NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1412/2006
ze dne 25. září 2006
o některých omezujících opatření vůči Libanonu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 2006/625/SZBP o zákazu prodeje nebo dodávek zbraní a souvisejícího materiálu a poskytování souvisejících služeb subjektům nebo jednotlivcům v Libanonu v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1701 (2006) (1),
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Společný postoj 2006/625/SZBP provádí omezující opatření uložená rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1701 (2006) a stanoví mimo jiné zákaz poskytování technické pomoci, jakož i financování a finanční pomoci týkající se vojenské činnosti a poskytování, výroby, údržby a používání zbraní a souvisejícího materiálu všech typů subjektům nebo jednotlivcům v Libanonu.
(2)
Tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy, a proto, především za účelem zajištění jejich jednotného používání hospodářskými subjekty ve všech členských státech, je k jejich provedení, pokud jde o Společenství, nezbytný právní předpis Společenství.
(3)
Příslušné orgány by v jednotlivých případech měly mít možnost udělit povolení k poskytnutí pomoci, pokud toto poskytnutí bylo povoleno libanonskou vládou nebo Prozatímními silami OSN v Libanonu (UNIFIL) a s přihlédnutím k rezolucím Rady bezpečnosti OSN 1559 (2004) a 1680 (2006) a ke všem dalším významným skutečnostem a okolnostem.
(4)
Je vhodné umožnit příslušným orgánům udělovat povolení k poskytnutí pomoci ozbrojeným silám, které jsou součástí UNIFIL, a ozbrojeným silám Libanonské republiky.
(5)
Z důvodu účelnosti by Komise měla být oprávněna změnit přílohu tohoto nařízení.
(6)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení. Stanovené sankce by měly být přiměřené, účinné a odrazující.
(7)
Toto nařízení by mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení, aby se zajistila účinnost opatření v něm stanovených,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1.
„technickou pomocí“ jakákoli technická podpora týkající se oprav, vývoje, výroby, montáže, zkoušení, údržby nebo jiné technické služby, která může mít například formu pokynu, doporučení, odborného vzdělávání, předávání pracovních znalostí a zkušeností nebo poradenských služeb; technická pomoc zahrnuje také ústní formy pomoci;
2.
„územím Společenství“ území členských států, na které se vztahuje Smlouva za podmínek v ní stanovených.
Článek 2
Zakazuje se:
a)
poskytovat technickou pomoc týkající se vojenské činnosti a poskytování, výroby, údržby a používání zbraní a souvisejícího materiálu všech typů, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, přímo či nepřímo, jakékoli fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libanonu nebo pro použití v této zemi;
b)
poskytovat financování nebo finanční pomoc týkající se vojenské činnosti, zahrnující zejména úvěry, půjčky a pojištění vývozních úvěrů, pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu, nebo pro jakékoli poskytnutí související technické pomoci jakékoli fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libanonu nebo pro použití v této zemi;
c)
vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž předmětem nebo výsledkem je obcházení zákazů uvedených v písmenech a) a b).
Článek 3
1. Odchylně od článku 2 mohou příslušné orgány členských států uvedené v příloze po předchozím písemném oznámení zaslaném libanonské vládě a UNIFIL a za podmínek, které považují za vhodné, povolit:
a)
poskytnutí technické pomoci, financování a finanční pomoci týkající se zbraní a souvisejícího materiálu, které se používají nebo jsou určeny pro použití v Libanonu, jakékoli fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libanonu jiným než ozbrojeným silám Libanonské republiky nebo UNIFIL za předpokladu, že:
i)
tyto služby nebudou poskytovány přímo ani nepřímo žádným milicím, jejichž odzbrojení požadovala Rada bezpečnosti OSN v rezolucích 1559 (2004) a 1680 (2006),
ii)
povolení se udělují pro jednotlivé případy a
iii)
libanonská vláda nebo UNIFIL v každém jednotlivém případě povolily poskytnutí daných služeb dotyčné osobě, subjektu nebo orgánu. Pokud libanonská vláda nebo UNIFIL povolí zvláštní dodávku nebo převod konkrétních zbraní nebo souvisejícího materiálu určité osobě, subjektu nebo orgánu, lze toto povolení považovat za povolení poskytnout dané osobě, subjektu nebo orgánu technickou pomoc týkající se poskytnutí, výroby, údržby a používání daného zboží;
b)
poskytnutí technické pomoci týkající se vojenské činnosti a zbraní nebo souvisejícího materiálu nebo poskytnutí financování a finanční pomoci týkající se vojenské činnosti ozbrojeným silám Libanonské republiky, s výjimkou případů, kdy libanonská vláda vznese do 14 dnů od přijetí oznámení námitku.
2. Odchylně od článku 2 mohou příslušné orgány členských států uvedené v příloze za podmínek, které považují za vhodné, povolit:
a)
poskytnutí technické pomoci týkající se vojenské činnosti a zbraní nebo souvisejícího materiálu za předpokladu, že:
i)
zboží, jehož se pomoc týká, používá nebo bude používat UNIFIL při plnění své mise a
ii)
služby jsou poskytovány ozbrojeným silám, které jsou nebo budou součástí UNIFIL;
b)
poskytnutí financování a finanční pomoci týkající se vojenské činnosti a zbraní nebo souvisejícího materiálu za předpokladu, že:
i)
financování nebo finanční pomoc je poskytována UNIFIL, ozbrojeným silám státu, který poskytuje jednotky do UNIFIL, nebo orgánu veřejné moci, který odpovídá za zásobování ozbrojených sil takového státu, a
ii)
zbraně nebo související materiál jsou pořizovány za účelem použití v rámci UNIFIL nebo ozbrojenými složkami dotyčného státu přidělenými do UNIFIL.
3. Příslušné orgány členských států mohou povolení podle odstavců 1 a 2 udělit pouze před prováděním činnosti, pro níž jsou tato povolení požadována.
Článek 4
Komise a členské státy se neprodleně navzájem informují o opatřeních přijatých na základě tohoto nařízení a vzájemně si poskytují veškeré důležité informace, jež mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, zejména pak informace o potížích s jeho porušováním a vymáháním a o rozhodnutích vydaných vnitrostátními soudy.
Článek 5
Komise je oprávněna měnit přílohu na základě informací poskytnutých členskými státy.
Článek 6
1. Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy sdělí tato pravidla Komisi neprodleně po vstupu tohoto nařízení v platnost a oznámí jí všechny následné změny.
Článek 7
Toto nařízení se použije:
a)
na území Společenství včetně jeho vzdušného prostoru;
b)
na palubě jakéhokoli letadla nebo plavidla v pravomoci členského státu;
c)
na státní příslušníky členského státu bez ohledu na to, zda se nacházejí na území Společenství či nikoliv;
d)
na všechny právnické osoby, subjekty nebo orgány zapsané nebo zřízené podle právních předpisů některého členského státu;
e)
na všechny právnické osoby, subjekty nebo orgány v souvislosti s jakoukoli obchodní činností, která je provozována zcela nebo částečně v rámci Společenství.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. září 2006.
REGOLAMENTO (CE) N. 1412/2006 DEL CONSIGLIO
del 25 settembre 2006
relativo a talune misure restrittive nei confronti del Libano
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare gli articoli 60 e 301,
vista la posizione comune 2006/625/PESC, relativa al divieto, in conformità alla risoluzione 1701 (2006) del Consiglio di sicurezza delle Nazioni Unite, di vendere o fornire armamenti e materiale connesso, e di prestare servizi correlati, a enti o persone in Libano (1),
vista la proposta della Commissione,
considerando quanto segue:
(1)
La posizione comune 2006/625/PESC attua le misure restrittive istituite dalla risoluzione 1701 (2006) del Consiglio di sicurezza delle Nazioni Unite e vieta, fra l'altro, di fornire assistenza tecnica, finanziamenti e assistenza finanziaria pertinenti ad attività militari nonché alla fornitura, alla fabbricazione, alla manutenzione e all'uso di armamenti e materiale connesso di qualsiasi tipo a enti o persone in Libano.
(2)
Poiché tali misure rientrano nell'ambito di applicazione del trattato, la loro attuazione richiede una normativa comunitaria, nella misura in cui esse riguardano la Comunità, al fine di garantire la loro applicazione uniforme da parte degli operatori economici di tutti gli Stati membri.
(3)
È opportuno abilitare, decidendo caso per caso, le autorità competenti a concedere autorizzazioni per la fornitura di assistenza, nel caso in cui tale fornitura sia stata autorizzata dal governo del Libano o dalla Forza interinale delle Nazioni Unite nel Libano (UNIFIL), tenendo conto delle risoluzioni 1559 (2004) e 1680 (2006) del Consiglio di sicurezza delle Nazioni Unite, nonché di tutti i fatti e di tutte le circostanze pertinenti.
(4)
È opportuno abilitare le autorità competenti a concedere autorizzazioni per la fornitura di assistenza alle forze armate appartenenti all'UNIFIL e alle forze armate della Repubblica libanese.
(5)
Per motivi di opportunità, la Commissione dovrebbe essere autorizzata a modificare l'allegato del presente regolamento.
(6)
Gli Stati membri dovrebbero determinare le sanzioni applicabili alle violazioni delle disposizioni del presente regolamento. Le sanzioni dovrebbero essere effettive, proporzionate e dissuasive.
(7)
Il presente regolamento dovrebbe entrare in vigore il giorno della pubblicazione per garantire l'efficacia delle misure ivi contemplate,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Ai fini del presente regolamento si applicano le seguenti definizioni:
1)
«assistenza tecnica»: qualsiasi supporto tecnico di riparazione, perfezionamento, fabbricazione, assemblaggio, prova, manutenzione o altro servizio tecnico, che può assumere le seguenti forme: istruzione, pareri, formazione, trasmissione dell'apprendimento del funzionamento o delle competenze o servizi di consulenza; l'assistenza tecnica comprende l'assistenza orale;
2)
«territorio della Comunità»: i territori degli Stati membri cui si applica il trattato, alle condizioni ivi stabilite.
Articolo 2
È vietato:
a)
fornire, direttamente o indirettamente, assistenza tecnica pertinente ad attività militari nonché alla fornitura, alla fabbricazione, alla manutenzione e all'uso di armamenti e materiale connesso di qualsiasi tipo, comprese armi e munizioni, veicoli ed equipaggiamenti militari, equipaggiamento paramilitare e relativi pezzi di ricambio, a qualunque persona fisica o giuridica, ente o organismo in Libano, o destinati a essere utilizzati in Libano;
b)
fornire, direttamente o indirettamente, finanziamenti o assistenza finanziaria pertinenti ad attività militari, in particolare sovvenzioni, prestiti e assicurazione dei crediti all'esportazione, per la vendita, la fornitura, il trasferimento o l'esportazione di armamenti e materiale connesso, o per la fornitura della relativa assistenza tecnica a qualsiasi persona fisica o giuridica, ente od organismo in Libano, o destinati a essere utilizzati in Libano;
c)
partecipare, consapevolmente e deliberatamente, ad azioni il cui fine o conseguenza sia l'aggiramento del divieto di cui alle lettere a) o b).
Articolo 3
1. In deroga all'articolo 2, e previa notifica al governo del Libano e all'UNIFIL, le autorità competenti degli Stati membri elencate nell'allegato possono autorizzare, alle condizioni che ritengono appropriate:
a)
la fornitura a qualsiasi persona fisica o giuridica, ente o organismo in Libano non appartenente alle forze armate della Repubblica libanese o all'UNIFIL, di assistenza tecnica, finanziamenti e assistenza finanziaria in relazione ad armamenti o materiale connesso in Libano o destinati ad essere utilizzati in Libano, a condizione che:
i)
i servizi non vengano prestati, direttamente o indirettamente, a qualsiasi milizia di cui il Consiglio di sicurezza delle Nazioni Unite ha chiesto il disarmo nelle risoluzioni 1559 (2004) e 1680 (2006);
ii)
le autorizzazioni siano concesse caso per caso; e
iii)
il governo del Libano o l'UNIFIL abbiano comunque autorizzato la prestazione dei servizi alla persona, all'ente o all'organismo in questione. Qualora il governo del Libano o l'UNIFIL autorizzino una fornitura o un trasferimento specifici di armamenti specifici o di materiale connesso a una persona, a un ente o a un organismo, si può considerare che tale autorizzazione comprenda anche la fornitura alla persona, all'ente o all'organismo in questione di assistenza tecnica pertinente alla fornitura, alla fabbricazione, alla manutenzione e all'uso dei beni in oggetto;
b)
la fornitura alle forze armate della Repubblica libanese di assistenza tecnica in relazione alle attività militari e agli armamenti o materiale connesso e di finanziamenti e assistenza finanziaria pertinenti alle attività militari, purché il governo del Libano non sollevi obiezioni entro quattordici giorni dal ricevimento della notifica.
2. In deroga all'articolo 2, le autorità competenti degli Stati membri elencate nell'allegato possono autorizzare, alle condizioni che ritengono appropriate:
a)
la fornitura di assistenza tecnica in relazione alle attività militari e agli armamenti o materiale connesso, a condizione che:
i)
i beni a cui si riferisce l'assistenza vengano utilizzati o siano destinati ad essere utilizzati dall'UNIFIL nello svolgimento della sua missione e che
ii)
i servizi siano prestati a forze armate che appartengono o apparterranno all'UNIFIL;
b)
la fornitura di finanziamenti e assistenza finanziaria in relazione ad attività militari e ad armamenti o materiale connesso, a condizione che:
i)
il finanziamento o l'assistenza finanziaria siano forniti all'UNIFIL, alle forze armate di uno Stato che fornisce truppe all'UNIFIL o a un'autorità pubblica responsabile delle forniture alle forze armate di tale Stato, e che
ii)
gli armamenti o il materiale connesso siano destinati ad essere utilizzati dall'UNIFIL o dalle forze armate dello Stato in questione distaccate presso l'UNIFIL.
3. Le autorità competenti degli Stati membri possono concedere le autorizzazioni di cui ai paragrafi 1 e 2 solo prima dello svolgimento delle attività per cui sono richieste.
Articolo 4
La Commissione e gli Stati membri si informano reciprocamente e immediatamente delle misure adottate ai sensi del presente regolamento e si comunicano tutte le informazioni pertinenti in loro possesso riguardanti il presente regolamento, in particolare quelle relative a problemi di violazione e di applicazione delle norme e alle sentenze pronunciate dai tribunali nazionali.
Articolo 5
La Commissione è autorizzata a modificare l'allegato in base alle informazioni fornite dagli Stati membri.
Articolo 6
1. Gli Stati membri stabiliscono norme sulle sanzioni applicabili alle violazioni delle disposizioni del presente regolamento e adottano tutte le misure necessarie per garantirne l'attuazione. Le sanzioni devono essere effettive, proporzionate e dissuasive.
2. Gli Stati membri notificano senza indugio alla Commissione tali norme dopo l'entrata in vigore del presente regolamento, come pure eventuali modifiche di tali norme.
Articolo 7
Il presente regolamento si applica:
a)
nel territorio della Comunità, compreso il suo spazio aereo;
b)
a bordo di tutti gli aeromobili o di tutti i natanti sotto la giurisdizione di uno Stato membro;
c)
a tutti i cittadini di uno Stato membro che si trovano all'interno o all'esterno del territorio della Comunità;
d)
a tutte le persone giuridiche, enti o organismi registrati o costituiti secondo la legislazione di uno Stato membro;
e)
tutte le persone giuridiche, enti o organismi, per qualsiasi operazione svolta in tutto o in parte all'interno della Comunità.
Articolo 8
Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 25 settembre 2006.