ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 29. dubna 2008,
kterým se mění část I přílohy 3 Společné konzulární instrukce o státních příslušnících třetích zemí podléhajících povinnosti letištních průjezdních víz
(2008/374/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza (1),
s ohledem na podnět Belgického království, Lucemburského velkovévodství a Nizozemského království,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Část I přílohy 3 Společné konzulární instrukce obsahuje společný seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci podléhají ve všech členských státech povinnosti letištních průjezdních víz.
(2)
Země Beneluxu, Německo, Španělsko a Itálie si přejí, pokud jde o státní příslušníky Ghany a Nigérie, omezit povinnost letištních průjezdních víz na osoby, které nejsou držiteli platného víza vydaného členskými státy Evropské unie nebo platného pro stát, který je stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, Japonsko, Kanadu, Spojené státy americké nebo Švýcarsko. Společnou konzulární instrukci je proto třeba patřičně změnit.
(3)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(4)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (2), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 (3) o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(5)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (4), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (5) a 2008/149/SVV (6).
(6)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu protokolu podepsaného mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (7), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí 2008/261/ES (8) a 2008/262/ES (9).
(7)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (10). Spojené království se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(8)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (11). Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(9)
Pokud jde o Kypr, představuje toto rozhodnutí akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.
(10)
Pokud jde o Bulharsko a Rumunsko, představuje toto rozhodnutí akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část I přílohy 3 Společné konzulární instrukce se mění takto:
1)
u položky týkající se Ghany se doplňuje nová poznámka pod čarou, která zní:
„Pro země Beneluxu, Německo, Španělsko a Itálii
Následující osoby jsou osvobozeny od povinnosti letištních průjezdních víz:
-
státní příslušníci, kteří jsou držiteli platného víza pro členský stát EU nebo pro stát, který je stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, Japonsko, Kanadu, Spojené státy americké nebo Švýcarsko anebo se vracejí z těchto zemí po použití uvedeného víza.“;
2)
u položky týkající se Nigérie se doplňuje nová poznámka pod čarou, která zní:
„Pro země Beneluxu, Německo, Španělsko a Itálii
Následující osoby jsou osvobozeny od povinnosti letištních průjezdních víz:
-
státní příslušníci, kteří jsou držiteli platného víza pro členský stát EU nebo pro stát, který je stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, Japonsko, Kanadu, Spojené státy americké nebo Švýcarsko anebo se vracejí z těchto zemí po použití uvedeného víza.“;
3)
u položky týkající se Eritreje se doplňuje nová poznámka pod čarou, která zní:
„(3)
Pro Itálii:
Následující osoby jsou osvobozeny od povinnosti letištních průjezdních víz:
-
státní příslušníci, kteří jsou držiteli platného víza pro členský stát EU nebo pro stát, který je stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, Japonsko, Kanadu, Spojené státy americké nebo Švýcarsko anebo se vracejí z těchto zemí po použití uvedeného víza.“
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2008.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
V Bruselu dne 29. dubna 2008.
DECISIONE DEL CONSIGLIO
del 29 aprile 2008
che modifica l’allegato 3, parte I dell’Istruzione consolare comune relativamente all’obbligo del visto aeroportuale per i cittadini di paesi terzi
(2008/374/CE)
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il regolamento (CE) n. 789/2001 del Consiglio, del 24 aprile 2001, che conferisce al Consiglio competenze esecutive per quanto concerne talune disposizioni dettagliate e modalità pratiche relative all’esame delle domande di visto (1),
vista l’iniziativa del Regno del Belgio, del Granducato di Lussemburgo e del Regno dei Paesi Bassi,
considerando quanto segue:
(1)
L’allegato 3, parte I dell’Istruzione consolare comune contiene la lista comune dei paesi terzi i cui cittadini sono soggetti all’obbligo del visto di transito aeroportuale (VTA) in tutti gli Stati membri.
(2)
Per quanto riguarda i cittadini ganeani e nigeriani, i Paesi del Benelux, la Germania, la Spagna e l’Italia desiderano limitare l’obbligo di VTA alle persone che non siano titolari di un visto valido rilasciato da Stati membri dell’Unione europea o da uno Stato parte dell’accordo del 2 maggio 1992 sullo Spazio economico europeo, dal Canada, dal Giappone, dalla Svizzera o dagli Stati Uniti d’America. È opportuno pertanto modificare di conseguenza l’Istruzione consolare comune.
(3)
A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo sulla posizione della Danimarca allegato al trattato sull’Unione europea e al trattato che istituisce la Comunità europea, la Danimarca non partecipa all’adozione della presente decisione e non è vincolata da essa, né è soggetta alla sua applicazione. Dato che la presente decisione si basa sull’acquis di Schengen in applicazione delle disposizioni della parte terza, titolo IV del trattato che istituisce la Comunità europea, la Danimarca decide, ai sensi dell’articolo 5 del suddetto protocollo, entro un periodo di sei mesi dall’adozione della presente decisione da parte del Consiglio se intende recepirla nel suo diritto interno.
(4)
Per quanto riguarda l’Islanda e la Norvegia, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo concluso dal Consiglio dell’Unione europea con la Repubblica d’Islanda e il Regno di Norvegia sull’associazione di questi due Stati all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (2), che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera A della decisione 1999/437/CE del Consiglio, del 17 maggio 1999 (3), relativa a talune modalità di applicazione dell’accordo.
(5)
Per quanto riguarda la Svizzera, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo firmato dall’Unione europea, dalla Comunità europea e dalla Confederazione Svizzera riguardante l’associazione della Confederazione Svizzera all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (4), che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera A della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 delle decisioni del Consiglio 2008/146/CE (5) e 2008/149/GAI (6).
(6)
Per quanto riguarda il Liechtenstein, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi del protocollo tra l’Unione europea, la Comunità europea, la Confederazione svizzera e il Principato del Liechtenstein sull’adesione del Principato del Liechtenstein all’accordo tra l’Unione europea, la Comunità europea e la Confederazione svizzera riguardante l’associazione della Confederazione svizzera all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (7), che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera A della decisione 1999/437/CE, in combinato disposto con l’articolo 3 delle decisioni del Consiglio 2008/261/CE (8) e 2008/262/CE (9).
(7)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen a cui il Regno Unito non partecipa, a norma della decisione 2000/365/CE del Consiglio, del 29 maggio 2000, riguardante la richiesta del Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord di partecipare ad alcune disposizioni dell’acquis di Schengen (10). Il Regno Unito non partecipa pertanto alla sua adozione, non è da essa vincolato e non è soggetto alla sua applicazione.
(8)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen a cui l’Irlanda non partecipa, a norma della decisione 2002/192/CE del Consiglio, del 28 febbraio 2002, riguardante la richiesta dell’Irlanda di partecipare ad alcune disposizioni dell’acquis di Schengen (11). L’Irlanda non partecipa pertanto alla sua adozione, non è da essa vincolata né è soggetta alla sua applicazione.
(9)
Per quanto riguarda Cipro, la presente decisione costituisce un atto basato sull’acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 2 dell’atto di adesione del 2003.
(10)
Per quanto riguarda Bulgaria e Romania, la presente decisione costituisce un atto basato sull’acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2 dell’atto di adesione del 2005,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’allegato 3, parte I dell’Istruzione consolare comune è modificato come segue:
1)
alla voce concernente il Ghana è aggiunta la nota seguente:
«Per i Paesi del Benelux, la Germania, l’Italia e la Spagna:
sono esenti dall’obbligo di VTA le seguenti persone:
-
i cittadini titolari di un visto valido per uno Stato membro dell’UE o per uno Stato parte dell’accordo del 2 maggio 1992 sullo Spazio economico europeo, per il Canada, la Svizzera, il Giappone o gli Stati Uniti d’America o se ritornano da tali paesi dopo aver utilizzato il visto.»;
2)
alla voce concernente la Nigeria è aggiunta la nota seguente:
«Per i Paesi del Benelux, la Germania, l’Italia e la Spagna:
sono esenti dall’obbligo di VTA le seguenti persone:
-
i cittadini titolari di un visto valido per uno Stato membro dell’UE o per uno Stato parte dell’accordo del 2 maggio 1992 sullo Spazio economico europeo, per il Canada, il Giappone, la Svizzera, o gli Stati Uniti d’America o se ritornano da tali paesi dopo aver utilizzato il visto.»;
3)
alla voce concernente l’Eritrea la nota (3) è sostituita dalla seguente:
«(3)
Per l’Italia:
Sono esenti dall’obbligo di VTA le seguenti persone:
-
i cittadini titolari di un visto valido per uno Stato membro dell’UE o per uno Stato parte dell’accordo del 2 maggio 1992, sullo Spazio economico europeo, per il Canada, la Svizzera, il Giappone o gli Stati Uniti d’America o se ritornano da tali paesi dopo aver utilizzato il visto.»
Articolo 2
La presente decisione si applica a decorrere dal 1o maggio 2008.
Articolo 3
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione conformemente al trattato che istituisce la Comunità europea.
Fatto a Bruxelles, addì 29 aprile 2008.