolo 9 del regolamento (CE) n. 479/2008 è comunicato anteriormente al 1o dicembre che precede l’anno civile di applicazione del regime di pagamento unico.
CAPO II
Misure ammissibili
Sezione 1
Promozione sui mercati dei paesi terzi
Articolo 4
Azioni e mercati ammissibili
I vini di cui all’articolo 10, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008 sono ammessi al beneficio di misure di promozione sui mercati dei paesi terzi a condizione che:
a)
siano destinati al consumo diretto, esistano per essi opportunità di esportazione o potenziali sbocchi su nuovi mercati nel paese terzo destinatario e presentino un alto valore aggiunto;
b)
l’origine del prodotto sia indicata nell’ambito di un’azione di informazione o di promozione nel caso di un vino a indicazione geografica;
c)
l’azione che beneficia del sostegno sia chiaramente definita, specifichi i prodotti che possono esserne oggetto, l’operazione di marketing e la spesa stimata;
d)
il sostegno a favore delle azioni di promozione e di informazione non duri più di tre anni per un dato beneficiario in un dato paese terzo;
e)
il messaggio di promozione e/o di informazione si basi sulle qualità intrinseche del vino ed è conforme alle disposizioni legislative applicabili nei paesi terzi a cui è destinato;
f)
i beneficiari dispongano della capacità sufficiente per far fronte alle specifiche esigenze del commercio con i paesi terzi e possiedano le risorse necessarie per garantire l’applicazione quanto più efficace possibile della misura. Gli Stati membri verificano in particolare che vi sia una sufficiente disponibilità di prodotti, in termini di qualità e di quantità, per rispondere alla domanda del mercato a lungo termine dopo l’azione promozionale.
I beneficiari possono essere imprese private e organizzazioni professionali, organizzazioni di produttori, organizzazioni interprofessionali o, in funzione della decisione dello Stato membro, enti pubblici. Gli Stati membri non designano in nessun caso un ente pubblico come il solo beneficiario della misura di promozione.
La preferenza va data alle microimprese e alle piccole e medie imprese ai sensi della raccomandazione 2003/361/CE della Commissione (10) e ai marchi collettivi.
Per evitare abusi non sono in generale autorizzate modifiche delle condizioni di cui alle lettere a) e c) per l’intera durata delle azioni che beneficiano del sostegno, a meno che non si dimostri che tali modifiche permettano di migliorarne l’attuazione.
Articolo 5
Procedura di selezione
1. Gli Stati membri stabiliscono la procedura di presentazione delle domande, contenente in particolare le modalità relative:
a)
alla verifica del rispetto dei requisiti e dei criteri di cui all’articolo 4;
b)
ai termini di presentazione delle domande e di esame dell’idoneità di ogni azione proposta;
c)
ai prodotti in oggetto e alla loro commercializzazione in conformità alle disposizioni del presente regolamento, alle disposizioni nazionali e alle relative specifiche;
d)
alle conclusione di contratti, eventualmente con i relativi moduli, alla costituzione di cauzioni e alle disposizioni relative al pagamento di anticipi;
e)
alla valutazione delle azioni che beneficiano del sostegno.
2. Gli Stati membri selezionano le domande in base, in particolare, ai seguenti criteri:
a)
la coerenza delle strategie proposte con gli obiettivi fissati;
b)
la qualità delle azioni proposte;
c)
l’impatto prevedibile della loro realizzazione in termini di sviluppo della domanda dei relativi prodotti;
d)
garanzie quanto all’efficacia degli operatori coinvolti, del fatto che questi dispongano della necessaria capacità tecnica e che il costo della misura che intendono realizzare non sia superiore ai normali prezzi di mercato.
3. Dopo aver esaminato le domande gli Stati membri selezionano quelle economicamente più vantaggiose, compilano un elenco degli operatori selezionati, nei limiti dei fondi disponibili, e lo comunicano alla Commissione utilizzando il modulo di cui all’allegato VIII, in modo da permettere l’informazione degli altri Stati membri e garantire una migliore coerenza della misura.
4. Due o più Stati membri possono decidere di selezionare un’azione promozionale congiunta. Essi si impegnano a contribuire al finanziamento e concordano le procedure di collaborazione amministrativa atte ad agevolare il monitoraggio, l’attuazione e il controllo dell’azione.
5. Gli Stati membri procurano che le campagne nazionali o regionali sovvenzionate siano conformi alle misure finanziate in virtù del regolamento (CE) n. 3/2008, o del regolamento (CE) n. 1698/2005, e alle misure finanziate nell’ambito delle campagne nazionali e regionali.
6. Il sostegno previsto dall’articolo 10 del regolamento (CE) n. 479/2008 non è concesso per le azioni che beneficiano del sostegno previsto dall’articolo 20, lettera c), punto iii), del regolamento (CE) n. 1698/2005 o dall’articolo 2, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 3/2008.
7. Gli Stati membri possono disporre la concessione di un anticipo del sostegno prima dell’attuazione delle misure, a condizione che il beneficiario abbia costituito una cauzione.
8. Se erogano aiuti nazionali a favore della promozione, gli Stati membri li notificano compilando le parti pertinenti degli allegati I, V, VII e VIII del presente regolamento.
Sezione 2
Ristrutturazione e riconversione dei vigneti
Articolo 6
Definizione
Ai fini dell’applicazione dell’articolo 11, paragrafo 3, secondo comma, del regolamento (CE) n. 479/2008, per “rinnovo normale dei vigneti giunti al termine del loro ciclo di vita naturale” si intende il reimpianto della stessa particella con la stessa varietà secondo lo stesso sistema di allevamento della vite. Gli Stati membri possono stabilire disposizioni più specifiche, in particolare riguardo all’età dei vigneti sostituiti.
Articolo 7
Procedura e domande
1. Gli Stati membri stabiliscono:
a)
i limiti temporali per la realizzazione delle operazioni di ristrutturazione, che non possono superare cinque anni;
b)
gli organismi o le persone autorizzate a presentare progetti di domanda;
c)
criteri oggettivi per la classificazione delle domande in ordine di priorità, in particolare in conformità all’articolo 104, paragrafo 9, del regolamento (CE) n. 479/2008;
d)
il contenuto della domanda, che comprende una descrizione dettagliata delle misure e dei termini di esecuzione proposti;
e)
la procedura di presentazione e di approvazione delle domande, che precisa in particolare i termini di presentazione delle stesse e criteri oggettivi per la loro classificazione in una graduatoria;
f)
l’obbligo di indicare in tutte le domande, per ogni esercizio finanziario, le misure da attuare in tale esercizio finanziario e la superficie interessata da ogni misura, nonché le procedure di sorveglianza dell’attuazione.
2. Gli Stati membri possono stabilire la superficie minima che può essere ammessa all’aiuto a favore delle azioni di ristrutturazione e di riconversione e la superficie minima risultante dalla ristrutturazione/riconversione, nonché eventuali deroghe a tale requisito, adeguatamente giustificate e basate su criteri oggettivi.
Articolo 8
Livelli dell’aiuto
Fatte salve le disposizioni dell’articolo 11 del regolamento (CE) n. 479/2008 e del presente capo, gli Stati membri stabiliscono le norme che disciplinano la portata esatta e l’entità dell’aiuto da erogare. Tali norme possono disporre in particolare il pagamento di importi forfettari, livelli massimi di aiuto per ettaro e l’adeguamento dell’aiuto in base a criteri oggettivi. Se i diritti di impianto utilizzati non provengono dall’operazione di ristrutturazione e allo scopo di evitare distorsioni della concorrenza, l’aiuto subisce una riduzione proporzionale per tener conto del fatto che i diritti di impianto utilizzati non hanno comportato costi di estirpazione.
L’aiuto è erogato per la superficie vitata, definita in conformità all’articolo 75, paragrafo 1.
Le norme mirano a garantire il conseguimento dell’obiettivo del regime.
Articolo 9
Gestione finanziaria
1. L’aiuto è versato previa verifica dell’esecuzione e dell’avvenuto controllo in loco della singola operazione o di tutte le operazioni contemplate dalla domanda di aiuto, a seconda della modalità di gestione della misura scelta dallo Stato membro.
Fermo restando che di norma l’aiuto può essere versato solo dopo l’esecuzione di tutte le operazioni, è comunque possibile versarlo per singole operazioni realizzate, se non è stato possibile eseguire le operazioni rimanenti a causa di forza maggiore o di circostanze eccezionali ai sensi dell’articolo 40, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003 (11).
Se dai controlli emerge che un’operazione globale contemplata dalla domanda di aiuto non è stata pienamente attuata per motivi diversi dalla forza maggiore o da circostanze eccezionali ai sensi dell’articolo 40, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003 e se l’aiuto è stato versato per singole operazioni che fanno parte dell’operazione globale indicata nella relativa domanda, gli Stati membri procedono al recupero dell’aiuto versato.
2. In deroga al paragrafo 1, gli Stati membri possono disporre il versamento anticipato dell’aiuto ai produttori prima della realizzazione delle operazioni, per una singola operazione, o per tutte le operazioni contemplate da una domanda di aiuto, a condizione che l’esecuzione delle operazioni medesime sia iniziata e che il beneficiario abbia costituito una cauzione. Ai fini del regolamento (CEE) n. 2220/85 (12), l’obbligo è costituito dall’esecuzione delle operazioni entro la fine della seconda campagna viticola successiva al pagamento dell’anticipo.
Tale periodo può essere modificato dallo Stato membro se:
a)
le superfici interessate rientrano in zone che hanno subito una calamità naturale riconosciuta dalle autorità competenti dello Stato membro interessato;
b)
un organismo riconosciuto dallo Stato membro interessato ha attestato l’esistenza di problemi sanitari relativi al materiale vegetale che impediscono la realizzazione delle operazioni programmate.
L’aiuto può essere versato in anticipo a condizione che ogni operazione precedente realizzata sulla stessa superficie per la quale il produttore abbia beneficiato in precedenza di un anticipo sia stata portata a termine.
Se dai controlli emerge che la misura indicata nella domanda di aiuto e che ha beneficiato di un anticipo non è stata portata a termine, gli Stati membri possono decidere di imporre una sanzione.
Articolo 10
Misure transitorie
Gli Stati membri possono autorizzare la trasformazione delle operazioni di ristrutturazione in corso già pianificate in applicazione dell’articolo 11 del regolamento (CE) n. 1493/1999 in una nuova domanda ai sensi dell’articolo 11, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 479/2008 alle seguenti condizioni:
a)
tale trasformazione sia finanziata con le risorse rese disponibili nell’ambito del programma di sostegno per le misure previste dall’articolo 11, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 479/2008;
b)
il proseguimento delle misure, se necessario opportunamente adeguate, soddisfi le condizioni previste dal presente articolo.
Sezione 3
Vendemmia verde
Articolo 11
Definizione di vendemmia verde
Ai fini dell’articolo 12 del regolamento (CE) n. 479/2008 e della presente sezione, la mancata raccolta, ossia il fatto di lasciare sulla pianta uva che potrebbe essere commercializzata al termine del normale ciclo di produzione, non è considerata vendemmia verde.
Inoltre, la superficie delle particelle che beneficiano del sostegno a favore della vendemmia verde non entra nel calcolo dei limiti di resa stabiliti nel disciplinare di produzione dei vini a indicazione geografica.
Articolo 12
Condizione di attuazione della vendemmia verde
1. In relazione alle misure relative alla vendemmia verde gli Stati membri:
a)
adottano modalità di applicazione della misura che comprendono
i)
la notifica preventiva della vendemmia verde;
ii)
l’importo della compensazione da versare;
iii)
disposizioni atte a garantire che le superfici sottoposte a vendemmia verde siano mantenute in buone condizioni vegetative, che l’applicazione della misura non provochi alcun impatto ambientale negativo né conseguenze fitosanitarie negative e che sia possibile effettuare controlli sulla corretta esecuzione della misura; in relazione a tali obiettivi gli Stati membri possono applicare restrizioni alla misura in base a criteri oggettivi e non discriminatori, ad esempio tenendo conto dei diversi tempi di maturazione delle singole varietà, dei rischi ambientali o fitosanitari o del metodo da usare;
b)
stabiliscono il termine di presentazione delle domande di vendemmia verde all’interno del periodo compreso tra il 15 aprile e il 31 maggio di ogni anno;
c)
entro il 31 maggio valutano se la situazione del mercato giustifichi l’applicazione della vendemmia verde per riequilibrare il mercato e prevenire una crisi;
d)
garantiscono che la misura sia eseguita correttamente controllando l’effettiva esecuzione delle operazioni; le superfici che beneficiano dell’aiuto per la vendemmia verde sono sottoposte sistematicamente a controlli in loco dopo l’esecuzione; sono sottoposte a controllo le particelle oggetto di domande di aiuto.
Il controllo di cui al primo comma, lettera d), consiste nella verifica:
i)
dell’esistenza del vigneto e dell’effettiva coltivazione della particella;
ii)
della completa rimozione o distruzione di tutti i grappoli;
iii)
del metodo utilizzato; gli agricoltori che presentano domanda di aiuto per la vendemmia verde conservano le prove dei costi dell’operazione.
Per garantire che nella particella che beneficia dell’aiuto non rimanga più uva commercializzabile, i controlli sono effettuati tra il 15 giugno e il 31 luglio di ogni anno e, in ogni caso, sono completati entro il periodo normale di invaiatura (Baggiolini stage M, BBCH stage 83) nella zona considerata.
2. La vendemmia verde non può essere praticata per due anni consecutivi sulla stessa particella.
3. In caso di danno totale o parziale subito dalle colture prima della data della vendemmia verde a causa, in particolare, di calamità naturali ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 8, del regolamento (CE) n. 1857/2006 (13) della Commissione, non è erogato alcun sostegno.
4. In caso di danno totale o parziale subito tra la data del pagamento dell’aiuto per la vendemmia verde e il periodo della vendemmia, non può essere erogata nessuna compensazione finanziaria nell’ambito dell’assicurazione del raccolto per perdite subite sulla superficie che ha già beneficiato dell’aiuto.
Articolo 13
Procedura di domanda
1. Gli Stati membri stabiliscono la procedura di presentazione delle domande, precisando in particolare l’aiuto applicabile al produttore e le informazioni che devono accompagnare la domanda. La domanda contiene informazioni particolareggiate sulla superficie, la resa media, il metodo da utilizzare, e indica la varietà di vite e il tipo di vino da essa ottenuto.
2. Gli Stati membri verificano la fondatezza delle domande. A tal fine possono disporre che il produttore alleghi alla domanda un impegno scritto. Se il produttore ritira la domanda senza un motivo giustificato, gli Stati membri possono disporre che i costi relativi al trattamento della domanda siano posti a suo carico.
Articolo 14
Compensazioni
1. Gli Stati membri calcolano ogni anno i costi diretti della vendemmia verde per i diversi metodi, manuale, meccanico e chimico, che autorizzano in applicazione dell’articolo 12, paragrafo 1, lettera a), punto iii). Se sulla stessa superficie si applica più di un metodo, la compensazione è calcolata in funzione del metodo meno costoso.
2. Gli Stati membri definiscono la perdita di reddito causata dalla raccolta verde in base a criteri oggettivi e non discriminatori.
Fatto salvo il disposto dell’articolo 12, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 479/2008, gli Stati membri fissano l’importo del sostegno di cui all’articolo 12, paragrafo 3, del medesimo regolamento in base a spese standard e a stime standard della perdita di reddito. Gli Stati membri procurano che i calcoli:
a)
contengano unicamente elementi verificabili;
b)
siano basati su valori assodati mediante opportune perizie;
c)
indichino chiaramente la fonte dei dati;
d)
siano differenziati in funzione delle condizioni regionali o locali.
L’aiuto è erogato per la superficie vitata, definita in conformità all’articolo 75, paragrafo 1, del presente regolamento.
Sezione 4
Fondi di mutualizzazione
Articolo 15
Livello dell’aiuto
Gli Stati membri possono inserire nel programma di sostegno la misura di cui all’articolo 13 del regolamento (CE) n. 479/2008 in base alle seguenti disposizioni:
a)
il sostegno non può essere concesso per un periodo non superiore a tre anni;
b)
la partecipazione alle spese amministrative di costituzione di fondi di mutualizzazione rappresentano, nel primo, nel secondo e nel terzo anno di funzionamento del fondo, una quota del contributo dell’organizzazione di produttori al fondo stesso nel primo, secondo e terzo anno di funzionamento, pari al:
i)
10 %, 8 % e 4 % negli Stati membri che hanno aderito alla Comunità il 1o maggio 2004 o dopo tale data;
ii)
5 %, 4 % e 2 % negli altri Stati membri;
c)
gli Stati membri possono fissare massimali per la partecipazione alle spese amministrative di costituzione dei fondi di mutualizzazione;
d)
gli Stati membri adottano le modalità di applicazione di tale misura.
Sezione 5
Assicurazione del raccolto
Articolo 16
Condizioni di ammissibilità
Gli Stati membri possono inserire nel programma di sostegno la misura di cui all’articolo 14 del regolamento (CE) n. 479/2008 alle seguenti condizioni:
a)
gli Stati membri adottano modalità di applicazione delle misure di assicurazione del raccolto, in particolare le modalità necessarie ad evitare che tali misure creino distorsioni della concorrenza sul mercato delle assicurazioni;
b)
i produttori che chiedono di aderire al regime comunicano alle autorità nazionali la strategia di assicurazione che intendono seguire, per permettere agli Stati membri di rispettare le condizioni di cui all’articolo 14, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008;
c)
gli Stati membri fissano i massimali degli importi del sostegno erogabili in modo da garantire il rispetto delle condizioni di cui all’articolo 14, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 479/2008. Se del caso gli Stati membri fissano gli importi in base a tabelle di spese standard e a stime standard della perdita di reddito. Gli Stati membri procurano che i calcoli:
i)
contengano unicamente elementi verificabili;
ii)
siano basati su valori assodati mediante opportune perizie;
iii)
indichino chiaramente la fonte dei dati;
iv)
siano differenziati in funzione delle condizioni regionali o locali.
Ai fini dell’articolo 14 del regolamento (CE) n. 479/2008, le «avversità atmosferiche assimilabili a calamità naturali» hanno lo stesso significato della definizione di cui all’articolo 2, paragrafo 8, del regolamento (CE) n. 1857/2006 della Commissione.
Se erogano aiuti nazionali a favore dell’assicurazione del raccolto, gli Stati membri li notificano compilando le parti pertinenti degli allegati I, V e VII del presente regolamento.
Sezione 6
Investimenti
Articolo 17
Misure ammissibili
Gli investimenti sovvenzionati rispettano le norme comunitarie applicabili al tipo di investimento considerato.
Le spese ammissibili sono le seguenti:
a)
costruzione, acquisizione, incluso il leasing, o miglioramento di beni immobili;
b)
l’acquisto o il leasing con patto di acquisto di macchine e attrezzature nuove, compresi i programmi informatici, fino a un massimo del loro valore di mercato; gli altri costi connessi al contratto di leasing (interessi, costi di rifinanziamento degli interessi, spese generali, oneri assicurativi, ecc.) non costituiscono spese ammissibili;
c)
spese generali collegate alle spese di cui alle lettere a) e b), come onorari di architetti, ingegneri e consulenti, studi di fattibilità, acquisizione di brevetti e licenze.
In deroga alla lettera b), e unicamente per le microimprese e le piccole e medie imprese ai sensi della raccomandazione 2003/361/CE della Commissione (14), gli Stati membri possono, in casi debitamente giustificati, stabilire le condizioni alle quali l’acquisto di materiale d’occasione può essere considerato spesa ammissibile.
Non sono ammissibili al sostegno i semplici investimenti di sostituzione, in modo da garantire che gli investimenti nell’ambito della misura relativa alla catena di trasformazione conseguano l’obiettivo ricercato, ossia il miglioramento in termini di adeguamento alla domanda del mercato e di maggiore competitività.
Articolo 18
Misure ammissibili per lo sviluppo di nuovi prodotti
I costi per lo sviluppo di nuovi prodotti, processi e tecnologie ai sensi dell’articolo 15, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 479/2008, riguardano operazioni preliminari come la progettazione, lo sviluppo e il collaudo di prodotti, processi e tecnologie, nonché investimenti materiali e/o immateriali ad essi connessi, precedenti all’uso commerciale dei nuovi prodotti, processi e tecnologie.
Non sono ammissibili al sostegno i semplici investimenti di sostituzione, in modo da garantire che gli aiuti conseguano l’obiettivo ricercato, ossia il miglioramento in termini di adeguamento alla domanda del mercato e di maggiore competitività.
Articolo 19
Gestione finanziaria
Salvo in caso di forza maggiore o di circostanze eccezionali ai sensi dell’articolo 40, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003 che si verifichino nel periodo in cui devono essere realizzati gli investimenti, l’aiuto è versato previa verifica dell’esecuzione e dell’avvenuto controllo in loco di tutti gli investimenti contemplati dalla domanda di aiuto.
I beneficiari dell’aiuto agli investimenti possono chiedere il pagamento di un anticipo ai competenti organismi pagatori se il programma nazionale prevede tale possibilità.
L’importo dell’anticipo è limitato al 20 % dell’aiuto pubblico all’investimento e la sua liquidazione è subordinata alla costituzione di una garanzia bancaria o di una garanzia equivalente, equivalente al 110 % dell’importo anticipato.
La garanzia è svincolata quando l’organismo pagatore competente abbia accertato che l’importo delle spese effettivamente sostenute corrispondenti all’aiuto pubblico per l’investimento supera l’importo dell’anticipo.
Articolo 20
Compatibilità e coerenza
Non sono concessi aiuti per le operazioni promozionali che hanno beneficiato di un sostegno a norma dell’articolo 10 del regolamento (CE) n. 479/2008.
Se erogano aiuti nazionali a favore degli investimenti, gli Stati membri li notificano compilando le parti pertinenti degli allegati I, V e VII del presente regolamento.
Sezione 7
Eliminazione dei sottoprodotti
Articolo 21
Fissazione di una percentuale minima di alcole
1. Fatto salvo l’allegato VI, sezione D, punto 1, del regolamento (CE) n. 479/2008, gli Stati membri stabiliscono il volume di alcole che devono contenere i sottoprodotti in percentuale del volume contenuto nel vino prodotto. Gli Stati membri possono modulare la percentuale minima di alcole in base a criteri oggettivi e non discriminatori.
2. Se le percentuali applicabili, fissate dallo Stato membro in applicazione del paragrafo 1 non sono raggiunte, i soggetti obbligati alla distillazione consegnano una quantità di vino di loro produzione in modo da garantire il rispetto di dette percentuali.
3. Per determinare il volume di alcole contenuto nei sottoprodotti rispetto a quello contenuto nel vino prodotto, il titolo alcolometrico volumico naturale standard da prendere in considerazione nelle varie zone viticole è fissato in:
a)
8,0 % per la zona A;
b)
8,5 % per la zona B;
c)
9,0 % per la zona C I;
d)
9,5 % per la zona C II;
e)
10,0 % per la zona C III.
Articolo 22
Eliminazione dei sottoprodotti
I produttori sono tenuti a ritirare i sottoprodotti della vinificazione o di qualsiasi altra operazione di trasformazione dell’uva, sotto supervisione e nel rispetto delle seguenti condizioni:
a)
i sottoprodotti sono ritirati rapidamente e al più tardi entro la fine della campagna nel corso della quale sono stati ottenuti. Gli Stati membri possono anticipare tale data. Il ritiro, con indicazione dei quantitativi stimati, è iscritto nei registri tenuti in applicazione dell’articolo 112, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008, oppure attestato dall’autorità competente;
b)
il ritiro avviene nel rispetto della normativa comunitaria in vigore, in particolare in materia ambientale.
Il ritiro delle fecce si considera eseguito una volta che le medesime siano state denaturate in modo da renderne impossibile l’impiego nella vinificazione e a condizione che la consegna a terzi delle fecce denaturate sia iscritta nei registri tenuti in applicazione dell’articolo 112, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008. Gli Stati membri adottano le misure necessarie per garantire il controllo di tali transazioni. A tal fine possono istituire un sistema di riconoscimento preventivo dei terzi.
Gli Stati membri possono decidere che i produttori che nel corso della campagna considerata non producono nei propri impianti più di 25 hl di vino o di mosto sono esonerati dal ritiro dei loro sottoprodotti.
Articolo 23
Eliminazione dei sottoprodotti mediante distillazione
1. I produttori possono adempiere l’obbligo di eliminare una parte o la totalità dei sottoprodotti della vinificazione o di ogni altra operazione di trasformazione dell’uva conferendo i sottoprodotti alla distillazione.
2. Gli Stati membri possono imporre a tutti i loro produttori o a una parte dei medesimi l’obbligo di conferire alla distillazione, in tutto o in parte, i sottoprodotti della vinificazione o di ogni altra operazione di trasformazione dell’uva, in base a criteri oggettivi e non discriminatori. Tale obbligo può essere adempiuto anche mediante il conferimento di vino all’industria dell’aceto.
3. Gli Stati membri interessati possono istituire un sistema di certificazione delle distillerie secondo una procedura che sono tenuti ad adottare.
Articolo 24
Oggetto dell’aiuto
1. L’aiuto di cui all’articolo 16 del regolamento (CE) n. 479/2008 è versato, fermo restando il disposto del paragrafo 3 ed entro i limiti fissati al paragrafo 1, secondo comma, del medesimo articolo, ai distillatori che trasformano i prodotti conferiti alla distillazione in alcole greggio avente un titolo alcolometrico volumico minimo di 92 % vol.
2. L’aiuto comprende un importo forfettario destinato a compensare i costi di raccolta dei prodotti, importo che il distillatore è tenuto a trasferire al produttore se i costi sono stati da lui sostenuti.
3. Gli Stati membri possono disporre la concessione di un anticipo dell’aiuto a condizione che il beneficiario abbia costituito una cauzione.
4. Gli Stati membri adottano le modalità di applicazione della misura prevista dal presente articolo.
Articolo 25
Importo dell’aiuto
1. L’importo massimo dell’aiuto di cui all’articolo 16 del regolamento (CE) n. 479/2008 da versare ai distillatori è fissato in % vol di alcol e per ettolitro nel modo seguente:
a)
per l’alcole greggio ottenuto dalle vinacce: 1,1 EUR/%vol/hl;
b)
per l’alcole greggio ottenuto da vino e fecce: 0,5 EUR/%vol/hl.
2. Gli Stati membri fissano, nei limiti stabiliti al paragrafo 1, in base a criteri oggettivi e non discriminatori, l’importo dell’aiuto e la compensazione forfettaria dei costi di raccolta di cui all’articolo 24, paragrafo 2, e li comunicano alla Commissione compilando le pertinenti parti degli allegati I, V e VII. Tali importi possono essere adeguati a seconda delle diverse tipologie di produzione, in base a criteri oggettivi e non discriminatori.
Sezione 8
Distillazione di alcole per usi commestibili
Articolo 26
Oggetto dell’aiuto
1. L’aiuto di cui all’articolo 17 del regolamento (CE) n. 479/2008 è versato, alle condizioni ivi stabilite in base a criteri oggettivi e non discriminatori, ai produttori la cui attività è finalizzata all’elaborazione di distillati di vino destinati al settore dell’alcole per usi commestibili.
2. L’aiuto può essere versato ai produttori di vino che non sono essi stessi produttori di uva.
3. Gli Stati membri possono disporre la concessione di un anticipo dell’aiuto a condizione che il beneficiario abbia costituito una cauzione.
4. Gli Stati membri adottano le modalità di applicazione della misura prevista dal presente articolo.
Articolo 27
Importo dell’aiuto
Gli Stati membri fissano gli importi dell’aiuto per ettaro e li comunicano alla Commissione compilando le parti pertinenti degli allegati I, V e VII. Tali importi possono essere adeguati, in particolare in funzione della regione di produzione e delle condizioni di produzione, in base a criteri oggettivi e non discriminatori.
Sezione 9
Distillazione di crisi
Articolo 28
Definizione della misura
1. Fatto salvo il disposto dell’articolo 18, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 e nei limiti delle risorse disponibili, di cui ai paragrafi 4 e 5 del medesimo articolo, gli Stati membri che avviano la distillazione di crisi sull’intero loro territorio o parte di esso, per una o più categorie di vino, in base a criteri oggettivi e non discriminatori, ne informano la Commissione attraverso una modifica dei programmi di sostegno.
2. Gli Stati membri possono imporre l’obbligo della distillazione di crisi a tutti i loro produttori o a una parte dei medesimi, in base a criteri oggettivi e non discriminatori.
3. Gli Stati membri adottano le modalità di applicazione della misura prevista dal presente articolo.
Articolo 29
Modalità dell’aiuto
1. L’aiuto di cui all’articolo 18 del regolamento (CE) n. 479/2008 è versato, fatto salvo il disposto di cui al paragrafo 3 del medesimo articolo, ai distillatori che trasformano il vino in alcole greggio con un titolo alcolometrico volumico minimo di 92 % vol.
2. L’aiuto può includere un prezzo minimo che i distillatori trasferiscono ai produttori di vino.
3. Gli Stati membri possono disporre la concessione di un anticipo dell’aiuto a condizione che il beneficiario abbia costituito una cauzione.
Articolo 30
Importo dell’aiuto
1. Gli Stati membri fissano l’importo dell’aiuto e, se del caso, il prezzo minimo per i produttori di vino di cui all’articolo 29, e li comunicano alla Commissione compilando le parti pertinenti degli allegati I, V e VII. Tali importi possono essere adeguati, in particolare in funzione della regione di produzione e della categoria di vino, in base a criteri oggettivi e non discriminatori. In ogni caso l’aiuto è fissato in modo che il prezzo versato al produttori di vino non superi il prezzo di mercato della regione di produzione e della categoria di vino corrispondenti.
2. Se del caso, gli Stati membri riducono in proporzione il prezzo minimo da versare ai produttori di vino il cui titolo alcolometrico è stato aumentato mediante aggiunta di saccarosio o di mosto col beneficio dell’aiuto di cui all’articolo 19 del regolamento (CE) n. 479/2008.
Articolo 31
Aiuti nazionali
Se concedono aiuti nazionali per la distillazione di crisi, gli Stati membri conservano una registrazione dei dati relativi ad ogni domanda e al risultato ad essa riservato. Essi comunicano tali informazioni compilando la riga corrispondente degli allegati II, III e IV.
Sezione 10
Impiego di mosto di uve concentrato
Articolo 32
Oggetto dell’aiuto
1. L’aiuto di cui all’articolo 19 del regolamento (CE) n. 479/2008 è concesso ai produttori di vino che usano mosti di uve concentrati e mosti di uve concentrati rettificati prodotti nella Comunità per aumentare il titolo alcolometrico volumico naturale dei prodotti di cui all’allegato V, sezione A, del regolamento (CE) n. 479/2008.
2. Gli Stati membri possono disporre la concessione di un anticipo dell’aiuto a condizione che il beneficiario abbia costituito una cauzione.
3. Gli Stati membri adottano le modalità di applicazione della misura prevista dal presente articolo.
Articolo 33
Importo dell’aiuto
1. L’importo massimo dell’aiuto di cui all’articolo 19, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 è fissato come segue, per titolo alcolometrico volumico (% vol) potenziale e per ettolitro, per le seguenti categorie di prodotti:
a)
mosto di uve concentrato: 1,699 EUR/%vol/hl;
b)
mosto di uve concentrato rettificato: 2,206 EUR/%vol/hl.
2. Gli Stati membri fissano, nei limiti stabiliti al paragrafo 1, in base a criteri oggettivi e non discriminatori, l’importo dell’aiuto per ogni categoria di prodotto e lo comunicano alla Commissione compilando la parte pertinente degli allegati I, V e VII. Tali importi possono essere modulati per regione o zona viticola, in base a criteri oggettivi e non discriminatori.
3. Il titolo alcolometrico potenziale dei prodotti specificati nel paragrafo 1 è determinato applicando i dati della tabella di corrispondenza che figura nell’allegato I del regolamento (CE) n. 1623/2000 agli indici forniti alla temperatura di 20 °C dal rifrattometro utilizzato secondo il metodo previsto dall’allegato del regolamento (CEE) n. 558/93 della Commissione (15). Per i controlli compiuti dalle autorità competenti è ammessa una tolleranza di 0,2 % vol.
Articolo 34
Controlli
Le autorità competenti degli Stati membri prendono tutti i provvedimenti atti a consentire i controlli necessari per verificare, in particolare, l’identità e il volume del prodotto utilizzato per l’operazione di aumento del titolo alcolometrico, nonché l’osservanza delle disposizioni dell’allegato V, sezioni A e B, del regolamento (CE) n. 479/2008.
CAPO III
Relazioni, valutazione e disposizioni generali
Articolo 35
Relazioni e valutazione
1. Gli Stati membri presentano alla Commissione la relazione di cui all’articolo 21, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 utilizzando il modulo di cui agli allegati V e VI del presente regolamento. Le informazioni contenute nelle relative tabelle si riferiscono, per ogni anno, alle misure previste dal programma di sostegno:
a)
una dichiarazione delle spese, per esercizio finanziario, già sostenute nel corso del periodo di programmazione, che in nessun caso superano il massimale assegnato agli Stati membri in applicazione dell’allegato II del regolamento (CE) n. 479/2008;
b)
stime delle spese per gli esercizi finanziari successivi fino al termine del periodo previsto per l’attuazione del programma di sostegno, nei limiti del massimale assegnato allo Stato membro in applicazione dell’allegato II del regolamento (CE) n. 479/2008 e in linea con la versione più aggiornata del programma trasmesso in applicazione dell’articolo 3 del presente regolamento.
2. Nella stessa comunicazione gli Stati membri presentano, in base al modulo figurante nell’allegato VII, i dati tecnici relativi all’attuazione delle misure previste nel programma di sostegno. Gli Stati membri trasmettono i dati dettagliati sull’attuazione delle misure di promozione utilizzando il modulo figurante nell’allegato VIII.
3. I riferimenti a un determinato esercizio finanziario riguardano i pagamenti effettivamente eseguiti dagli Stati membri tra il 16 ottobre di un anno e il 15 ottobre dell’anno successivo.
4. Gli Stati membri presentano alla Commissione la relazione di cui all’articolo 21, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008 utilizzando il modulo di cui agli allegati V e VI del presente regolamento. Inoltre, nelle conclusioni figurano i seguenti elementi:
-
C1: valutazione dei costi e dei benefici del programma di sostegno;
-
C2: indicazioni su come sia possibile accrescere l’efficienza del programma.
5. Gli Stati membri comunicano alla Commissione i provvedimenti presi per conformarsi alle disposizioni dell’articolo 9, paragrafo 1, e dell’articolo 12, paragrafo 1, lettera d). Per tale comunicazione gli Stati membri utilizzano i moduli figuranti negli allegati VIII bis e VIII ter.
6. Gli Stati membri di cui all’articolo 5, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 479/2008 non hanno l’obbligo di presentare i moduli riportati negli allegati V, VI, VII, VIII, VIII bis e VIII ter del presente regolamento.
7. Gli Stati membri tengono una registrazione particolareggiata dei programmi di sostegno, modificati o no, nonché di tutte le misure realizzate in applicazione dei medesimi.
Articolo 36
Esclusione
Nell’ambito dei programmi nazionali di sostegno non possono essere concessi aiuti finanziari ai produttori che detengono superfici piantate illegalmente, a cui si applicano gli articoli 85 e 86 del regolamento (CE) n. 479/2008, né a favore di superfici destinate alla coltura di piante madri per marze, di cui all’articolo 60, paragrafo 3, del presente regolamento.
Articolo 37
Termini di pagamento ai beneficiari
Per tutte le misure, ad eccezione di quella prevista dall’articolo 9 del regolamento (CE) n. 479/2008, gli Stati membri:
a)
fissano il termine di presentazione della domanda;
b)
effettuano i pagamenti ai beneficiari entro i seguenti termini, a partire dalla data di presentazione di un fascicolo di domanda completo e valido:
i)
sette mesi per misure che possono essere portate a termine e controllate entro un anno;
ii)
entro un periodo ragionevole di tempo, che gli Stati membri fissano e comunicano alla Commissione nelle pertinenti parti dell’allegato I, per le misure che non possono essere portate a termine e controllate entro un anno.
TITOLO III
SCAMBI CON I PAESI TERZI
CAPO I
Regime dei prezzi di entrata dei succhi e mosti di uve
Articolo 38
Definizione
Ai fini del presente titolo per «partita» si intende il quantitativo di uno stesso prodotto spedito da un unico speditore ad un unico destinatario, nell’ambito di un’unica dichiarazione di immissione in libera pratica. Ogni dichiarazione può riguardare esclusivamente merci aventi una stessa origine, ai sensi della definizione di cui agli articoli 23 e 24 del regolamento (CEE) n. 2913/92 (16) e che rientrano in un solo codice della nomenclatura combinata.
Articolo 39
Verifica dei prezzi per ciascuna partita
1. Per i prodotti dei codici NC 2009 61, 2009 69 e 2204 30 elencati nell’allegato I, parte terza, sezione I, allegato 2, della tariffa doganale comune e soggetti al regime dei prezzi d’entrata, la realtà del valore in dogana è verificata partita per partita.
2. Il prezzo di entrata figurante nell’allegato 2 del regolamento (CEE) n. 2658/87 (17) dei prodotti di cui al paragrafo 1 è determinato in base al valore in dogana.
CAPO II
Attestato e bollettino di analisi dei vini, dei succhi e dei mosti di uve per l’importazione
Sezione 1
Disposizioni generali
Articolo 40
Documenti richiesti
L’attestato e il bollettino di analisi di cui, rispettivamente, all’articolo 82, paragrafo 3, lettere a) e b), del regolamento (CE) n. 479/2008 sono contenuti in un unico documento nel quale:
a)
la parte «attestato» è rilasciata da un organismo del paese terzo di cui sono originari i prodotti;
b)
la parte «bollettino di analisi» è rilasciata da un laboratorio ufficiale riconosciuto dal paese terzo di cui sono originari i prodotti.
Articolo 41
Contenuto del bollettino di analisi
Il bollettino di analisi reca le seguenti indicazioni:
a)
per quanto riguarda i vini e i mosti di uve parzialmente fermentati:
i)
il titolo alcolometrico volumico totale,
ii)
il titolo alcolometrico volumico effettivo;
b)
per quanto riguarda i mosti di uve e i succhi di uve, la densità;
c)
per quanto riguarda i vini, i mosti di uve e i succhi di uve:
i)
l’estratto secco totale,
ii)
l’acidità totale,
iii)
l’acidità volatile,
iv)
l’acidità citrica,
v)
l’anidride solforosa totale,
vi)
la presenza di varietà ottenute da incroci interspecifici (ibridi produttori diretti o altre varietà non appartenenti alle specie Vitis Vinifera).
Articolo 42
Esenzioni
1. Sono esentati dall’obbligo di presentazione dell’attestato e del bollettino di analisi i prodotti esportati da paesi terzi e originari dei medesimi, confezionati in recipienti di capacità non superiore a 5 litri, etichettati e muniti di un dispositivo di chiusura a perdere, purché il quantitativo totale trasportato, anche se composto di più partite separate, non superi 100 litri.
2. Se le condizioni di cui al paragrafo 1 non sono soddisfatte, non è necessario presentare l’attestato o il bollettino di analisi per:
a)
il vino, il mosto di uve e i succhi di uve contenuti nei bagagli dei viaggiatori, ai sensi dell’articolo 45 del regolamento (CEE) n. 918/83 del Consiglio (18), in quantità non superiore a 30 l per viaggiatore;
b)
i quantitativi di vino, fino a un massimo di 30 l per partita, che formano oggetto di piccole spedizioni tra privati, ai sensi dell’articolo 29 del regolamento (CEE) n. 918/83;
c)
i vini e i succhi di uve che fanno parte dei beni personali di privati che trasferiscono la propria residenza da un paese terzo a un paese della Comunità, ai sensi dell’articolo 2 del regolamento (CEE) n. 918/83;
d)
i vini e i succhi di uve destinati alle fiere, ai sensi dell’articolo 95 del regolamento (CEE) n. 918/83, purché tali prodotti siano condizionati in recipienti di capacità non superiore a 2 litri, etichettati e muniti di un dispositivo di chiusura a perdere;
e)
le quantità di vini, di mosti e di succhi di uve condizionati in altri recipienti, importati a fini di sperimentazione scientifica e tecnica, fino a un massimo di 100 l;
f)
i vini e i succhi di uve importati in conformità alle disposizioni della convenzione di Vienna sulle relazioni diplomatiche, del 18 aprile 1961, o della convenzione di Vienna sulle relazioni consolari, del 24 aprile 1963, o di altre convenzioni consolari, o della convenzione di New York del 16 dicembre 1969 sulle missioni speciali;
g)
i vini e i succhi di uve che costituiscono le provviste di bordo di navi e aeromobili operanti su rotte internazionali;
h)
i vini e i succhi di uve originari della Comunità e qui imbottigliati, esportati in un paese terzo e rientrati nel territorio doganale della Comunità e immessi in libera pratica.
Sezione 2
Condizioni da rispettare, modalità di redazione ed utilizzazione dell’attestato e del bollettino di analisi per l’importazione di vini, succhi e mosti di uve
Articolo 43
Documento V I 1
1. L’attestato e il bollettino di analisi sono redatti su un unico documento V I 1 per ciascuna partita destinata ad essere importata nella Comunità.
Il documento di cui al primo comma è redatto su un formulario V I 1 conforme al modello contenuto nell’allegato IX. Esso è firmato da un funzionario di un organismo ufficiale o da un funzionario di un laboratorio riconosciuto ai sensi dell’articolo 48.
2. Se il prodotto non è destinato al consumo umano diretto non è necessaria la compilazione della parte relativa al bollettino di analisi del formulario V I 1.
Se si tratta di un vino confezionato in recipienti etichettati di capacità non superiore a 60 litri e provvisti di un dispositivo di chiusura a perdere, il quale sia originario di un paese terzo incluso nell’elenco di cui all’allegato XII che abbia offerto particolari garanzie accettate dalla Comunità, la parte relativa al bollettino di analisi del formulario V I 1 deve essere compilata soltanto per quanto riguarda:
a)
il titolo alcolometrico volumico effettivo,
b)
l’acidità totale,
c)
l’anidride solforosa totale.
Articolo 44
Descrizione dei documenti
1. I formulari V I 1 sono costituiti da un originale e da una copia dattiloscritta o manoscritta ottenuta contemporaneamente, in quest’ordine.
2. Il formulario V I 2 è un estratto conforme al modello contenuto nell’allegato X, recante i dati riportati in un documento V I 1 o in un altro estratto V I 2 e vistato da un ufficio doganale della Comunità. I formulari V I 2 sono costituiti da un originale e da due copie, in quest’ordine.
3. I documenti V I 1 e gli estratti V I 2 sono conformi alle disposizioni tecniche riportate nell’allegato XI.
4. L’originale e la copia accompagnano il prodotto. I formulari V I 1 e V I 2 sono compilati a macchina, a mano o con mezzi tecnici equivalenti riconosciuti da un organismo ufficiale. Qualora sia effettuata a mano, la compilazione deve essere eseguita in inchiostro e a stampatello. I formulari non devono contenere raschiature o alterazioni. Le eventuali modifiche si effettuano depennando le indicazioni erronee e aggiungendo, ove occorra, le indicazioni volute. Ognuna di queste modifiche deve essere approvata da chi la apporta e vistata dall’organismo ufficiale, dal laboratorio o dalle autorità doganali.
5. I documenti V I 1 e gli estratti V I 2 recano un numero d’ordine attribuito, nel caso dei documenti V I 1, dall’organismo ufficiale il cui responsabile firma l’attestato, e nel caso degli estratti V I 2, dall’ufficio doganale che appone su di essi il visto a norma dell’articolo 47, paragrafi 2 e 3.
6. Fatti salvi i paragrafi 2, 3, 4 e 5, i documenti V I 1 e V I 2 possono essere rilasciati e utilizzati ricorrendo a sistemi computerizzati, secondo modalità stabilite dalle autorità competenti degli Stati membri. Il contenuto dei documenti V I 1 e V I 2 in forma elettronica è identico a quello dei documenti cartacei.
Articolo 45
Procedura semplificata
1. Si considerano attestati o bollettini di analisi, rilasciati dagli organismi e dai laboratori figuranti nell’elenco di cui all’articolo 48, i documenti V I 1 compilati dai produttori di vino stabiliti nei paesi terzi elencati all’allegato XII, che hanno offerto garanzie particolari accettate dalla Comunità, a condizione che tali produttori siano stati riconosciuti individualmente dalle autorità competenti dei medesimi paesi terzi e siano soggetti al controllo di tali autorità.
2. I produttori riconosciuti di cui al paragrafo 1 usano il formulario V I 1 e indicano nella casella 9 il nome e l’indirizzo dell’organismo ufficiale del paese terzo che li ha riconosciuti. Essi lo compilano indicando inoltre:
a)
nella casella 1, il proprio nome e indirizzo e il numero di registrazione nei paesi terzi indicati nell’allegato XII;
b)
nella casella 10, almeno i dati di cui all’articolo 43, paragrafo 2.
I produttori appongono la propria firma negli appositi spazi delle caselle 9 e 10, dopo aver depennato le parole «nome e qualifica del responsabile».
Non è necessaria né l’apposizione di timbri né l’indicazione del nome e dell’indirizzo del laboratorio.
Articolo 46
Deroghe
L’applicazione dell’articolo 43, paragrafo 2, e dell’articolo 45 del presente regolamento può essere sospesa ove si constati che i prodotti cui si applicano tali disposizioni sono stati sottoposti a falsificazioni tali da mettere in pericolo la salute dei consumatori o a pratiche enologiche diverse da quelle di cui all’articolo 82, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008.
Articolo 47
Uso
1. L’originale e la copia del documento V I 1 o dell’estratto V I 2 sono consegnati, all’atto dell’espletamento delle formalità doganali necessarie per l’immissione in libera pratica della partita, alle autorità competenti dello Stato membro nel cui territorio hanno luogo tali formalità.
Le autorità annotano in conformità il tergo del documento V I 1 o dell’estratto V I 2. Esse restituiscono l’originale all’interessato e ne conservano la copia per un periodo di almeno cinque anni.
2. Quando una partita è rispedita nella sua totalità prima dell’immissione in libera pratica, il nuovo speditore consegna alle autorità doganali, sotto la cui sorveglianza si trova la partita, il documento V I 1 o l’estratto V I 2 relativo alla stessa, nonché eventualmente un formulario V I 2, compilato consecutivamente.
Le autorità, dopo aver constatato la concordanza delle indicazioni del documento V I 1 con quelle del formulario V I 2 o, se del caso, delle indicazioni dell’estratto V I 2 con quelle del formulario V I 2 compilato consecutivamente, vistano quest’ultimo, facente funzione di estratto V I 2, ed annotano in conformità il documento o l’estratto precedente. Esse restituiscono l’estratto e l’originale del documento V I 1 o dell’estratto V I 2 precedente al nuovo speditore e ne conservano la copia per un periodo di almeno cinque anni.
Quando una partita di prodotti è riesportata verso un paese terzo, non è necessaria la compilazione del formulario V I 2.
3. Quando una partita di un prodotto è frazionata prima della sua immissione in libera pratica, l’interessato consegna alle autorità doganali, sotto la cui sorveglianza si trova la partita da frazionare, l’originale e la copia del documento V I 1 o l’estratto V I 2 relativo alla partita stessa e, per ciascuna nuova partita, l’originale di un formulario V I 2, nonché due copie compilate consecutivamente.
Le autorità, dopo aver constatato la concordanza tra le indicazioni del documento V I 1 o dell’estratto V I 2 e quelle del formulario V I 2 relativo ad ogni nuova partita, vistano quest’ultimo, che funge quindi da estratto V I 2, ed annotano in conformità il tergo del documento V I 1 o dell’estratto V I 2 sulla cui base l’estratto è stato redatto. Esse restituiscono all’interessato l’estratto V I 2 e il documento V I 1 o l’estratto V I 2 redatto precedentemente e conservano una copia di ciascuno di detti documenti per un periodo di almeno cinque anni.
Articolo 48
Elenchi degli organismi competenti
1. La Commissione redige e tiene aggiornati, sulla base delle comunicazioni trasmesse dalle autorità competenti dei paesi terzi, elenchi con i nomi e gli indirizzi degli organismi, dei laboratori, nonché dei produttori di vino abilitati a compilare i documenti V I 1. La Commissione rende pubblici su internet i nomi e gli indirizzi di tali organismi e laboratori.
2. Le comunicazioni delle autorità competenti dei paesi terzi di cui al paragrafo 1 recano:
a)
i nomi e gli indirizzi degli organismi ufficiali e dei laboratori riconosciuti o designati per la redazione dei documenti V I 1;
b)
i nomi, gli indirizzi e i numeri di registrazione ufficiale dei produttori di vino autorizzati a redigere i documenti V I 1.
Negli elenchi di cui al paragrafo 1 sono inclusi soltanto gli organismi e i laboratori ai sensi del primo comma, lettera a), del presente paragrafo, autorizzati dalle autorità competenti del paese terzo a fornire, su richiesta, alla Commissione e agli Stati membri, tutte le informazioni utili per la valutazione dei dati contenuti nel documento.
3. Gli elenchi sono aggiornati, in particolare, a seguito di eventuali cambiamenti di indirizzo e/o di denominazione degli organismi o dei laboratori.
Articolo 49
Norme sull’importazione indiretta
Se un vino è esportato da un paese terzo, sul cui territorio è stato elaborato («paese d’origine»), in un altro paese terzo («paese d’esportazione») dal quale è poi esportato nella Comunità, le autorità competenti del «paese d’esportazione» possono redigere il documento V I 1 per il vino di cui trattasi, sulla base di un documento V I 1 o di un documento equivalente rilasciato dalle autorità competenti del «paese d’origine», senza dover praticare analisi supplementari sul vino in questione, se il medesimo:
a)
è stato imbottigliato ed etichettato nel «paese d’origine» e tale è rimasto, oppure
b)
è stato esportato sfuso dal «paese d’origine» ed imbottigliato ed etichettato nel paese d’esportazione, senza subire un’ulteriore trasformazione.
Nel documento V I 1 l’autorità competente del «paese d’esportazione» certifica che si tratta di un vino ai sensi delle disposizioni del primo comma e che sono state rispettate le condizioni stabilite in tali disposizioni.
L’originale o una copia conforme del documento V I 1 o documento equivalente del paese di origine e accluso al documento V I 1 del paese di esportazione.
Per paese di origine ai sensi del presente articolo si intendono esclusivamente i paesi figuranti nell’elenco degli organismi e dei laboratori abilitati dai paesi terzi a compilare i documenti che devono accompagnare ogni partita di vino importato, pubblicato in applicazione dell’articolo 48, paragrafo 1.
Articolo 50
Disposizioni speciali per taluni vini
1. Per i vini liquorosi ed i vini alcolizzati i documenti V I 1 sono riconosciuti validi soltanto se l’organismo ufficiale di cui all’articolo 48 ha inserito la seguente annotazione nella casella 14:
«L’alcole aggiunto a questo vino è di origine vinica».
Tale annotazione è completata con le seguenti indicazioni:
a)
il nome e l’indirizzo completi dell’organismo che rilascia il documento;
b)
la firma di un responsabile di tale organismo;
c)
il timbro di tale organismo.
2. Il documento V I 1 può essere usato per certificare che un vino importato reca un’indicazione geografica conforme all’Accordo sugli aspetti dei diritti di proprietà intellettuale riguardanti il commercio (TRIPs) dell’Organizzazione Mondiale del Commercio (OMC), oppure alla normativa comunitaria sulle indicazioni geografiche oppure a un accordo sul riconoscimento e sulla protezione delle indicazioni geografiche tra la Comunità europea e il paese terzo di cui il vino è originario.
In tal caso nella casella 14 è inserita la seguente annotazione:
«Il vino oggetto del presente documento è stato prodotto nella regione viticola … e la denominazione di origine indicata nella casella 6 gli è stata attribuita conformemente alla normativa del paese di origine».
Tale annotazione è completata con le indicazioni di cui al paragrafo 1, secondo comma.
Articolo 51
Conformità dei vini importati
Ove sospettino che un prodotto originario di un paese terzo non sia conforme alle disposizioni dell’articolo 82, paragrafi 1 e 2, del regolamento (CE) n. 479/2008, le autorità competenti degli Stati membri ne informano senza indugio la Commissione.
CAPO III
Disposizioni specifiche per l’esportazione
Articolo 52
Comunicazione degli organismi ufficiali
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione l’elenco degli organismi ufficiali o ufficialmente riconosciuti che propongono per il rilascio degli attestati comprovanti che il vino è conforme alle condizioni di accesso alle concessioni previste dagli accordi con i paesi terzi.
2. La Commissione agisce in nome della Comunità nel redigere e scambiare, congiuntamente con il paese terzo interessato, l’elenco degli organismi ufficiali autorizzati a compilare l’attestato di cui al paragrafo 1 nonché il certificato equivalente rilasciato dal paese terzo interessato.
3. La Commissione rende pubblico l’elenco di cui al paragrafo 2 e lo aggiorna periodicamente.
CAPO IV
Disposizioni transitorie
Articolo 53
Conformità dei documenti V I 1 e V I 2
I documenti V I 1 e V I 2 che erano conformi alle pertinenti disposizioni vigenti al momento dell’immissione sul mercato dei prodotti, ma che non sono più conformi alle suddette disposizioni a partire dall’entrata in applicazione del presente regolamento, possono continuare ad essere utilizzati fino al 31 dicembre 2008.
Articolo 54
Svincolo delle cauzioni
A richiesta delle parti interessate le sanzioni costituite per il rilascio di titoli di importazione e di esportazione sono svincolate a partire dal 1o agosto 2008, a meno che i titoli non siano scaduti prima di tale data.
TITOLO IV
POTENZIALE PRODUTTIVO
CAPO I
Impianti illegali
Articolo 55
Sanzioni in caso di inosservanza degli obblighi di estirpazione
1. Le sanzioni previste dall’articolo 85, paragrafo 3 e dall’articolo 86, paragrafo 4, secondo comma, del regolamento (CE) n. 479/2008 sono fissate in modo da sanzionare adeguatamente coloro che hanno violato le pertinenti disposizioni.
Fatte salve, se del caso, le sanzioni eventualmente imposte in precedenza, gli Stati membri fissano le sanzioni previste dall’articolo 85, paragrafo 3 e dall’articolo 86, paragrafo 4, secondo comma, del regolamento (CE) n. 479/2008, in base ai seguenti principi:
a)
la sanzione finanziaria di base è pari ad almeno 12 000 EUR/ha;
b)
gli Stati membri possono aumentare la sanzione in base al valore commerciale dei vini prodotti nei vigneti considerati.
2. Gli Stati membri impongono la sanzione di cui all’articolo 85, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 479/2008:
a)
per quanto riguarda gli impianti illegali esistenti alla data di entrata in vigore del presente regolamento, per la prima volta il 1o gennaio 2009;
b)
per quanto riguarda gli impianti illegali realizzati successivamente alla data di entrata in vigore del presente regolamento, per la prima volta con decorrenza dalla data di tali impianti.
La sanzione è nuovamente applicata ogni 12 mesi a partire dalle date suddette e secondo i criteri di cui al paragrafo 1 del presente articolo, fino all’adempimento dell’obbligo di estirpazione.
3. Gli Stati membri impongono la sanzione di cui all’articolo 86, paragrafo 4, secondo comma, del regolamento (CE) n. 479/2008 per la prima volta il 1o luglio 2010 per mancata osservanza dell’obbligo di estirpazione e, successivamente, ogni 12 mesi fino al suo adempimento, secondo i criteri fissati al paragrafo 1 del presente articolo.
4. Gli Stati membri trattengono gli importi corrispondenti alle sanzioni applicate ai sensi del presente articolo.
Articolo 56
Sanzioni in caso di mancata osservanza del divieto di circolazione
1. Le sanzioni previste dall’articolo 87, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 479/2008 sono fissate in modo da sanzionare adeguatamente coloro che hanno violato le pertinenti disposizioni.
2. Le sanzioni di cui al paragrafo 1 sono imposte se il produttore che detiene una superficie vitata superiore a 0,1 ha, secondo i casi:
a)
non presenta il contratto di distillazione entro il termine specificato all’articolo 57, paragrafo 1, secondo comma o se i contratti non coprono l’intera produzione quale dichiarata nella dichiarazione di raccolta o di produzione; oppure
b)
non informa la competente autorità, entro il termine specificato all’articolo 57, paragrafo 1, terzo comma, dell’intenzione di procedere alla vendemmia verde oppure se non esegue in maniera soddisfacente la vendemmia verde.
3. Gli Stati membri impongono le sanzioni di cui al paragrafo 1:
a)
un mese dopo la scadenza del termine stabilito all’articolo 57, paragrafo 1, secondo comma, in caso di mancata presentazione del contratto di distillazione;
b)
il 1o settembre dell’anno civile considerato in caso di mancata osservanza delle disposizioni in materia di vendemmia verde.
4. Gli Stati membri trattengono gli importi corrispondenti alle sanzioni applicate ai sensi del presente articolo.
Articolo 57
Non circolazione o distillazione
1. Nel caso di cui all’articolo 87, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008, le uve o i prodotti ottenuti dalle uve possono avere soltanto una delle destinazioni seguenti:
a)
distillazione esclusivamente a spese del produttore;
b)
vendemmia verde, ai sensi della definizione di cui all’articolo 12, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008, a spese del produttore;
c)
consumo familiare; questa possibilità è ammessa solo se il vigneto del produttore ha una superficie non superiore a 0,1 ha.
Nel caso della distillazione di cui al primo comma, lettera a):
-
i produttori presentano il contratto di distillazione di cui all’articolo 87, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 entro la fine della campagna viticola in cui prodotti sono stati ottenuti;
-
i prodotti ottenuti prima della regolarizzazione dei vigneti a norma dell’articolo 86, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 sono soggetti all’obbligo di distillazione.
In caso di ricorso alla vendemmia verde ai sensi del primo comma, lettera b), i produttori preannunciano la loro intenzione alle autorità competenti entro una data che lo Stato membro fissa in conformità all’articolo 12, paragrafo 1, lettera b). Gli Stati membri procedono al controllo della vendemmia verde ai sensi dell’articolo 12, paragrafo 1, lettera d), del presente regolamento.
2. Fatto salvo il disposto del paragrafo 1, per agevolare i controlli gli Stati membri possono imporre ai produttori l’obbligo di preannunciare alla competente autorità, entro una data da essi stabilita in conformità all’articolo 12, paragrafo 1, lettera b), quale delle opzioni di cui al paragrafo 1, primo comma, lettere a), b) o c), del presente articolo intendono scegliere.
Gli Stati membri possono anche limitare la scelta dei produttori ad una sola o a due delle opzioni citate alle lettere a), b) e c) del paragrafo 1, primo comma.
3. Se il produttore possiede anche vigneti la cui produzione può essere commercializzata, le autorità competenti sono tenute a garantire che i prodotti ottenuti dagli impianti illegali non siano aggiunti ai prodotti commercializzati ottenuti da questi altri vigneti.
Articolo 58
Comunicazioni
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, entro il 1o marzo di ogni anno, le superfici per le quali sono state applicate sanzioni e l’importo della sanzione effettivamente riscossa, avvalendosi del modulo riportato nella tabella 1 dell’allegato XIII. Essi comunicano alla Commissione anche le loro disposizioni di diritto interno in merito a tali sanzioni.
2. Salvo diversa indicazione nelle rispettive tabelle dell’allegato XIII del presente regolamento, le comunicazioni di cui all’articolo 85, paragrafo 4, all’articolo 86, paragrafo 5 e all’articolo 87, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 479/2008, si riferiscono alla campagna viticola precedente.
In caso di prima trasmissione delle comunicazioni di cui all’articolo 85, paragrafo 4, e all’articolo 86, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 479/2008, da effettuarsi entro e non oltre il 1o marzo 2009, le informazioni indicate nelle pertinenti tabelle si riferiscono:
a)
agli impianti illegali effettuati dopo il 31 agosto 1998, scoperti a partire da tale data fino alla fine della campagna viticola 2007/2008 e non ancora estirpati al 31 luglio 2008, se i dati sono disponibili;
b)
agli impianti illegali effettuati anteriormente al 1o settembre 1998, la cui domanda di regolarizzazione ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1493/1999 è stata accettata o rifiutata dallo Stato membro nel periodo compreso tra il 1o agosto 2007 e il 31 luglio 2008.
Per la comunicazione di cui al secondo comma, lettera a), si utilizza la tabella 2 dell’allegato XIII del presente regolamento.
Per la comunicazione di cui al secondo comma, lettera b), si utilizza la tabella 4 dell’allegato XIII del presente regolamento.
La Commissione si riserva il diritto di richiedere informazioni sui suddetti impianti illegali in base agli obblighi di comunicazione previsti dall’articolo 2, paragrafo 7, del regolamento (CE) n. 1227/2000, precedentemente in vigore ma che non sono stati rispettati.
Le successive comunicazioni annuali sono trasmesse utilizzando le tabelle 3, 5, 6 e 7 dell’allegato XIII del presente regolamento.
3. Gli Stati membri hanno la facoltà di includere o no dati regionali nelle comunicazioni di cui ai paragrafi 1 e 2.
Articolo 59
Riduzioni imposte agli Stati membri
Se gli Stati membri non comunicano entro i termini stabiliti una qualsiasi delle tabelle, tranne la tabella 2, di cui all’articolo 58, secondo il modulo riportato nell’allegato XIII del presente regolamento, adeguatamente compilata con le informazioni previste agli articoli 85, paragrafo 4, 86, paragrafo 5 e 87, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 479/2008, la loro dotazione per le misure di sostegno di cui all’articolo 7 del regolamento (CE) n. 479/2008 può essere ridotta secondo quanto previsto all’articolo 89, lettera a), del medesimo regolamento. La Commissione può decidere che, in funzione della portata dell’inadempienza, per ogni mese di ritardo a partire dall’inizio della campagna viticola successiva a quella in cui era necessario trasmettere la comunicazione è incamerato un importo che può arrivare all’1 % in totale della dotazione dello Stato membro per le misure di sostegno.
CAPO II
Regime transitorio dei diritti di impianto
Articolo 60
Diritti di nuovo impianto
1. Se concedono ai produttori diritti di nuovo impianto per superfici destinate a nuovi impianti nell’ambito di misure di ricomposizione fondiaria o di esproprio per motivi di pubblica utilità, adottate in applicazione della normativa nazionale, gli Stati membri procurano che tali diritti non siano concessi per una superficie superiore, in coltura pura, al 105 % della superficie vitata oggetto delle misure di ricomposizione o di esproprio per motivi di pubblica utilità.
2. Se gli Stati membri concedono diritti di nuovo impianto per superfici destinate a sperimentazione, i prodotti ottenuti dalle uve provenienti da tali superfici non possono essere commercializzati per tutto il periodo della sperimentazione.
3. Se gli Stati membri concedono diritti di nuovo impianto per superfici destinate alla produzione di piante madri per marze, per tutto il periodo di produzione dei vivai di marze le uve ottenute da queste piante non sono vendemmiate oppure, se vendemmiate, sono distrutte.
4. I diritti di nuovo impianto concessi in virtù dei paragrafi 2 e 3 si applicano solo nel corso del periodo sperimentale o, rispettivamente, del periodo di produzione di piante madri per marze.
Dopo il periodo di cui al primo comma:
a)
il produttore usa diritti di reimpianto o di impianto concessi a partire da una riserva per poter produrre vino commercializzabile sulla superficie corrispondente; oppure
b)
le viti piantate su tali superfici devono essere estirpate; le spese dell’estirpazione sono a carico del produttore. Fino all’estirpazione, i prodotti ottenuti dalle uve di tali superfici possono essere messi in circolazione solo se destinati alla distillazione, a spese del produttore. Questi prodotti non possono essere utilizzati per la preparazione di alcole con titolo alcolometrico volumico effettivo pari o inferiore a 80 % vol.
5. I diritti di nuovo impianto concessi anteriormente al 1o agosto 2000 per superfici destinate alla sperimentazione o alla produzione di piante madri per marze, e le eventuali condizioni sull’utilizzo di tali diritti o delle superfici piantate in virtù dei medesimi, sono validi durante il periodo di sperimentazione o, rispettivamente, di produzione di dette piante. Dopo la fine del periodo sperimentale o di produzione di piante madri per marze, a tali superfici si applicano le disposizioni di cui al paragrafo 4, secondo comma.
6. Nel caso di cui all’articolo 91, paragrafo 1, lettera d), del regolamento (CE) n. 479/2008, per evitare oneri amministrativi eccessivi, anziché concedere diritti di nuovo impianto gli Stati membri hanno la facoltà di esentare dall’obbligo di estirpazione di cui all’articolo 85, paragrafo 1, del medesimo regolamento le superfici i cui prodotti vitivinicoli sono destinati esclusivamente al consumo familiare dei viticoltori. Gli Stati membri possono avvalersi di tale facoltà soltanto:
a)
nei limiti di una superficie massima per viticoltore che lo Stato membro è tenuto a fissare e che in ogni caso non può essere superiore a 0,1 ha; e
b)
a condizione che il viticoltore non produca vino a scopi commerciali.
7. È vietata la commercializzazione di vino o di prodotti vitivinicoli provenienti dalle superfici di cui al paragrafo 6. Gli Stati membri istituiscono un sistema atto a controllare il rispetto di tale divieto. Qualora si riscontrino infrazioni al divieto, oltre alle eventuali sanzioni imposte dallo Stato membro, si applica il disposto del paragrafo 4, secondo comma, lettera b). Gli Stati membri tengono la registrazione di tutti i casi di applicazione del presente paragrafo.
Articolo 61
Obblighi di registrazione e comunicazione degli Stati membri relativi ai diritti di nuovo impianto
Gli Stati membri tengono una registrazione di tutti i casi in cui concedono diritti di nuovo impianto ai sensi dell’articolo 60.
Per ciascuna campagna viticola gli Stati membri comunicano alla Commissione le seguenti informazioni:
a)
le superfici totali per le quali hanno concesso diritti di nuovo impianto a norma dei paragrafi 1, 2 e 3 dell’articolo 60 e
b)
la superficie totale per la quale hanno concesso diritti di nuovo impianto a norma dell’articolo 91, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008. Tuttavia, qualora si siano avvalsi della deroga di cui all’articolo 60, paragrafo 6, del presente regolamento, gli Stati membri comunicano una stima della superficie complessiva interessata, basata sui risultati delle verifiche compiute.
Per tale comunicazione gli Stati membri compilano la tabella 8 dell’allegato XIII. Gli Stati membri hanno la facoltà di includere o no, in tale comunicazione, dati regionali. La comunicazione è trasmessa alla Commissione entro il 1o marzo di ogni anno con riferimento alla campagna viticola precedente.
Articolo 62
Estirpazione che non dà origine a diritti di reimpianto
L’estirpazione di una superficie in applicazione dell’articolo 24, paragrafo 4, dell’articolo 85, paragrafo 1 o dell’articolo 86, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 479/2008 o dell’articolo 60, paragrafo 4, secondo comma, lettera b), del presente regolamento, non comporta la concessione di diritti di reimpianto. Inoltre non sono concessi diritti di reimpianto qualora siano estirpate:
a)
superfici viticole in attuazione di misure di ricomposizione fondiaria o di esproprio per motivi di pubblica utilità, laddove siano stati concessi diritti di nuovo impianto per tali superfici in virtù dell’articolo 60, paragrafo 1, del presente regolamento;
b)
superfici riservate alla sperimentazione viticola durante il periodo della sperimentazione;
c)
superfici riservate alla produzione di piante madri per marze durante il periodo di produzione di dette piante;
d)
superfici riservate esclusivamente al consumo familiare dei viticoltori; oppure
e)
superfici che beneficiano di un premio di estirpazione a norma dell’articolo 92, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 479/2008.
Articolo 63
Diritti di reimpianto anticipati
1. A norma dell’articolo 92, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008, gli Stati membri possono assegnare diritti di reimpianto ai produttori che si impegnano ad estirpare una superficie vitata entro la fine della terza campagna successiva a quella in cui tale superficie è stata piantata. In questo caso il produttore deve dimostrare di non possedere diritti di impianto, o non in numero sufficiente, per poter piantare a vite tutta la superficie. Lo Stato membro non concede più diritti di quelli necessari al produttore per piantare a vite tutta la superficie interessata, tenendo conto di eventuali diritti già in suo possesso. Il produttore è tenuto a precisare la superficie da estirpare.
2. L’impegno di cui al paragrafo 1, assunto da un produttore, è corredato della costituzione di una cauzione. L’obbligo di estirpazione della superficie indicata costituisce un’esigenza principale ai sensi dell’articolo 20, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2220/85. Lo Stato membro interessato fissa l’importo della cauzione sulla base di criteri oggettivi. Tale importo è proporzionato e sufficiente a motivare i produttori a rispettare l’impegno assunto.
3. Fino a quando l’impegno di estirpare non è stato osservato, gli Stati membri garantiscono che, in una data campagna viticola, non possa essere prodotto vino da commercializzare proveniente simultaneamente dalla superficie che deve essere estirpata e dalla superficie appena piantata, facendo in modo che i prodotti ottenuti da uve coltivate sull’una o l’altra di queste superfici possano essere messi in circolazione solo se destinati alla distillazione, a spese del produttore. Tuttavia, partendo da questi prodotti non può distillarsi alcole con titolo alcolometrico volumico effettivo pari o inferiore a 80 % vol.
4. Se l’impegno di estirpazione non è eseguito entro il termine stabilito, la superficie non estirpata si considera piantata in violazione al divieto di impianto disposto dall’articolo 90, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008.
5. Gli Stati membri controllano l’impianto e l’estirpazione delle superfici di cui trattasi.
6. Gli Stati membri tengono una registrazione di tutti i casi di applicazione dei paragrafi da 1 a 5.
Articolo 64
Trasferimento dei diritti di reimpianto
1. Nell’applicazione dell’articolo 92, paragrafo 5, secondo comma, del regolamento (CE) n. 479/2008, gli Stati membri possono imporre un coefficiente di riduzione equivalente ai trasferimenti di diritti di reimpianto tra aziende.
2. Gli Stati membri tengono una registrazione dei trasferimenti dei diritti di reimpianto tra aziende.
Articolo 65
Riserve di diritti di impianto
1. Gli Stati membri garantiscono che il trasferimento di diritti tramite una riserva nazionale e/o riserve regionali non comporti un aumento globale del potenziale produttivo sul loro territorio. Se necessario, gli Stati membri possono applicare un coefficiente di riduzione.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione la costituzione di riserve nazionali e/o regionali di diritti di impianto o, a seconda dei casi, della scelta di sospendere l’applicazione del sistema delle riserve.
3. Qualora scelga di non applicare il sistema delle riserve, lo Stato membro è tenuto a comprovare alla Commissione di disporre di un sistema efficace per la gestione dei diritti di impianto sul suo territorio.
4. Gli Stati membri tengono una registrazione dei casi in cui hanno concesso diritti di impianto prelevati dalle riserve, dei trasferimenti di diritti di impianto tra le riserve e dei casi di versamento di diritti di impianto nelle riserve. Gli Stati membri registrano anche gli eventuali corrispettivi pagati per il versamento di diritti in una riserva o per la concessione di diritti prelevati da una riserva.
5. Gli Stati membri comunicano alla Commissione per ogni campagna viticola, compilando la tabella 9 dell’allegato XIII:
a)
i diritti di impianto versati alle riserve;
b)
i diritti di impianto concessi a partire dalla riserva con o senza pagamento di corrispettivo.
Articolo 66
Mantenimento del sistema dei diritti di impianto
Gli Stati membri che intendono mantenere nel loro territorio o in parte di esso il divieto di impianto previsto dall’articolo 90, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 oltre la data del 31 dicembre 2015, in virtù della facoltà prevista dal medesimo articolo, paragrafo 6, comunicano la propria intenzione alla Commissione entro il 1o marzo 2015.
CAPO III
Regime di estirpazione
Articolo 67
Ammissibilità
1. Il premio di estirpazione può essere concesso solo se è comprovato che la superficie vitata è effettivamente coltivata. Fatto salvo il controllo previsto all’articolo 81, paragrafo 3, del presente regolamento, è necessaria a tal fine la dichiarazione di raccolta di cui all’articolo 2 del regolamento (CE) n. 1282/2001 della Commissione (19), riguardante almeno le due campagne viticole precedenti l’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 479/2008 e le tre campagne viticole precedenti l’estirpazione.
2. In deroga al paragrafo 1, gli Stati membri hanno la facoltà di disporre che i produttori dispensati dall’obbligo di presentare la dichiarazione di raccolta in applicazione dell’articolo 2, paragrafo 2, lettera c) o dell’articolo 2, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1282/2001 possono comprovare la produzione di uve in base alla dichiarazione prevista all’articolo 2, paragrafo 2, lettera c) o alla dichiarazione di produzione di cui all’articolo 4, paragrafo 1, del medesimo regolamento.
Se per motivi debitamente giustificati non è disponibile né la dichiarazione di raccolta, né la dichiarazione prevista all’articolo 2, paragrafo 2, lettera c) o all’articolo 4, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1282/2001, gli Stati membri hanno la facoltà di prevedere mezzi alternativi per dimostrare l’effettiva coltivazione del vigneto. Gli Stati membri sono tenuti a verificare scrupolosamente l’attendibilità di tali mezzi alternativi.
3. Prima di accettare una domanda di pagamento, gli Stati membri garantiscono che siano soddisfatti i criteri di ammissibilità stabiliti dall’articolo 100, lettere a), b), d), e) e f) del regolamento (CE) n. 479/2008.
Articolo 68
Motivi di esenzione
1. Le zone di montagna e le zone in forte pendenza che possono essere dichiarate non ammissibili al regime di estirpazione in virtù dell’articolo 104, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 479/2008 sono le seguenti:
a)
zone di montagna ad un’altitudine superiore a 500 m, esclusi gli altipiani,
b)
zone con pendenza superiore al 25 %,
c)
zone con terrazze.
2. La comunicazione prevista all’articolo 104, paragrafo 8, del regolamento (CE) n. 479/2008 contiene informazioni indicative delle dimensioni delle suddette superfici ed è trasmessa compilando il modulo figurante nell’allegato XIV del presente regolamento.
Articolo 69
Importo del premio
1. Fatti salvi gli aiuti nazionali che possono essere erogati a norma dell’articolo 106 del regolamento (CE) n. 479/2008, le tabelle relative ai premi di estirpazione di cui all’articolo 101 del medesimo regolamento sono riportate nell’allegato XV del presente regolamento.
2. La resa storica di cui all’articolo 101, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008 è stabilita in base alla resa media dell’azienda oppure, se disponibile, alla resa media della particella, oppure alla resa media di una certa categoria di vino prodotto nell’azienda considerata, per il quale è chiesto il premio di estirpazione. La resa media è calcolata in base alla resa media del quinquennio che va dalla campagna viticola 2003/04 alla campagna viticola 2007/08, escluse le campagne con la resa più alta e con la resa più bassa.
In deroga alle disposizioni di cui al primo comma:
a)
gli Stati membri che hanno aderito alla Comunità nel 2004 o nel 2007 e che non disponevano di un sistema di dichiarazioni di raccolta per l’intero periodo tra il 2003/04 e il 2007/08 calcolano la resa storica in base alla resa media delle campagne dal 2005/06 al 2007/08;
b)
il produttore la cui produzione è stata colpita per più di un anno, nel corso del periodo di riferimento, da eventi di forza maggiore o da circostanze eccezionali ha il diritto di chiedere che la resa storica sia fissata in base alle rese medie delle campagne viticole comprese nel periodo di cui al primo comma, o eventualmente al presente comma, lettera a), non colpite da eventi di forza maggiore o da circostanze eccezionali.
3. La resa media è fissata in base alle dichiarazioni di raccolta.
In deroga al primo comma, gli Stati membri hanno la facoltà di disporre che i produttori dispensati dall’obbligo di presentare la dichiarazione di raccolta in applicazione dell’articolo 2, paragrafo 2, lettera c) o dell’articolo 2, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1282/2001 possano comprovare la produzione di uve in base alla dichiarazione prevista all’articolo 2, paragrafo 2, lettera c) o alla dichiarazione di produzione di cui all’articolo 4, paragrafo 1, del medesimo regolamento.
Gli Stati membri possono disporre, per i membri di cooperative o di altri gruppi di appartenenza o con cui sono associati che non dispongono della dichiarazione di cui all’articolo 2, paragrafo 2, lettera c), del regolamento (CE) n. 1282/2001, che può essere presa in considerazione la resa media della cooperativa o del gruppo purché la cooperativa o il gruppo certifichino che nelle campagne considerate il produttore in questione ha effettivamente fornito loro le uve. In questo caso, se disponibile, si tiene conto della resa media ottenuta nella cooperativa o nel gruppo considerati da una determinata categoria di vino, per la quale è presentata domanda di premio di estirpazione.
Gli Stati membri possono disporre che, qualora non siano disponibili né la dichiarazione di raccolta, né la dichiarazione di cui all’articolo 2, paragrafo 2, lettera c), o all’articolo 4, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1282/2001, per motivi giustificati, da essi controllati, esclusi i motivi indicati al secondo e terzo comma, la resa storica corrisponda alla resa media della regione viticola.
Gli Stati membri sono responsabili della verifica scrupolosa dell’attendibilità delle dichiarazioni e delle fonti alternative utilizzate per determinare la resa storica, presentate in applicazione del presente articolo.
4. Il premio è versato per la superficie vitata, definita in conformità all’articolo 75.
Articolo 70
Procedura di domanda
1. Gli Stati membri stabiliscono le modalità della procedura da seguire, in particolare:
a)
le informazioni necessarie che accompagnano la domanda;
b)
la successiva comunicazione al produttore interessato del premio applicabile;
c)
il termine di esecuzione dell’estirpazione.
2. Gli Stati membri verificano la fondatezza delle domande. A tal fine possono disporre che il produttore alleghi alla domanda un impegno scritto. Se il produttore ritira la domanda senza un motivo giustificato, gli Stati membri possono disporre che i costi relativi al trattamento della domanda siano posti a suo carico.
Articolo 71
Procedura in caso di applicazione di una percentuale unica di accettazione
1. Se applicano la percentuale di accettazione prevista dall’articolo 102, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 479/2008, gli Stati membri procedono ogni anno come segue:
a)
nella misura in cui le risorse di bilancio assegnate allo Stato membro lo permettano, sono accolte senza applicazione di riduzioni tutte le domande di estirpazione dell’intero vigneto di un produttore; se le risorse di bilancio assegnate allo Stato membro non sono sufficienti per poter accogliere tutte queste domande, gli Stati membri ripartiscono il bilancio disponibile in base a criteri oggettivi e non discriminatori stabiliti mediante disposizioni nazionali;
b)
dopo aver dedotto dalle risorse di bilancio disponibili assegnate allo Stato membro gli importi di cui alla lettera a), nella misura in cui le risorse di bilancio rimanenti lo permettano sono accolte senza applicazione di riduzioni tutte le domande dei richiedenti di età non inferiore a cinquantacinque anni, purché gli Stati membri lo abbiano previsto in applicazione dell’articolo 102, paragrafo 5, lettera b), punto ii), del regolamento (CE) n. 479/2008; se le risorse di bilancio assegnate allo Stato membro non sono sufficienti per poter accogliere tutte queste domande, gli Stati membri ripartiscono il bilancio disponibile in base a criteri oggettivi e non discriminatori stabiliti mediante disposizioni nazionali;
c)
dopo aver dedotto dalle risorse di bilancio disponibili assegnate allo Stato membro gli importi di cui alle lettere a) e b), gli Stati membri ripartiscono il bilancio residuo disponibile in base a criteri oggettivi e non discriminatori stabiliti mediante disposizioni nazionali.
2. I criteri oggettivi e non discriminatori di cui all’articolo 102, paragrafo 5, lettera b), del regolamento (CE) n. 479/2008 sono stabiliti dagli Stati membri in modo da garantire che non siano applicate riduzioni alle domande ammissibili. Gli Stati membri comunicano alla Commissione i criteri di cui al paragrafo 1 entro il 15 ottobre di ogni anno, utilizzando la tabella 10 dell’allegato XIII del presente regolamento.
Articolo 72
Versamento del premio
Il premio è versato previa verifica dell’avvenuta estirpazione e al più tardi il 15 ottobre dell’anno di accoglimento delle domande da parte degli Stati membri, a norma dell’articolo 102, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 479/2008.
Articolo 73
Comunicazioni
1. Le comunicazioni di cui ai paragrafi 2, 5 e 6 dell’articolo 102 del regolamento (CE) n. 479/2008 sono trasmesse utilizzando le tabelle 10-12 dell’allegato XIII del presente regolamento. Gli Stati membri hanno la facoltà di includere o no nelle tabelle dati regionali.
2. Se concedono aiuti nazionali per l’estirpazione gli Stati membri inseriscono tale informazione nelle tabelle di cui al paragrafo 1.
3. Se decide di respingere ogni ulteriore domanda, in applicazione dell’articolo 104, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008, lo Stato membro comunica tale decisione alla Commissione.
4. Gli Stati membri comunicano alla Commissione i provvedimenti presi per conformarsi alle disposizioni dell’articolo 104, paragrafo 9, del regolamento (CE) n. 479/2008. Per tale comunicazione gli Stati membri compilano la tabella 12 dell’allegato XIII del presente regolamento.
5. Entro il 1o dicembre di ogni anno gli Stati membri comunicano alla Commissione una relazione annuale sui risultati dei controlli sul regime di estirpazione condotti nel corso del precedente esercizio finanziario. Per tale comunicazione gli Stati membri compilano la tabella 13 dell’allegato XIII.
CAPO IV
Inventario e misurazione della superficie vitata
Articolo 74
Inventario
I dati comunicati nell’inventario di cui all’articolo 109 del regolamento (CE) n. 479/2008 si riferiscono al 31 luglio della campagna viticola precedente.
L’inventario contiene le informazioni riportate nelle tabelle 14-16 dell’allegato XIII del presente regolamento. Gli Stati membri hanno la facoltà di includere o no nelle tabelle dati regionali.
Articolo 75
Superficie vitata
1. Ai fini delle misure riguardanti la ristrutturazione e la riconversione dei vigneti, la vendemmia verde e l’estirpazione, di cui agli articoli 11, 12 e 98 del regolamento (CE) n. 479/2008, la superficie vitata è delimitata dal perimetro esterno dei ceppi di vite a cui si aggiunge una fascia cuscinetto di larghezza pari a metà della distanza tra i filari. La superficie vitata è fissata in conformità all’articolo 30, paragrafo 1, primo comma, del regolamento (CE) n. 796/2004 della Commissione (20).
2. Se la resa storica ai sensi dell’articolo 101, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 479/2008 è determinata in base ad una superficie che non corrisponde alla definizione di cui al paragrafo 1 del presente articolo, gli Stati membri possono procedere ad un nuovo calcolo della resa dividendo la produzione dell’azienda, o della particella, o della categoria di vino considerate, per la superficie vitata su cui è ottenuto il volume di vino determinato, quale definita al paragrafo 1.
TITOLO V
CONTROLLI NEL SETTORE VITIVINICOLO
CAPO I
Principi del controllo
Articolo 76
Controlli
Fatte salve le disposizioni specifiche contenute nel presente regolamento o in altri atti legislativi comunitari, gli Stati membri istituiscono i controlli e adottano i provvedimenti necessari a garantire la corretta applicazione del regolamento (CE) n. 479/2008 e del presente regolamento. I controlli e i provvedimenti sono effettivi, proporzionati e dissuasivi in modo da assicurare un’adeguata tutela degli interessi finanziari delle Comunità.
Gli Stati membri garantiscono in particolare che:
a)
possano essere verificati tutti i criteri di ammissibilità stabiliti dalla normativa comunitaria o nazionale, o dalla disciplina nazionale;
b)
le autorità competenti responsabili dell’esecuzione dei controlli dispongano di personale sufficiente con idonee qualifiche ed esperienza per eseguire efficacemente i controlli;
c)
siano previsti controlli intesi ad evitare doppi finanziamenti irregolari delle misure previste dal presente regolamento e da altri regimi comunitari o nazionali;
d)
i controlli e i provvedimenti corrispondono alla natura della misura di sostegno considerata. Gli Stati membri definiscono i metodi e gli strumenti necessari per l’esecuzione dei controlli e le persone da controllare;
e)
i controlli sono eseguiti sistematicamente o per sondaggio. Nel caso di controlli per sondaggio gli Stati membri si assicurano, mediante il numero, la natura e la frequenza dei controlli, che essi siano rappresentativi dell’intero territorio nazionale e, se del caso, adeguati al volume dei prodotti vitivinicoli commercializzati o detenuti a fini di commercializzazione;
f)
le operazioni ammesse al finanziamento comunitario sono autentiche e conformi alla legislazione comunitaria.
Articolo 77
Principi generali
1. Le verifiche sono effettuate attraverso controlli amministrativi e, se del caso, in loco.
2. I controlli amministrativi sono sistematici e comportano controlli incrociati con, fra l’altro, i dati del sistema integrato di gestione e di controllo previsto dal titolo II, capo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio.
3. Tranne nei casi in cui il regolamento (CE) n. 479/2008 o il presente regolamento prevedano l’esecuzione di controlli in loco sistematici, le autorità competenti eseguono controlli in loco mediante il campionamento di una percentuale idonea di beneficiari/produttori, in base ad un’analisi di rischio ai sensi dell’articolo 79 del presente regolamento.
4. Per quanto riguarda le misure previste dagli articoli 16, 17, 18 e 19 del regolamento (CE) n. 479/2008, la dimensione del campione corrisponde almeno al 5 % delle domande di aiuto. Il campione deve inoltre rappresentare almeno il 5 % degli importi oggetto dell’aiuto.
5. Per quanto riguarda le misure previste dall’articolo 15 del regolamento (CE) n. 479/2008, si applicano mutatis mutandis gli articoli 26, 27 e 28 del regolamento (CE) n. 1975/2006 (21).
6. Ai controlli in loco previsti dal presente articolo si applica il disposto dell’articolo 26, paragrafi 3 e 4, del regolamento (CE) n. 796/2004.
7. In tutti i casi idonei, gli Stati membri si avvalgono del sistema integrato di gestione e di controllo (SIGC).
Articolo 78
Controlli in loco
1. I controlli in loco sono effettuati senza preavviso. È tuttavia ammesso un preavviso limitato allo stretto necessario, sempreché non venga compromessa la finalità del controllo. Il preavviso non può di regola oltrepassare le 48 ore, salvo in casi debitamente giustificati oppure per le misure per le quali sono previsti controlli in loco sistematici.
2. Se del caso, i controlli in loco previsti dal presente regolamento sono effettuati insieme ad altri controlli contemplati dalla normativa comunitaria.
3. Se l’esecuzione di un controllo in loco è ostacolata dal beneficiario o dal suo rappresentante la domanda o le domande di aiuto corrispondenti sono respinte.
Articolo 79
Selezione del campione di controllo
1. L’autorità competente seleziona i campioni di controllo per i controlli in loco previsti dal presente regolamento in base ad un’analisi dei rischi e, se i controlli riguardano in particolare il finanziamento comunitario, in base alla rappresentatività delle domande di aiuto presentate. L’efficienza dell’analisi dei rischi è valutata e aggiornata su base annua:
a)
stabilendo la rilevanza di ogni fattore di rischio;
b)
confrontando i risultati relativi al campione selezionato in base all’analisi dei rischi e quelli del campione selezionato in modo casuale ai sensi del secondo comma;
c)
tenendo conto della situazione specifica dello Stato membro.
Per ottenere questo fattore di rappresentatività, gli Stati membri selezionano in modo casuale il 20-25 % del numero minimo di beneficiari/produttori da sottoporre a controllo in loco.
2. L’autorità competente conserva una registrazione dei motivi per cui determinati beneficiari/produttori sono stati selezionati per un controllo in loco. L’ispettore che effettua il controllo in loco viene informato dei suddetti motivi prima di iniziare il controllo.
Articolo 80
Relazione di controllo
1. Per ogni controllo in loco è redatta una relazione di controllo, che consente di riesaminare i dettagli delle verifiche effettuate.
Se i controlli riguardano finanziamenti comunitari la relazione riporta in particolare:
a)
i regimi di aiuto e le domande oggetto di controllo;
b)
le persone presenti;
c)
se del caso, le particelle agricole controllate e quelle misurate, i risultati delle misurazioni per particella e i metodi di misurazione utilizzati;
d)
la verifica dell’effettiva coltivazione della superficie considerata nel caso del regime di estirpazione;
e)
i quantitativi a cui si riferisce il controllo e i suoi risultati;
f)
se la visita era stata annunciata al beneficiario/produttore e, in tal caso, il termine di preavviso;
g)
le eventuali ulteriori misure di controllo intraprese.
2. Ove si constatino divergenze tra le informazioni indicate nella domanda e la situazione reale osservata durante il controllo compiuto in loco o mediante telerilevamento, l’agricoltore riceve una copia della relazione di controllo e ha l’opportunità di firmarla prima che l’autorità competente tragga conclusioni, in base alle risultanze emerse, in merito ad eventuali riduzioni od esclusioni.
Articolo 81
Controlli relativi al potenziale produttivo
1. Per verificare il rispetto delle disposizioni relative al potenziale produttivo stabilite al titolo V del regolamento (CE) n. 479/2008, compreso il rispetto del divieto di nuovi impianti previsto dall’articolo 90, paragrafo 1, del medesimo regolamento, gli Stati membri si avvalgono dello schedario viticolo.
2. In caso di concessione di diritti di reimpianto in applicazione dell’articolo 92 del regolamento (CE) n. 479/2008, è necessario che le superfici siano sottoposte a verifica sistematica prima e dopo l’esecuzione dell’estirpazione. Il controllo riguarda le particelle per le quali è stata chiesta la concessione di diritti di reimpianto.
Il controllo prima dell’estirpazione comporta la verifica dell’esistenza del vigneto.
Tale controllo è effettuato con un controllo in loco classico. Tuttavia, se lo Stato membro dispone di uno schedario viticolo computerizzato aggiornato e attendibile, il controllo può essere amministrativo e l’obbligo del controllo in loco prima dell’estirpazione può limitarsi, annualmente, al 5 % delle domande per confermare l’attendibilità del sistema di controllo amministrativo. Se dai controlli in loco emergono irregolarità o divergenze significative in una regione o parte di essa, le autorità competenti aumentano proporzionalmente il numero di controlli in loco durante l’anno in corso e l’anno successivo.
3. Le superfici che beneficiano di un premio di estirpazione sono sottoposte a verifica sistematica prima e dopo l’esecuzione dell’estirpazione. Sono sottoposte a verifica le particelle oggetto di domande di aiuto.
Il controllo prima dell’estirpazione include la verifica dell’esistenza del vigneto, della superficie vitata determinata in applicazione dell’articolo 75 e dell’effettiva coltivazione della superficie considerata.
Tale controllo è effettuato con un controllo in loco classico. Tuttavia, se lo Stato membro dispone di uno strumento grafico che permette di misurare le particelle ai sensi dell’articolo 75 all’interno dello schedario viticolo computerizzato, nonché di informazioni attendibili e aggiornate sull’effettiva coltivazione della particella, il controllo può essere amministrativo e l’obbligo del controllo in loco prima dell’estirpazione può limitarsi al 5 % delle domande per confermare l’attendibilità del sistema di controllo amministrativo. Se dai controlli in loco emergono irregolarità o divergenze significative in una regione o parte di essa, le autorità competenti aumentano proporzionalmente il numero di controlli in loco durante l’anno in corso.
4. La verifica dell’avvenuta estirpazione è effettuata con un controllo in loco classico, oppure può essere eseguita mediante telerilevamento se è estirpato l’intero vigneto o se la risoluzione del telerilevamento è pari o superiore a 1 m2.
5. Per le superfici che beneficiano di un premio di estirpazione, fermo restando il disposto del paragrafo 3, terzo comma e del paragrafo 4, almeno uno dei due controlli indicati al paragrafo 3, primo comma, è effettuato con un controllo classico in loco.
Articolo 82
Organismi di controllo
1. Qualora uno Stato membro designi più organismi competenti per il controllo del rispetto della normativa vitivinicola, ne garantisce il coordinamento delle attività.
2. Ciascuno Stato membro designa un solo organismo di contatto responsabile del collegamento con gli organismi di contatto degli altri Stati membri e con la Commissione. In particolare, tale organismo trasmette e riceve le richieste di collaborazione, ai fini dell’applicazione del presente titolo, e rappresenta lo Stato membro a cui fa capo nei confronti degli altri Stati membri o della Commissione.
Articolo 83
Competenze degli agenti di controllo
Ogni Stato membro prende i provvedimenti atti ad agevolare gli agenti dei propri organismi competenti nell’esercizio delle loro funzioni. Esso garantisce, in particolare, che tali agenti, eventualmente in collaborazione con quelli di altri suoi servizi da esso abilitati a tal fine:
a)
abbiano accesso ai vigneti, agli impianti di vinificazione, di stoccaggio e di trasformazione dei prodotti vitivinicoli ed ai mezzi di trasporto di tali prodotti;
b)
abbiano accesso ai locali commerciali o ai depositi e ai mezzi di trasporto di chiunque detenga ai fini della vendita, commercializzi o trasporti prodotti vitivinicoli o prodotti che possono essere impiegati nel settore vitivinicolo;
c)
possano effettuare un inventario dei prodotti vitivinicoli e delle sostanze o dei prodotti che possono essere impiegati per la loro elaborazione;
d)
possano prelevare campioni dei prodotti vitivinicoli, delle sostanze e prodotti che possono essere impiegati per la loro elaborazione, e dei prodotti detenuti ai fini della vendita, commercializzati o trasportati;
e)
possano consultare i dati contabili o altri documenti utili ai fini dei controlli e trarne copie o estratti;
f)
possano adottare le opportune misure conservative per l’elaborazione, la detenzione, il trasporto, la designazione, la presentazione e la commercializzazione di un prodotto vitivinicolo o di un prodotto destinato ad essere utilizzato per la sua elaborazione, qualora vi sia motivo di sospettare un’infrazione grave alle disposizioni comunitarie, in particolare in caso di manipolazioni fraudolente o di rischi per la salute.
CAPO II
Assistenza tra gli organismi di controllo
Articolo 84
Assistenza su richiesta
1. L’organismo competente di uno Stato membro che avvia nel suo territorio azioni di controllo può chiedere informazioni all’organismo competente di un altro Stato membro che potrebbe essere direttamente o indirettamente interessato. L’assistenza richiesta è fornita tempestivamente.
La Commissione è informata di tutti i casi in cui il prodotto oggetto delle azioni di controllo di cui al primo comma è originario di un paese terzo e in cui la commercializzazione del prodotto può presentare un interesse specifico per altri Stati membri.
L’organismo interpellato comunica ogni informazione che possa contribuire al buon esito della missione dell’organismo richiedente.
2. Su domanda motivata dell’organismo richiedente, l’organismo interpellato esercita - o assume le iniziative necessarie per farlo - una sorveglianza speciale o controlli che permettano di conseguire gli obiettivi previsti.
3. L’organismo interpellato procede come se agisse per conto proprio.
4. D’intesa con l’organismo interpellato, l’organismo richiedente può designare agenti incaricati:
a)
di raccogliere informazioni, nei locali delle autorità amministrative dello Stato membro dove l’organismo interpellato è stabilito, relative all’applicazione della normativa vitivinicola o ad azioni di controllo, effettuando fra l’altro copie dei documenti di trasporto o di altri documenti o degli estratti dei registri, oppure
b)
di assistere alle azioni richieste a norma del paragrafo 2, dopo averne informato l’organismo interpellato in tempo utile, prima dell’inizio di tali azioni.
Le copie di cui alla lettera a) del primo comma possono essere effettuate solo d’intesa con l’organismo interpellato.
5. I funzionari dell’organismo interpellato restano comunque responsabili della direzione delle operazioni di controllo.
6. I funzionari dell’organismo richiedente:
a)
esibiscono un mandato scritto che indica la loro identità e la loro qualifica;
b)
godono, fatte salve le limitazioni che lo Stato membro da cui dipende l’organismo interpellato impone ai propri agenti nell’esercizio dei controlli in questione,
i)
dei diritti di accesso previsti all’articolo 83, lettere a) e b),
ii)
di un diritto di informazione sui risultati dei controlli effettuati dagli agenti dell’organismo interpellato ai sensi dell’articolo 83, lettere c) ed e);
c)
nel corso dei controlli, tengono un comportamento conforme alle norme e agli usi professionali esistenti nello Stato membro di cui trattasi e sono vincolati al segreto d’ufficio.
7. Le richieste di cui al presente articolo sono inviate all’organismo interpellato dello Stato membro interessato tramite l’organismo di contatto di tale Stato membro. Si procede parimenti anche per:
a)
le risposte a tali richieste,
b)
le comunicazioni relative all’applicazione dei paragrafi 2 e 4.
In deroga al primo comma, per rendere più efficace e rapida la collaborazione tra gli Stati membri, questi ultimi possono permettere che un organismo competente:
a)
invii direttamente richieste o comunicazioni a un organismo competente di un altro Stato membro;
b)
risponda direttamente alle richieste o comunicazioni provenienti da un organismo competente di un altro Stato membro.
Articolo 85
Assistenza spontanea
L’organismo competente di uno Stato membro, qualora constati od abbia fondati sospetti che:
a)
un prodotto di cui all’articolo 1, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 non sia conforme alla normativa vitivinicola o sia oggetto di azioni fraudolente per ottenere o commercializzare tale prodotto e
b)
che tale mancata conformità abbia un interesse specifico per uno o più Stati membri e sia tale da richiedere misure amministrative o azioni legali, ne informa immediatamente, tramite l’organismo di contatto di sua pertinenza, l’organismo di contatto dello Stato membro interessato.
Articolo 86
Disposizioni comuni
1. Le informazioni di cui all’articolo 84, paragrafo 1, e all’articolo 85 sono corredate e completate, non appena possibile, dai documenti o da altri utili elementi di prova, nonché dall’indicazione delle eventuali misure amministrative o azioni giudiziarie intentate e riguardano in particolare:
a)
la composizione e le caratteristiche organolettiche del prodotto in causa;
b)
la sua designazione e presentazione;
c)
l’osservanza delle norme prescritte per la sua elaborazione e commercializzazione.
2. Gli organismi di contatto interessati dal fatto per cui è stato avviato il procedimento di assistenza si scambiano immediatamente le informazioni relative:
a)
allo svolgimento delle indagini;
b)
al seguito riservato alle operazioni in causa sul piano amministrativo o giudiziario.
3. Le spese di viaggio derivanti dall’applicazione dell’articolo 84, paragrafi 2 e 4, sono a carico:
a)
dello Stato membro che ha designato un agente per le misure previste dai paragrafi citati, o
b)
del bilancio comunitario, su domanda dell’organismo di contatto di tale Stato membro, se la Commissione ha formalmente e preventivamente riconosciuto l’interesse comunitario dell’azione di controllo.
CAPO III
Banca di dati analitici
Articolo 87
Funzione della banca dati
1. Il Centro comune di ricerca (CCR) gestisce una banca di dati analitici per i prodotti del settore vitivinicolo.
2. La banca di dati raccoglie i dati ottenuti dall’analisi isotopica dei componenti dell’etanolo e dell’acqua contenuti nei prodotti viticoli, secondo i metodi di analisi di riferimento di cui all’articolo 31 del regolamento (CE) n. 479/2008.
3. La banca di dati concorre ad armonizzare l’interpretazione dei risultati ottenuti dai laboratori ufficiali degli Stati membri mediante i metodi di analisi di riferimento previsti dall’articolo 31 del regolamento (CEE) n. 479/2008.
Articolo 88
Campioni
1. Per la banca di dati analitici, gli Stati membri garantiscono che i campioni di uve fresche da analizzare sono prelevati, trattati e trasformati in vino secondo le istruzioni figuranti nell’allegato XVI.
2. I campioni di uve fresche sono prelevati in vigneti localizzati in una zona di produzione ben definita per quanto concerne il suolo, la posizione, il modo di allevamento della vite, la varietà, l’età e le pratiche colturali seguite.
3. Il numero dei campioni che deve essere prelevato ogni anno per la banca di dati è fissato nell’allegato XVII. Nella selezione dei campioni da prelevare occorre tener conto della situazione geografica dei vigneti degli Stati membri elencati nell’allegato XVII. Ogni anno almeno il 25 % dei prelievi è effettuato sulle stesse particelle in cui sono stati effettuati i prelievi degli anni precedenti.
4. I campioni sono analizzati secondo i metodi descritti all’articolo 31 del regolamento (CE) n. 479/2008 dai laboratori designati dagli Stati membri. I laboratori designati devono rispondere ai criteri generali di funzionamento dei laboratori di prova enunciati nella norma ISO/IEC 17025 e, in particolare, devono partecipare a un sistema di prove di competenza relative ai metodi di analisi isotopica. La prova del rispetto di tali criteri è fornita per iscritto al CCR per il controllo di qualità e la convalida dei dati forniti.
5. I laboratori compilano un bollettino di analisi secondo l’allegato XIX. Per ogni campione è redatta una scheda segnaletica conforme al questionario riportato nell’allegato XVIII.
6. Al CCR vengono inviate una copia del bollettino di analisi, comprendente i risultati e l’interpretazione delle analisi, nonché una copia della scheda segnaletica.
7. Gli Stati membri ed il CCR assicurano:
a)
la conservazione dei dati contenuti nella banca di dati analitici;
b)
la conservazione di ogni campione per almeno tre anni dalla data del prelievo;
c)
che il ricorso alla banca di dati avvenga unicamente per sorvegliare l’applicazione della normativa vitivinicola comunitaria e nazionale, oppure a scopi statistici o scientifici;
d)
la protezione dei dati, in particolare contro i furti e le manipolazioni;
f)
l’accesso, senza eccessivi ritardi o spese, degli interessati alle pratiche che li riguardano per l’eventuale rettifica dei dati inesatti.
Articolo 89
Analisi isotopiche
Fino al 31 luglio 2010, in attesa dell’installazione delle attrezzature analitiche adeguate, gli Stati membri produttori di vino che hanno aderito alla Comunità nel 2004 o nel 2007 non attrezzati per effettuare analisi isotopiche spediscono i loro campioni di vino per analisi al CCR.
In tal caso, essi possono designare un organismo competente abilitato ad accedere alle informazioni relative ai campioni prelevati sul loro territorio.
Articolo 90
Comunicazione dei risultati
1. Le informazioni raccolte nella banca di dati sono messe a disposizione dei laboratori a tal fine designati dagli Stati membri che ne fanno domanda.
2. Il CCR redige e aggiorna ogni anno l’elenco dei laboratori degli Stati membri incaricati della preparazione dei campioni e delle misurazioni per la banca di dati analitici.
3. In casi debitamente giustificati e qualora siano rappresentative, le informazioni di cui al paragrafo 1 possono essere messe a disposizione, su richiesta, di altri organismi ufficiali degli Stati membri.
4. La comunicazione di informazioni riguarda soltanto i pertinenti dati analitici necessari per interpretare un’analisi fatta su un campione con caratteristiche e origine simili. Ogni comunicazione di informazioni è accompagnata dal richiamo delle esigenze minime richieste per l’utilizzazione della banca dati.
Articolo 91
Rispetto delle procedure
Gli Stati membri provvedono affinché i risultati di analisi isotopiche contenuti nelle loro banche di dati siano ottenuti analizzando campioni prelevati e trattati conformemente alle disposizioni del presente capo.
CAPO IV
Prelievo di campioni a fini di controllo
Articolo 92
Domanda di prelievo di campioni
1. Nell’ambito dell’applicazione del capo II, gli agenti di un organismo competente di uno Stato membro possono chiedere a un organismo competente di un altro Stato membro di procedere a un prelievo di campioni conformemente alle disposizioni pertinenti di tale Stato membro.
2. L’organismo richiedente dispone dei campioni prelevati e determina in particolare il laboratorio in cui saranno esaminati.
3. I campioni sono prelevati e trattati conformemente alle istruzioni di cui all’allegato XX.
Articolo 93
Spese per il prelievo, la spedizione e l’analisi dei campioni
1. Le spese occasionate dal prelievo, dal trattamento e dalla spedizione del campione, nonché dagli esami analitici e organolettici sono a carico dell’organismo dello Stato membro che ha ordinato il prelievo del campione. Tali spese sono calcolate secondo le tariffe applicabili nello Stato membro sul cui territorio sono state effettuate le suddette operazioni.
2. Le spese di spedizione dei campioni di cui all’articolo 89 sono a carico della Comunità.
CAPO V
Disposizioni generali
Articolo 94
Valore probante
Le constatazioni effettuate dagli agenti di un organismo competente di uno Stato membro nell’ambito dell’applicazione del presente capo possono essere invocate dagli organismi competenti degli altri Stati membri. In tal caso, non si può attribuire a tali constatazioni un minor valore unicamente perché non provengono dallo Stato membro interessato.
Articolo 95
Destinatari dei controlli
1. Le persone fisiche o giuridiche o le associazioni di tali persone le cui attività professionali possono essere oggetto dei controlli di cui al presente regolamento non devono ostacolare in alcun modo i controlli e sono tenute ad agevolarli in qualsiasi momento.
2. I coltivatori dei vigneti nei quali il prelievo di campioni è effettuato dagli agenti di un organismo competente sono tenuti a:
a)
non ostacolare in alcun modo l’esecuzione di tali prelievi e a
b)
fornire agli agenti tutte le informazioni richieste in applicazione del presente regolamento.
TITOLO VI
DISPOSIZIONI GENERALI, TRANSITORIE E FINALI
Articolo 96
Pagamenti ai beneficiari
I pagamenti previsti dal titolo II, ad eccezione dell’articolo 9, e dal titolo V del regolamento (CE) n. 479/2008 sono interamente versati ai beneficiari.
In deroga al primo comma gli Stati membri possono decidere di versare il sostegno di cui all’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 479/2008 per il tramite di compagnie di assicurazione purché:
a)
siano rispettate le condizioni previste dall’articolo 14, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 479/2008;
b)
l’importo dell’aiuto sia trasferito per intero al produttore;
c)
la compagnia di assicurazione versi l’aiuto al produttore in anticipo, oppure mediante bonifico bancario o postale entro 15 giorni dal ricevimento del pagamento da parte dello Stato membro.
Il ricorso a tali intermediari per i pagamenti non deve creare distorsioni di concorrenza sul mercato delle assicurazioni.
I pagamenti sono soggetti ai controlli preventivi previsti dal presente regolamento, tranne i pagamenti anticipati garantiti da una cauzione.
Articolo 97
Recupero di importi indebitamente erogati
Gli importi indebitamente erogati sono recuperati, maggiorati di interessi, presso i beneficiari. Le norme di cui all’articolo 73 del regolamento (CE) n. 796/2004 si applicano mutatis mutandis.
L’applicazione delle sanzioni amministrative e il recupero degli importi indebitamente erogati non ostano alla comunicazione di irregolarità alla Commissione a norma del regolamento (CE) n. 1848/2006 della Commissione (22).
Articolo 98
Sanzioni nazionali
Fatte salve le sanzioni previste dal regolamento (CE) n. 479/2008 o dal presente regolamento, gli Stati membri provvedono a irrogare sanzioni a livello nazionale per irregolarità commesse con riguardo alle disposizioni del regolamento (CE) n. 479/2008 e del presente regolamento; tali sanzioni sono effettive, proporzionate e dissuasive per assicurare un’adeguata tutela degli interessi finanziari delle Comunità.
Articolo 99
Situazioni create artificialmente
Fatte salve le disposizioni specifiche contenute nel regolamento (CE) n. 479/2008 o nel presente regolamento, non sono concessi pagamenti a favore di beneficiari che risultino aver creato artificialmente le condizioni necessarie per ottenere tali pagamenti al fine di trarne un vantaggio contrario agli obiettivi della misura considerata.
Articolo 100
Comunicazioni
1. Fatte salve eventuali disposizioni specifiche del presente regolamento, le comunicazioni previste dal medesimo sono trasmesse secondo i moduli riportati negli allegati sotto forma di file creati con un programma applicativo a fogli elettronici. Esse sono trasmesse alla Commissione in forma elettronica. Se uno Stato membro compila i dati su base regionale, trasmette alla Commissione anche una tabella che riepiloga i dati regionali.
Fatto salvo il paragrafo 4, le comunicazioni non effettuate utilizzando i mezzi e il formato specificati possono essere considerate non avvenute.
2. Se per una data tabella i valori da comunicare sono solo pari a zero, lo Stato membro può scegliere di non compilare la tabella e di indicare semplicemente alla Commissione che nel suo caso la tabella non è pertinente. Questa comunicazione semplificata è inoltrata entro lo stesso termine fissato per la relativa tabella.
3. Fatte salve eventuali disposizioni specifiche del presente regolamento, gli Stati membri adottano le misure necessarie per garantire il rispetto dei termini per le comunicazioni di cui al presente regolamento.
4. Se uno Stato membro non effettua una comunicazione prevista dal regolamento (CE) n. 479/2008 o dal presente regolamento o se la comunicazione risulta inesatta, la Commissione, tenuto conto degli elementi obiettivi di cui dispone, può sospendere in tutto o in parte i pagamenti mensili di cui all’articolo 14 del regolamento (CE) n. 1290/2005 con riguardo al settore vitivinicolo fino a quando la comunicazione sia effettuata correttamente.
5. Gli Stati membri conservano le informazioni registrate a norma del presente regolamento almeno per le dieci campagne viticole successive alla campagna di registrazione.
6. Le comunicazioni previste dal presente regolamento non pregiudicano gli obblighi degli Stati membri previsti dal regolamento (CEE) n. 357/79 del Consiglio concernente le indagini statistiche sulle superfici viticole (23).
Articolo 101
Errori palesi
Qualsiasi comunicazione, domanda o richiesta presentata a uno Stato membro ai sensi del regolamento (CE) n. 479/2008 o del presente regolamento, comprese le domande di aiuto, può essere corretta in qualsiasi momento dopo la sua trasmissione in caso di errori palesi riconosciuti dall’autorità competente.
Articolo 102
Forza maggiore e circostanze eccezionali
Le sanzioni previste dal regolamento (CE) n. 479/2008 o dal presente regolamento non sono irrogate in casi di forza maggiore o in circostanze eccezionali ai sensi dell’articolo 40, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 103
Abrogazioni e riferimenti
1. I regolamenti (CE) n. 1227/2000, (CE) n. 1623/2000, (CE) n. 2729/2000 e (CE) n. 883/2001 sono abrogati.
Tuttavia:
a)
le corrispondenti disposizioni previste nei regolamenti (CE) n. 1227/2000 e (CE) n. 1623/2000 continuano ad applicarsi se e in quanto le misure ammissibili ai sensi del regolamento (CE) n. 1493/1999 siano state iniziate o intraprese anteriormente al 1o agosto 2008;
b)
la tabella 10 dell’allegato del regolamento (CE) n. 1227/2000 continua ad applicarsi salvo diversa disposizione contenuta in un regolamento di applicazione in materia di etichettatura e presentazione dei vini adottato in virtù dell’articolo 63 del regolamento (CE) n. 479/2008;
c)
l’allegato I del regolamento (CE) n. 1623/2000 rimane in vigore fino al 31 luglio 2012.
2. I riferimenti ai regolamenti abrogati in virtù del paragrafo 1 si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza che figura nell’allegato XXII.
Articolo 104
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o agosto 2008.
Tuttavia, l’articolo 2 e il capo III del titolo IV si applicano a decorrere dal 30 giugno 2008.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 27 giugno 2008.