ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 14. července 2004
o státní podpoře Německa ve prospěch společnosti MobilCom AG
(oznámeno pod číslem K(2004) 2641)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/346/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec odst. 2 čl. 88 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), a zejména na čl. 7 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
poté, co byl členský stát a další účastníci vyzváni na základě shora uvedených ustanovení k vyjádření stanoviska (2), a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 18. října 2002 Německo informovalo Komisi o poskytnutí takzvané podpory na záchranu ve formě státní záruky za půjčku ve výši 50 milionů EUR poskytnutou společnosti MobilCom AG (dále „MobilCom“) prostřednictvím spolkového Kreditanstalt für Wiederaufbau (Úvěrový ústav pro obnovu) (dále „KfW“). Půjčka byla vyplacena dne 19. září 2002.
(2)
V dopisech ze dne 21. října 2002 a ze dne 30. října 2002 Komise požadovala další informace, které byly sděleny prostřednictvím dopisů Německa ze dne 23. října 2002, registrovaného dne 23. října 2002, a ze dne 24. října 2002, popř. prostřednictvím dopisu ze dne 5. listopadu 2002, registrovaného dne 5. listopadu 2002.
(3)
Dopisem ze dne 27. listopadu 2002, registrovaným dne 28. listopadu 2002, Německo oznámilo poskytnutí další 80procentní záruky při schodku pro novou půjčku ve výši 112 milionů EUR. Dne 10. prosince 2002 se konalo zasedání se zástupci Komise a Německa.
(4)
Komise Německu dopisem ze dne 21. ledna 2003 sdělila své rozhodnutí, že schvaluje záruku za půjčku ve výši 50 milionů EUR jako podporu na záchranu na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a obecných zásad Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (3).
(5)
Stejným dopisem Komise Německo informovala o svém rozhodnutí zahájit ohledně 80 % za půjčku ve výši 112 milionů EUR formální řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(6)
Rozhodnutí Komise k zahájení řízení bylo zveřejněněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala ostatní účastníky k zaujmutí stanoviska.
(7)
Dopisem ze dne 24. února 2003, registrovaným dne 25. února 2003 a dne 26. února 2003, zaujalo Německo stanovisko k rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
(8)
Dopisem ze dne 14. března 2003, registrovaným dne 14. března 2003, Německo sdělilo Komisi další informace. Německo současně oznámilo Komisi svůj záměr prodloužit státní záruky za úvěry poskytnuté společnosti MobilCom ve výši 50 milionů EUR a 112 milionů EUR až do konce roku 2007. Německo kromě toho upozornilo na to, že druhý úvěr byl podniku vyplacen pouze ve výši 88,3 milionů EUR.
(9)
Dopisem ze dne 10. dubna 2003 Komise požádala o další informace o plánovaném prodloužení státních záruk, které Německo udělilo dopisem ze dne 9. května 2003, registrovaným dne 12. května 2003. Další informace Německo předalo dopisem ze dne 21. května 2003, registrovaným dne 21. května 2003.
(10)
Dopisem ze dne 3. června 2003, registrovaným dne 4. července 2003, poskytla společnost MobilCom stanovisko k řízení.
(11)
Dopisem ze dne 9. července 2003 Komise informovala Německo o tom, že probíhající řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ohledně plánovaného prodloužení záruk za půjčku rozšířila až do konce roku 2007.
(12)
Rozhodnutí Komise k rozšíření řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala ostatní účastníky k zaujetí stanoviska.
(13)
Dopisem ze dne 1. září 2003, registrovaným dne 2. září 2003, zaujalo Německo stanovisko k rozšíření řízení. Dopisem ze dne 9. září 2003 Komise požádala o další informace. Německo odpovědělo dopisem ze dne 23. září 2003, registrovaným dne 25. září 2003. Německo v něm informovalo Komisi kromě jiného o tom, že společnost MobilCom nesplacené úvěry, pro které byly poskytnuty státní záruky, úplně splatila dne 22. září 2003 a že ručitelské listiny společnost KfW (vedoucí společnost v konsorciu) vrátila Spolku a zemi Šlesvicko-Holštýnsko.
(14)
Dopisem ze dne 5. listopadu 2003, registrovaným dne 6. listopadu 2003, Německo prohlásilo žádost podanou Komisi, aby schválila prodloužení záruk pro úvěry do roku 2007 na základě toho, že úvěry byly splaceny, za vyřízenou.
(15)
Dopisem ze dne 25. září 2003, registrovaným dne 25. září 2003, a dopisem z 2. října 2003, registrovaným dne 6. října 2003, Komise obdržela vyjádření dvou konkurentů společnosti MobilCom k rozšíření řízení, které byly dále předány Německu, aby k nim zaujalo stanovisko. Odpověď Německa byla doručena dopisem ze dne 5. listopadu 2003, registrovaným dne 6. listopadu 2003.
(16)
Dne 9. ledna a 21. ledna 2004 se konala jednání mezi zástupci spolkové vlády, země Šlesvicka-Holštýnska a podniku a Komise o otázce, zda jsou požadována další opatření pro zamezení nepřípustným nerovným konkurenčním podmínkám. Dopisem ze dne 13. února 2004, registrovaným dne 13. února 2004, Německo informovalo Komisi, že společnost MobilCom je v zásadně připravena svůj přímý prodej online ze smluv MobilCom týkajících se mobilních telefonů přerušit na časové období 7 měsíců. Dopisem ze dne 16. února 2004 Komise požádala o vysvětlení některých bodů. Na další dopis Komise ze dne 26. března 2004 Německo dopisy ze dne 2. a 28. dubna 2004, registrovanými dne 2. dubna 2004, popř. dne 28. dubna 2004, vysvětlilo, že uzavření online-obchodu společnosti MobilCom nemůže přislíbit s konečnou platností. Dopisem ze dne 23. června 2004, registrovaným dne 24. června 2004, Německo Komisi sdělilo další informace k aktuálnímu vývoji zákazníků společnosti MobilCom.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
1. MobilCom AG
(17)
Společnost MobilCom AG založil v roce 1991 Gerhard Schmid jako společnost MobilCom Communicationstechnik GmbH. Má své sídlo v Büdelsdorfu, Rendsburg-Eckernförde, Šlesvicko-Holštýnsko, v podporované oblasti podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Kromě centrály v Büdelsdorfu má společnost MobilCom ještě různé pobočky v Německu (Kiel, Karlstein, Erfurt a Hallbergmoos).
(18)
Největším akcionářem společnosti MobilCom je v současné době France Télécom s 28,3 % akcií. Zbývající akcie vlastní více malých akcionářů.
(19)
Společnost MobilCom začala svou obchodní činnost jako další prodejce služeb prostřednictvím mobilních telefonů „druhé generace“ („2G“) mj. pro T-Mobile, Vodafone a E-Plus. Společnost vstoupila v roce 1996 na burzu a v roce 1997 byla jako jedna z prvních firem zapsána na novém trhu burzy cenných papírů ve Frankfurtu. Vstupem na německý obchod po pevné síti a po internetu v roce 1998 se společnosti MobilCom otevřely další obchodní oblasti. Expanze v oblasti mobilních telefonů umožnila společnosti MobilCom rychlý růst.
(20)
V letech 1997 až 2000 společnost MobilCom koupila další podniky, mezi nimi Netzwerk-Service-Provider Topnet a Mobilfunk-Service-Provider Cellway, jakož i tehdy největší německý internetový vyhledávač DINO-Online. Společnost MobilCom doplnila portfolio také o telekomunikační podnik TelePassport, Service-Provider D Plus a většinový podíl ve společnosti Computerkette Comtech. Rovněž v roce 1999 společnost MobilCom uvedla na nový trh ve Frankfurtu internetovou dceru Freenet.de AG, druhého největšího poskytovatele online služeb v Německu.
(21)
V roce 2000 společnost MobilCom společně se společností France Télécom založila společný podnik MobilCom Multimedia GmbH s cílem nákupu licence UMTS v dražbě, jakož i vstupu na trh UMTS. Společnost France Télécom vyměnila svůj podíl ve společném podniku za podíl ve společnosti Mobilcom AG ve výši 28,3 %, takže společnost MobilCom AG disponovala všemi podíly ve společnosti MobilCom Multimedia GmbH. Za podíly ve společnosti MobilCom AG zaplatila společnost France Télécom kupní cenu ve výši 7,3 miliard EUR. Potřebné externí financování licence UMTS mělo poskytnout mezinárodní bankovní konsorcium. Základ strategického partnerství v oblasti UMTS tvořila dohoda o kooperaci („Cooperation Framework Agreement“), kterou strany podepsaly v březnu 2000.
(22)
V srpnu 2000 společnost MobilCom Multimedia GmbH od spolkové vlády koupila v dražbě licenci UMTS za 8,4 miliard EUR. V roce 2001 byla společnost D Plus spojena fúzí se společností Cellway, aby bylo možné optimálně orientovat strukturu prodeje na obchod UMTS. V tomto roce se rovněž započalo s výstavbou sítě UMTS.
(23)
V obchodní oblasti mobilní telefony/Service Provider se společnost MobilCom měla díky vstupu do obchodu UMTS vyvinout z pouhého Service Providera v poskytovatele služeb pro mobilní telefony s podporou sítě (6).
(24)
Obchodní oblast pevná síť/internet zahrnovala zaprvé hlasové telefonní služby, zadruhé obchod s přístupem na internet, který byl provozován prostřednictvím internetové dcery společnosti Freenet.de AG, ve které měla společnost MobilCom podíl ve výši 76,1 %. V oblasti pevné sítě společnost MobilCom před krizí obsluhovala téměř osm miliónů zákazníků, z toho přibližně 3,2 miliónů tvořili internetoví zákazníci.
(25)
Obrat koncernu MobilCom za obchodní rok 2001 činil 2,59 miliard EUR. To odpovídalo vzestupu přibližně 10 % oproti předešlému roku. 1,919 miliard EUR obratu připadlo na oblast mobilních telefonů/Service Provider, 0,583 miliard EUR na oblast pevné sítě/internetu a 88 milionů EUR na ostatní. V oblasti UMTS nebylo dosaženo žádného obratu, protože ta se ještě nacházela ve výstavbě.
(26)
Na konci roku telefonovalo 5,01 milionů zákazníků pomocí mobilního telefonu od společnosti MobilCom - nárůst ve výši 25 % oproti 4 milionům zákazníků v předchozím roce. Tímto společnost MobilCom u mobilních telefonů rostla rychleji než trh, který v roce 2001 vykazoval růst ve výši 17 %. Dvě třetiny zákaznické základny připadly na obchod se smluvními zákazníky, zatímco průměr trhu činil 44 %.
(27)
Dne 31. července 2002 společnost MobilCom zaměstnávala 5 175 osob včetně zaměstnanců s časově omezenými smlouvami. To odpovídalo 4 463 pracovním místům na plný úvazek.
2. Trh s mobilními telefony
(28)
Společnost MobilCom se bude po restrukturalizaci soustřeďovat na obchodní oblast mobilní telefony/Service Provider. Před krizí byla společnost MobilCom navíc aktivní i v oblasti UMTS a pevné síti/internetu.
(29)
Podle informace Německa a podle studie trhu, která je přiložena k předanému plánu restrukturalizace, je trh pro služby mobilních telefonů částí trhu telekomunikačních služeb, který zahrnuje také výkony pro připojení pevné sítě, kabelovou televizi, nájemní vedení, obchod Carrier a ostatní. Na trh pro mobilní telekomunikační služby („trh pro služby mobilních telefonů“) je oproti trhům pro jiné telekomunikační služby možné nahlížet jako na samostatný věcný trh, protože produkty se zřetelně odlišují od produktů v oblasti jiných telekomunikačních služeb.
(30)
U podniků působících na trhu s mobilními telefony je možné rozlišit provozovatele sítě a čisté prodejce služeb („Service Provider“). Provozovatelé sítě vlastní a provozují infrastrukturu požadovanou pro realizaci mobilních služeb. Tyto služby prodávají jak přímo, tak i nepřímo prostřednictvím Service Providerů. Service Provider se omezují na to, aby prodávali služby mobilních telefonů na bázi vlastní tvorby cen.
(31)
Podle údajů Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post („RegTP“) (Regulační úřad pro telekomunikaci a poštu) činil celkový obrat s telekomunikačními službami v Německu v roce 2002 přibližně 61 miliard EUR. Služby pevné sítě a služby mobilních telefonů představují v současnosti s přibližně 1/3 celkového obratu dva nejsilnější segmenty celkového trhu telekomunikačních služeb.
(32)
Kumulované celkové výnosy podniků v oblasti mobilních telefonů byly dle údajů RegTP v roce 2002 ve výši 23,7 miliard EUR. Roční míra růstu služeb v oblasti mobilních telefonů činila mezi léty 1998 a 2002 průměrně 25,7 %, čímž značně převyšovala průměrnou míru růstu celkového trhu pro telekomunikační služby v Německu ve výši 8,3 %. Průměrná roční míra růstu obratu služeb v oblasti mobilních telefonů přitom byla značně pod průměrnou roční mírou růstu počtů účastníků v této oblasti. Příčinou byly stále klesající měsíční průměrné obraty na účastníka. V letech 2001 a 2002 se značně zpomalil růst služeb v oblasti mobilních telefonů (2,8 % v roce 2002).
(33)
Základem pro všechny prognózy a studie předložené Komisi ohledně vývoje trhu v oblasti mobilních telefonů v Německu (7) je očekávání, že se počet zákazníků v oblasti mobilních telefonů během příštích tří až čtyř let přiblíží přirozené hranici nasycení v rozmezí od 80 do 90 % obyvatelstva Německa. Na konci roku 2002 činil průnik na trhu 72,4 % obyvatelstva (2001 68 %). V budoucnosti nebude již proto pravděpodobně v popředí dosahování vysokého počtu zákazníků, nýbrž udržení stávajících ziskových zákazníků, jakož i růst průměrných měsíčních obratů. Konkurence se bude stále více orientovat na zákazníky, kteří chtějí změnu. Jako důsledek let s rychlým růstem 1999/2000 bude v příštích letech v Německu dále růst potřeba výměny koncového přístroje (a tím i smlouvy v oblasti mobilních telefonů).
(34)
(8)
T-Mobile D1
27,20 %
Vodafone D2
25,60 %
E-Plus E1
9,30 %
O2
6,50 %
Quam (9)
0,05 %
Provozovatelé sítě přímo celkem
68,65 %
Debitel
13,60 %
MobilCom
8,00 %
Talkline
3,20 %
Hutchison
1,40 %
Victor Vox
1,60 %
Drillisch
1,10 %
Service Provider celkem
31,35 %
Digitální mobilní telefonování celkem
100,00 %
(35)
Vedoucí postavení na trhu v oblasti mobilního telefonování druhé generace mají T-Mobile a Vodafone, které mají k dispozici svou vlastní síť pro mobilní telefonování.
(36)
S ohledem na počet zákazníků a pracovníků jsou se společností MobilCom srovnatelní tři poskytovatelé v oblasti mobilního telefonování:
(37)
O2 Deutschland provozuje v Německu sítě mobilního telefonování a nabízí služby pro mobilní telefonování. O2 Deutschland je stoprocentní dcerou společnosti mmO2 plc, dříve dcerou společnosti British Telecommunications plc v oblasti mobilních telefonů. Podnik zaměstnává 3 500 pracovníků.
(38)
Debitel je telekomunikačním podnikem bez vlastní infrastruktury sítě, který je činný jako prodejce telefonních minut a funkcí sítě služeb mobilního telefonování druhé generace. Podnik zaměstnává 3 544 pracovníků. V roce 2002 bylo dosaženo obratu 2,8 miliard EUR.
(39)
Talkline je prodejcem služeb mobilního telefonování druhé generace. V roce 2001 bylo dosaženo obratu ve výši 1,26 miliard EUR. Podle vlastních údajů podniku společnost Talkline zaměstnává 1 000 pracovníků.
3. Finanční potíže a restrukturalizace
(40)
Přes značné rozšíření tržeb v oblasti mobilních telefonů/Service Provider v letech 1997 až 2000 v důsledku velmi silného čistého nárůstu zákazníků stále klesaly provozní výsledky společnosti MobilCom v této oblasti. To bylo možné vysvětlit především stoupajícími náklady na získávání nových zákazníků při současně klesajících maržích u stávajícího obchodování. V této souvislosti měl rovněž význam nárůst pochybných pohledávek, které zvláště v roce 2001 vyžadovaly vysoké oprávky.
(41)
Navíc se externí rámcové podmínky v oblasti UMTS, zvláště vývoj trhu, výrobků Content a koncových přístrojů, vyvíjely hůře, než bylo naplánováno, a se značným časovým zpožděním.
(42)
Dne 13. září 2002 společnost France Télécom vyhlásila ukončení partnerství se společností Mobilcom AG, protože autonomní aktivity UMTS německého partnera pokládala za již nerentabilní. S úplným stažením společnosti France Télécom ze společných aktivit UMTS bylo spojeno okamžité zastavení příslušných plateb na financování obchodu UMTS.
(43)
Společnost MobilCom měla k tomuto okamžiku dle údajů ve své obchodní zprávě dluhy ve výši 7,1 miliard EUR a vysokou potřebu oběžných finančních prostředků pro další investice do sítě, pro běžné náklady organizace, jakož i úroky. Protože společnost France Télécom byla již několik měsíců jediným zbývajícím finančníkem společnosti MobilCom a neexistovaly žádné alternativy financování, byla společnost MobilCom bezprostředně ohrožena platební neschopností.
(44)
Za těchto okolností Spolek poskytl příspěvek na záchranu ve formě záruky deficitu za půjčku ve výši 50 milionů EUR. Půjčku poskytl spolkový KfW a vyplatil dne 21. září 2002. To podniku umožnilo zachovat nejprve jeho operativní provoz. Tento příspěvek však není předmětem tohoto řízení, protože byl Komisí schválen již rozhodnutím ze dne 21. ledna 2003.
(45)
Zároveň se společnost MobilCom pokusila na základě smlouvy o spolupráci se společností France Télécom uplatnit nárok na vyrovnání.
(46)
Dne 22. listopadu 2003 podepsaly společnosti MobilCom AG, mobilcom Holding GmbH, mobilcom Multimedia a France Télécom a Wirefree Services Belgium S.A. dohodu o vyrovnání, MC Settlement Agreement, kterou mohlo být dosaženo dostatečného oddlužení společnosti MobilCom.
(47)
Jádrem dohody o vyrovnání bylo převzetí závazků UMTS koncernu MobilCom společností France Télécom. Společnost MobilCom se výměnou za to - s výjimkou podílu 10 % - zřekla možných zisků z prodeje nebo užívání veškerého majetku UMTS ve prospěch společnosti France Télécom.
(48)
Konkrétně společnost France Télécom převzala bankovní závazky (4,692 miliard EUR) a dodavatelské úvěry (kolem 1, 25 miliard EUR). Zároveň se společnost France Télécom zřekla nároků na splácení svých půjček společníkům ve výši přibližně 1,009 miliard EUR. Zřeknutí se pohledávek a převzetí závazků se celkově pohybovalo kolem 6,9 miliard EUR s připočtením úroků připadajících do okamžiku převzetí.
(49)
Společnost France Télécom dále přislíbila, že poskytne prostředky pro stažení z obchodu UMTS, ovšem s časovým omezením až do 31. prosince 2003 a ve výši do celkové částky 370 milionů EUR. V ostatním se strany vzájemně zřekly všech nároků ze svého obchodního vztahu (10).
(50)
Odstoupení společnosti France Télécom ze spolupráce v obchodě UMTS však nemělo účinky jen na obchodní oblast UMTS společnosti MobilCom, ale vyžádalo si navíc i restrukturalizaci jiných obchodních oblastí, zvláště ztrátové klíčové obchodní oblasti mobilního telefonování/Service Provider.
(51)
Společnost France Télécom v souvislosti s projednáváními vyrovnání výslovně odmítla dát k dispozici i prostředky na reorganizaci obchodní oblasti mobilní telefonování/Service Provider. Aby bylo možné zajistit další potřebu financování, která existovala, aby bylo možné financovat potřebná opatření na reorganizaci v této obchodní oblasti, poskytlo Německo a země Šlesvicko-Holštýnsko dne 20. září 2002 další 80procentní záruku deficitu za půjčku ve výši 112 milionů EUR.
4. Popis plánu restrukturalizace
(52)
Německo předložilo rozsáhlý plán na restrukturalizaci skupiny MobilCom, který se zabýval příčinami krize a který představoval koncept pro obnovení dlouhodobé rentability.
(53)
Podle tohoto plánu spočívaly podstatné příčiny setrvalých hospodářských potíží skupiny MobilCom v klíčové obchodní oblasti mobilní telefonování/Service Provider a v dosavadní obchodní oblasti UMTS.
(54)
V oblasti UMTS se podle plánu na restrukturalizaci vyvíjely externí rámcové podmínky hůře, než bylo plánováno. Původní očekávání zisku v souvislosti s obchodem UMTS musela být korigována. Posledním spouštěčem krize bylo odstoupení společnosti France Télécom od výstavby obchodů UMTS, které koncern MobilCom zasáhlo neočekávaně, což vzhledem ke značné potřebě financí na vývoj obchodu UMTS ohrozilo likviditu skupiny MobilCom.
(55)
V obchodní oblasti Service Provider/mobilní telefonování plán na restrukturalizaci uvádí jako hlavní příčinu krize výlučnou orientaci na růst na úkor rentability. Pozornost byla v této obchodní oblasti, také z důvodů získávání zákazníků pro budoucí obchod UMTS, v minulosti příliš orientována na růst podílu na trhu. Protože nové zákazníky bylo v minulosti často možné získat pouze s neúměrně vysokými akvizičními náklady a primárně v cenově výhodných tarifech při současně nízkých obratech, byly hrubé výnosové marže nízké.
(56)
Neuspokojivá platební disciplína mnohých zákazníků způsobila značně vysoké zatížení a související oprávky. Obchodní oblast mobilní telefonování/Service Provider dosahovala v tehdejší době trvale ztráty.
(57)
Zaměřením se na obchod UMTS se navíc zanedbaly potřebné úpravy v ostatních obchodních oblastech.
(58)
Základem strategie na obnovení rentability podniku stanovené v plánu restrukturalizace bylo striktní zaměření se na původní klíčové kompetence Service Provider v oblasti mobilních telefonů.
(59)
Nerentabilní provoz UMTS měl být úplně zrušen. Náklady na odchod z obchodu UMTS, tedy prodej, popř. odstranění všech majetkových předmětů UMTS, jakož i zrušení 1 000 pracovních míst na plný úvazek v UMTS, byly v plánu restrukturalizace vypočteny maximálně na 370 milionů EUR. Podle plánu restrukturalizace tak v oblasti UMTS neexistovala kromě částky ve výši 370 milionů EUR přislíbené společností France Télécom v rámci MC Settlement Agreements žádná jiná potřeba financování.
(60)
Dále bylo stanoveno, že se společnost MobilCom stáhne z oblasti internetu/pevné sítě. K tomuto účelu se měla divize pevné sítě začlenit do společnosti Freenet.de AG a později se měl podíl ve společnosti Freenet.de AG (částečně) prodat.
(61)
Strategie reorganizace pro ztrátovou oblast mobilní telefonování/Service Provider vytýčila jako klíčové prvky zrušení 850 pracovních míst na plný úvazek, koncentraci aktivit spojených s prodejem a zákaznickými službami rozdělených dosud do ústředí v Büdeldorfu a pracoviště v Erfurtu, jakož i pokles nákladů na získávání zákazníků (mimo jiné také zavřením obchodů MobilCom) a očištění zákaznického portfolia. Celkově by měla být v popředí konsolidace na nižší, ale výnosnější úrovni zákazníků a obratů.
(62)
Tato opatření měla být financována úvěrem zaručeným státem do 80 %. Původně se odhadovalo, že na financování je potřeba částka výši 112 milionů EUR. Nakonec byla zapotřebí pouze částka ve výši 88,3 milionů EUR, která je v plánu restrukturalizace rozdělena následovně:
-
opatření zaměřená na zákazníky/udržení zákazníků pro optimalizaci struktury tarifů: […]* (11) mil. EUR
-
uzavření neziskových obchodů MobilCom: […]* mil. EUR
-
zrušení pracovních míst v oblasti Service Provider: […]* mil. EUR
-
externí poradenství do března 2003: […]* mil. EUR
-
uzavření Karlštejn/Hallbergmoos a přeložení infrastruktury: […]* mil. EUR
-
hrozící platební závazky, zvláště z leasingových závazků pro investiční majetek, který se dále nepoužívá kvůli strategické nové orientaci: […]* mil. EUR
-
složení hotovosti […]*: […]* mil. EUR
(63)
Podle obchodního plánu přiloženého k plánu restrukturalizace, jakož i podle výkazu zisků a ztrát do roku 2007 by měla společnost MobilCom v roce 2005 dosáhnout v oblasti Service Provider ziskového pásma. K repatriaci státem ručených úvěrů dospěla analýza likvidity na základě tří požadovaných scénářů - příznivý vývoj, střední nebo „realistický“ vývoj, jakož i nepříznivý vývoj, k výsledku, že i v případě vývoje obratu podle nejhoršího scénáře je možná repatriace půjček do konce roku 2007. Rychlejší repatriace by však podle plánu restrukturalizace byla možná, pokud by byl úspěšný prodej podílů ve společnosti Freenet.de AG.
5. Implementace plánu restrukturalizace
(64)
Společnost MobilCom již v listopadu 2002 začala realizovat opatření stanovená v plánu restrukturalizace. Oblast UMTS byla plánovitě zmražena a připravena na prodej. Předpokládané zrušení celkem 1 850 pracovních míst na plný úvazek v oblastech UMTS a Service Provider bylo ukončeno již v březnu 2003. Také další opatření k sanaci klíčového obchodu Service Provider, jako například zrušení stanovišť Karlstein a Hallbergmoos, uzavření nerentabilních obchodů, jakož i zavedení nové organizační struktury, byla plně realizována ve 4. čtvrtletí 2002 a v 1. čtvrtletí 2003.
(65)
Dále byly veškeré aktivity pevné sítě společnosti MobilCom AG sloučeny ve společnosti mobilcom CityLine GmbH (MCL) a dne 10. dubna 2003 v kupní smlouvě mezi společností Freenet.de AG a společností MobilCom AG převedeny na společnost Freenet.de AG. Obě první splátky ve výši 10 milionů EUR a 8,5 milionů EUR z kupní ceny v celkové výši 35 milionů EUR, která má být zaplacena společnosti MobilCom, které byly splatné již v květnu a v srpnu 2003, byly podle plánu použity k repatriaci druhého úvěru, za který se zaručoval stát.
(66)
Síť UMTS byla prodána v květnu 2003 společnosti E-Plus a licence UMTS byla v prosinci 2003 vrácena RegTP. Tímto mohla společnost MobilCom jako Service-Provider nabízet i služby UMTS a podílet se na vznikajícím trhu (12).
(67)
Dne 17. září 2003 představenstvo a dozorčí rada rozhodly o prodeji až 20 % podílů ve společnosti Freenet.de AG. V rámci postupu „accelerated bookbuilding“ bylo prodáno 20 % podílů (3,75 milionů akcií) různým tuzemským i zahraničním investorům. Hrubý výnos z prodeje akcií činil 176,1 milionů EUR (47 EUR za akcii). Společnost MobilCom má tedy již jen 52,89 % podílů ve společnosti Freenet.de AG.
(68)
Dosaženým výnosem společnost MobilCom dne 22. září 2003 uhradila nezaplacené úvěrové linky z obou státem zaručených půjček a tím se zbavila dluhů. Záruční listiny se vrátily Spolku a zemi Šlesvicko-Holštýnsko.
(69)
Společnosti MobilCom zůstal po úhradě půjček z prodeje akcií Freenet výnos ve výši téměř 60 milionů EUR.
(70)
Prodej dalších podílů ve společnosti Freenet.de AG není podle informací Německa plánován. Podíl společnosti MobilCom ve společnosti Freenet.de AG se mezitím ze strategického podíl změnil ve finanční účast, i když společnost MobilCom stejně jako předtím vlastní 52,89 % akcií. Podle informací Německa existují mezi dílčím koncernem Freenet a dílčím koncernem MobilCom pouze nepatrná operativní propojení. Mezi společností MobilCom a společností Freenet.de AG neexistuje žádná ovládací smlouva a smlouva o odvodu zisku.
(71)
V říjnu 2003 přibyly společnosti MobilCom další mimořádné výnosy z úspěšného prodeje akcií MobilCom zakladatele a bývalého šéfa firmy MobilCom prostřednictvím jeho pověřence Prof. Helmuta Thoma (13).
(72)
Koncern MobilCom se v obou obchodních oblastech mobilní telefonování/Service Provider a pevná síť/internet vrátil do pásma zisku. V oblasti Service Provider společnost MobilCom ve 2. čtvrtletí a ve 3. čtvrtletí 2003 dosáhla pozitivního výsledku a poprvé po jedenácti čtvrtletích zaznamenala opět zisky. EBITDA (výsledek před odečtením úroků, daní a odpisů) stoupl v obchodním roce 2003 v obou obchodních oblastech mobilní telefonování/Service-Provider a pevná síť/internet při obratu 1,837 miliard EUR souhrnně na 103,6 mil. EUR. EBIT (výsledek před odečtením úroků a daní) se zlepšil na 22,3 mil. EUR (pro srovnání rok 2002: -372,9 milionů EUR).
(73)
Vývoj segmentu Service Provider byl během fáze restrukturalizace následovný (14):
(74)
Při zohlednění zisku z prodeje z umístění 3,75 milionů akcií Freenet vzrostl výsledek koncernu v roce 2003 na 160,4 milionů EUR. Podle vlastní výpovědi stojí tedy společnost Mobilcom opět na solidním základu.
6. Podrobnosti k poskytnutým státním zárukám
(75)
Úvěr poskytnutý kreditním ústavem KfW dne 19. září 2002 na 50 milionů EUR, který byl ze 100 % zajišťován spolkovou zárukou, byl nejprve omezen časově do 15. března 2003 a mohl být prodloužen do 15. září 2003. Půjčka byla nejprve prodloužena až do 21. července 2003. V červenci 2003 ale KfW prodloužil platnost této půjčky ještě jednou až do rozhodnutí Komise o předloženém plánu restrukturalizace, nejpozději ale do 20. května 2004. Úroková sazba půjčky činila 6,814 %. Tato úroková sazba se skládala z Euro Interbank Offered Rate (Euribor) pro příslušné úrokové období s připočtením marže ve výši 3,50 % p.a.
(76)
Druhou záruku za půjčku poskytnutou společnosti MobilCom AG a společnosti MobilCom Holding GmbH ve výši 112 milionů EUR od bankovního konsorcia sestávajícího z Deutsche Bank AG, Dresdner Bank AG, KfW a der Landesbank Schleswig-Holstein pod vedením KfW převzal Spolek a země Šlesvicko-Holštýnsko společně. Půjčka, která byla poskytnuta 20. listopadu 2002, měla platnost 18 měsíců až do 20. května 2004. Výplata úvěru se měla uskutečnit v několika tranžích. Úrok se skládal z Euro Interbank Offered Rate (Euribor) pro příslušné úrokové období jedné každé tranže a z marže ve výši 2,50 % p.a.. Záruka Spolku a země Šlesvicko-Holštýnsko zajišťovala dohromady 80 % částky úvěru. Spolek ručil za 48 % částky a země za 32 % částky. Záruka byla podle rozhodnutí o záruce ze dne 20. listopadu 2002 časově omezena do 15. března 2003. Při předložení plánu restrukturalizace Komisi před uplynutím této lhůty se ale mělo toto časové období automaticky prodloužit až do okamžiku rozhodnutí Komise o příspěvku na základě tohoto plánu. Předložením plánu restrukturalizace v březnu 2003 se tímto rozšířila druhá záruka na celou dobu platnosti úvěru až do okamžiku rozhodnutí Komise na základě plánu.
(77)
Německo oznámilo, že poplatek, který měla společnost MobilCom uhradit Spolku ze záruky za 50 milionů EUR, jakož i z úvěru 112 milionů EUR, činil vždy 0,8 % p.a.. Dále bylo nutné splnit vždy úhradu podání žádosti ve výši 25 000 EUR. Zemi Šlesvicko-Holštýnsko se měla uhradit poplatek ze záruky ve výši 1 % p.a. a poplatek za zpracování ve výši 25 564 EUR.
(78)
Podle údajů Německa společnost MobilCom v důsledku okolnosti, že na restrukturalizaci bylo zapotřebí jen 88,3 milionů EUR a žádost zůstala u této částky, oznámila dopisem ze dne 1. dubna 2003 vůči KfW jako vedoucí osobě konsorcia své zřeknutí se ještě nezaplacené částky úvěru ve výši 23,7 milionů EUR.
7. Důvody pro zahájení popř. rozšíření řízení
(79)
Komise schválila záruku za půjčku ve výši 50 milionů EUR jako záchranný příspěvek na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a zásad Společenství.
(80)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního kontrolního řízení Komise také záruku Spolku a země Šlesvicko-Holštýnsko pro druhou půjčku zařadila jako státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Na základě svého předběžného posouzení dospěla Komise ke konstatování, že ohlášené příspěvky musí být hodnoceny na základě zásad Společenství, a zpochybnila slučitelnost se společným trhem.
(81)
Komise nemohla zvláště jasně rozpoznat, zda také později poskytnutý úvěr ve výši 112 milionů EUR byl využit výlučně pro zachování obchodního provozu v uvedeném časovém období záchrany nebo již na restrukturalizaci podniku. Podpora na restrukturalizaci může na základě svého charakteru narušit hospodářskou soutěž a může být schválena pouze na základě plánu restrukturalizace, který ale Komisi k okamžiku zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES nebyl ještě předložen.
(82)
Rozhodnutím ze dne 9. července 2003 zahrnula Komise do probíhajícího zkušebního řízení i původně plánované prodloužení záruk za půjčky do roku 2007.
(83)
Komise zvláště zpochybnila, že společnost MobilCom skutečně byla odkázána na prodloužení státem zajišťovaných úvěrů. K tehdejšímu momentu nemohla vyloučit, že společnost MobilCom mohla dosáhnout dostatečných prostředků na úhradu úvěru postupným prodejem svého podílu v internetové dceři Freenet.de AG.
III. STANOVISKO NĚMECKA
(84)
Poté, co byly úvěry splaceny dne 22. září 2003 a záruční listiny byly vráceny poskytovatelům záruk, prohlásilo Německo preventivně podanou žádost o schválení prodloužení záruk za úvěry až do roku 2007 za vyřízenou.
(85)
Co se týče poskytnutí druhého příspěvku v podobě záruky za úvěr ve výši 112 milionů EUR, drží se Německo svého pojetí, že také tato záruka představuje záchranný příspěvek ve smyslu obecných zásad Společenství.
(86)
Německo prohlašuje, že prostřednictvím úvěrů byla financována výlučně opatření v obchodní oblasti Service Provider, jako například zákaznická opatření pro optimalizaci tarifní struktury, uzpůsobení nákladů na prodej a opatření k redukci běžných personálních nákladů, která by sama sloužila k zachování běžného obchodního provozu a k redukci potřeby likvidity ve fázi záchrany. Bez těchto opatření by byla potřeba likvidity do března 2003 vyšší o dalších 110 milionů EUR.
(87)
Navíc ještě nebyl předložen podrobný plán restrukturalizace k momentu poskytnutí zpochybňovaných příspěvků a v nejbližší ho nebylo možné zpracovat.
(88)
Pro případ, že se Komise tímto posouzením nebude řídit, žádá Německo schválení druhé záruky za půjčku jako příspěvek na restrukturalizaci na základě plánu restrukturalizace, který bude Komisi předložen později. Podle pojetí Německa zvláště stažení společnosti MobilCom z obchodu UMTS a z obchodní oblasti pevné sítě a internetu, které je stanovené v plánu restrukturalizace, vyrovná možná zhoršení hospodářské soutěže na trhu mobilního telefonování, které by mohla způsobit státem zajištěná půjčka.
IV. STANOVISKA TŘETÍCH STRAN
1. Stanovisko společnosti MobilCom
(89)
Ve svém stanovisku k zahájení a rozšíření formálního řízení společnost MobilCom odmítá pochybnosti o slučitelnosti poskytovaných příspěvků se společným trhem.
(90)
Společnost MobilCom uvádí, že konkurence na trhu služeb v oblasti mobilních telefonů by bez další existence společnosti MobilCom byla ochromena. Trh v oblasti mobilního telefonování je ovládán provozovateli sítě s celkově téměř 70procentním podílem na trhu, přičemž přibližně 52 % připadá na oba velké dominující poskytovatele T-Mobile a Vodafone. Zmizení společnosti MobilCom by bylo společnosti Debitel vytvořilo kvazi-monopol mezi Service Providery, kteří nedisponovali vlastní sítí. Společnost Debitel by tím nebyla nucena spojovat nejvýhodnější tarify a nabízet je svým zákazníkům. Role Service Providerů jako katalyzátorů cenové konkurence mezi provozovateli sítě by takto byla rozhodujícím způsobem oslabena a oligopolistická struktura německého trhu v oblasti mobilního telefonování by se byla dále upevňovala.
(91)
Společnost MobilCom dále tvrdí, že státní záruka nevedla ke zhoršení trhu a že se omezovala na absolutní minimum. Záruka zajišťovala celkově pouze 80 % částky půjčky. Prostředky, které byly k dispozici, byly naplánovány zcela pro realizaci plánu restrukturalizace a omezeny striktně na náklady restrukturalizace v oblasti Service Provider. Každé z opatření popsaných v plánu restrukturalizace bylo nezbytným předpokladem pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku, přičemž společnost MobilCom opakovaně podrobně vysvětlila a dále rozčlenila jednotlivé náklady stanovené v plánu restrukturalizace.
(92)
Společnost MobilCom upozorňuje také na to, že ostatní konkurenti z plánu restrukturalizace profitovali, protože se potom společnost MobilCom zbavila veškerých aktivit, které bezprostředně nepatřily ke klíčové obchodní oblasti, pro tuto ale byly prospěšné, jako obzvláště provoz sítě UMTS.
(93)
Kromě toho nelze očekávat žádné negativní účinky na konkurenty, protože v rámci restrukturalizace v oblasti Service Provider dochází také tam ke značným redukcím kapacity. Zvláště kvůli značnému snížení stavu personálu a uzavření pracovišť byla pro společnost MobilCom značně omezena možnost získávat zákazníky.
(94)
V jednáních mezi Německem a Komisí dne 9. ledna a 21. ledna 2004, kterých se zúčastnili také zástupci společnosti MobilCom, společnost MobilCom upřesnila svá písemná vyjádření v tom, že podnik stejně jako dříve zastává právní pojetí, který zastupuje také Německo, že se u poskytnutého druhého příspěvku jedná o příspěvek na záchranu a ne o příspěvek na restrukturalizaci. Otázka vhodných opatřeních na kompenzaci tímto nevzniká.
2. Stanovisko společnosti Talkline GmbH & Co KG
(95)
Společnost Talkline GmbH & Co KG (dále jen „Talkline“) je jako Service Provider pro mobilní telekomunikaci bezprostředním konkurentem společnosti MobilCom. Společnost Talkline upozorňuje na to, že se podnik rovněž jako další bezprostřední konkurenti v uplynulých dvou letech přizpůsoboval podmínkám trhu a musel novou orientaci realizovat na vlastní náklady a bez státní podpory.
(96)
Společnost Talkline nejprve uvádí, že se u druhého státem zajišťovaného úvěru jedná o příspěvek na restrukturalizaci pro společnost MobilCom a ne o příspěvek na záchranu. Restrukturalizace podniku začala již před poskytnutím druhé půjčky v listopadu.
(97)
Podnik kromě toho zastává názor, že narušení konkurence vyvolané kvůli příspěvkům společnosti MobilCom má zvláštní intenzitu. Poskytnuté příspěvky nejsou bez dostatečné kompenzace slučitelné se společným trhem.
(98)
Zvláštní intenzitu narušení konkurence zdůvodňuje společnost Talkline zaprvé tím, že záruka společnosti MobilCom umožnila neomezené další obchodování při současně plynulé a úplné restrukturalizaci. Společnost MobilCom během restrukturalizace sice ztratila podíly na trhu, ale přítomnost značky na trhu byla pro konkurenty nadále citelná.
(99)
Zadruhé státem zajišťované úvěry společnosti MobilCom umožňovaly dosáhnout ziskovosti zákaznické základny. Společnost MobilCom po očištění základny zákazníků rostla přibližně stejně silně jako trh, měla ale k dispozici neúměrně výnosnější kmen zákazníků.
(100)
Navíc společnost MobilCom mohla na základě úvěrů oddálit avizovaný prodej pevné sítě společnosti Freenet.de AG a návazný dílčí prodej podílu, takže podnik mohl profitovat z růstu kurzu, který byl v této souvislosti očekáván, nejen s ohledem na úhradu úvěru, nýbrž také s ohledem na nové investice v obchodování v oblasti mobilních telefonů, protože prodej 20 % balíku akcií v září 2003 zabezpečit společnosti MobilCom po úplné úhradě úvěrů další likvidní prostředky ve výši téměř 60 milionů EUR.
(101)
Společnost Talkline navíc zpochybňuje nutnost poskytnutí již druhé záruky. Společnost MobilCom údajně již tehdy disponovala značným investičním majetkem, přičemž společnost Talkline vyzdvihuje zvláště podíl ve společnosti Freenet.de AG. Prodej 20 % podílů ve společnosti Freenet (3,75 milionů akcií) uskutečněný až v září 2003 by měl podniku již v listopadu 2002 při tehdejším kurzu akcií přibližně 5 EUR vynést příjmy ve výši minimálně 18,75 milionů EUR. Prodej celého podílu (13,65 milionů akcií) by byl podniku přinesl likvidní prostředky ve výši 68 milionů EUR, a tím by se podnik obešel bez úvěru a bez jistoty státní záruky. Tento výpočet vychází přitom toliko z kurzu na burze, ale ne ze skutečné běžné čisté hodnoty společnosti Freenet.de AG, kterou dozorčí rada společnosti MobilCom a představenstvo společnosti Freenet.de AG zařazují značně výše.
(102)
Pokud Komise dospěje k závěru, že státní záruka za druhý úvěr představuje přípustný příspěvek na restrukturalizaci, může tuto podle názoru společnosti Talkline schválit pouze tehdy, pokud Německo nabízí další vhodná kompenzační opatření podle bodu 35 a dalších obecných postupů Společenství.
(103)
Opatření uvedená Německem nejsou podle názoru společnosti Talkline dostačující, aby vyrovnala negativní účinky příspěvku. Snížení kapacit v oblasti mobilního telefonování a s tím spojenou repatriaci základny zákazníků je možné odvodit převážně z toho, že společnost MobilCom zrušila nerentabilní zákaznické vztahy. Tato redukce byla požadována z ekonomického hlediska a nemůže být tedy akceptována jako protiplnění.
(104)
Odstoupení z obchodu v oblasti pevné sítě a internetu nebylo provedeno úplně. Navíc prodej podílu ve společnosti Freenet ve svém účinku na konkurenci v oblasti mobilního telefonování představuje přeskupení kapitálu. Jako protiplnění pro možná narušení soutěže je tedy nejen bez významu, nýbrž dokonce je zvláštním zostřením narušení, protože společnost MobilCom nyní investuje výnos z prodeje podílu ve společnosti Freenet bezprostředně do oblasti Service Provider.
(105)
Zmrazení obchodu UMTS bylo ekonomickou nutností a není tedy také vhodné jako kompenzační opatření pro narušení konkurence v oblasti mobilního telefonování. Z odstoupení profitují toliko zbývající držitelé licence UMTS, kteří mají v přímém vztahu o konkurenta méně.
(106)
Společnost Talkline nakonec navrhuje katalog možných opatření pro vyrovnání narušení konkurence, která podle jejího názoru vznikla. Tato opatření zahrnují podílový „prodej“ zákazníků konkurentům, časově omezené zavření Online Shops a jiných přímých kanálů a stažení z obchodu UMTS jako Service-Provider (tzv. Enhanced Service Providing) na časově omezené období.
3. Stanovisko třetí strany, která žádá o uchování své identity v tajnosti
(107)
Komise kromě toho obdržela stanovisko dalšího konkurenta, který je rovněž činný jako čistý Service Provider bez vlastní struktury sítě.
(108)
Také tento konkurent je toho názoru, že nabízená protiplnění nestačí, aby bylo možné dosáhnout omezení kapacit v klíčovém obchodě společnosti MobilCom, které je potřebné pro vyrovnání zkreslení konkurence. Společnost MobilCom se chce soustřeďovat na zákazníky s vysokými výkony ve středním a horním segmentu. Dále by mohla společnost MobilCom i přes odchod zákazníků zachovat svou přítomnost na trhu, protože na základě soustředění se na výnosné zákazníky mohu být sníženy náklady a zvýšeny obraty.
(109)
Při současné situaci na trhu vyznačující se nasycením trhu, nižšími průměrnými obraty na zákazníky a klesajícími maržemi je prý přemisťovací program sledovaný společností MobilCom cílem všech podniků, které provozují Service Providing. Příspěvky, které přímí konkurenti nemají k dispozici, společnost MobilCom používá, aby si u významné a tvrdě vybojované vrstvy zákazníků pořídila konkurenční výhodu. Německo tak restrukturalizaci společnosti MobilCom podpořilo přímo na náklady konkurentů, což prý bez dalších kompenzačních opatření není přijatelné.
V. REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKA TŘETÍCH STRAN
(110)
Ve své reakci na stanoviska třetích stran Německo k otázce nutnosti poskytování druhého příspěvku prohlašuje, že likvidita požadovaná pro další vedení běžného obchodního provozu společnosti MobilCom byla vyčerpána v polovině listopadu 2002. Bez poskytnutí půjčky konsorcia KfW by byla společnost MobilCom musela neprodleně vyhlásit úpadek. Podle odhadu představenstva společnosti MobilCom by při žádosti o vyhlášení úpadku byla brzy odloučena část zákaznických vztahů, takže restrukturalizace společnosti MobilCom z úpadku by byla nebyla možná.
(111)
Německo nadále prohlašuje, že prý také společnost France Télécom při zahájení jednání o vyrovnání ve druhé polovině září 2002 již dávala najevo, že se k osvobození společnosti MobilCom od závazků vztahujících se k UMTS může zavázat pouze tehdy, pokud bude zajištěno, že společnost MobilCom nebude během právních lhůt pro napadení úpadku muset vyhlásit úpadek. Podle tohoto prý společnost France Télécom od začátku jednání požadovala znalecky podložené stanovisko na pozitivní prognózu dalšího stavu pro oblasti obchodu, které zůstávají u společnosti MobilCom, jakož i přísliby třetích osob k zajištění financování požadovaného pro úspěšnou sanaci. Půjčka konsorcia KfW ve výši 112 milionů EUR, která má posloužit pro tento účel, byla podle tohoto učiněna za podmínky uzavření MC Settlement Agreement. Společnost France Télécom dále požadovala, že potřebné úvěry musí být k dispozici minimálně na 18 měsíců. Časovým omezením úvěrů a záruky až do 20. května 2004 se podle údajů Německa tomuto požadavku vyhovělo.
(112)
Německo dále prohlašuje, že státní záruka za poskytnutí půjčky byla zapotřebí. Smlouva o půjčce s konsorciem KfW zavazovala společnost MobilCom k poskytnutí veškerých jistot, které měla k dispozici. Tyto ale nestačily, aby konsorcium KfW bylo ochotno poskytnout potřebné finanční prostředky. Spíše banky konsorcia - přes intenzivní snahy spolkové vlády na vyšší vlastní riziko bank - trvaly na zajištění ve výši 80 % částky úvěru zárukou Spolku a země Šlesvicko-Holštýnsko ve schodku. Bez tohoto veřejného zaštítění rizika by byla žádná z bank nebyla ochotna poskytnout společnosti MobilCom finanční prostředky, což by bylo vedlo k platební neschopnosti společnosti MobilCom.
(113)
K otázce omezení příspěvku na nutné minimum Německo uvedlo, že se společnost MobilCom ve smlouvě o půjčce s konsorciem KfW zavázala, že všechny čisté výnosy plynoucí z prodeje podstatného hmotného a/nebo finančního investičního majetku použije k repatriaci půjček a tím zároveň státní záruky. Navíc se společnost MobilCom zavázala, že v co nejkratší době zahájí prodej divize pevné sítě a internetu. Podle toho společnost MobilCom neprodleně začala se svými snahami o prodej - to se týká také majetku UMTS - a tyto ukončila tak rychle a tak úspěšně, že mohla být realizována předčasná úhrada nezaplacených úvěrových linek a tím i repatriace státních záruk.
(114)
Prodejem divize pevné sítě, majetku UMTS a později prodejem akcií Millenium se postupně zredukovalo nárokování úvěru a nakonec byl prodejem uskutečněným dne 17. září 2003 podíl ve společnosti Freenet.de AG repatriován s konečnou platností na nulu. Tímto byla státní záruka nárokována pouze na přibližně polovinu platnosti úvěru KfW.
(115)
Ještě rychlejší zhodnocení majetku a tím repatriace státem zajištěných úvěrů nebylo možné. Toto platilo jak pro prodej divize pevné sítě sjednaný již v březnu 2003 a pro prodej majetku UMTS sjednaný v květnu 2003, tak i pro prodej akcií MobilCom, který byl schválen až od dubna 2003, prostřednictvím pověřence D. Dietera Thomy, vůči kterému společnost MobilCom neměla žádná práva udělovat instrukce, nýbrž který byl podle své smlouvy o svěřenecké správě s Gerhardem Schmidem a společností Millenium povinen dosáhnout co možná nejvyššího výnosu z prodeje.
(116)
To podle Německa také ale platilo pro prodej akcií Freenet. Neboť podle předpisů německého akciového práva bylo představenstvo povinno v zájmu podniku a jeho akcionářů zabránit prodeji jeho aktiv pod hodnotou. Německo konkrétně uvedlo, že brzký prodej podílu v tehdejším termínu by se byl mohl uskutečnit pouze prostřednictvím burzy. Tehdy nízký kurz akcií Freenet na burze ve výši přibližně 5 EUR (burzovní hodnota celkového podílu: 68 milionů EUR) by se byl při brzkém prodeji 76,1 % akcií Freenet pravděpodobně zhroutil. Dozorčí grémia by s tím v listopadu 2002 nesouhlasila, protože valná hromada společnosti France Télécom v termínu MC Settlement Agreement toto ještě neschválila.
(117)
Německo uvádí, že pro společnost MobilCom neexistovaly žádné alternativy, aby se mohla udržet na trhu. Platební neschopnost by byla v každém případě v zájmu konkurentů, protože těm by potom bez jakéhokoliv úsilí přibyla zákaznická základna společnosti MobilCom. Rozbití skupiny MobilCom kvůli platební neschopnosti ale podle názoru Německa nebylo odůvodněné. Zvláště konkurenční, infrastrukturní hlediska a hlediska pracovního trhu hovořila spíše pro poskytnutí státní záruky.
(118)
Kromě toho se Německo dále trvá na svém názoru, že kompenzační opatření byla již ve značném rozsahu provedena, totiž zvláště prodejem obchodní oblasti UMTS, prodejem obchodu po pevné síti, redukcí kvalifikované většiny společnosti MobilCom ve společnosti Freenet.de AG na pouhou finanční účast, jakož i uzavřením poboček Hallbermoos a Karlstein. V přímých jednáních v lednu 2004 Komise ale s Německem posuzovala možná další kompenzační opatření, zvláště uzavření Online-Shops společnosti MobilCom na omezené časové období 7 měsíců, se kterým Německo původně souhlasilo. V dubnu 2004 Německo ale sdělilo, že uzavření Online-Shops nemůže s konečnou platností přislíbit.
VI. HODNOCENÍ OPATŘENÍ
(119)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou, pokud není ve Smlouvě o ES stanoveno jinak, státní nebo ze státních prostředků poskytnuté příspěvky, které kvůli zvýhodňování určitých podniků nebo výrobních odvětví narušují hospodářskou soutěž nebo existuje nebezpečí, že ji naruší, v nesouladu se Společným trhem, pokud narušují obchod mezi členskými státy.
(120)
Komise konstatuje, že žádost Německa o schválení prodloužení státních záruk za úvěry až do roku 2007 byla vyřízena tím, když byly úvěry dne 22. září 2003 splaceny a záruční listiny vráceny poskytovatelům záruk. Komise již tedy o této žádosti nemusí rozhodovat.
(121)
Dne 21. ledna 2003 Komise schválila státní záruku na úvěr ve výši 50 milionů EUR na základě obecných zásad Společenství jako příspěvek na záchranu. Tento příspěvek tedy nemusí být znovu hodnocen.
1. Státní záruka za půjčku ve výši 112 milionů EUR jako příspěvek
(122)
Ohledně 80 % státní záruky za půjčku ve výši 112 milionů EUR poskytnutou dne 20. listopadu považuje Komise za prokázané, že se přitom jedná o příspěvky ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(123)
Záruka byla poskytnuta spolkovým ministerstvem financí Spolkové republiky Německo, jakož i ministerstvem hospodářství, technologie a dopravy země Šlesvicko-Holštýnsko, dvěma státními úřady. Je tedy možné ji přiřadit státu.
(124)
Státní záruky spadají do působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud není zaplacena prémie odpovídající trhu a pokud je omezen obchod mezi členskými státy (15).
(125)
Komise je toho názoru, že poplatek za státní záruku neodpovídá obvyklé situaci na trhu. Německo sdělilo, že poplatek, který společnost MobilCom uhradila Spolku za záruku, činila vždy 0,8 % p.a. Dále bylo nutné poskytnout vždy úhradu za žádost ve výši 25 000 EUR. Zemi Šlesvicko-Holštýnsko bylo nutné uhradit poplatek za záruku ve výši 1 % p.a. a poplatek za zpracování ve výši 25 564 EUR. Další údaje o přiměřenosti rizika, popř. obvyklosti poplatků na trhu ale Německo neuvedlo. Německo označuje záruku za druhou půjčku také jako podporu. Z tohoto hlediska a z pohledu obtížné finanční situace, ve které se společnost MobilCom nacházela, a skutečnosti, že podnik stál krátce před úpadkem, dospívá Komise k závěru, že úhrada neodrážela riziko, které na sebe Spolek a země vzaly převzetím státní záruky, a že za těchto podmínek by záruku neposkytl žádný soukromý účastník na trhu.
(126)
Záruka takto společnosti MobilCom poskytla selektivní výhodu, kterou by podnik za normálních tržních podmínek nebyl získal. Zvláště se tímto zlepšily možnosti společnosti na získání úvěru. Na základě záruky mohl podnik MobilCom, který se nacházel ve finanční tísni, přijmout půjčky za podmínek, které nejsou v souladu s jeho skutečnou finanční situací a s rizikem, které převzal poskytovatel půjčky, při poskytnutí půjčky podnikům ve srovnatelné finanční situaci, bez státní záruky. Za normálních tržních podmínek jen málokterá z bank odmítne poskytnutí úvěru podnikům, pokud je úhrada kapitálu zajištěna státem.
(127)
Navíc může záruka omezit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy. Společnost MobilCom nabízí v celém Německu služby mobilního telefonování GSM druhé generace. Záruka za úvěr, kterou poskytlo Německo, zlepšila konkurenční pozici společnosti MobilCom a mohla tedy poškodit konkurenční podmínky dalších poskytovatelů mobilního telefonování druhé generace. Záruka rovněž přispěla k upevnění pozice společnosti MobilCom na úrovni Společenství, protože tímto se omezila možnost nabízejících z jiných členských států při budování nebo rozšiřování své pozice v Německu. Na telekomunikačním trhu Společenství panuje silná konkurence mezi provozovateli z různých členských států. Mnoho (aktuálních nebo potenciálních) konkurentů společnosti MobilCom v poskytování služeb mobilního telefonování druhé generace jsou podniky, které mají své hlavní sídlo v jiných členských státech (např. O2, E-Plus, Vodafone D2, Talkline a Debitel.
(128)
Z tohoto důvodu se u poskytnuté státní záruky jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(129)
Samotný zaručený úvěr podle názoru Komise neobsahuje žádné prvky podpory přesahující záruku. Zárukou byl úvěr zajištěn v souladu s požadavky trhu. Také úroková sazba za úvěr ve výši112 milionů EUR (2,5 % p.a. prostřednictvím EURIBOR), která byla pro MobilCom vypočtena, je srovnatelná s úrokovými sazbami pro zdravé podniky a není nižší než referenční úrokové sazby Komise (16).
2. Slučitelnost se zásadami společného trhu
(130)
V článku 87 Smlouvy o ES jsou stanoveny výjimky ze zásady nesouladu státních podpor se společným trhem. Ustanovení o výjimkách čl. 87 odst. 2 by mohlo zdůvodnit soulad podpor se společným trhem. Příspěvkové opatření nemá ani sociální charakter a je poskytováno jednotlivým spotřebitelům (písmeno a)) a ani neslouží k odstranění škod, které vznikly následkem přírodních katastrof nebo jiných mimořádných událostí (písmeno b)), a konečně není určeno pro ekonomiku určitých oblastí Spolkové republiky Německo (písmeno c)). Další výjimky jsou možné podle čl. 87 odst. 3 písmena a) a c) Smlouvy o ES (regionální aspekt), zde je ale nelze použít, protože příspěvek pro společnost MobilCom neslouží cíleně rozvoji určité ekonomické oblasti. Také ustanovení o výjimkách čl. 87 odst. 3 písmena b) a d) nejsou použitelná. Vztahují se na podporu důležitých záměrů ve společném zájmu, jakož i podporu kultury a zachování kulturního dědictví.
(131)
Tímto trvá ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 3 písmena c) Smlouvy o ES a o toto se opírajících zásad Společenství. Komise je toho názoru, že další obecné zásady Společenství - např. pro podpory na výzkum a vývoj, podpory malým a středním podnikům nebo podpory na zaměstnávání a vzdělání - nelze použít. Pokud jsou splněny předpoklady uvedené v zásadách Společenství, může podpora na záchranu a restrukturalizaci přispět k vývoji hospodářského odvětví, aniž by byl poškozen obchod (bod 20 zásad Společenství), a následně může být správně považována za slučitelnou se společným trhem.
a) Posouzení druhé podpory jako podpory na restrukturalizaci
(132)
Po zevrubném přezkoumání dochází Komise k závěru, že se u druhé podpory, oproti názoru, který zastupuje Německo a zvýhodněný podnik, jedná o podporu na restrukturalizaci, a ne o podporu na záchranu.
(133)
Podle zásad Společenství má podpora na záchranu přirozeně přechodný charakter. Slouží k dalšímu vedení podniku v potížích do té doby, jak je toto zapotřebí k sestavení plánu restrukturalizace nebo likvidity. Její výše se musí omezit na částku, která je potřebná pro další vedení podniku až do sestavení plánu restrukturalizace (např. krytí mzdových nákladů nebo běžného pořizování).
(134)
Restrukturalizace se proti tomu opírá o realistický, koherentní a dalekosáhlý plán k opětovnému dosažení dlouhodobé rentability podniku. K tomu patří zvláště prvky reorganizace a racionalizace činností podniku, což obecně znamená stažení se z deficitních oblastí, jakož i restrukturalizace oblastí činností, které se mohou opět stát konkurenceschopnými. Podniková restrukturalizace musí být zpravidla provázena restrukturalizací finanční.
(135)
Komise je toho názoru, že druhá záruka nesplňuje podmínky podpory na záchranu. Státem zaručený úvěr nesloužil k výlučnému financování běžných nákladů, včetně pravidelných výkonů optimalizace s cílem umožnit další vedení podniku po omezené časové období až do sestavení plánu restrukturalizace.
(136)
Podle údajů Německa by měla být společnost MobilCom spíše s pomocí státem zaručeného úvěru na 112 milionů EUR (88,3 milionů EUR) uvedena do situace, aby mohla provést řadu reorganizačních opatření ve ztrátové oblasti Service Provider. Balík opatření se přitom zaměřil zřejmě na trvalé odstraňování příčin pro setrvávající ztráty v této obchodní oblasti.
(137)
Státem zaručeným úvěrem bylo financováno krátkodobé zrušení 850 pracovních míst na plný úvazek v oblasti Service Provider, která se měla setkat s vysokou intenzitou personálu v tomto segmentu, která byla v plánu restrukturalizace uváděna jako podstatná příčina ztráty.
(138)
Další blok nákladů obsahoval vypovězení, popř. stornování, neprofitujících smluv a migraci zákazníků získaných s ohledem na vlastní síť UMTS do tarifů postačujících pro Service Provider. Tímto očištěním zákaznické základny a přetvořením tarifů se měly vytvořit dlouhodobě rentabilní vztahy se zákazníky a měl by se natrvalo zastavit klesající vývoj u hrubých výnosových marží.
(139)
Následně provedeným uzavřením pracovišť Karlstein a Hallbergmoos, která se akvizicemi firem D-Plus Telecommunications GmbH (Karlstein) a Cellway Kommunikationsdienste (Hallbergmoos) stala součástí koncernu MobilCom, a soustředěním celé struktury prodeje a zákaznického servisu do centrály v Büdelsdorfu a pracoviště v Erfurtu, dosáhla společnost MobilCom podle vlastních údajů potřebného uzpůsobení, které bylo na základě zaměření se na výstavbu obchodu UMTS v minulosti zanedbáno.
(140)
Komisi je z toho jasné, že balík opatření, který byl financován státem zajištěným úvěrem, má převážně strukturální účinky zaměřené na zajištění dlouhodobé rentability oblasti Service Provider a podniku a nesloužil výlučně k dalšímu vedení podniku až do sestavení plánu restrukturalizace. Strukturální opatření nemohou být financována příspěvkem na záchranu. Komise proto dochází k závěru, že se u druhé záruky jedná o podporu na restrukturalizaci ve smyslu zásad Společenství.
(141)
Komise přitom vychází také z toho, že se opatření v oblasti Service Provider opírají o nosný plán k obnovení dlouhodobé rentability podniku. Přitom Komise výslovně zamítá námitku Německa, že k okamžiku schválení státem zajištěného úvaru v listopadu 2002 nebyl předložen ještě žádný koncept restrukturalizace.
(142)
Již v září 2002 představenstvo v úzké shodě s dozorčí radou rozhodlo o podstatných klíčových bodech strategie sanace (17). Přitom nehrálo pro společnost MobilCom žádnou roli, že projekt UMTS nebyl bez účasti společnosti France Télécom realizovatelný, a proto se jej muselo vzdát.
(143)
Představenstvo dále předložilo rozsáhlý program sanace pro oblast mobilního telefonování Service Provider, který již tehdy jako klíčové prvky stanovil zrušení 850 pracovních míst na plný úvazek v klíčovém obchodě, koncentraci aktivit prodeje a zákaznického servisu, které byly dosud rozděleny v pěti stanovištích, do centrály Büdelsdorf a do pracoviště Erfurt, jakož i pokles nákladů na akvizici zákazníků (mezi jiným díky uzavření nevýnosných obchodů MobilCom).
(144)
Tento program sanace, který byl v jádru identický s plánem restrukturalizace předloženým Komisi v březnu 2003, byl přezkoumán auditorskou společností Deloitte & Touche. Ve svém posouzení ze dne 25. října 2002 dospěla společnost Deloitte & Touche k závěru, že vzhledem ke krátkosti doby, která je k dispozici, a vzhledem k předmětu zakázky sice nemůže zaujmout konečné stanovisko k tomu, zda koncept restrukturalizace skupiny MobilCom „úplně zahrnoval veškerá slabá místa“. „Podstatná slabá místa“ jsou ale zohledněna a znázorněna ve zprávě. Ve výsledku jsou opatření uvedená v konceptu restrukturalizace vhodná celkově k tomu, aby vyhověla dosud identifikovaným slabým místům a aby uvedla skupinu MobilCom do situace, aby během časového období jednoho až dvou let mohla dosáhnout pozitivních výsledků.
(145)
Pro Komisi je tímto dostatečně prokázáno, že nejpozději v listopadu 2002 existoval koncept pro sanaci podniku, který byl nejen podkladem pro rozhodnutí o úvěru konsorcia KfW, nýbrž tvořil také základ pro opatření k reorganizaci oblasti Service Provider, která byla zahájena v listopadu. Tomu také neodporuje, že v tomto momentě nebyl předložen konečný souhlas společnosti France Télécom k MC Settlement Agreement. Pokud dohoda o vyrovnání nebyla účinná, musela by společnost MobilCom ohlásit úpadek. Posouzení schopnosti sanace se od počátku zakládalo na předpokladu, že může být dosaženo obsáhlého odškodnění, a předpokládalo tak uzavření účinné dohody. Společnost MobilCom sama následně správně začala s realizací opatření a nečekala na závěrečné schválení valnou hromadou společnosti France Télécom.
(146)
Dále bylo pro Komisi pro její posuzování druhé podpory jako podpory na restrukturalizaci rozhodující, že státem zaručený úvěr měl k okamžiku svého poskytnutí platnost 18 měsíců až do 20. května 2004. Záruka byla však nejprve časově omezena až do 15. března 2003. Toto časové období se ale mělo automaticky prodloužit, pokud bude před uplynutím této lhůty předložen Komisi plán restrukturalizace. Podle bodu 23 zásad Společenství musí být podpory na záchranu ve formě záruk za úvěry spojeny s úvěry, jejichž zbývající platnost po výplatě poslední dílčí částky úvěrové částky podniku činí maximálně dvanáct měsíců. A to v tomto případě splněno nebylo.
(147)
Ve výsledku se tak u druhé podpory jedná o podporu na restrukturalizaci, kterou může Komise schválit pouze tehdy, pokud jsou splněny předpoklady zásad Společenství.
b) Slučitelnost se zásadami restrukturalizace
(148)
Ve smyslu zásad Společenství se „podnik nachází v potížích“, pokud není schopen skoncovat pomocí vlastních nebo cizích finančních prostředků, které mu poskytují jeho majitelé/podíloví vlastníci nebo věřitelé, se ztrátami, které podnik z krátkodobého nebo střednědobého hlediska s určitostí dovedou do hospodářského zániku, pokud nezasáhne stát (bod 4 zásad Společenství). K typickým příznakům podniku v potížích patří zvláště trvalé ztráty, snížený Cash-Flow, jakož i snížení nebo ztráta čistého majetku a situace, ve kterých není podnik schopen se sanovat z vlastní síly nebo s prostředky svých podílových vlastníků nebo věřitelů (bod 6 zásad Společenství).
(149)
Vystoupení společnosti France Télécom z financování obchodu UMTS znamenalo likvidaci veškerých společenských prostředků společnosti MobilCom.
(150)
Koncern MobilCom utrpěl ve 3. čtvrtletí 2002 ztrátu před úročením a zdaněním (EBIT) ve výši 2,9 miliard EUR, zatímco vlastní prostředky činily přibližně 606,7 milionů EUR (2001: 3,769 miliard EUR); platební neschopnost hrozící v září 2002 mohla být odvrácena pouze pomocí státem zaručeného úvěru KfW na likvidní pomoc ve výši 50 milionů EUR.
(151)
Přes úspěšné uzavření MC Settlement Agreement, podle které společnost France Télécom UMTS převzala závazky v celkové výši 6,9 miliard EUR s připočtením úroků, ztráta koncernu ve 4. čtvrtletí 2002 činila přibližně 289 milionů EUR a stále tak ještě značně převyšovala negativní výsledky koncernu před krizí (čtvrtletí 2/2002: -172,8 milionů EUR, čtvrtletí 1/2002: -116,4 milionů EUR, čtvrtletí 4/2001 - 91,9 milionů EUR).
(152)
Z přehledů o likviditě, které jí byly předloženy, Komise dále konstatuje, že negativní vývoj Cash-Flow skupiny MobilCom nemohl být ani v listopadu 2002 trvale zastaven. Stávající likvidní rezervy byly vyčerpány již v září 2002. Pomocí podpory na záchranu mohla být kryta jen krátkodobá běžná potřeba likvidity a mohla být odvrácena bezprostředně hrozící platební neschopnost.
(153)
Německo se navíc podařilo dokázat, že běžná ztráta bez reorganizačních opatření stanovených v plánu restrukturalizace by byla v březnu 2003 patrně ještě o dalších 110 milionů EUR vyšší než bez těchto opatření. Tuto ztrátu by podle údajů Německa prostřednictvím bank již nebylo možné financovat.
(154)
Komise dále dochází k závěru, že společnost MobilCom by finanční potřebu požadovanou v listopadu 2002 nemohla krýt ani stávajícími vlastními prostředky.
(155)
Likvidní rezervy v tomto okamžiku, jak bylo vysvětleno, již neexistovaly. Komise musí také na základě informace, která je jí poskytnuta, dojít k závěru, že (dílčí) prodej podílu Freenet stanovený v plánu restrukturalizace, který se nakonec uskutečnil v září 2003, by v krátké době již nestačil k úhradě státem zaručených úvěrů.
(156)
Německo přesvědčivě vysvětlilo, že před uzavřením MC Settlement Agreement v listopadu 2002 nebyl možný prodej podílu Freenet na základě stávajících úvěrových závazků vůči bankám věřitelů v rámci projektu UMTS. Prodej by nebyl možný bez souhlasu bank věřitelů, kterým byl podíl Freenet v tomto okamžiku ještě zastavený. S ohledem na vysoké dluhy v oblasti UMTS by banky věřitele s prodejem nesouhlasily. Kromě toho by výnosy byly použity výlučně k repatriaci úvěrových závazků existujících vůči bankám z projektu UMTS.
(157)
Komisi nebyly předloženy také žádné odkazy na to, že by během akutní krize ve 3. a 4. čtvrtletí 2002 byli investoři projevili zájem o převzetí podílů ve společnosti MobilCom AG. Ani tento způsob pořizování prostředků nebyl pro společnost MobilCom otevřený.
(158)
Německo dále dostatečně vyložilo, že by konsorciální banky úvěr na 112 milionů EUR bez státní záruky neposkytly, protože riziko nesplacení bylo odhadnuto jako vysoké a zvláště bankovní obvyklé záruky nebyly k dispozici v dostatečné míře.
(159)
Německo k tomu mimo jiné předložilo stanovisko vedoucí společnosti konsorcia KfW ze dne 1. června 2003, ve kterém tato posuzuje hodnotovou stálost jistot poskytnutých dodatečně pro úvěr ve výši 112 milionů EUR. Ve smlouvě o úvěru ve výši 112 milionů EUR se společnost MobilCom mimo jiné zavázala zastavit všechny obchodní podíly ve veškerých dceřiných a podílnických společnostech společnosti MobilCom AG, popř. mobilcom Holding GmbH, mezi jinými také postoupit podíl ve společnosti Freenet.de AG, jakož i všechny nároky z pohledávek vůči společnosti Millenium GmbH, jakož i vůči dřívějšímu předsedovi Gerhardovi Schmidovi ve výši 71 milionů EUR. Přeneseny byly také všechny bankovní obvyklé jistoty, které v podniku existovaly.
(160)
Hodnotovou stálost podílu Freenet, který byl zastaven již v prosinci 2002, nebylo podle údajů KfW na základě silné volatility akcií možné odhadnout.
(161)
Nároky vůči Gerhardu Schmidovi a společnosti Millenium GmbH postoupené bankovnímu konsorciu měly být uspokojeny tím, že pověřenec Prof. Dr. Dieter Thoma měl akcie ve společnosti MobilCom AG prodat do 31. prosince 2003. Hodnocení této jistoty se řídilo podle burzovního kurzu akcie MobilCom. Protože je burzovní kurz akcie závislý na bonitě společnosti MobilCom, společnost KfW podle údajů Německa nemohla této jistotě podle obvyklých bankovních zásad rovněž přikládat žádnou hodnotu jistoty.
(162)
Další jistoty, jako například později postoupená pohledávka kupní ceny vůči společnosti Freenet.de AG z prodeje divize pevné sítě ve výši 35 milionů EUR, nebyly v době poskytnutí půjčky ještě k dispozici.
(163)
Komise na základě toho došla k závěru, že poskytnutí 80procentní záruky Spolkem a zemí bylo požadováno, aby bylo možné bankovním způsobem zaručit poskytnutí úvěru ve výši 112 milionů EUR.
(164)
Komise dochází k závěru, že podnik nebyl v okamžiku poskytnutí druhé podpory schopen se sanovat vlastní silou nebo prostředky svých podílnických vlastníků nebo věřitelů nebo pomocí úvěrů bez státní podpory. Komise takto považuje za dostatečně prokázané, že společnost MobilCom se také ještě v listopadu 2002 nacházela v potížích ve smyslu zásad Společenství.
(165)
Podle bodu 30 a dalších zásad Společenství je poskytnutí podpory na restrukturalizaci závislé na provedení plánu restrukturalizace, který u všech jednotlivých příspěvků schvaluje Komise a který musí být přezkoumán z hlediska vhodnosti pro opětovné vytvoření dlouhodobé rentability.
(166)
O schopnosti sanace skupiny MobilCom nebyly z pohledu Komise s úspěšným uzavřením MC Settlement Agreement se společností France Télécom žádné pochybnosti. Podrobný plán restrukturalizace, který byl Komisi předložen v březnu 2003, obsahuje rozsáhlou analýzu strukturálních deficitů zodpovědných za problémy, jakož i rozsáhlý katalog opatření k odstranění zjištěných slabých míst. Podle předpovídaného výkazu zisků a ztrát až do konce roku 2007, jakož i podle analýzy scénáře a rizika se mohla Komise nakonec přesvědčit, že navržená restrukturalizační opatření byla rozumná, konečná a zásadně přiměřená, aby společnosti MobilCom umožnila opětovné vytvoření dlouhodobé rentability.
(167)
Dále společnost Deloitte & Touche na objednávku společnosti MobilCom posoudila plán restrukturalizace a došla k závěru, že výpovědi byly v souladu s odhady auditorské společnosti ve zprávě ze dne 25. října 2002, jakož i s jejím měsíčním výkazem k procesu sanace.
(168)
Toto hodnocení ex-ante se opírá také o skutečný vývoj. Společnost MobilCom v obchodní oblasti Service Provider již ve 2. čtvrtletí 2003 (poprvé po jedenácti čtvrtletích) dosáhla opět zisků a mohla se úplně oddlužit prodejem podílů Freenet v září 2003.
(169)
Podle bodu 40 zásad Společenství se musí výše a míra podpory bezpodmínečně omezit na minimální míru potřebnou pro restrukturalizaci. Proto musí příjemci podpory významně přispět k plánu restrukturalizace z vlastních prostředků také prodejem majetkových hodnot, pokud nejsou tyto nezbytné pro setrvání podniku, nebo pomocí externího financování za tržních podmínek
(170)
Německo podle názoru Komise v dostatečné míře prokázalo, že se stávající podpora na restrukturalizaci ve formě státní záruky za úvěr ve výši 112 milionů EUR omezila na minimální míru potřebnou pro restrukturalizaci podle rozhodnutí disponibilních finančních prostředků podniku, jeho akcionářů nebo koncernu, ke kterému patří. Společnost MobilCom během fáze restrukturalizace neučinila ani další akvizice, ani nové investice, které by nebyly bezpodmínečně nutné pro opětovné vytvoření dlouhodobé rentability. Komise nicméně považuje za nutné spojit schválení podpory s určitými podmínkami, aby bylo možné zabránit neočekávatelnému narušení hospodářské soutěže (viz 176. až 189. bod odůvodnění).
(171)
Co se týče platnosti státem zajištěné půjčky, bere Komise na vědomí, že podle údajů Německa společnost France Télécomé vytvářela nátlak na platnost státem zajištěného úvěru na restrukturalizaci v délce minimálně 18 měsíců jako předpoklad z obchodu UMTS, a tak by nebylo možné prosadit kratší platnost, aniž by bylo ohroženo uzavření MC Settlement Agreements. Komise proto také v této míře považovala požadavek podpory omezené na potřebnou minimální míru za splněný.
(172)
S ohledem na vlastní příspěvek příjemce na restrukturalizaci bere Komise na vědomí, že státní záruka kryla jen 80 % zajištěné částky úvěru. Riziko s ohledem na zbývajících 20 % nesl tedy podnik, popř. banky poskytující úvěr. Kromě toho společnost MobilCom přispěla na financování restrukturalizace prodejem majetkových hodnot, jak bylo stanoveno již v plánu restrukturalizace. Tak byly první splátky z prodeje pevné sítě Freenet ve výši 35 milionů EUR realizovaného již v březnu 2003 použity k repatriaci úvěrů. Zbývající částka úvěru byla splacena během necelého jednoho roku zcela z příjmů prodeje ve výši 20 % podílů ve Freenet.
(173)
Za těchto okolností a při zohlednění toho, že podpora spočívala v záruce za úvěr, a ne v nevratné dotaci, dospívá Komise k výsledku, že společnost MobilCom realizovala dostatečný vlastní příspěvek k restrukturalizaci ve smyslu bodu 40 zásad Společenství a že byl příspěvek zredukován na minimum.
(174)
Podle bodu 35 a dalších zásad Společenství musí být přijata opatření, aby bylo možné podle možnosti zmírnit negativní účinky podpory na konkurenty. Většinou se tato podmínka konkretizuje omezením nebo zmenšením přítomnosti podniku na relevantním trhu nebo trzích, která musí být v poměru k vlivům narušení způsobených podporou a zvláště k relativnímu významu podniku na jeho trhu nebo na jeho trzích.
(175)
Komise konstatuje, že společnost MobilCom poskytnutou podporu použila, jak je stanoveno v plánu restrukturalizace, pouze na sanaci obchodní oblasti mobilní telefonování/Service Provider. Podpora tedy v prvé řadě připadá na účinky na trhu mobilního telefonování. Podle odhadu Komise nejsou trhy pevné sítě, mluveného telefonování, jakož i internetových služeb, na kterých bude společnost MobilCom díky své účasti ve společnosti Freenet.de AG aktivní i v budoucnu, citelně dotčeny.
(176)
Komise bude proto dále nejprve zkoumat, zda má podpora negativní účinky na konkurenty společnosti MobilCom na trhu mobilního telefonování a zda vedla k efektům zkreslení, které vyžadují kompenzační opatření.
(177)
Pokud sledujeme trh služeb mobilního telefonování celkově, patří společnost MobilCom s celkovým podílem na trhu ve výši 8 % před restrukturalizací a odhadem kolem 6 % po restrukturalizaci ke skupině menších nabízejících. Dále je nutné konstatovat, že podpora poskytnutá společnosti MobilCom nespočívala v dotaci, nýbrž v záruce za úvěr. Zajištěný úvěr byl úplně splacen již 20. září 2003 a tedy toliko 10 měsíců po poskytnutí úvěru v listopadu 2002.
(178)
Na druhé straně sledovala společnost MobilCom před krizí roku 2002 cenově agresivní expanzivní strategii, která se orientovala výlučně na růst v obchodní oblasti mobilního telefonování/Service Provider na úkor rentability. Zaměření společnosti MobilCom na čistý růst podílu na trhu bylo možné spatřovat také v souvislosti s plánovanou výstavbou sítě UMTS, protože provozovatelé sítě u svých zákazníků získávali vyšší marže než pouzí Service Provider.
(179)
Se zaměřením svých aktivit na oblast UMTS a s pokusem etablovat se jako provozovatel UMTS postoupila společnost MobilCom velké riziko. Na konci tato obchodní strategie ztroskotala, jak ukazují potíže společnosti MobilCom ve druhé polovině roku 2002. Společnost MobilCom se proto jako provozovatel sítě z oblasti UMTS stáhla a orientovala svou marketingovou strategii na udržení stávajících výnosných zákazníků, jakož i na růst průměrných měsíčních obratů.
(180)
Na základě poskytnuté podpory ale nemusela společnost MobilCom nést negativní důsledky své riskantní strategie sama, zatímco podnik profitoval stejně jako dříve z pozitivních účinků, jako například z možnosti se při očišťování svého zákaznického portfolia vrátit k větší zákaznické základně. Tím společnost MobilCom díky podpoře získala jasnou výhodu vůči svým konkurentům.
(181)
Společnost MobilCom dále připustila, že by bez státní podpory musela ohlásit úpadek, čímž by pravděpodobně ztratila většinu svých stávajících zákazníků. Pomocí podpory mohl podnik naopak nejen pokračovat ve své obchodní činnosti, nýbrž se mohl také fyzicky reorganizovat, jakož i nově orientovat svou marketingovou strategii, očistit své zákaznické portfolio od zákazníků s nízkou ziskovou marží a soustředit se na výnosné zákazníky. Ve výsledku se počet zákazníků během fáze restrukturalizace sice zredukoval, ale hrubý výnos na zákazníka vzrostl (18).
(182)
Komise také zohledňuje, že společnost MobilCom díky poskytnutí podpory získala čas, aby pečlivě připravila stanovený prodej podílu Freenet, aby takto dosáhla co možná nejvyššího výnosu z prodeje na splacení úvěrů a pro další likviditu. Ve výsledku mohla společnost MobilCom při prodeji pouhých 20 % podílů dosáhnout výnosu z prodeje ve výši 176 milionů EUR. Po úhradě nezaplacených úvěrů ze státem zajištěných úvěrů má společnost MobilCom z prodeje k dispozici další likviditu 60 milionů EUR pro svou obchodní činnost v oblasti Service Provider.
(183)
Společnost MobilCom tak při nové orientaci své obchodní strategie profitovala ze zajištěného úvěru přímo i nepřímo, protože záruka společnosti MobilCom umožnila přechodné financování, aby bylo možné podíly ve společnosti Freenet.de AG prodat ve vhodnější pozdější době. Prodejem v dřívější době by bylo pravděpodobně dosaženo nižších výnosů.
(184)
Podpora tímto působí obzvláště škodlivě na konkurenty, kteří s očekávaným dosažením přirozené hranice nasycení v nejbližších letech musí svou obchodní strategii rovněž orientovat na výnosnější zákaznické segmenty, aniž by se přitom mohli opírat o státní podpory. Bez ohledu na skutečnost, že společnost MobilCom má podíl na německém trhu mobilního telefonování méně než 10 % a že státní zajištěné úvěry byly rychle repatriovány, dochází tak Komise k závěru, že podpora vedla k neočekávanému narušení konkurence na německém trhu mobilního telefonování.
(185)
Uvedené narušení konkurence není podle stanoviska Komise dostatečně zmírněno opatřeními k redukci přítomnosti na trhu, která Německo uvádí, zvláště stažení se podniku z obchodu UMTS.
(186)
Stažení se z obchodu UMTS není vhodné, aby byly plně vyrovnány nevýhody pro konkurenty společnosti MobilCom, protože z tohoto v prvé řadě profitují zbývající majitelé licence UMTS, kteří představují pouze část konkurentů na trhu mobilního telefonování. Stažení se z obchodu po pevné síti a internetu převodem aktivit pevné sítě na Freenet a přeměnou účasti ve společnosti Freenet ze strategického na finanční podíl, jak prosazuje Německo, nepředstavuje rovněž žádné dostatečné kompenzační opatření pro neočekávatelné narušení konkurence způsobené podporou, protože z tohoto profitují hlavně provozovatelé pevné sítě a poskytovatelé internetových služeb a ne provozovatelé mobilního telefonování.
(187)
Německo uvádí jako další kompenzační opatření také zrušení 1 850 pracovních míst na plný úvazek, z toho 850 v oblasti Service Provider, jakož i uzavření pracovišť. Společnost MobilCom dále podle údajů Německa ztratila zákazníky, a tím i podíly na trhu. Ke konci roku 2003 disponoval podnik již jen 4,2 milionu zákazníků oproti přibližně 4,9 milionu zákazníků na počátku krize, která se ve snižování obratu v oblasti Service Provider zastavila na výši 7,2 % (1,356 miliard EUR v roce 2003 oproti 1,487 miliard EUR v roce 2002).
(188)
Komise ale upozorňuje na to, že se při rušení pracovních míst a při zavírání pracovišť podle plánu restrukturalizace v každém případě jedná zároveň o opatření zvyšující potřebnou efektivitu. Negativní trend při vývoji obratů během fáze restrukturalizace mohl být mezitím zastaven. Obraty v oblasti Service Provider činí v 1. čtvrtletí 2004 již 349 milionů EUR oproti 321 milionu EUR v 1. čtvrtletí 2003. Také je nutné konstatovat, že se mezitím počet zákazníků MobilCom stabilizoval na přibližně 4,2 milionu. Ve 4. čtvrtletí 2003 přesáhly přírůstky nových zákazníků (426 000 nových zákazníků) úbytky ve stejném časovém období (338 000) (19). Sice je v oblasti smluvních zákazníků podle údajů podniku stále ještě nutné zaznamenávat vysokou připravenost ke změnám, což v prvních dvou čtvrtletích 2004 znovu vedlo k lehkému snížení počtu zákazníků. Celkově je ale nutné konstatovat, že společnost MobilCom v prvních dvou čtvrtletích 2004 získala značně více nových smluvních zákazníků než ve srovnatelných čtvrtletích roku 2003. Podle vlastních údajů měla společnost MobilCom v 1. čtvrtletí 2004 v obchodě s novými zákazníky k dispozici podíl na trhu ve výši 10 % (20).
(189)
S ohledem na neočekávatelné narušení konkurence vysvětlené ve 175. až 184. bodě odůvodnění dochází Komise k výsledku, že negativní účinky na konkurenty společnosti MobilCom nebyly opatřeními, která Německo uvádí, ještě dostatečně zmírněny, i když při druhu a podobě dalších kompenzačních opatření musí být zohledněny zvláště již vzniklé ztráty zákazníků a ztráty obratu utrpěné ve fázi restrukturalizace, jakož i úkol obchodu UMTS.
(190)
Komise Německu vysvětlila, že schválení druhé podpory jako podpory na restrukturalizaci bez dalších kompenzačních opatření není v souladu se společným trhem. Tato kompenzační opatření by ale společnost MobilCom, na základě uvedených ztrát zákazníků a obratu během restrukturalizace a realizovaného stažení z obchodu UMTS jako provozovatele sítě, neměla příliš silně omezit v jejích aktivitách.
(191)
Po jednáních dne 9. ledna 2004 a 21. ledna 2004 mezi zástupci Komise a zástupci spolkové vlády, země Šlesvicka-Holštýnska a podniku byla na podnět Komise posuzována další kompenzační opatření, zvláště možnost přechodného zastavení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom v oblasti mobilního telefonování. Při dodržení svého právního pojetí Německo v těchto jednáních zásadně přislíbilo ochotu k zastavení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom v oblasti mobilního telefonování na časové období 7 měsíců, aby podpora mohla být schválena. Ve sdělení ze dne 13. února 2004 Německo pak sdělilo, že společnost MobilCom je v zásadě také ochotna uzavřít své Online-Shops pro přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom v oblasti mobilního telefonování na dobu maximálně 7 měsíců. Sdělení navíc obsahuje další podrobnosti k možné podobě opatření, které byly na žádost Komise blíže upřesněny v e-mailu Německa ze dne 18. února 2004.
(192)
V dubnu 2004 Německo ale sdělilo, že uzavření Online-Shops nemůže přislíbit s konečnou platností. Německo se přitom odvolává na naposledy vyjádřené právní stanovisko společnosti MobilCom. Podnik má nadále pochybnosti o existenci opatření na restrukturalizaci. Pokud by Komise přesto došla k závěru, že se jedná o podporu na restrukturalizaci, je navíc stanovené přerušení přímého prodeje Online u smluv v oblasti mobilního telefonování na 7 měsíců pro podnik neúměrným zatížením.
(193)
Jak bylo podrobně vysvětleno ve 132. až 147. bodě odůvodnění, je Komise toho názoru, že se u druhé podpory jedná o podporu na restrukturalizaci. Jak bylo rovněž vysvětleno, je Komise toho názoru, že pro stávající podporu jsou zapotřebí další opatření ke kompenzaci neočekávatelného narušení, která byla vyvolána poskytnutím podpory.
(194)
Protože prostřednictvím potenciálních kompenzačních opatření nemohlo být dosaženo shody s Německem a dotyčným podnikem, využívá Komise možnosti podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999 spojit schválení druhé podpory s podmínkou přerušit přímý prodej Online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování (Pre-Paid a nebo Post-Paid) na časové období 7 měsíců.
(195)
Tato podmínka konkrétně stanovuje, že Německo zajistí, že společnost MobilCom AG, jakož i všechny její koncernové společnosti uzavřou své Online-Shops pro přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování na dobu 7 měsíců, takže nemohou být uzavírány žádné nové smlouvy o mobilním telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid) přímo se společností MobilCom AG, jakož i s jejími koncernovými společnostmi. Prodej smluv ohledně mobilního telefonování jiných nabízejících prostřednictvím Freenet.de AG není dotčen.
(196)
Německo musí dále zajistit, že na dobu uzavření Online Shops bude přerušen i přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování prostřednictvím webových stránek MobilCom Shops a že společnost MobilCom AG a její koncernové společnosti neučiní žádná jiná opatření, pomocí kterých bude tato podmínka obejita.
(197)
Zákazník nebude moci během fáze uzavření uzavírat přímo se společností MobilCom AG, jakož i s jejími koncernovými společnostmi online žádnou novou smlouvy ohledně mobilního telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid). Komise výslovně upozorňuje na to, že všechny ostatní výkony, které se nezaměřují na nové uzavírání smluv o mobilním telefonování s finálními zákazníky, bude možné provádět nadále online. K tomuto patří veškeré výkony, které jsou realizovány pro stávající zákazníky (např. servisní výkony, prodloužení smluv, prodej tónů zvonění, her atd.).
(198)
Během fáze zavření je možné zákazníka na dotyčných webových stránkách upozornit, že uzavření nové smlouvy o mobilním telefonování není možné. Společnost MobilCom smí na svých webových stránkách uvádět adresy distribučních partnerů, prostřednictvím kterých může zákazník obdržet požadovaný výkon. Je ale nutné zajistit, aby zákazník nebyl přímo automatickým linkem převeden k distribučnímu partnerovi.
(199)
Komise navíc Německu ukládá, aby s realizací opatření začalo během dvou měsíců po vydání rozhodnutí. Delší fáze přípravy na realizaci není považována za žádoucí a zpochybnila by efektivitu opatření, protože opatření by pak již nebylo v časové souvislosti s restrukturalizací podniku.
(200)
Při vytváření podmínky se Komise orientovala podle původních návrhů Německa.
(201)
Komise po důkladném zvážení všech okolností dospěla k závěru, že přerušení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování může přispět k přiměřenému vyrovnání vzniklého narušení konkurence. Společnost MobilCom v roce 2003 podle vlastních údajů získala prostřednictvím přímého prodeje online […]* nových zákazníků (brutto), z toho […]* smluvních zákazníků. Počet nových zákazníků brutto v roce 2003 činil přibližně […]*, z toho […]* smluvních zákazníků. Tímto společnost MobilCom v roce 2003 získala přibližně 1 - 1,5 % svých celkových zákazníků a přibližně 2 % svých smluvních zákazníků prostřednictvím Online-Shops. Na rok 2004 je možné vycházet z toho, že společnost MobilCom získá prostřednictvím přímého prodeje online dokonce přibližně 2 - 5 % svých zákazníků. Tím, že zákazník během fáze uzavření nemůže přímo se společností MobilCom AG a jejími koncernovými společnostmi uzavírat online žádnou novou smlouvu pro mobilní telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid), je pro společnost MobilCom dále uzavřen přímý stále více významnější distribuční kanál. Efekt opatření pro konkurenty spočívá v tom, že tímto dostanou přechodně šanci, že se zákazník místo toho vydá na jejich webovou stránku a tam uzavře smlouvu.
(202)
Také časové období vyhrazené pro opatření v době trvání 7 měsíců se zdá být přiměřeným. Společnosti MobilCom byl poskytnut státem zaručený úvěr v listopadu 2002. Podnik úvěr splatil v září 2003. Pokud se přitom zohlední, že zajištěný úvěr byl vyplácen v tranžích, poslední až v březnu 2003, odpovídá časové období 7 měsíců časovému období, ve kterém společnost MobilCom během fáze restrukturalizace skutečně v plném rozsahu profitovala ze státem zajištěného úvěru. Ve smyslu přiměřeného vyrovnání vzniklých zkreslení konkurence je považováno za žádoucí stanovit uzavření Online-Shops pro přímý prodej u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování rovněž na 7 měsíců.
(203)
Komise navíc nemůže rozpoznat, že přerušení přímého prodeje online u smluv pro mobilní telefonování na časové období 7 měsíců představuje neúměrné zatížení pro podnik. Naopak se podle názoru Komise u tohoto opatření jedná o - jak je požadováno - toliko omezený zásah do obchodní činnosti podniku. Podnik získává největší část zákazníků stejně jako dříve prostřednictvím MobilCom Shops, jakož i prostřednictvím samostatných distribučních partnerů. Hlavní způsoby distribuce společnosti MobilCom takto nejsou přerušením přímého prodeje online dotčeny.
(204)
Také není možné vycházet z toho, že všichni zákazníci, kteří by během fáze uzavření uzavřeli vlastně přímé smlouvy online se společností MobilCom, se rozhodli pro jiného poskytovatele (online). Spíše je nutné očekávat, že část těchto zákazníků uzavře smlouvu se společností MobilCom prostřednictvím jiných distribučních kanálů. I když se během fáze uzavření všichni zákazníci, kteří by chtěli se společností MobilCom uzavřít smlouvu přímo online, obrátí na jiné konkurenty, jeví se s tímto spojené ztráty zákazníků s ohledem na vzniklé narušení konkurence jako očekávatelné.
(205)
Navíc zůstává nedotčena možnost, že stávající zákazníci svou smlouvu po uplynutí platnosti smlouvy prodlouží online. Kromě toho může společnost MobilCom realizovat také služby zákaznického servisu, popř. ostatní výkony vztahující se k mobilnímu telefonování, které se neorientují na uzavření smlouvy o mobilním telefonování. Společnost MobilCom by dále mohla také během fáze uzavření intenzivně propagovat své produkty mobilního telefonování ve svých Online-Shops a odkazovat na zvláště výhodné produkty Post-Paid a Pre-Paid, které mohou zákazníci získat v MobilCom Shops a prostřednictvím ostatních zbývajících distribučních cest.
(206)
Komise upozorňuje na to, že přerušením přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování není nutné se obávat žádného zřejmého zhoršení struktury trhu podle bodu 38 zásad Společenství. Uzavření Online-Shops představuje poměrně limitované kompenzační opatření, které žádným způsobem neohrožuje další existenci společnosti MobilCom. Nebezpečí, že odpadne důležitý konkurent nebo že bude silně oslaben, a tím se nepřímo posílí obě společnosti s vedoucím postavením na trhu T-Mobile a Vodafone, takto neexistuje.
(207)
Komise je toho názoru, že jiná kompenzační opatření, např. podílový „prodej“ zákazníků konkurentům a stažení společnosti MobilCom z obchodu UMTS jako Service Provider pro časově neomezené období, nejsou zapotřebí. Tato dvě opatření nejsou z pohledu Komise vhodná jako kompenzační opatření. „Prodej“ zákazníků společnosti MobilCom nelze realizovat ani právně, ani prakticky. Co se týče zákazu pro společnost MobilCom, aby po určité časové období nevystupovala v oblasti UMTS jako Service Provider, je Komise toho názoru, že takový zákaz by omezil inovaci na trhu mobilního telefonování, a tím není v zájmu hospodářské soutěže, protože omezuje její dynamiku.
VII. ZÁVĚR
(208)
Komise konstatuje, že se u poskytnuté státní záruky za úvěr ve výši 112 milionů EUR ve prospěch společnosti MobilCom AG jedná o podporu na restrukturalizaci, která je v souladu se společným trhem podle zásad Společenství pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, pokud Německo splňuje podmínku blíže uvedenou ve 195. až 199. bodech odůvodnění k přerušení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování. Pro případ, že by tato podmínka nebyla splněna, si Komise vyhrazuje právo uplatnit kompetence podle článků 16 a 23 nařízení (ES) č. 659/1999,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Německo poskytlo společnosti MobilCom AG a společnosti MobilCom Holding GmbH ve formě záruky deficitu Spolku a zemi Šlesvicko-Holštýnsko, převzaté dne 20. listopadu 2002 ve výši 80procentního úvěru na 112 milionů EUR, schváleného bankovním konsorciem pod vedením Kreditanstalt für Wiederaufbau, je podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES v souladu se zásadami společného trhu, pokud Německo splní podmínku uvedenou ve článku 2 toho rozhodnutí.
Článek 2
1. Německo zajistí, že společnost MobilCom AG a všechny její koncernové společnosti zavřou své Online-Shops pro přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování na dobu 7 měsíců, takže touto formou prodeje nebude možné uzavřít žádné nové smlouvy pro mobilní telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid) přímo se společností MobilCom AG, jakož i s jejími koncernovými společnostmi. Prodej smluv pro mobilní telefonování jiných poskytovatelů prostřednictvím webových stránek společnosti freenet.de AG zůstává nedotčen.
2. Německo zajistí, že po dobu trvání uzavření Online Shops bude přerušen i přímý prodej online u smluv se společností MobilCom ohledně mobilního telefonování a že společnost MobilCom AG a její koncernové společnosti neučiní žádná jiná opatření, kterými by byla stávající podmínka obejita.
3. Během fáze zavření podle odstavce 1 smí být zákazník na příslušných webových stránkách upozorněn na to, že uzavření nové smlouvy pro mobilní telefonování online není možné. Společnost MobilCom AG smí ovšem na svých webových stránkách uvádět adresy distribučních partnerů, prostřednictvím kterých může zákazník požadovaný výkon obdržet. Je nutné zajistit, že zákazník nebude přímo automatickým linkem převeden na některého distribučního partnera.
4. Německo zajistí, že uzavření Online-Shops započne do dvou měsíců po vydání tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Německo bude Komisi informovat o začátku přerušení Online-Shops. Během prvního měsíce po přerušení Online-Shops Německo předloží zprávu, ve které budou podrobně vysvětleny všechny kroky provedené pro realizaci opatření. Dále Německo bude Komisi neprodleně informovat o ukončení opatření.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 14. července 2004.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 14 luglio 2004
relativa ad un aiuto di Stato della Germania in favore di MobilCom AG
[notificata con il numero C(2004) 2641]
(Il testo in lingua tedesca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2005/346/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 88, paragrafo 2, primo comma,
visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l'articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
visto il regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell'articolo 93 del trattato CE (1), in particolare l'articolo 7, paragrafi 3 e 4,
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni conformemente ai detti articoli (2), e viste le osservazioni trasmesse,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettera del 18 ottobre 2002, la Germania ha comunicato alla Commissione di aver concesso aiuti al salvataggio sotto forma di garanzia statale per un prestito di 50 milioni di EUR, concesso a MobilCom AG (in appresso «MobilCom») dal Kreditanstalt für Wiederaufbau (in appresso «KfW»), un istituto di credito a capitale pubblico. Il prestito era stato versato il 19 settembre 2002.
(2)
Con lettere del 21 ottobre 2002 e del 30 ottobre 2002, la Commissione ha richiesto alle autorità tedesche informazioni supplementari, che sono state trasmesse il 23 ottobre 2002, mediante lettere protocollate il 23 e 24 ottobre 2002, e con lettera del 5 novembre 2002, protocollata il 5 novembre 2002.
(3)
Con lettera del 27 novembre 2002, protocollata il 28 novembre 2002, la Germania ha comunicato di aver concesso un'altra garanzia in solido a copertura dell'80 % di un nuovo prestito di 112 milioni di EUR. Il 10 dicembre 2002 si è svolta una riunione tra i rappresentanti della Commissione e delle autorità tedesche.
(4)
Con lettera del 21 gennaio 2003, la Commissione ha notificato alla Germania la decisione di autorizzare la garanzia statale relativa al prestito di 50 milioni di EUR a titolo di aiuto al salvataggio, ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE, e degli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (3).
(5)
Nella stessa lettera, la Commissione ha comunicato alla Germania la decisione di avviare, in relazione alla garanzia a copertura dell'80 % del prestito di 112 milioni di EUR, un procedimento formale, conformemente all'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE.
(6)
La decisione della Commissione di avviare il procedimento, con l'invito alle parti interessate a presentare osservazioni, è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (4).
(7)
Con lettere del 24 febbraio 2003, protocollate il 25 e 26 febbraio 2003, la Germania ha inviato le proprie osservazioni in merito all'avvio del procedimento da parte della Commissione.
(8)
Il 14 marzo 2003, le autorità tedesche hanno inviato alla Commissione una lettera, protocollata il 14 marzo 2003, in cui trasmettevano informazioni supplementari e rendevano nota l'intenzione di prorogare le due garanzie statali, concesse a MobilCom in relazione ai prestiti di 50 e 112 milioni di EUR, fino alla fine del 2007. Hanno inoltre fatto presente che del secondo prestito l'impresa ha percepito soltanto 88,3 milioni di EUR.
(9)
Con lettera del 10 aprile 2003, la Commissione ha invitato le autorità tedesche a trasmettere informazioni supplementari sulla proroga delle garanzie statali, che sono pervenute mediante lettera del 9 maggio 2003, protocollata il 12 maggio 2003. Ulteriori informazioni sono state successivamente inviate con lettera del 21 maggio 2003, protocollata il 21 maggio 2003.
(10)
Il 3 giugno 2003, MobilCom ha trasmesso alla Commissione le proprie osservazioni in merito al procedimento mediante lettera protocollata il 4 giugno 2003.
(11)
Il 9 luglio 2003, la Commissione ha comunicato alla Germania l'intenzione di estendere il procedimento ex articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE, alla proroga fino alla fine del 2007 delle garanzie su prestiti che la Germania intendeva concedere.
(12)
La decisione della Commissione di estendere il procedimento, con l'invito alle parti interessate a presentare osservazioni, è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (5).
(13)
Le osservazioni delle autorità tedesche in merito all'estensione del procedimento sono pervenute alla Commissione mediante lettera datata 1o settembre 2003 e protocollata il 2 settembre 2003. Il 9 settembre 2003, la Commissione ha inviato una lettera alla Germania sollecitando ulteriori informazioni, che sono state trasmesse con lettera del 23 settembre 2003, protocollata il 25 settembre 2003. In essa, la Germania ha inoltre informato la Commissione che il 22 settembre 2003 MobilCom aveva estinto tutti i prestiti in essere, in relazione ai quali erano state prestate le garanzie statali, e che KfW (capofila del consorzio) avrebbe restituito alle autorità federali e al Land Schleswig-Holstein gli costitutivi delle garanzie.
(14)
Con lettera del 5 novembre 2003, protocollata il 6 novembre 2003, la Germania ha comunicato alla Commissione che la domanda di autorizzazione della proroga fino al 2007 delle garanzie sui prestiti era oramai priva di oggetto, essendo i prestiti in questione stati rimborsati.
(15)
Alla Commissione sono pervenute le osservazioni di due concorrenti di MobilCom - lettere del 25 settembre 2003 e del 2 ottobre 2003, protocollate rispettivamente il 25 settembre 2003 e il 6 ottobre 2003 - sull'estensione del procedimento, che sono state trasmesse alle autorità tedesche sollecitandone il parere. Le osservazioni della Germania sono pervenute mediante lettera del 5 novembre 2003, protocollata il 6 novembre 2003.
(16)
Il 9 e 21 gennaio 2004 si sono svolti dei colloqui tra i rappresentanti del Governo federale, del Land Schleswig-Holstein, di MobilCom e della Commissione, in cui si è esaminata l'eventuale necessità di adottare misure complementari per evitare indebite distorsioni della concorrenza. Con lettera del 13 febbraio 2004, protocollata il 13 febbraio 2004, le autorità tedesche hanno informato la Commissione che MobilCom sarebbe disposta in linea di principio a sospendere per un periodo di 7 mesi le vendite dirette on-line di contratti MobilCom di telefonia mobile. Il 16 febbraio 2004, la Commissione ha scritto alle autorità tedesche chiedendo di chiarire taluni punti. In risposta ad un'altra sua comunicazione del 26 marzo 2004, le autorità tedesche hanno fatto sapere alla Commissione, mediante lettere del 2 e 28 aprile 2004 e protocollate rispettivamente il 2 e 28 aprile 2004, di non poter assumere alcun impegno definitivo per garantire la chiusura dei punti vendita on-line di MobilCom. Con lettera del 23 giugno 2004, protocollata il 24 giugno 2004, le autorità tedesche hanno trasmesso alla Commissione informazioni supplementari sull'evoluzione attuale del portafoglio clienti di MobilCom.
II. DESCRIZIONE DETTAGLIATA DELLE MISURE
1. MobilCom AG
(17)
MobilCom AG è stata fondata nel 1991 da Gerhard Schmid con ragione sociale MobilCom Communicationstechnik GmbH. La sede sociale è a Büdelsdorf, Rendsburg-Eckernförde, nella Schleswig-Holstein, una zona assistita ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE. Oltre alla sede centrale di Büdelsdorf, MobilCom possiede altre sedi in Germania (Kiel, Karlstein, Erfurt e Hallbergmoos).
(18)
Il maggiore azionista di MobilCom è attualmente France Télécom, che possiede il 28,3 % delle azioni. Le restanti azioni sono detenute da azionariato diffuso.
(19)
MobilCom ha iniziato la propria attività commerciale come rivenditore di servizi di telefonia mobile della «seconda generazione» («2G») per conto, tra l'altro, di T-Mobile, Vodafone ed E-Plus. Nel 1996 l'impresa è stata quotata in borsa e nel 1997 è stata una delle prime società ad essere quotata al Neuer Markt (piazza finanziaria tecnologica) della borsa valori di Francoforte. Nel 1998 MobilCom ha ampliato i suoi orizzonti commerciali estendendo la propria attività al mercato tedesco della rete fissa/Internet. Durante gli anni del boom della telefonia mobile, caratterizzati dalla crescita delle imprese, MobilCom ha registrato una rapida espansione.
(20)
Nel periodo 1997-2000, MobilCom ha acquisito altre imprese, tra cui Topnet (operatore di servizi di rete), Cellway (operatore di servizi di telefonia mobile) e DINO-On-line, all'epoca il principale motore di ricerca Internet in lingua tedesca. MobilCom ha arricchito il suo portafoglio anche con TelePassport (impresa di telecomunicazioni), D Plus (operatore di servizi) e ed una partecipazione di maggioranza in Comtech (catena di distribuzione di PC). Sempre nel 1999, MobilCom ha inoltre fatto quotare al Neuer Markt di Francoforte la sua controllata Freenet.de AG, il secondo portale Internet della Germania.
(21)
Nel 2000, MobilCom ha costituito assieme a France Télécom l'impresa comune MobilCom Multimedia GmbH, con il duplice obiettivo di aggiudicarsi mediante gara una licenza UMTS e di accedere al mercato UMTS. France Télécom le ha ceduto la sua quota dell'impresa comune in cambio di una partecipazione del 28,3 % in MobilCom AG cosicché MobilCom AG ha acquisito tutte le quote di MobilCom Multimedia GmbH. Per la partecipazione in MobilCom AG, France Télécom ha corrisposto un prezzo d'acquisto di 7,3 miliardi di EUR. Al necessario finanziamento esterno della licenza UMTS avrebbe provveduto un consorzio bancario internazionale. La cooperazione strategica nel settore UMTS si fondava su un accordo di cooperazione («Cooperation Framework Agreement»), sottoscritto dalle parti nel marzo del 2000.
(22)
Nell'agosto del 2000, MobilCom Multimedia GmbH si è aggiudicata una licenza UMTS concessa dal Governo federale, per l'importo di 8,4 miliardi di EUR. Nel 2001 D Plus e Cellway sono state fuse allo scopo di riorganizzare la struttura di vendita in funzione del comparto UMTS. Nel corso del 2000 si è inoltre iniziato lo sviluppo della rete UMTS.
(23)
Nel settore «telefonia mobile - operatore di servizi», con l'ingresso nel mercato UMTS, MobilCom, avrebbe dovuto diventare, da semplice operatore di servizi, un gestore di telefonia mobile con una propria rete (6).
(24)
Il comparto «rete fissa - Internet» comprendeva sia la telefonia vocale sia l'accesso ad Internet, attraverso la controllata Freenet.de AG di cui MobilCom deteneva il 76,1 % del capitale. Prima della crisi, nel settore della rete fissa MobilCom contava quasi 8 milioni di utenti, di cui circa 3,2 milioni di clienti Internet.
(25)
Il fatturato del gruppo MobilCom relativo all'esercizio 2001 è stato di 2,59 miliardi di EUR, ovvero quasi il 10 % in più rispetto all'anno precedente. Di questo fatturato, 1,919 miliardi di EUR è stato generato dal comparto «telefonia mobile - operatore di servizi», 0,583 miliardi di EUR dal comparto «rete fissa - Internet» e 88 milioni di EUR da altri servizi. Il settore UMTS non ha invece prodotto alcun fatturato in quanto all'epoca era ancora in fase di allestimento.
(26)
Alla fine di tale anno, gli utenti con un telefono mobile MobilCom erano 5,01 milioni - un incremento del 25 % rispetto ai 4 milioni dell'anno precedente. La crescita di MobilCom nel settore della telefonia mobile è stata quindi ancora superiore a quella del mercato, che ha invece registrato nel 2001 una crescita del 17 %. Due terzi della clientela di base era costituita da abbonati, rispetto ad un valore medio di mercato pari al 44 %.
(27)
Il 31 luglio 2002 MobilCom contava 5 175 dipendenti, compreso il personale con contratto a tempo determinato, per un totale di 4 463 effettivi a tempo pieno.
2. Il mercato della telefonia mobile
(28)
Dopo la ristrutturazione, MobilCom si concentrerà sul segmento «telefonia mobile - operatore di servizi». Prima della crisi MobilCom operava anche nel settore UMTS e in quello «rete fissa - Internet».
(29)
In base alle informazioni fornite dalla Germania e allo studio di mercato trasmesso insieme al piano di ristrutturazione, il mercato dei servizi di telefonia mobile fa capo al mercato dei servizi di telecomunicazione, comprendente anche le connessioni alla rete fissa, la televisione via cavo, le linee affittate, l'attività di trasporto e servizi di altra natura. Il mercato dei servizi di telecomunicazione mobile (in appresso «mercato dei servizi di telefonia mobile») deve essere considerato un mercato di riferimento distinto dai mercati di altri servizi di telecomunicazione, in quanto i prodotti offerti si differenziano nettamente da quelli degli altri servizi di telecomunicazione.
(30)
Le imprese operanti sul mercato della telefonia mobile si distinguono tra gestori di rete e semplici rivenditori (in appresso «operatori di servizi»). Gli operatori di rete possiedono e gestiscono l'infrastruttura necessaria alla fornitura dei servizi di telefonia mobile, che sono venduti sia direttamente sia per mezzo di terzi, i cosiddetti operatori di servizi. Questi ultimi si limitano a vendere i servizi di telefonia mobile sulla base di una struttura tariffaria propria.
(31)
In base alle indicazioni fornite dal garante delle telecomunicazioni e dei servizi postali (in appresso «RegTP»), nell'esercizio 2002 il fatturato complessivo dei servizi di telecomunicazione in Germania si è aggirato sui 61 miliardi di EUR. I servizi di rete fissa e di telefonia mobile sono attualmente i segmenti che generano maggior fatturato, con una quota rispettiva di circa 1/3 del fatturato totale (del mercato dei servizi di telecomunicazione).
(32)
Nel 2002, stando ai dati forniti dal RegTP, gli introiti aggregati delle imprese di telefonia mobile ammontavano, a 23,7 miliardi di EUR. Nel periodo 1998-2002 i servizi di telefonia mobile hanno registrato un tasso annuo di crescita medio del 25,7 %, valore nettamente superiore al tasso di crescita medio dell'intero mercato tedesco dei servizi di telecomunicazione (8,3 %). Il tasso di crescita annuo medio del fatturato prodotto dai servizi di telefonia mobile è stato tuttavia nettamente inferiore al tasso di crescita annuo medio del numero dei soggetti operanti nel settore, a causa del continuo calo del fatturato medio mensile per operatore. Negli esercizi 2001 e 2002, il tasso di crescita dei servizi di telefonia mobile ha subito un forte rallentamento (2,8 % nel 2002).
(33)
Tutte le proiezioni e gli studi relativi allo sviluppo del mercato della telefonia mobile in Germania in possesso della Commissione (7) si fondano sulla previsione che, entro i prossimi tre o quattro anni, il numero degli utenti di telefonia mobile raggiungerà il livello naturale di saturazione, compreso tra l'80 %-90 % della popolazione tedesca. Alla fine del 2002 il tasso di penetrazione del mercato era pari al 72,4 % della popolazione (68 % nel 2001). Si prevede quindi che in futuro la priorità non sarà più l'acquisizione di un elevato numero di clienti, ma piuttosto il mantenimento dei clienti remunerativi già acquisiti e l'incremento del fatturato medio mensile. La concorrenza s'incentrerà sempre più sui clienti propensi a cambiare operatore. Dopo il boom degli anni 1999/2000, nei prossimi anni in Germania aumenterà ulteriormente l'esigenza di cambiare le apparecchiature terminali (e conseguentemente anche il contratto di telefonia mobile).
(34)
(8)
T-Mobile D1
27,20 %
Vodafone D2
25,60 %
E-Plus E1
9,30 %
O2
6,50 %
Quam (9)
0,05 %
Totale gestori diretti di rete
68,65 %
Debitel
13,60 %
MobilCom
8,00 %
Talkline
3,20 %
Hutchison
1,40 %
Victor Vox
1,60 %
Drillisch
1,10 %
Totale attività di operatore di servizi
31,35 %
Totale telefonia mobile digitale
100,00 %
(35)
I leader del mercato della telefonia mobile di seconda generazione sono T-Mobile e Vodafone, che dispongono entrambi di una rete propria di telefonia mobile.
(36)
Sotto il profilo del numero di utenti e dipendenti, MobilCom è comparabile ai tre seguenti operatori di telefonia mobile:
(37)
O2 Deutschland: operatore, attivo sul territorio tedesco, di reti di telefonia mobile e di servizi di telefonia mobile. O2 Deutschland è una società controllata al 100 % da mmO2 plc, una ex controllata di British Telecommunications plc operante nel settore della telefonia mobile. L'impresa ha 3 500 dipendenti.
(38)
Debitel: impresa di telecomunicazioni priva di rete propria, operante come rivenditore di minuti telefonici e funzioni di rete di servizi di telefonia mobile di seconda generazione. L'impresa ha 3 544 dipendenti. Nel 2002 ha realizzato un fatturato di 2,8 miliardi di EUR.
(39)
Talkline: rivenditore di servizi di telefonia mobile di seconda generazione. Nel 2001 ha realizzato un fatturato di 1,26 miliardi di EUR. Secondo i propri dati, Talkline ha 1 000 dipendenti.
3. Difficoltà finanziarie e ristrutturazione
(40)
Nonostante il notevole incremento dei proventi nel comparto «telefonia mobile - operatore di servizi» registrato nel periodo 1997-2000, dovuto al sostenuto incremento dei clienti, i risultati operativi di MobilCom nel settore sono costantemente diminuiti. Ciò è stato dovuto soprattutto ai crescenti costi di acquisizione di nuovi utenti e alla parallela diminuzione dei margini nelle attività già esistenti. In questa realtà, anche l'aumento dei crediti dubbi ha avuto un peso significativo; nel 2001, in particolar modo, questi hanno reso necessarie importanti rivalutazioni.
(41)
A ciò si sono aggiunte le condizioni esterne del settore UMTS, in particolare lo sviluppo del mercato, dei contenuti e delle apparecchiature terminali, che è stato meno favorevole del previsto e ha registrato notevoli ritardi.
(42)
Il 13 settembre 2002, France Télécom ha annunciato la fine del sodalizio con Mobilcom AG, ritenendo che le attività autonome nel settore UMTS del partner tedesco non erano più redditizie. Il ritiro totale di France Télécom dalle comuni attività UMTS ha comportato l'immediata cessazione dei pagamenti per il finanziamento del settore UMTS.
(43)
Secondo i dati della relazione annuale, in quel momento MobilCom aveva un passivo di 7,1 miliardi di EUR e un notevole fabbisogno di fondi per gli ulteriori investimenti nella rete, le spese correnti di funzionamento e gli interessi. Dato che France Télécom era oramai da mesi l'unico finanziatore rimasto e non avendo fonti di finanziamento alternative, MobilCom rischiava l'immediato dissesto finanziario.
(44)
È in questo contesto che il Governo federale ha concesso all'impresa aiuti al salvataggio sotto forma di garanzia in solido per un prestito di 50 milioni di EUR. Il prestito è stato erogato dal Kreditanstalt für Wiederaufbau (in appresso «KfW»), istituto creditizio a capitale pubblico e versato in data 21 settembre 2002. Questo ha permesso inizialmente all'impresa di restare in esercizio. Tale aiuto non è oggetto del presente procedimento, essendo già stato autorizzato dalla Commissione con decisione del 21 gennaio 2003.
(45)
Parallelamente, facendo valere l'accordo di cooperazione stipulato con France Télécom, MobilCom ha cercato di ottenere da questa una compensazione.
(46)
Il 22 novembre 2003 MobilCom AG, Mobilcom Holding GmbH, Mobilcom Multimedia, France Télécom e Wirefree Services Belgium S.A. hanno firmato un accordo transattivo (il cosiddetto «MC Settlement Agreement») che ha consentito a MobilCom di realizzare un cospicuo alleggerimento dei debiti.
(47)
In sostanza, l'accordo transattivo prevede che France Télécom si accolli tutte le passività del settore UMTS di MobilCom. In cambio, MobilCom rinuncia a favore di France Télécom agli eventuali proventi - fatta salva una quota del 10 % - della vendita o dell'utilizzo di tutti gli attivi del settore UMTS.
(48)
Più precisamente, France Télécom si è accollata i debiti verso le banche (4,692 miliardi di EUR) e i crediti concessi dai fornitori (ca. 1,25 miliardi di EUR), rinunciando altresì al rimborso del proprio credito di azionista pari a circa 1,009 miliardi di EUR. L'onere complessivo a carico di France Télécom per la rinuncia ai crediti e l'assunzione dei debiti ammontava a 6,9 miliardi di EUR, oltre agli interessi passivi maturati fino al momento dell'operazione.
(49)
France Télécom si è inoltre impegnata a stanziare i fondi necessari al ritiro dal comparto UMTS, ma solo fino al 31 dicembre 2003 e a un massimo di 370 milioni di EUR. Le parti hanno inoltre rinunciato a qualsiasi diritto discendente dal loro rapporto commerciale (10).
(50)
Il recesso di France Télécom dall'accordo di cooperazione nel settore UMTS non ha inciso soltanto su tale ambito di attività di MobilCom, ma ha anche imposto la ristrutturazione di altri comparti, in particolare del settore portante «telefonia mobile - operatore di servizi» diventato deficitario.
(51)
Durante i negoziati per la stipulazione dell'accordo transattivo, France Télécom si è espressamente dichiarata contraria allo stanziamento di risorse per il riassetto dell'attività «telefonia mobile - operatore di servizi». Per assicurare il reperimento dei fondi necessari per finanziare la riorganizzazione di questi settori, il 20 settembre 2002 lo Stato federale tedesco e il Land Schleswig-Holstein hanno concesso una garanzia in solido, a copertura dell'80 % di un prestito di 112 milioni di EUR.
4. Descrizione del piano di ristrutturazione
(52)
La Germania ha presentato un piano articolato di ristrutturazione per il gruppo MobilCom, nel quale si sono esaminate le cause della crisi ed è delineato un programma per il ripristino della redditività a lungo termine.
(53)
Secondo il piano di ristrutturazione, le persistenti difficoltà economiche del gruppo MobilCom sono da ricondurre all'attività principale dell'impresa, ovvero la «telefonia mobile - operatore di servizi», nonché al comparto ora dismesso dell'UMTS.
(54)
Secondo tale documento, nel settore UMTS la situazione esterna si era rivelata meno favorevole delle previsioni ed era stato necessario rivedere le iniziali prospettive di profitto. In ultima analisi, la crisi sarebbe stata scatenata dal ritiro di France Télécom dallo sviluppo del comparto UMTS, evento che non era stato previsto da MobilCom e che ha minacciato la liquidità del gruppo MobilCom in considerazione del grande fabbisogno di fondi per l'attività di sviluppo del settore medesimo.
(55)
In ordine all'attività «telefonia mobile - operatore di servizi», secondo il piano di ristrutturazione, la causa primaria della crisi era l'orientamento esclusivo alla crescita a scapito della redditività. Volendo acquisire nuovi clienti per le future attività del comparto UMTS, in passato l'impresa aveva dato troppa importanza all'incremento della propria quota di mercato. I margini lordi di rendimento erano esigui, poiché in passato i nuovi clienti venivano spesso acquisiti solo con costi sproporzionatamente elevati o principalmente nelle fasce tariffarie più economiche, che generavano scarso fatturato.
(56)
Inoltre, le inadempienze di pagamento di numerosi clienti e le conseguenti rettifiche di valore avevano comportato oneri elevati. All'epoca, il comparto «telefonia mobile - operatore di servizi» registrava continue perdite.
(57)
La polarizzazione sul settore UMTS aveva indotto a trascurare gli adeguamenti necessari negli altri settori d'attività.
(58)
La strategia per il ripristino della redditività dell'impresa elaborata nel piano di ristrutturazione prevedeva che l'impresa si concentrasse unicamente sui suoi iniziali settori centrali d'attività, ovvero sull'attività di operatore di servizi nel settore della telefonia mobile.
(59)
Secondo il piano, il comparto improduttivo dell'UMTS doveva essere interamente dismesso. I costi relativi all'abbandono di tale attività, ovvero la vendita o la riduzione di tutti gli attivi, nonché la soppressione di 1 000 posti di lavoro a tempo pieno nel comparto UMTS, erano stati stimati nel piano di ristrutturazione a non oltre 370 milioni di EUR. Il settore UMTS non avrebbe richiesto alcun altro stanziamento, oltre all'importo di 370 milioni di EUR promesso da France Télécom nel quadro dell'accordo transattivo.
(60)
Il piano prevedeva inoltre il ritiro di MobilCom dal settore «Internet - rete fissa». A tale scopo, il comparto della rete fissa doveva essere incorporato in Freenet.de AG e la partecipazione in Freenet.de AG doveva essere successivamente venduta (in parte).
(61)
La strategia di riassetto del segmento deficitario «telefonia mobile - operatore di servizi» si fondava principalmente sulla soppressione di 850 posti di lavoro a tempo pieno, sulla concentrazione delle attività di vendita e assistenza ai clienti, fino ad allora dislocate in varie sedi, nella sede sociale (Büdelsdorf) e ad Erfurt, nonché sulla riduzione dei costi di acquisizione di nuovi clienti (anche chiudendo negozi MobilCom) e sul riordino del portafoglio clienti. Nel complesso, si trattava di privilegiare il rafforzamento dell'impresa sulla base di una clientela più limitata, ma più remunerativa e fonte di adeguati livelli di fatturato.
(62)
Queste misure dovevano essere finanziate mediante il prestito, garantito dallo stato nella misura dell'80 %. Originariamente, si era stimato che occorresse un finanziamento di 112 milioni di EUR. In ultima analisi, tuttavia sono bastati 88,3 milioni di EUR, che, conformemente al piano di ristrutturazione, sono stati così ripartiti:
-
misure relative alla clientela (fidelizzazione) e per l'ottimizzazione della struttura tariffaria: […] (11) milioni di EUR,
-
chiusura dei negozi MobilCom improduttivi: […]* milioni di EUR,
-
riduzione organico (attività «operatore di servizi»): […]* milioni di EUR,
-
consulenza esterna fino a marzo 2003: […]* milioni di EUR,
-
chiusura delle sedi di Karlstein e Hallbergmoos e trasferimento dell'infrastruttura: […] milioni di EUR,
-
impegni di pagamento incombenti, in particolare oneri per il leasing di beni materiali non più utilizzati a causa del nuovo orientamento strategico: […]* milioni di EUR,
-
depositi in contanti […]*: […]* milioni di EUR.
(63)
In base ad un piano aziendale allegato al piano di ristrutturazione e alle proiezioni dei risultati operativi fino al 2007, il comparto di MobilCom dell'attività di operatore di servizi doveva rientrare in attivo nel 2005. Secondo un'analisi di liquidità basata su tre possibili scenari - ipotesi ottimista, ipotesi moderata o «realistica», ipotesi pessimista - anche qualora l'andamento del fatturato corrispondesse a quello prospettato nello scenario più pessimista, il prestito potrebbe comunque essere rimborsato entro la fine del 2007. Il piano di ristrutturazione contemplava altresì la possibilità di una restituzione più rapida in caso di vendita vantaggiosa delle quote di Freenet.de AG.
5. Attuazione del piano di ristrutturazione
(64)
MobilCom ha iniziato ad attuare le misure stabilite nel piano di ristrutturazione già nel novembre 2002. Conformemente a quanto stabilito nel suddetto piano, il settore UMTS è stato congelato e predisposto alla vendita. La prevista soppressione di 1 850 posti di lavoro a tempo pieno nel settore UMTS e nell'attività di operatore di servizi era già stata realizzata nel marzo 2003. Anche le altre misure per il risanamento dell'attività «operatore di servizi», quali la chiusura delle sedi di Karlstein e Hallbergmoos e dei negozi improduttivi e l'introduzione di una nuova struttura organizzativa, sono state interamente realizzate tra l'ultimo trimestre del 2002 e il primo trimestre del 2003.
(65)
Tutte le attività relative alla rete fissa di MobilCom AG sono state inoltre riunite nella Mobilcom CityLine GmbH (MCL) e cedute a Freenet.de AG mediante contratto di acquisto, stipulato tra Freenet.de AG e MobilCom AG il 10 aprile 2003. Le prime due rate (10 e 8,5 milioni di EUR rispettivamente) dell'importo complessivo di vendita (35 milioni di EUR) dovuto a MobilCom - in scadenza già a maggio e agosto del 2003 - sono state impiegate per il rimborso del secondo prestito garantito dallo Stato.
(66)
La rete UMTS è stata venduta nel maggio 2003 a E-Plus, mentre la licenza UMTS è stata restituita nel dicembre 2003 al garante dei servizi postali e delle telecomunicazioni. MobilCom può ora quindi offrire anche servizi UMTS, in qualità di operatore di servizi, e partecipare a questo mercato emergente (12).
(67)
Il 17 settembre 2003, il consiglio d'amministrazione ed il consiglio di vigilanza hanno deciso di vendere fino al 20 % della quota di partecipazione in Freenet.de AG. Il 20 % del pacchetto azionario (3,75 milioni di azioni) è stato venduto a diversi investitori tedeschi e stranieri, nel quadro di una procedura accelerata di bookbuilding. I proventi lordi della vendita delle azioni sono ammontati a 176,1 milioni di EUR (47 EUR per azione). MobilCom detiene ancora solo il 52,89 % delle azioni di Freenet.de AG.
(68)
Il 22 settembre 2003, con tali proventi MobilCom ha estinto le linee di credito in essere, create con i due prestiti garantiti dallo Stato, liberandosi di ogni debito. Gli atti costitutivi delle garanzie sono stati restituiti al Governo federale e al Land Schleswig-Holstein.
(69)
Dopo l'estinzione del prestito, a MobilCom sono rimasti quasi 60 milioni di EUR dei proventi della vendita delle azioni Freenet.
(70)
Secondo le autorità tedesche, non è prevista la vendita di altre azioni di Freenet.de AG. La partecipazione di MobilCom in Freenet.de AG si sarebbe trasformata nel frattempo da strategica in finanziaria, sebbene MobilCom continui a detenere il 52,89 % delle azioni. Stando alle autorità tedesche, tra le due società del gruppo, Freenet e MobilCom, vi sono ora scarsi rapporti operativi. Non esisterebbe alcun accordo di controllo e di trasferimento di utili tra MobilCom e Freenet.de AG.
(71)
Nell'ottobre 2003, MobilCom ha percepito altri proventi straordinari derivanti dalla favorevole vendita delle azioni MobilCom detenute dal fondatore ed ex direttore dell'impresa. Tale vendita è stata gestita dal prof. Helmut Thoma, suo mandatario di fiducia (13),.
(72)
L'impresa MobilCom è ritornata in attivo in entrambi i comparti «telefonia mobile - operatore di servizi» e «rete fissa - Internet». Nel secondo e terzo trimestre del 2003, per la prima volta dopo 11 trimestri, MobilCom ha registrato dei risultati positivi, conseguendo un utile nell'attività di operatore di servizi. Nell'esercizio 2003, il margine operativo lordo (l'utile al lordo di interessi, imposte, ammortamenti e svalutazioni - EBITDA) aggregato dei due settori «telefonia mobile - operatore di servizi» e «rete fissa - Internet» è salito a 103,6 milioni di EUR, su un fatturato di 1,837 miliardi di EUR. Il risultato operativo (l'utile al lordo delle tasse e degli interessi - EBIT) è salito a 22,3 milioni di EUR (dato comparativo del 2002: - 372,9 milioni di EUR).
(73)
Durante la fase di ristrutturazione, l'andamento dell'attività di operatore di servizi è stato il seguente (14):
(74)
Se si tiene conto dei proventi della collocazione sul mercato di 3,75 milioni di azioni Freenet, il risultato dell'impresa nell'esercizio 2003 è salito a 160,4 milioni di EUR. MobilCom dichiara di aver ritrovato delle solide basi.
6. Dettagli relativi alle garanzie statali concesse
(75)
La scadenza iniziale del prestito di 50 milioni di EUR, concesso da KfW il 19 settembre 2002 e coperto al 100 % da garanzia statale, era stata inizialmente fissata al 15 marzo 2003, con possibilità di proroga fino al 15 settembre 2003. Il prestito è stato dapprima prorogato fino al 21 luglio 2003. Nel luglio 2003 KfW ha nuovamente prolungato la scadenza del prestito fino al 20 maggio 2004, senza possibilità di ulteriore proroga, in attesa di una decisione della Commissione in merito al piano di ristrutturazione presentato. Il saggio d'interesse del prestito era del 6,814 %, corrispondente al tasso interbancario di riferimento (Euro Interbank Offered Rate - EURIBOR) per il periodo considerato, maggiorato di un tasso annuo del 3,50 %.
(76)
La seconda garanzia a copertura del prestito di 112 milioni di EUR, concesso a MobilCom AG e a MobilCom Holding GmbH da un consorzio di banche - composto da Deutsche Bank AG, Dresdner Bank AG, Landesbank Schleswig-Holstein, nonché KfW e guidato da quest'ultima - è stata prestata congiuntamente dal Governo federale e dal Land Schleswig-Holstein. Il prestito concesso il 20 novembre 2002 aveva una durata di diciotto mesi, con scadenza il 20 maggio 2004. L'erogazione del prestito era prevista in diverse tranche. Il saggio d'interesse stabilito per il prestito corrisponde al tasso di riferimento (EURIBOR) del periodo relativo a ciascuna rata, maggiorato di un tasso annuo del 2,50 %. Il prestito era coperto per l'80 % dalla garanzia del Governo federale e del Land Schleswig-Holstein. Il Governo federale garantiva il 48 % dell'importo della garanzia ed il Land il restante 32 %. Conformemente alla relativa decisione, la garanzia era valida dal 20 novembre 2002 al 15 marzo 2003. Tuttavia, in caso di presentazione di un piano di ristrutturazione alla Commissione, la validità sarebbe stata automaticamente prolungata fino alla decisione della Commissione in merito all'aiuto sulla base del suddetto piano. Nel marzo 2003 è stato presentato un piano di ristrutturazione e la seconda garanzia è stata quindi prorogata l'intera durata del prestito, fino alla decisione della Commissione sulla base del piano stesso.
(77)
Le autorità tedesche hanno informato la Commissione che il corrispettivo dovuto da MobilCom al Governo federale per le garanzie sui prestiti di 50 e 112 milioni di EUR è pari allo 0,8 %. L'impresa ha dovuto inoltre corrispondere una tassa di domanda di 25 000 EUR per ciascuna garanzia. Al Land Schleswig-Holstein spettava un compenso dell'1 % annuo e un importo di 25 564 EUR per spese amministrative.
(78)
Secondo quanto dichiarato dalle autorità tedesche, visto che per la ristrutturazione occorrevano soltanto 88,3 milioni di EUR e che solo tale importo è stato prelevato, il 1o aprile 2003 MobilCom ha inviato a KfW, in quanto capofila del consorzio banche, una lettera in cui annunciava di rinunciare ai 23,7 milioni di EUR residui del prestito.
7. Ragioni dell'avvio ovvero dell'estensione del procedimento
(79)
La Commissione ha autorizzato la garanzia sui prestiti di 50 milioni di EUR come aiuti al salvataggio ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE e degli orientamenti comunitari.
(80)
Nella decisione della Commissione di avviare il procedimento formale di indagine, anche la garanzia concessa dal Governo federale e dal Land Schleswig-Holstein per il secondo prestito è stata considerata un aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE. In base alla sua valutazione preliminare, la Commissione aveva concluso che gli aiuti notificati dovevano essere esaminati alla luce degli orientamenti comunitari e aveva espresso dubbi circa la loro compatibilità con il mercato comune.
(81)
Più in particolare, alla Commissione non era chiaro se anche il prestito di 112 milioni di EUR, concesso in un secondo momento, fosse servito soltanto a mantenere l'impresa in attività durante la fase di salvataggio indicata oppure se fosse stato impiegato già per la ristrutturazione dell'impresa. In ragione del loro particolare effetto distorsivo sulla concorrenza, gli aiuti alla ristrutturazione possono essere autorizzati esclusivamente sulla base di un piano di ristrutturazione, che nella fattispecie non era tuttavia ancora stato trasmesso alla Commissione, quando è stato avviato il procedimento di cui all'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE.
(82)
Con decisione del 9 luglio 2003, la Commissione ha esteso il procedimento di indagine in corso alla proroga delle garanzie sui prestiti, originariamente prevista fino al 2007.
(83)
La Commissione nutriva, in particolare, delle riserve circa la reale necessità della proroga dei prestiti a favore di MobilCom garantiti dallo Stato, non potendo escludere, all'epoca, che MobilCom potesse ottenere sufficienti fondi per il rimborso del prestito attraverso la vendita della sua partecipazione nella controllata Freenet.de AG, attiva nel settore Internet.
III. OSSERVAZIONI DELLA GERMANIA
(84)
Dopo il rimborso dei prestiti, il 22 settembre 2003, e la restituzione degli atti costitutivi delle garanzie al garante, la Germania ha dichiarato che l'istanza - presentata a scopo cautelativo - relativa alla proroga fino al 2007 delle garanzie sui prestiti è oramai priva di oggetto.
(85)
Per quanto riguarda il secondo aiuto concesso in forma di garanzia sul prestito di 112 milioni di EUR, la Germania ribadisce che anche tale garanzia costituisce un aiuto al salvataggio ai sensi degli orientamenti comunitari.
(86)
La Germania sostiene che con i prestiti si sono finanziate esclusivamente delle misure relative all'attività «operatore di servizi» (quali, ad esempio gli interventi relativi all'utenza, volti ad ottimizzare la struttura tariffaria, l'adeguamento dei costi di vendita, la riduzione degli attuali costi di personale), che sarebbero servite solo a mantenere l'impresa in attività e a ridurre il fabbisogno di liquidità nella fase del salvataggio. In assenza di queste misure, nel marzo 2003 il fabbisogno di liquidità dell'impresa sarebbe aumentato di altri 110 milioni di EUR.
(87)
Inoltre, quando gli aiuti in discorso sono stati concessi non esisteva un programma complessivo di ristrutturazione, che del resto sarebbe stato impossibile elaborare in tempi così stretti.
(88)
Qualora la Commissione non dovesse accogliere questa valutazione, la Germania chiede che la seconda garanzia sui prestiti sia autorizzata a titolo di aiuto alla ristrutturazione, sulla base del piano di ristrutturazione successivamente presentato alla Commissione. La Germania reputa che la dismissione, prevista nel piano di ristrutturazione, di MobilCom dell'attività UMTS e lo scorporo della «rete fissa - Internet» compensano gli eventuali effetti distorsivi sulla concorrenza nel mercato della telefonia mobile, indotti dal prestito garantito dallo Stato.
IV. Osservazioni dei terzi
1. Osservazioni di MobilCom
(89)
Nelle osservazioni formulate in merito all'avvio e all'estensione del procedimento formale di indagine, MobilCom respinge le riserve espresse in merito alla compatibilità con il mercato comune degli aiuti concessi.
(90)
MobilCom argomenta che la cessazione delle attività dell'impresa avrebbe portato all'estinzione della dinamica concorrenziale nel mercato dei servizi di telefonia mobile. Tale mercato sarebbe stato dominato dai gestori di rete, che detengono globalmente quasi il 70 % del mercato, il 52 % del quale è in mano ai due maggiori fornitori, T-Mobile e Vodafone. La scomparsa di MobilCom avrebbe dato a Debitel una posizione di quasi monopolio tra gli operatori di servizi, che non posseggono una rete propria, liberando tale operatore della pressione di dover offrire ai suoi clienti pacchetti di servizi alle tariffe più vantaggiose. Si sarebbe quindi fortemente indebolita la funzione, svolta dagli operatori di servizi, di catalizzatore della concorrenza sui prezzi tra i gestori di rete e si sarebbe ulteriormente rafforzata la struttura oligopolistica del mercato tedesco della telefonia mobile.
(91)
MobilCom sostiene, inoltre, che la garanzia statale non ha provocato effetti distorsivi sulla concorrenza e che è stata limitata al minimo indispensabile. La garanzia copriva complessivamente solo l'80 % dell'importo del prestito. Le risorse disponibili sarebbero state interamente destinate all'attuazione del piano di ristrutturazione e rigorosamente limitate ai costi della ristrutturazione dell'attività di «operatore di servizi». Ogni singola misura descritta nel piano di ristrutturazione era indispensabile al ripristino della redditività a lungo termine; MobilCom ha nuovamente illustrato dettagliatamente, mediante prospetti analitici, i costi previsti nel piano di ristrutturazione.
(92)
MobilCom fa inoltre presente che il piano di ristrutturazione avrebbe avuto effetti benefici anche sugli altri concorrenti, in quanto prevede la dismissione di tutte le attività di MobilCom non direttamente connesse al principale settore di attività, ma che le sarebbero state utili, quale segnatamente la gestione della rete UMTS.
(93)
Non si prevede inoltre che vi siano effetti negativi sui concorrenti, poiché nel quadro del riassetto dell'attività di operatore di servizi si avranno notevoli riduzioni di capacità. La forte riduzione del personale e la chiusura di sedi, in particolare, limiteranno notevolmente la possibilità di MobilCom di acquisire clienti.
(94)
Nei colloqui del 9 e 21 gennaio 2004 tra le autorità tedesche e la Commissione, a cui hanno partecipato anche rappresentanti di MobilCom, l'impresa ha precisato ulteriormente le osservazioni scritte, dichiarando di aderire alla posizione legale adottata dalla Germania, secondo cui il secondo aiuto accordato costituirebbe un aiuto al salvataggio e non alla ristrutturazione. Non si sussisterebbe pertanto il problema di stabilire opportune misure compensative.
2. Osservazioni di Talkline GmbH & Co KG
(95)
Talkline GmbH & Co KG (in appresso «Talkline») è un concorrente diretto di MobilCom nel settore della telefonia mobile/operatore di servizi. Talkline fa presente che l'impresa, al pari di altri concorrenti diretti, nel corso degli ultimi due anni ha dovuto adeguarsi alla realtà di mercato e dare un nuovo orientamento alla propria attività, sopportandone l'onere senza avvalersi di aiuti di Stato.
(96)
Talkline argomenta anzitutto che il secondo prestito garantito dallo Stato costituisce un aiuto alla ristrutturazione a favore di MobilCom e non un aiuto al salvataggio. Il riassetto dell'impresa aveva già avuto inizio prima che fosse concesso il secondo prestito di novembre.
(97)
Secondo l'impresa, inoltre, gli effetti distorsivi indotti dagli aiuti concessi a MobilCom sarebbero particolarmente gravi. Senza adeguate misure compensative, gli aiuti erogati non sono - a suo dire - compatibili con il mercato comune.
(98)
Talkline argomenta che gli effetti distorsivi sulla concorrenza sono particolarmente gravi, poiché la garanzia avrebbe consentito a MobilCom di proseguire le propria attività senza alcuna restrizione, attuando parallelamente una rapida e completa ristrutturazione. Malgrado le perdite di quote di mercato registrate durante tale processo, la presenza di MobilCom sul mercato continua comunque ad essere avvertita dai concorrenti.
(99)
Dall'altro lato, i prestiti garantiti dallo Stato avrebbero consentito a MobilCom di costituire una base d'utenza remunerativa. Dopo il riordino del portafoglio clienti, il numero degli utenti di MobilCom è aumentato parallelamente allo sviluppo del mercato, mentre la percentuale di utenti molto remunerativi è relativamente molto elevata.
(100)
Grazie ai prestiti, MobilCom ha potuto inoltre rinviare la vendita pianificata della rete fissa a Freenet.de AG e la successiva vendita parziale della sua quota di partecipazione in tale impresa, riuscendo così beneficiare dell'aumento della quotazione del titolo, non solo al fine del rimborso dei prestiti, ma anche per nuovi investimenti nella telefonia mobile, visto che la vendita del 20 % del pacchetto azionario ha fruttato - nel settembre 2003 - a MobilCom circa 60 milioni di EUR di liquidità, al netto dell'importo utilizzato per l'estinzione dei prestiti.
(101)
Talkline dubita altresì della necessità di concedere la seconda garanzia. Già all'epoca della sua concessione, infatti, MobilCom disponeva di un patrimonio fisso molto consistente e, al riguardo, Talkline menziona in particolare la partecipazione a Freenet.de AG. La vendita del 20 % del pacchetto di azioni di Freenet (3,75 milioni di azioni), avvenuta soltanto nel settembre 2003, avrebbe potuto fruttare all'impresa già nel novembre 2002 almeno 18,75 milioni di EUR, se si considera che all'epoca un'azione era quotata circa 5 EUR. La vendita dell'intero pacchetto (13,65 milioni di azioni) avrebbe generato una liquidità di 68 milioni di EUR, rendendo per lo più superflua l'accensione di un prestito e sicuramente inutile la garanzia statale. Questo calcolo si basa unicamente sulla quotazione di borsa, non sul valore reale delle attività di Freenet.de AG, fissato ad un livello nettamente superiore dal consiglio di vigilanza di MobilCom e dal consiglio d'amministrazione di Freenet.de AG.
(102)
Talkline sostiene che, nel caso si concludesse che la garanzia statale relativa al secondo prestito sia un aiuto ammissibile alla ristrutturazione, la Commissione potrebbe autorizzarlo solo se la Germania offrisse ulteriori misure compensative, conformemente al punto 35 e seguenti degli orientamenti comunitari.
(103)
Secondo Talkline, le misure indicate dalla Germania non sono sufficienti a compensare gli effetti negativi dell'aiuto. La riduzione delle capacità nel settore della telefonia mobile e il successivo ridimensionamento della base di utenza sarebbero riconducibili essenzialmente alla riduzione dei clienti improduttivi. Questa sarebbe stata dettata da considerazioni economiche e non può quindi essere considerata come contropartita.
(104)
Il ritiro dalle attività relative alla rete fissa e a Internet non sarebbe completo. A ciò si aggiunga che, in ragione del suo impatto sulla concorrenza nel settore della telefonia mobile, la vendita della quota di partecipazione in Freenet rappresenta una manovra di ricostituzione di capitali. Essa costituisce perciò non soltanto un'inefficace contrappeso ad eventuali distorsioni della concorrenza, ma accresce addirittura gli effetti distorsivi, visto che MobilCom ha proceduto a reinvestire i proventi della vendita della quota in Freenet direttamente nell'attività di operatore di servizi.
(105)
Anche il congelamento dell'attività UMTS sarebbe stata una necessità economica; non può perciò essere considerato un'adeguata misura compensativa degli effetti distorsivi sulla concorrenza nel settore della telefonia mobile. La dismissione del comparto ha giovato esclusivamente agli altri titolari di licenze UMTS, che restano quindi con un concorrente in meno sul mercato.
(106)
Da ultimo, Talkline propone una serie di possibili misure per controbilanciare le distorsioni della concorrenza che si sarebbero, a suo dire, verificate. Queste misure comprendono la «vendita» proporzionale di clienti ai concorrenti, la chiusura - per una durata prestabilita - dei negozi on-line e di altri canali diretti, nonché l'astensione dall'attività di operatore di servizi UMTS (cosiddetta «Enhanced Service Providing») per un periodo prestabilito.
3. Osservazioni di un terzo che ha richiesto l'anonimato
(107)
La Commissione ha ricevuto anche le osservazioni di un altro concorrente, anch'esso attivo come semplice operatore di servizi privo di rete propria.
(108)
Anche tale concorrente ritiene che le contropartite offerte da MobilCom non bastino a realizzare la riduzione di capacità nel principale settore di attività dell'impresa, necessaria quale contrappeso per le distorsioni della concorrenza. A suo dire, MobilCom intende concentrarsi sui clienti molto remunerativi, della fascia media ed alta. Nonostante la flessione del numero di utenti, MobilCom manterrebbe la propria presenza sul mercato, visto che concentrandosi sui clienti molto remunerativi può ridurre i costi ed aumentare il fatturato.
(109)
Alla luce dell'attuale situazione di mercato, caratterizzata da saturazione, erosione dei fatturati medi per cliente e calo dei margini, il riposizionamento perseguito da MobilCom è l'obiettivo di tutte le imprese impegnate nell'attività di operatore di servizi. Gli aiuti, di cui non possono fruire i diretti concorrenti, verrebbero sfruttati da MobilCom per procurarsi un vantaggio competitivo nella fascia di utenti più redditizi e contesi. La Germania avrebbe quindi favorito la ristrutturazione di MobilCom a scapito diretto dei concorrenti e ciò è inammissibile senza ulteriori misure compensative.
V. RISPOSTA DELLA GERMANIA ALLE OSSERVAZIONI DEI TERZI INTERESSATI
(110)
Commentando le osservazioni dei terzi interessati, in ordine alla necessità del secondo aiuto, la Germania ha precisato che la liquidità necessaria a MobilCom per proseguire le attività commerciali correnti si era esaurita alla metà di novembre 2002. Senza il prestito concesso dal consorzio guidato da KfW, MobilCom sarebbe stata costretta a dichiarare immediatamente il dissesto finanziario. Secondo la valutazione del consiglio di amministrazione di MobilCom, se fosse stata presentata una domanda di dichiarazione dello stato di insolvenza, l'impresa avrebbe perso in poco tempo una parte sostanziale dei propri utenti e non avrebbe potuto procedere successivamente al proprio risanamento.
(111)
La Germania afferma inoltre, che anche France Télécom, durante i negoziati per la conclusione dell'accordo transattivo nella seconda metà di settembre 2002, ha sempre sostenuto che si sarebbe impegnata ad alleggerire i debiti di MobilCom relativi all'UMTS, solo se si fosse garantito che l'impresa non avrebbe dovuto dichiarare lo stato di insolvenza entro i termini d'impugnazione previsti dalla normativa in materia di insolvenza. Fin dall'inizio dei negoziati, France Télécom ha pertanto posto quale condizione obbligatoria la presentazione di una relazione di un esperto, che formulasse dei pronostici favorevoli in merito alla continuazione dell'attività dei comparti restanti di MobilCom, nonché l'impegno da parte di terzi a garantire il finanziamento necessario per portare a buon fine il risanamento dell'impresa. Il prestito di 112 milioni di EUR, concesso a tal scopo dal consorzio guidato da Kfw, è stato pertanto uno dei requisiti dell'accordo transattivo (`MC Settlement Agreement'). France Télécom ha inoltre richiesto che i prestiti necessari fossero disponibili almeno per diciotto mesi. Secondo la Germania, tale richiesta è stata soddisfatta mediante la fissazione del 20 maggio 2004 quale scadenza dei prestiti e della garanzia.
(112)
La Germania dichiara, inoltre, che la garanzia statale era indispensabile per l'ottenimento del prestito. Il contratto relativo al prestito, stipulato con il consorzio guidato da Kfw, imponeva a MobilCom di fornire tutte le garanzie di cui poteva disporre, le quali non sono tuttavia bastate ad indurre tale consorzio ad accordare il finanziamento necessario. Nonostante gli sforzi profusi dal Governo federale per convincere le banche del consorzio ad accollarsi una maggiore parte del rischio, le banche hanno insistito affinché il Governo federale e il Land Schleswig-Holstein prestassero una garanzia in solido, per l'80 % dell'importo del prestito. Senza tale copertura pubblica contro del rischio, nessuna delle banche avrebbe concesso dei fondi a MobilCom e l'impresa sarebbe andata incontro al dissesto finanziario.
(113)
In ordine alla limitazione dell'aiuto al minimo indispensabile, la Germania ha precisato che nel contratto relativo al prestito, stipulato con il consorzio guidato da Kfw, MobilCom si è impegnata ad utilizzare tutti i proventi netti dell'alienazione di elementi essenziali delle immobilizzazioni materiali e/o finanziarie per rimborsare il prestito e la garanzia statale. MobilCom si è inoltre impegnata a procedere entro breve termine alla vendita della rete fissa e alla dismissione del comparto «Internet». MobilCom si è immediatamente adoperata per predisporre la vendita degli attivi (anche quelli UMTS), conclusasi in modo così rapido e vantaggioso da poter estinguere anticipatamente le linee di credito in essere e le relative garanzie statali.
(114)
Con la vendita del comparto della rete fissa, degli attivi UMTS e, successivamente, con la vendita delle azioni Millenium, MobilCom ha gradualmente ridotto il ricorso alle linee di credito, successivamente azzerate grazie alla vendita, il 17 settembre 2003, di una parte della partecipazione in Freenet.de AG. In tal modo, l'impresa ha fruito della garanzia statale solo per circa metà della durata prevista del prestito concesso da KfW.
(115)
Non era possibile procedere più rapidamente al realizzo delle attività e quindi rimborsare, in tempi più brevi, i prestiti aventi le garanzie statali. Questo vale sia per la vendita del comparto della rete fissa, convenuta nel marzo 2003, e delle attività del settore UMTS, convenuta nel maggio 2003, sia per la vendita delle azioni MobilCom, autorizzata dal mandatario fiduciario, dott. Dieter Thoma, solo a partire dall'aprile 2003. MobilCom non poteva impartire nessuna istruzione al mandatario, il quale si era impegnato invece - in base al contratto fiduciario stipulato con Gerhard Schmid e Millenium - ad ottenere il massimo ricavo possibile dalla vendita.
(116)
Secondo quanto affermano le autorità tedesche, lo stesso discorso vale per la vendita delle azioni di Freenet. In base alla normativa tedesca in materia di titoli azionari, il consiglio di amministrazione è tenuto, nell'interesse della società e dei suoi azionisti, ad impedire la vendita degli attivi ad un prezzo inferiore al loro valore. Le autorità tedesche precisano che, all'epoca, la partecipazione avrebbe potuto essere venduta a breve termine solo attraverso la borsa. La vendita in un breve arco di tempo del 76,1 % delle azioni di Freenet avrebbe causato il crollo della quotazione, già bassa (5 EUR), del titolo (valore di borsa complessivo del pacchetto azionario: 68 milioni) A ciò si aggiunga, che gli organi di controllo non avrebbero autorizzato la vendita nel novembre 2002, visto che, all'epoca, l'assemblea generale di France Télécom non aveva ancora approvato l'accordo transattivo («MC Settlement Agreement»).
(117)
Le autorità tedesche hanno spiegato, che MobilCom non avrebbe potuto agire diversamente per poter continuare ad operare nel mercato. Lo stato d'insolvenza avrebbe in tutti i casi favorito i concorrenti, ai quali sarebbero prontamente confluiti i clienti di MobilCom. Le autorità tedesche reputano che non vi era interesse a smantellare il gruppo MobilCom in ragione del dissesto finanziario. Sotto il profilo della concorrenza, delle infrastrutture e del mercato del lavoro, era anzi auspicabile che venisse prestata la garanzia statale.
(118)
La Germania ha dapprima riaffermato la convinzione che fossero già state offerte delle considerevoli misure compensative, segnatamente la dismissione del comparto UMTS, la vendita del comparto della rete fissa, la riduzione del pacchetto di maggioranza qualificata detenuto da MobilCom in Freenet.de AG a mera partecipazione finanziaria, nonché con la chiusura delle sedi di Hallbergmoos e Karlstein. Nei contatti diretti avuti nel gennaio 2004, la Commissione ha tuttavia vagliato assieme alla Germania altre possibili misure compensative, segnatamente l'eventuale chiusura per un periodo di sette mesi degli sportelli di vendita on-line di MobilCom, a cui la Germania aveva inizialmente acconsentito. Nell'aprile 2004 la Germania ha comunicato di non potersi impegnare in modo definitivo alla chiusura dei punti vendita on-line.
VI. VALUTAZIONE DELLA MISURA
(119)
L'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE statuisce che, salvo deroghe contemplate dal trattato, sono incompatibili con il mercato comune, nella misura in cui incidono sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati - ovvero mediante risorse statali - che, favorendo talune imprese o produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza.
(120)
La Commissione rileva che, poiché i prestiti in questione sono stati estinti il 22 settembre 2003 e gli atti costitutivi delle relative garanzie restituiti al garante, la richiesta della Germania di autorizzare la proroga delle garanzie di Stato per prestiti fino al 2007 non ha più ragione d'essere. Non occorre pertanto che la Commissione si pronunci in merito a questa istanza.
(121)
Il 21 gennaio 2003 la Commissione ha approvato la garanzia di Stato relativa ad un prestito di 50 milioni di EUR a titolo di aiuto al salvataggio conformemente degli orientamenti comunitari. Tale aiuto non deve perciò essere riesaminato.
1. Qualificazione della garanzia di Stato relativa al prestito di 112 milioni di EUR come aiuto.
(122)
La Commissione reputa dimostrato che la garanzia statale emessa a copertura dell'80 % del prestito di 112 milioni di EUR concesso il 20 novembre, costituisca un aiuto ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(123)
La garanzia è stata concessa dal Ministero federale delle finanze e dal Ministero dell'economia, della tecnologia e dei trasporti del Land Schleswig-Holstein, ovvero da due autorità statali. L'aiuto è perciò qualificabile come aiuto di Stato.
(124)
Le garanzie statali rientrano, in linea di principio, nel campo di applicazione dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, qualora pregiudichino il commercio tra gli Stati membri e non sia versato per esse alcun corrispettivo rispondente alle normali condizioni di mercato. (15)
(125)
La Commissione ritiene che il corrispettivo versato per la garanzia statale non risponda alle normali condizioni di mercato. Le autorità tedesche hanno comunicato che MobilCom doveva versare allo Stato federale per la garanzia un corrispettivo annuo dello 0,8 %, oltre ad una tassa di 25 000 EUR per la presentazione della domanda. Il Land Schleswig-Holstein avrebbe percepito un corrispettivo annuo dell'1 %, nonché un compenso di 25 564 EUR per spese amministrative. Le autorità tedesche non hanno tuttavia fornito alcun dato circa la rispondenza del corrispettivo al rischio, ovvero alle normali condizioni di mercato. Le autorità tedesche - riferendosi alla garanzia relativa al secondo prestito - si esprimono invece sempre in termini di aiuto. Alla luce di quanto precede, della difficile situazione finanziaria in cui versava MobilCom e del fatto che l'impresa si trovava sull'orlo del dissesto finanziario, la Commissione conclude che il compenso pattuito non corrisponde al rischio assunto dallo Stato federale e dal Land all'atto dell'emissione della garanzia statale, e che nessun operatore privato avrebbe emesso una garanzia a tali condizioni.
(126)
Tale garanzia ha quindi conferito un vantaggio selettivo a MobilCom, che non avrebbe ottenuto in normali condizioni di mercato. Più precisamente, ha agevolato l'accesso dell'impresa al credito. Grazie alla garanzia MobilCom, che si trovava in gravi difficoltà finanziarie, ha potuto ottenere prestiti a condizioni che non corrispondevano alla sua reale situazione finanziaria o al rischio che il mutuante si sarebbe accollato concedendo il prestito a un'impresa in uguali condizioni finanziarie senza garanzia statale. In normali condizioni di mercato, poche banche negherebbero un prestito a un'impresa, se il suo rimborso è garantito dallo Stato.
(127)
La garanzia può inoltre incidere negativamente sulla concorrenza e sugli scambi tra Stati membri. MobilCom offre servizi di telefonia mobile di seconda generazione sul territorio tedesco. La garanzia sul prestito, emessa dalle autorità tedesche, ha migliorato la posizione dell'impresa sotto il profilo della concorrenza e potrebbe in tal modo pregiudicare la possibilità di concorrere nel predetto mercato per un altro operatore di servizi di telefonia mobile di seconda generazione. La garanzia ha inoltre contribuito a rafforzare la posizione dell'impresa a livello comunitario, avendo ridotto le possibilità che fornitori di altri Stati membri avviino o espandano la loro attività in Germania. Il mercato comunitario delle telecomunicazioni è caratterizzato da un'intensa concorrenza tra gli operatori dei diversi Stati membri. Molti concorrenti (attuali o potenziali) di MobilCom nella prestazione di servizi di telefonia mobile di seconda generazione hanno la loro sede sociale in un altro Stato membro (ad esempio O2, E-Plus, Vodafone D2, Talkline e Debitel).
(128)
Alla luce di quanto precede, la garanzia statale concessa costituisce un aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(129)
La Commissione reputa che il prestito garantito non contenga alcun elemento di aiuto oltre a quello conferito attraverso la garanzia, grazie alla quale il prestito è stato adeguatamente assicurato. Il tasso di interesse pagato da MobilCom per il prestito di 112 milioni, del 2,5 % superiore all'Euribor, corrispondeva ai tassi di interesse applicati alle imprese sane, e non era inferiore ai tassi di riferimento della Commissione (16).
2. Compatibilità con il mercato comune
(130)
L'articolo 87 del trattato CE enuncia le deroghe ammesse al principio che gli aiuti di Stato sono in contrasto con il mercato comune. A sostegno della compatibilità degli aiuti con il mercato comune si potrebbe invocare la deroga di cui all'articolo 87, paragrafo 2. Nella fattispecie non si tratta di un aiuto: a carattere sociale concesso ai singoli consumatori (lettera a); destinato a ovviare ai danni arrecati dalle calamità naturali oppure da altri eventi eccezionali (lettera b); o concesso all'economia di determinate regioni della Repubblica federale di Germania (lettera c) . Né sono applicabili le deroghe previste alle lettera a) (sviluppo regionale) o c) dell'articolo 87, paragrafo 3, giacché l'aiuto concesso a MobilCom non è inteso a favorire lo sviluppo di un particolare settore economico. Né si possono far valere le deroghe di cui all'articolo 87, paragrafo 3, lettere b) e d) che si riferiscono agli aiuti volti a promuovere la realizzazione di un importante progetto di comune interesse europeo o a promuovere la cultura e la conservazione del patrimonio.
(131)
Restano quindi la deroga contemplata all'articolo 87, paragrafo 3, lettera c) del trattato CE e gli orientamenti comunitari fondati sulla medesima. La Commissione ritiene che non siano applicabili le disposizioni degli altri orientamenti comunitari, quali ad esempio quelli in materia di aiuti a favore della ricerca e dello sviluppo, delle piccole e medie imprese o dell'occupazione e della formazione. Qualora tuttavia soddisfacesse le condizioni previste dagli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà, l'aiuto potrebbe contribuire allo sviluppo di attività economiche senza arrecare pregiudizio agli scambi tra Stati membri (punto 20 degli orientamenti comunitari) e potrebbe quindi essere compatibile con il mercato comune.
a) Valutazione della seconda misura quale aiuto alla ristrutturazione
(132)
Dopo un approfondito esame del caso, la Commissione ha stabilito che, diversamente da quanto sostenuto dalla Germania e dal beneficiario, la seconda misura di aiuto costituisce un aiuto alla ristrutturazione e non al salvataggio.
(133)
Conformemente agli orientamenti comunitari, l'aiuto per il salvataggio è transitorio per sua stessa natura. Serve a consentire di mantenere in attività un'impresa per un periodo corrispondente al tempo necessario ad elaborare un piano di ristrutturazione o di liquidazione. La sua entità deve essere limitata allo stretto necessario (ad esempio la copertura delle spese salariali o dell'approvvigionamento corrente) per mantenere l'impresa in attività fino a che non si sia predisposto il piano di ristrutturazione.
(134)
Una ristrutturazione, invece, è basata su un piano realizzabile, coerente e di ampia portata, volto a ripristinare la redditività a lungo termine dell'impresa. Comporta, in particolare, la riorganizzazione e razionalizzazione delle attività aziendali, in generale con l'abbandono delle attività in perdita e il riassetto delle attività che possono essere riportate a livelli competitivi. La ristrutturazione industriale deve essere accompagnata, di norma, da una ristrutturazione finanziaria.
(135)
La Commissione reputa che la seconda garanzia non risponda ai requisiti fissati per gli aiuti al salvataggio. Il prestito per il quale la garanzia è stata emessa non serviva esclusivamente a finanziare i costi di esercizio, compresi i miglioramenti ordinari, per consentire di mantenere l'impresa in attività per un periodo limitato, fino all'elaborazione di un piano di ristrutturazione.
(136)
Secondo quanto indicato dalle autorità tedesche, invece, il prestito di 112 milioni di EUR (88,3 milioni di EUR) coperto dalle garanzie statali avrebbe dovuto consentire a MobilCom di attuare una serie di misure di risanamento del comparto in perdita dell'attività di operatore di servizi. Il pacchetto mirava quindi, chiaramente, a risolvere nel lungo termine le cause delle costanti perdite registrate in questo settore di attività.
(137)
Il prestito garantito dallo Stato ha finanziato, segnatamente, la rapida soppressione di 850 posti di lavoro nel comparto dell'attività di operatore di servizi, per diminuire l'elevata incidenza del personale in questo settore che, secondo il piano di ristrutturazione, costituisce uno dei principali fattori di perdita.
(138)
Un'altra categoria di costi è quella relativa alla disdetta o revoca di contratti non remunerativi, alla transizione verso tariffe confacenti ad un operatore di servizi da applicare agli utenti acquisiti in prospettiva della gestione di una propria rete UMTS. Tale risanamento della base d'utenza e delle tariffe mirava ad instaurare rapporti redditizi a lungo termine con i clienti e ad arrestare la continua erosione dei margini di profitto lordi.
(139)
Avendo inoltre chiuso le sedi di Karlstein e Hallbergmoos, acquisite allorché il gruppo MobilCom ha assunto il controllo rispettivamente di D-Plus Telecommunications GmbH e di Cellway Kommunikationsdienste, e concentrato l'intero apparato di distribuzione e assistenza ai clienti nella sede centrale di Büdelsdorf e nella sede di Erfurt, MobilCom avrebbe - a suo dire - realizzato una serie di adeguamenti necessari, in precedenza trascurati per concentrarsi prioritariamente sull'espansione dell'attività UMTS.
(140)
La Commissione è pertanto convinta che il pacchetto di misure finanziato con il prestito garantito dallo Stato abbia avuto implicazioni principalmente strutturali, essendo volto a garantire la redditività a lungo termine dell'impresa e dell'attività di «operatore di servizi», e che non sia servito unicamente a mantenere in attività l'impresa fino all'elaborazione del piano di ristrutturazione. Le misure strutturali non possono essere finanziate con aiuti per il salvataggio. La Commissione conclude, pertanto, che la seconda garanzia costituisca un aiuto alla ristrutturazione ai sensi degli orientamenti comunitari.
(141)
La Commissione ritiene inoltre che le misure relative all'attività di operatore di servizi siano fondate su un solido piano per il ripristino della redditività dell'impresa nel lungo termine. La Commissione respinge decisamente l'obiezione delle autorità tedesche, le quali asseriscono che al momento della concessione del prestito garantito dallo Stato, nel novembre 2002, non esisteva ancora un piano di ristrutturazione ai sensi degli orientamenti comunitari.
(142)
Il consiglio d'amministrazione dell'impresa decise i punti fondamentali della strategia di riassetto nel settembre 2002, in stretta concertazione con il consiglio di vigilanza (17). MobilCom era perfettamente consapevole del fatto che senza la partecipazione di France Télécom il progetto UMTS non avrebbe potuto essere realizzato, e avrebbe quindi dovuto essere abbandonato.
(143)
Il consiglio d'amministrazione dell'impresa presentò inoltre un programma globale di risanamento del comparto dell'attività di operatore di servizi di telefonia mobile, i cui elementi principali erano già allora l'eliminazione di 850 posti di lavoro a tempo pieno per l'attività principale, il raggruppamento delle attività nel settore di vendita e assistenza alla clientela - all'epoca dislocate in cinque sedi - nella sede sociale di Büdelsdorf e nella sede di Erfurt, nonché la riduzione dei costi di acquisizione dei clienti, prevedendo tra l'altro, a tal fine, la chiusura dei negozi MobilCom improduttivi.
(144)
Il piano di risanamento - che coincideva sostanzialmente con il successivo piano di ristrutturazione presentato alla Commissione nel marzo 2003 - è stato esaminato dalla società di revisione contabile Deloitte & Touche. Nella relazione presentata il 25 ottobre 2002 tale società concludeva che, considerato il breve tempo accordato per l'incarico, non era possibile stabilire in modo definitivo se il piano di ristrutturazione del gruppo MobilCom «affrontasse tutte le debolezze». Nella relazione si affermava comunque che «il piano tiene conto delle debolezze principali» e che queste erano illustrate nella relazione. In ultima analisi, le misure tracciate nel piano di ristrutturazione avrebbero potuto nel complesso ovviare alle debolezze fino ad allora individuate e permettere al gruppo MobilCom di conseguire un risultato positivo entro uno o due anni.
(145)
La Commissione reputa pertanto sufficientemente dimostrato che nel novembre 2002 esisteva un piano coerente per il risanamento dell'impresa, su cui non solo si è fondata la decisione del consorzio guidato da Kfw di accordare un prestito, ma cui sono orientate anche le misure di risanamento delle attività di operatore di servizi adottate a novembre. Il fatto che all'epoca Télécom France non avesse ancora dato il proprio assenso definitivo all'accordo transattivo (Settlement agreement MC) non toglie nulla a questa constatazione. Se l'accordo transattivo non fosse divenuto esecutivo, MobilCom avrebbe dovuto dichiarare il dissesto finanziario. La valutazione delle prospettive di risanamento dell'impresa si fondava, già dall'inizio, sul presupposto che questa avrebbe potuto liquidare in grande misura i propri debiti, e che avrebbe concluso un accordo operativo. MobilCom ha conseguentemente iniziato a mettere prontamente in atto le misure di sua iniziativa, senza attendere l'approvazione definitiva da parte dell'assemblea generale di France Télécom.
(146)
Al fine di determinare se il secondo aiuto costituisca un aiuto alla ristrutturazione, per la Commissione è significativo il fatto che la durata prevista del prestito garantito dallo Stato è di diciotto mesi, ossia fino al 20 maggio 2004. Inizialmente era previsto che il periodo di validità della garanzia scadesse il 15 marzo 2003. Tale termine sarebbe stato prorogato automaticamente se prima della sua scadenza fosse stato presentato un piano di ristrutturazione. Il punto 23 degli orientamenti comunitari stabilisce che gli aiuti al salvataggio concessi in forma di garanzia sui prestiti devono essere connessi ai crediti il cui rimborso deve essere effettuato entro dodici mesi dalla data dell'ultimo versamento alle imprese delle somme prestate. Non è così nella fattispecie.
(147)
Concludendo, la seconda misura di aiuto rappresenta un aiuto alla ristrutturazione che può essere autorizzato dalla Commissione solo qualora siano soddisfatte le condizioni stabilite dagli orientamenti comunitari.
b) Compatibilità con gli orientamenti per la ristrutturazione
(148)
Secondo gli orientamenti comunitari per «impresa in difficoltà» si intende l'impresa che non sia in grado, con le proprie risorse finanziarie o ottenendo i fondi necessari dai proprietari/azionisti o dai creditori, di contenere le perdite suscettibili di causare, in mancanza di un intervento esterno dei poteri pubblici, il collasso economico nel breve o medio termine (punto 4 degli orientamenti comunitari). Le difficoltà di un'impresa di solito sono rivelate dal livello crescente delle perdite, dalla diminuzione del margine lordo di autofinanziamento, dal basso o inesistente valore del capitale netto, nonché dalla sua incapacità di riprendersi con le forze proprie e con fondi ottenuti dai suoi proprietari/azionisti o dai creditori (cfr. punto 6 degli orientamenti comunitari).
(149)
Il ritiro di France Télécom dal finanziamento dell'attività UMTS avrebbe significato la liquidazione dell'intero capitale sociale di MobilCom.
(150)
Nel terzo trimestre del 2004 il gruppo MobilCom ha registrato un risultato operativo negativo di 2,9 miliardi di EUR (perdita prima della liquidazione degli interessi passivi e delle imposte - EBIT) mentre il capitale netto ammontava a 600,6 milioni di EUR (dato corrispondente del 2001: 3,769 miliardi di EUR); nel settembre 2002 il pericolo di insolvenza che incombeva sull'impresa è stato scongiurato soltanto grazie al prestito garantito di 50 milioni di EUR a sostegno della liquidità concesso dal KFW.
(151)
Nonostante la riuscita stipulazione dell'accordo transattivo MC, con il quale France Télécom si assumeva le passività relative all'attività UMTS per un importo complessivo di 6,9 miliardi di EUR oltre gli interessi passivi, nel quarto trimestre del 2002 l'impresa ha registrato una perdita dell'ordine di 289 milioni di EUR, ancora superiore a quelle registrate prima della crisi (secondo trimestre 2002: - 172,8 milioni di EUR; primo trimestre 2002: -116,4 milioni di EUR; quarto trimestre 2001: - 91,9 milioni di EUR).
(152)
Dai dati relativi alla liquidità di cui dispone la Commissione si evince inoltre che l'andamento negativo del flusso di cassa del gruppo MobilCom non poteva essere arrestato neanche nel novembre 2002. Le riserve di liquidità erano state già esaurite nel settembre 2002. L'aiuto per il salvataggio permetteva soltanto di coprire la domanda corrente di liquidità a breve termine e di scongiurare il pericolo immediato di dissesto.
(153)
Le autorità tedesche hanno altresì evidenziato che, senza le misure di riordino previste dal piano di ristrutturazione, nel marzo 2003 la perdita corrente sarebbe aumentata di altri 110 milioni di EUR. Stando a quanto dichiarato dalle autorità tedesche, tale disavanzo non avrebbe potuto essere finanziato con mutui bancari.
(154)
La Commissione ha inoltre concluso che nel novembre 2002 MobilCom non sarebbe riuscita a far fronte alle proprie esigenze di finanziamento attingendo alle risorse di cui disponeva.
(155)
Come già indicato, all'epoca le riserve di liquidità erano già state esaurite. Inoltre, in base delle informazioni in suo possesso la Commissione non può che concludere che la vendita (parziale) della propria partecipazione in Freenet ai fini del rimborso dei prestiti garantiti dallo Stato, prevista nel piano di ristrutturazione e realizzata infine nel settembre 2003, non sarebbe stata possibile a breve scadenza.
(156)
Le autorità tedesche hanno dimostrato in modo convincente, che prima della stipulazione dell'accordo transattivo nel novembre 2002 non sarebbe stato possibile vendere la quota di partecipazione in Freenet, a causa delle passività nei confronti delle banche creditrici connesse al progetto UMTS. La quota non avrebbe potuto essere venduta senza il consenso delle banche creditrici, alle quali era stata trasferita all'epoca, a titolo di pegno. Considerati gli elevati debiti incorsi per il comparto UMTS, le banche creditrici non ne avrebbero approvato l'alienazione. A ciò si aggiunga il fatto, che i proventi della vendita avrebbero dovute essere utilizzati unicamente per il rimborso delle passività relative ai prestiti connessi all'UMTS nei confronti delle banche.
(157)
La Commissione non dispone di alcun elemento che la induca a ritenere che durante la grave crisi attraversata nel terzo e quarto trimestre del 2002 gli investitori abbiano manifestato interesse ad acquisire quote di MobilCom AG. Anche questo canale di finanziamento le era precluso.
(158)
Le autorità tedesche hanno inoltre ampiamente dimostrato che il consorzio delle banche non avrebbe concesso il prestito di 112 milioni di EUR senza la garanzia statale, essendo che il rischio di insolvenza era giudicato troppo elevato, particolarmente in assenza di adeguate garanzie bancarie.
(159)
Le autorità tedesche hanno, tra l'altro, presentato un parere in merito datato 1o giugno 2003 della banca KFW, capofila del consorzio, nel quale si valutano le garanzie complementari fornite per il prestito di 112 milioni di EUR. Nel contratto relativo al prestito di 112 milioni di EUR, l'impresa si era impegnata, tra l'altro, a dare in garanzia tutte le partecipazioni detenute da MobilCom AG ovvero MobilCom Holding GmbH in tutte le sue controllate e società collegate, compresa la partecipazione nella finanziaria Freenet.de AG, nonché a cedere i propri crediti nei confronti di Millenium GmbH e dell'ex direttore Gerhard Schmid per un importo complessivo di 71 milioni di EUR. Aveva inoltre trasferito tutte le consuete garanzie bancarie di cui disponeva l'impresa.
(160)
Il valore della partecipazione in Freenet, già impegnata nel dicembre 2002, non poteva essere valutato, stando a quanto afferma KfW, a causa della forte volatilità delle azioni.
(161)
I crediti nei confronti di Gerhard Schmid e di Millenium GmbH, ceduti al consorzio di banche, dovevano essere onorati mediante la vendita delle azioni della finanziaria MobilCom AG da parte dell'mandatario fiduciario, dott. Dieter Thoma, entro il 31 dicembre 2003. La valutazione di tale garanzia era basata sulla quotazione di borsa delle azioni di MobilCom. Essendo la quotazione di borsa legata alla solidità finanziaria di MobilCom, anche in questo caso - secondo quanto affermato dalle autorità tedesche - KFW non ha potuto attribuire un valore alla garanzia secondo i consueti principi bancari.
(162)
Altre garanzie - quali ad esempio il credito del prezzo di vendita nei confronti di Freenet, risultante dalla vendita del comparto «rete fissa» per un valore di 35 milioni di EUR - non erano ancora disponibili allorché il prestito fu concesso.
(163)
La Commissione deve pertanto concludere che la concessione da parte dello Stato federale e del Land di una garanzia a copertura dell'80 % del prestito era indispensabile per legittimare la concessione di un prestito bancario dell'ordine di 112 milioni di EUR.
(164)
La Commissione conclude pertanto che allorché il prestito fu concesso l'impresa non era in grado di realizzare il proprio risanamento con le proprie risorse o con i fondi ottenuti dai suoi proprietari/azionisti o dai creditori, senza il contributo statale. La Commissione reputa pertanto sufficientemente provato che nel novembre 2002 MobilCom era un'impresa in difficoltà ai sensi degli orientamenti comunitari.
(165)
A norma del punto 30 e successivi degli orientamenti comunitari, la concessione di aiuti alla ristrutturazione è subordinata alla realizzazione di un piano di ristrutturazione che, per tutti gli aiuti individuali, deve essere approvato dalla Commissione e verificato al fine di accertare la capacità di ripristinare la redditività dell'impresa nel lungo termine.
(166)
La Commissione reputa che a seguito della conclusione dell'accordo transattivo con France Télécom non vi fossero dubbi circa la capacità di risanamento del gruppo MobilCom. Il piano dettagliato di ristrutturazione presentato alla Commissione nel marzo 2003 conteneva un'analisi globale delle carenze strutturali all'origine dei problemi, nonché una lista completa di misure volte a rimediare alle debolezze evidenziate. Sulla base dei risultati previsionali fino alla fine del 2007, nonché degli scenari e dell'analisi dei rischi, la Commissione ha potuto accertare che le misure di ristrutturazione proposte erano ragionevoli, pertinenti e, in linea di principio, atte a consentire a MobilCom di ripristinare la propria redditività nel lungo termine.
(167)
Inoltre, la società di revisione contabile Deloitte & Touche ha effettuato una valutazione del piano di ristrutturazione per conto dell'impresa, giungendo alla conclusione che il suddetto piano era coerente con le stime contenute nella sua relazione del 25 ottobre 2002 e con la propria informativa mensile sul processo di ristrutturazione.
(168)
Questa valutazione ex ante è anche corroborata dai reali sviluppi. Nel comparto dell'attività di operatore di servizi a telefonia mobile MobilCom è ritornata in attivo nel secondo trimestre del 2003 (per la prima volta dopo undici trimestri) ed è riuscita a liquidare interamente i propri debiti vendendo, nel settembre 2003, le partecipazioni in Freenet.
(169)
Il punto 40 degli orientamenti comunitari dispone che l'importo e l'intensità dell'aiuto devono essere limitati al minimo indispensabile per consentire la ristrutturazione. I beneficiari dell'aiuto devono pertanto contribuire in maniera significativa al programma di ristrutturazione, sia con fondi propri - anche tramite la vendita di attivi, qualora non siano indispensabili alla sopravvivenza dell'impresa, sia ricorrendo a fonti esterne di finanziamento commerciale.
(170)
La Commissione reputa che le autorità tedesche abbiano sufficientemente dimostrato che l'aiuto alla ristrutturazione in forma di garanzia statale relativa ad un prestito dell'ordine di 112 milioni di EUR in esame sia limitato al minimo indispensabile per la ristrutturazione, considerate le risorse finanziarie proprie dell'impresa, dei suoi azionisti o del gruppo cui l'impresa fa capo. Durante la ristrutturazione MobilCom non ha effettuato alcuna nuova acquisizione o nuovo investimento che non fossero assolutamente necessari per il ripristino della sua redditività a lungo termine. La Commissione giudica tuttavia necessario vincolare l'autorizzazione a precise condizioni, al fine di evitare indebiti effetti distorsivi sulla concorrenza (si rinvia ai considerando da 76 a 189).
(171)
In merito alla durata del prestito garantito dallo Stato, la Commissione osserva che, stando a quanto riferito dalle autorità tedesche, France Télécom ha imposto quale condizione per l'assunzione delle passività derivanti dall'attività UMTS - d'importanza vitale per MobilCom -, la concessione di un prestito alla ristrutturazione con garanzia statale della durata minima di diciotto mesi, ragion per cui non sarebbe stato possibile pattuire una durata inferiore senza mettere a repentaglio la stipulazione dell'accordo transattivo.
(172)
In ordine al contributo alla ristrutturazione con fondi propri dell'impresa, la Commissione rileva che la garanzia di Stato copriva soltanto l'80 % del prestito. Il rischio relativo al restante 20 % gravava quindi sull'impresa ovvero sulle banche creditrici. MobilCom ha inoltre contribuito al finanziamento della ristrutturazione mediante la cessione di attivi, conformemente a quanto previsto dal piano di ristrutturazione. Le prime rate dei 35 milioni di EUR ricavati dalla vendita a Freenet, nel marzo 2003, della rete fissa sono state utilizzate per rimborsare parte dei prestiti. Il prestito residuo è stato estinto in meno di un anno, grazie ai proventi della vendita del 20 % della partecipazione in Freenet.
(173)
Alla luce di questi fatti, e rammentando che l'aiuto è stato concesso in forma di garanzia su un prestito e non in forma di sovvenzione a fondo perduto, la Commissione stabilisce che MobilCom ha contribuito in modo sufficiente alla ristrutturazione con fondi propri, conformemente a quanto statuito al punto 40 degli orientamenti comunitari, limitando l'aiuto al minimo indispensabile.
(174)
Conformemente al punto 35 e successivi degli orientamenti comunitari, è necessario adottare misure in grado di controbilanciare, per quanto possibile, le ripercussioni negative sui concorrenti. Questa condizione determina sovente una limitazione della presenza che l'impresa può avere sul mercato o sui mercati rilevanti; tale limitazione deve essere proporzionata agli effetti distorsivi dell'aiuto e, in particolare, al peso relativo dell'impresa sul suo mercato (o mercati).
(175)
La Commissione constata che l'impresa ha utilizzato l'aiuto conformemente a quanto stabilito nel piano di ristrutturazione, unicamente per risanare il comparto della «telefonia mobile - operatore di servizi». L'aiuto incide pertanto in primo luogo sul mercato della telefonia mobile. A giudizio della Commissione, i mercati della gestione di rete fissa, della telefonia vocale e dei servizi Internet - mercati nei quali l'impresa continuerà ad operare in avvenire attraverso la sua partecipazione in Freenet.de AG - non sono stati influenzati in modo apprezzabile.
(176)
Nei paragrafi che seguono la Commissione accerterà quindi, anzitutto, se l'aiuto ha avuto delle ripercussioni negative sui concorrenti di MobilCom nel mercato della telefonia mobile e se ha prodotto effetti distorsivi sulla concorrenza tali da rendere necessaria l'adozione di misure compensative.
(177)
Se si considera globalmente il mercato dei servizi di telefonia mobile, MobilCom è uno degli operatori minori, con una quota di mercato complessiva dell'8 % prima della ristrutturazione del gruppo e del 6 % circa - secondo le stime - dopo la ristrutturazione. È doveroso inoltre rilevare che l'aiuto concesso a MobilCom non costituiva una sovvenzione a fondo perduto, ma una garanzia per un prestito. Il prestito così garantito è stato interamente rimborsato già il 20 settembre 2003, ovvero in soli dieci mesi dalla sua assunzione nel novembre 2002.
(178)
D'altro canto, negli anni precedenti alla crisi del 2002, MobilCom aveva adottato una strategia di espansione aggressiva basata sui prezzi, volta esclusivamente alla crescita del segmento «telefonia mobile - operatore di servizi» a scapito della redditività. La concentrazione esclusiva di MobilCom sull'incremento della propria quota di mercato va inoltre vista nell'ottica della progettata espansione della rete UMTS di MobilCom, motivata dai maggiori margini di utile ottenuti dagli operatori di rete dai propri clienti rispetto a quelli derivanti dall'attività di semplice operatore di servizi.
(179)
Scegliendo di concentrare le proprie attività nel settore UMTS e di tentare di affermarsi come operatore UMTS, MobilCom è andata incontro a un grande rischio. Tale strategia commerciale si è infine rivelata fallimentare, come è testimoniato dalle difficoltà attraversate dall'impresa nel secondo semestre del 2002. MolbilCom si è perciò ritirata dal settore UMTS, orientando la propria strategia commerciale al mantenimento della clientela più redditizia e all'incremento del fatturato medio mensile.
(180)
Con l'aiuto accordatole, MobilCom non ha tuttavia dovuto pagare da sola le conseguenze negative della sua rischiosa politica e l'impresa ha invece potuto beneficiare di taluni effetti positivi quali, ad esempio, la possibilità di accedere a una più ampia base di clienti attraverso il riordino del proprio portafoglio clienti. Grazie all'aiuto statale MobilCom ha quindi goduto di un chiaro vantaggio rispetto ai suoi concorrenti.
(181)
MobilCom ha inoltre ammesso che senza l'aiuto statale avrebbe dovuto dichiarare il dissesto, perdendo probabilmente una parte sostanziale della propria clientela. Grazie all'aiuto di Stato l'impresa non solo ha potuto continuare la propria attività commerciale, ma ha potuto altresì procedere al riassetto materiale dell'impresa, nonché dare un nuovo orientamento alla propria strategia commerciale, eliminando dal proprio portafoglio i clienti che offrono uno scarso margine di profitto e concentrare la propria attività su quelli remunerativi. In ultima analisi, a seguito della ristrutturazione il numero di clienti è diminuito, ma i ricavi lordi per cliente sono aumentati (18).
(182)
La Commissione tiene inoltre conto del fatto che la concessione dell'aiuto ha dato il tempo a MobilCom di predisporre con cura la prevista vendita della partecipazione in Freenet, in modo da ottenere il massimo ricavo dalla vendita e poter quindi estinguere il prestito e disporre di ulteriore liquidità. MobilCom è infatti riuscita ad ottenere 176 milioni di EUR vendendo solo il 20 % della sua partecipazione. Dopo l'estinzione delle linee di credito in essere, create con il prestito garantito dallo Stato, a MobilCom sono rimasti ancora 60 milioni di liquidi dalla vendita per l'attività di operatore di servizi.
(183)
MobilCom ha quindi approfittato dell'aiuto statale per dare un nuovo orientamento alla propria strategia commerciale sia direttamente, attraverso il prestito garantito, sia indirettamente, in quanto la garanzia le ha consentito di ottenere il prestito-ponte di cui l'impresa aveva bisogno per poter vendere successivamente, al momento più propizio, le azioni di Freenet.de AG; difatti, se tali azioni fossero state vendute prima, avrebbero probabilmente generato meno proventi.
(184)
L'aiuto ha quindi arrecato un serio pregiudizio ai concorrenti, che in prospettiva della prevista saturazione naturale del mercato, attesa per i prossimi anni, devono anch'essi orientare la loro strategia commerciale verso segmenti di clientela più redditizi, senza potersi avvalere dell'aiuto statale. Nonostante MobilCom detenga una quota inferiore al 10 % del mercato della telefonia mobile e i prestiti garantiti dallo Stato siano stati rapidamente rimborsati, la Commissione stabilisce perciò che l'aiuto ha prodotto degli indebiti effetti distorsivi sulla concorrenza nel mercato tedesco della telefonia mobile.
(185)
La Commissione reputa che i predetti effetti distorsivi sulla concorrenza non siano stati sufficientemente attenuati dalle misure volte a ridurre la presenza dell'impresa sul mercato illustrate dalle autorità tedesche, in particolare il ritiro dell'impresa dell'attività UMTS.
(186)
La dismissione del comparto UMTS non basta a compensare interamente il pregiudizio subito dai concorrenti di MobilCom, anzitutto perché di tale misura beneficiano essenzialmente i restanti titolari di licenza UMTS, che sono solo una parte dei concorrenti nel mercato della telefonia mobile. L'abbandono delle attività «rete fissa - Internet», attraverso la cessione delle attività relative alla rete fissa a Freenet e la mutata natura, da strategica a puramente finanziaria, della partecipazione in Freenet - come asserito dalle autorità tedesche - non offre un sufficiente contrappeso agli indebiti effetti distorsivi sulla concorrenza determinati dall'aiuto, poiché di questo cambiamento beneficeranno principalmente gli operatori di rete ed i fornitori di servizi Internet e non gli operatori di telefonia mobile.
(187)
Altre misure compensative citate dalle autorità tedesche sono inoltre la soppressione di 1 850 posti di lavoro a tempo pieno, 850 dei quali connessi all'attività di operatore di servizi, nonché la chiusura di alcune sedi. Stando a quanto dichiarato dalle autorità tedesche, MobilCom ha altresì perso clienti e conseguentemente quote di mercato. Alla fine del 2003 l'impresa contava ancora solo 4,2 milioni di utenti rispetto a 4,9 milioni prima della crisi, con conseguente contrazione del 7,2 % del fatturato nell'attività di operatore di servizi (passato da 1,487 miliardi di EUR nel 2002 a 1,356 miliardi di EUR nel 2003).
(188)
La Commissione tiene tuttavia a precisare che la riduzione dell'organico e la chiusura di alcune sedi costituivano altresì, secondo il piano di ristrutturazione, misure indispensabili ad incrementare l'efficienza. Il calo di fatturato registrato durante la fase di ristrutturazione dell'impresa è stato nel frattempo arrestato. Nel primo trimestre del 2004 il fatturato relativo all'attività di «operatore di servizi» aveva già raggiunto i 349 milioni di EUR, contro i 321 milioni del primo trimestre del 2003. Si deve inoltre constatare che il numero degli utenti di MobilCom si è frattanto assestato attorno ai 4,2 milioni. Nel quarto trimestre del 2003 il numero dei nuovi utenti (426 000) ha superato quello degli utenti perduti (338 000) nello stesso periodo (19). Secondo le informazioni comunicate dall'impresa stessa, nel settore degli utenti abbonati si osserva una forte propensione a cambiare operatore, cui sarebbe da imputare la nuova lieve flessione del numero di utenti registrata nei primi due trimestri del 2004. Nel complesso, va tuttavia rilevato che nei primi due trimestri del 2004 MobilCom ha acquisito un numero di utenti abbonati nettamente superiore a quello relativo al medesimo periodo nel 2003. Stando ai dati forniti dall'impresa, nel primo trimestre del 2004 MobilCom deteneva una quota di mercato del 10 % nel settore dei nuovi utenti (20).
(189)
Alla luce delle indebite distorsioni della concorrenza illustrate ai punti 175 - 184, la Commissione stabilisce che il pregiudizio subito dai concorrenti di MobilCom non è stato sufficientemente attenuato dalle misure menzionate dalle autorità tedesche; tuttavia, nel determinare quali altre misure compensative debbano essere adottate, e le relative modalità di realizzazione, si deve tener conto in particolare delle perdite di utenti e di fatturato già registrate nel corso della ristrutturazione, nonché della dismissione del comparto UMTS.
(190)
La Commissione ha pertanto comunicato chiaramente alle autorità tedesche che un'eventuale autorizzazione della seconda misura di aiuto a titolo di aiuto alla ristrutturazione che non prevedesse ulteriori misure compensative sarebbe incompatibile con il mercato comune. Considerate le perdite già menzionate di utenti e fatturato subite dall'impresa nel periodo di ristrutturazione, ed il ritiro dall'attività di operatore di rete UMTS, tali misure non devono tuttavia pregiudicare in misura eccessiva le attività di MobilCom.
(191)
A seguito delle trattative svoltesi in data 9 e 21 gennaio 2004 tra i funzionari della Commissione ed i rappresentanti del Governo federale, del Land Schleswig-Holstein e dell'impresa, si sono discusse ulteriori misure compensative, in particolare la sospensione temporanea - suggerita dalla Commissione - della vendita on-line di contratti di telefonia mobile con MobilCom. Fatta salva la loro posizione giuridica, le autorità tedesche hanno manifestato nel corso di detti negoziati la loro disponibilità ad aderire in linea di massima alla proposta di chiusura temporanea della vendita on-line dei contratti di telefonia mobile di MobilCom per un periodo di sette mesi, al fine di assicurare la compatibilità dell'aiuto. In una nota del 13 febbraio 2004, le autorità tedesche hanno quindi comunicato che anche MobilCom era in linea di principio disposta a chiudere i suoi sportelli on-line per la vendita in rete di contratti di telefonia mobile con MobilCom, per un periodo massimo di sette mesi. Nella comunicazione si fornivano ulteriori precisazioni sull'eventuale articolazione della misura, i cui dettagli sono stati ulteriormente elaborati su richiesta della Commissione in un e-mail inviata dalle autorità tedesche in data 18 febbraio 2004.
(192)
Nell'aprile 2004 la Germania ha tuttavia comunicato di non poter dare il proprio assenso definitivo alla chiusura degli sportelli di vendita on-line, alla luce della posizione legale assunta da ultimo da MobilCom. L'impresa ha ribadito i propri dubbi circa la qualificazione di aiuto alla ristrutturazione della misura. Anche qualora la Commissione concludesse, tuttavia, che l'aiuto costituisce un aiuto alla ristrutturazione, la prevista sospensione per sette mesi della vendita diretta on-line di contratti di telefonia mobile costituirebbe un onere sproporzionato per l'impresa.
(193)
Come già illustrato ai punti da 132 a 147, la Commissione è del parere che la seconda misura di aiuto si configuri come un aiuto alla ristrutturazione. Come già detto in precedenza, la Commissione ritiene che, nella fattispecie, si debbano adottare ulteriori misure per compensare le indebite distorsioni causate dall'aiuto accordato.
(194)
Vista l'impossibilità di giungere ad un accordo con le autorità tedesche e l'impresa interessata sulle eventuali misure compensative, la Commissione si avvale della prerogativa prevista all'articolo 7, paragrafo 4 del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio per subordinare l'autorizzazione della seconda misura di aiuto alla sospensione, per un periodo di sette mesi, della vendita on-line di contratti di telefonia mobile con MobilCom (formula prepagata e/o abbonamento).
(195)
Più specificamente, nel quadro di tale vincolo è previsto che le autorità tedesche assicurino che MobilCom AG, nonché tutte le società appartenenti al gruppo, chiudano i loro sportelli on-line per la vendita diretta in rete di contratti di telefonia mobile con MobilCom per un periodo di sette mesi, affinché non possano essere stipulati nuovi contratti di telefonia mobile (formula prepagata/abbonamento) direttamente con MobilCom AG e con le società del gruppo. Ciò non osta alla vendita di suoi contratti di telefonia mobile da parte di altri fornitori attraverso Freenet.AG.
(196)
Le autorità tedesche sono inoltre tenute a provvedere affinché, per la durata della chiusura degli sportelli on-line, sia sospesa anche la vendita diretta in rete di contratti di telefonia mobile con MobilCom attraverso le pagine web dei negozi on-line di MobilCom e di MobilCom AG e le imprese del gruppo non adottino altre misure per eludere questo vincolo.
(197)
Durante il periodo di chiusura gli utenti non potranno stipulare direttamente on-line nuovi contratti di telefonia mobile (formula prepagata e/o abbonamento) né con MobilCom AG né con le società del gruppo. La Commissione tiene a sottolineare espressamente che tutte le altre prestazioni non finalizzate alla conclusione di nuovi contratti di telefonia mobile con utenti finali possono ancora essere fornite on-line. Tra queste rientrano tutti i servizi forniti ai clienti attuali (ad esempio servizi alla clientela, proroga dei contratti, vendita di suonerie, giochi, ecc.).
(198)
Durante il periodo di chiusura l'utente potrà essere informato - attraverso le relative pagine web - dell'impossibilità di stipulare nuovi contratti di telefonia mobile on-line. MobilCom può indicare nel proprio sito Internet gli indirizzi di agenti di vendita attraverso i quali i clienti possono ottenere il servizio desiderato. Si deve tuttavia assicurare che i clienti non siano trasferiti automaticamente ad un agente di vendita mediante un link diretto.
(199)
La Commissione ingiunge inoltre alle autorità tedesche di avviare l'attuazione della suddetta misura entro due mesi dall'adozione della presente decisione. Un periodo di preparazione più lungo non è necessario e rischierebbe altresì di indebolire l'efficacia della misura, che verrebbe così svincolata - sotto il profilo temporale - dalla ristrutturazione dell'impresa.
(200)
Il vincolo posto dalla Commissione è ispirato alle proposte originarie delle autorità tedesche.
(201)
Avendo ponderato tutti gli elementi nel loro complesso, la Commissione ha stabilito che la sospensione della vendita on-line dei contratti di telefonia mobile con MobilCom può offrire un adeguato contrappeso agli effetti distorsivi sulla concorrenza generati. Secondo i dati forniti dall'impresa stessa, nel 2003 MobilCom ha acquisito […]* nuovi utenti (dato lordo), di cui […]* abbonati, attraverso la vendita diretta on-line. Nel medesimo anno il dato lordo relativo ai nuovi utenti acquisiti è […]* di cui […]* abbonati. Ciò significa che nel 2003 MobilCom ha acquisito circa l'1-1,5 % dei nuovi utenti e circa il 2 % dei nuovi abbonati attraverso i suoi sportelli on-line. Si calcola quindi che nel 2004 MobilCom acquisisca il 2-5 % dei propri utenti attraverso questo canale di vendita. Impedendo ai clienti, durante il periodo di chiusura degli sportelli on-line, di stipulare nuovi contratti di telefonia mobile (formula prepagata e/o abbonamento) on-line direttamente con MobilCom AG e le imprese del gruppo si chiude quindi l'accesso di MobilCom ad un canale di vendita diretta sempre più importante. Ai concorrenti la misura offre temporaneamente la possibilità che i clienti visitino i loro siti web e siano indotti a stipulare contratti on-line.
(202)
La durata del provvedimento, fissata a sette mesi, appare anch'essa appropriata. Il prestito garantito dallo stato è stato concesso a MobilCom nel novembre 2002. L'impresa ha estinto il prestito nel settembre 2003. Se si considera inoltre che il rimborso è avvenuto in diverse rate, l'ultima delle quali è stata versata nel marzo del 2003, risulta che il periodo di sette mesi equivale al periodo in cui MobilCom ha pienamente beneficiato del prestito coperto da garanzia statale nel corso della ristrutturazione. Ai fini di un'adeguata compensazione delle distorsioni della concorrenza indotte dall'aiuto, sembra quindi opportuno fissare la durata della chiusura degli sportelli on-line per la vendita diretta di contratti di telefonia mobile con MobilCom ad un periodo equivalente, ovvero sette mesi.
(203)
La Commissione respinge inoltre l'affermazione secondo cui la sospensione per sette mesi della vendita diretta on-line di contratti di telefonia mobile comporterebbe un onere eccessivo per l'impresa. Al contrario, la Commissione ritiene che il provvedimento - necessario nella fattispecie - incida solo in misura limitata sulle attività dell'impresa. L'impresa continua ad acquisire gran parte dei suoi utenti attraverso i propri negozi MobilCom, nonché attraverso agenti di vendita. La sospensione della vendita diretta on-line non incide quindi sui canali di vendita principali di MobilCom.
(204)
Non si deve d'altronde credere che tutti i clienti, che durante il periodo di sospensione avrebbero voluto stipulare direttamente on-line un contratto con MobilCom, opteranno per un altro operatore contattato on-line. E' invece prevedibile che una parte di questi clienti concludano un contratto con MobilCom attraverso altri canali di distribuzione. Anche qualora, durante il periodo di sospensione, tutti i clienti intenzionati a stipulare direttamente on-line un contratto con MobilCom si dovessero rivolgere ad un altro concorrente, la perdita risultante in termini di utenti appare ragionevole in considerazione delle distorsioni della concorrenza verificatesi.
(205)
Inoltre, resta comunque la possibilità che gli utenti già acquisiti proroghino il contratto alla sua scadenza. MobilCom può anche prestare servizi alla clientela ed altri servizi connessi alla telefonia mobile non finalizzati alla stipulazione di contratti di telefonia mobile. Durante il periodo di sospensione, MobilCom può altresì dare ampia pubblicità nei suoi negozi on-line ai suoi prodotti di telefonia mobile, dando particolare risalto ai prodotti offerti a condizioni particolarmente favorevoli con la formula prepagata o in abbonamento, acquistabili dai clienti nei negozi MobilCom e attraverso gli altri canali di distribuzione.
(206)
La Commissione fa presente che non vi è da temere che la sospensione della vendita diretta on-line dei contratti di telefonia mobile di MobilCom possa causare un palese deterioramento della struttura del mercato, ai sensi di quanto statuito al punto 38 degli orientamenti comunitari. La chiusura degli sportelli di vendita on-line costituisce una misura compensativa relativamente limitata, che non minaccia in alcun modo la sopravvivenza di MobilCom. Non sussiste quindi il pericolo che scompaia o si indebolisca considerevolmente un importante concorrente, e che di conseguenza i due principali operatori del mercato - T-Mobile e Vodafone - ne risultino indirettamente rafforzati.
(207)
La Commissione non ritiene necessario imporre altre misure compensative, quali ad esempio la «vendita» proporzionale di utenti a concorrenti e l'astensione, per un periodo limitato, di MobilCom dall'attività di operatore di servizi nel settore UMTS. A giudizio della Commissione queste due misure sono inadeguate. La «vendita» di clienti di MobilCom non è attuabile sotto il profilo sia giuridico sia pratico. Per quanto riguarda l'imposizione a MobilCom di un eventuale divieto di esercitare l'attività di operatore di servizi nel settore UMTS per un periodo determinato, la Commissione reputa che un tale divieto ostacolerebbe l'innovazione nel mercato della telefonia mobile e non sarebbe nell'interesse della concorrenza, poiché ne limiterebbe la dinamica.
VII. CONCLUSIONE
(208)
La Commissione conclude che la garanzia di Stato concessa in relazione al prestito di 112 milioni di EUR a favore di MobilCom AG costituisce un aiuto alla ristrutturazione, compatibile con il mercato comune ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE, sulla base degli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà, a condizione che le autorità tedesche diano esecuzione al vincolo specificato ai considerando da 195 a 199 relativo alla sospensione della vendita diretta on-line di contratti di telefonia mobile con MobilCom. Qualora tale vincolo non sia rispettato, la Commissione si riserva il diritto di usare i poteri conferiti dagli articoli 16 e 23 del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio.
HA DECISO QUANTO SEGUE:
Articolo 1
L'aiuto di Stato che la Germania ha concesso a MobilCom AG e a MobilCom Holding GmbH in forma di una garanzia in solido a copertura dell'80 % del valore di un prestito di 112 milioni di EUR erogato all'impresa il 20 novembre 2002 da un consorzio di banche, guidato dal Kreditanstalt für Wiederaufbau, è compatibile con il mercato comune a norma dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE a condizione che la Germania si conformi alle disposizioni stabilite all'articolo 2 della presente decisione.
Articolo 2
1. La Germania provvede affinché MobilCom AG e tutte le imprese del gruppo chiudano i loro sportelli di vendita diretta on-line di contratti di telefonia mobile con MobilCom per un periodo di sette mesi, impedendo che siano stipulati nuovi contratti di telefonia mobile (con formula prepagata e/o abbonamento) con MobilCom AG e le imprese del suo gruppo attraverso questo canale di vendita. Questa misura lascia impregiudicata la vendita di contratti di telefonia mobile di altri operatori attraverso le pagine web di Freenet.de AG.
2. La Germania provvede affinché, per tutta la durata della chiusura degli sportelli di vendita on-line, sia sospesa la vendita di contratti di telefonia mobile con MobilCom attraverso le pagine web dei negozi di MobilCom e affinché MobilCom AG e le imprese del gruppo non adottino altre misure per eludere il suddetto vincolo.
3. Durante il periodo di chiusura, di cui al paragrafo 1, è possibile informare i clienti attraverso apposite pagine web della temporanea impossibilità di stipulare nuovi contratti di telefonia mobile on-line. MobilCom può tuttavia riportare nel proprio sito Internet gli indirizzi di agenti di vendita ai quali gli utenti possono rivolgersi per ottenere la prestazione desiderata. Si deve garantire che il cliente non sia rinviato automaticamente ad un agente di vendita mediante un link diretto.
4. La Germania provvede affinché si dia esecuzione alla chiusura degli sportelli di vendita on-line entro due mesi dall'adozione della presente decisione della Commissione.
Articolo 3
La Germania comunica alla Commissione l'inizio della sospensione dell'attività di vendita on-line. Entro un mese dalla chiusura dei punti di vendita on-line, essa presenta una relazione in cui descrive in modo particolareggiato tutti i provvedimenti adottati per dare applicazione alla misura. La Germania informa inoltre tempestivamente la Commissione quando la misura giunge a termine.
Articolo 4
La Repubblica federale tedesca è la destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 14 luglio 2004