NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2182/2005
ze dne 22. prosince 2005,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1973/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (1), a zejména na články 145 a 155 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 99 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že výše požadované podpory nepřesáhne strop, který stanoví Komise. Pokud celková výše požadovaných podpor přesáhne stanovený strop, je podpora na zemědělce poměrně snížena.
(2)
Kapitola 10 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 (2) stanoví podmínky pro obdržení podpory na osivo. Článek 49 uvedeného nařízení stanoví, že podpora na osivo se poskytuje pouze tehdy, pokud bylo osivo skutečně uvedeno příjemcem na trh za účelem výsevu v termínu nejpozději do 15. června roku následujícího po sklizni.
(3)
Potřeba použít ještě v témže roce konečný koeficient snížení závažným způsobem ztěžuje provádění nového režimu. Aby se zamezilo použití tohoto koeficientu snížení, bylo by jedinou alternativou poskytnout zásadně všechny platby až tehdy, až bude veškeré osivo uvedeno na trh, tj. až bude známo celkové množství osiva. Tím by se však značně opozdilo datum platby zemědělcům a vposledu by se zemědělcům způsobily finanční problémy. Je třeba zavést režim záloh na podporu na osivo, aby se zamezilo této situaci.
(4)
Nařízení (ES) č. 1782/2003 ve znění nařízení Rady (ES) č. 864/2004 (3) definuje pravidla pro vázanou podporu pro bavlnu, olivový olej a surový tabák.
(5)
Zejména kapitola 10a hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví možnost poskytnout přímou podporu na produkci bavlny. Je tudíž nutné stanovit prováděcí pravidla pro poskytování uvedené podpory.
(6)
Ustanovení čl. 110b odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že využití podpory na hektar u bavlny je podmíněno závazkem zemědělce použít schválené odrůdy a pěstovat bavlnu na půdě schválené členskými státy. Je tedy třeba stanovit kritéria schválení, pokud jde o odrůdy a zemědělskou půdu vhodnou pro pěstování bavlny.
(7)
Pro obdržení podpory na hektar u bavlny musí zemědělci osít schválenou půdu. Je třeba stanovit kritérium pro definici výsevu. Objektivní kritérium k určení toho, zda byl výsev proveden správně, musí tvořit minimální hustota osazení této půdy, kterou členské státy stanoví v závislosti na půdních a klimatických podmínkách a regionálních zvláštnostech.
(8)
Překročení základních ploch na celostátní úrovni stanovených pro bavlnu v čl. 110c odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 vede ke snížení částky podpory, jež má být vyplacena na hektar přípustné půdy. Pro Řecko je však třeba upřesnit způsob výpočtu snížené částky, aby se zohlednilo podrozdělení celostátní plochy na podplochy, na které se vztahují různé částky podpory.
(9)
Členské státy musejí začít schvalovat meziprofesní organizace pro pěstování bavlny na základě objektivních kritérií týkajících se velikosti meziprofesních organizací, jejich úkolů a jejich vnitřní organizace. Velikost meziprofesní organizace musí být stanovena s přihlédnutím k tomu, že je nutné, aby členská vyzrňovací stanice mohla přejímat dostatečná množství nevyzrněné bavlny. Jestliže je hlavním cílem meziprofesní organizace zlepšovat jakost bavlny, která se má dodávat, musí provádět činnost, která takto působí ve prospěch svých členů.
(10)
Aby se zamezilo komplikacím na úrovni řízení režimu podpory, smí být tentýž producent členem pouze jedné meziprofesní organizace. Ze stejného důvodu smí producent, který je členem meziprofesní organizace a zaváže se dodat svou vypěstovanou bavlnu, dodávat jenom vyzrňovací stanici, která je členem téže organizace.
(11)
Podle článku 110e nařízení (ES) č. 1782/2003 mohou meziprofesní organizace rozhodnout o odstupňování podpory, na kterou mají její členští producenti právo. Diferenciační stupnice musí respektovat kritéria týkající se zejména jakosti bavlny, jež se má dodávat, přičemž se mají vyloučit kritéria týkající se zvýšení produkce. Za tímto účelem musejí meziprofesní organizace určit kategorie parcel zejména podle kritérií týkajících se jakosti produkované bavlny na těchto parcelách.
(12)
Pro stanovení částky podpory, kterou je třeba vyplatit producentům, kteří jsou členy meziprofesních organizací pro produkci bavlny, musí tarifní stupnice stanovit metodu rozdělení celkové částky podpory v rozčlenění mezi různé kategorie parcel, postup hodnocení a zatřídění každé parcely do jedné z těchto kategorií, výpočet částky podpory na přípustný hektar v závislosti na disponibilním rozpočtu pro každou kategorii, jakož i celkové množství hektarů nacházejících se v každé kategorii.
(13)
Pro zařazení parcel do jedné z kategorií určených podle dané stupnice může být dodaná bavlna analyzována za přítomnosti všech dotčených stran.
(14)
Členský producent není povinen dodávat svou bavlnu, musí tedy mít v případě, že k dodávce nedojde, právo alespoň na nediferencovanou část podpory. Diferenciační stupnice s touto situací musí počítat a stanovit minimální částku podpory na přípustný hektar v případě, že k dodávce nedojde.
(15)
Pro použití stupnice a v zájmu zjednodušení se všechny parcely téhož producenta musejí považovat za náležející do téže kategorie parcel poskytujících tutéž jakost bavlny.
(16)
Poté, co platební agentura obdrží sdělení meziprofesní organizace týkající se částek podpory, které je třeba vyplatit členským producentům, musí uskutečnit nezbytná ověření a výplatu podpory.
(17)
Členský stát musí stupnici schválit. V zájmu včasného informování členských producentů je třeba stanovit mezní datum, do něhož musí členský stát rozhodnout o schválení nebo neschválení stupnice meziprofesní organizace, jakož i o případných následných změnách této stupnice. Protože meziprofesní organizace není povinna přijmout diferenciační stupnici, může sama rozhodnout o přerušení používání stupnice, přičemž v tomto případě o tom musí informovat členský stát.
(18)
Režim podpory na bavlnu zahrnuje to, že členské státy sdělují svým producentům některé informace o pěstování bavlny, jako jsou schválené odrůdy, objektivní kritéria pro schválení půdy a minimální hustota osazení rostlin. V zájmu včasného informování zemědělců jim musí členský stát oznámit tyto informace do určitého data.
(19)
Protože je Komise pověřena kontrolou správného používání prováděcích ustanovení pro poskytování zvláštní podpory na bavlnu, je třeba, aby jí členské státy ve vhodnou dobu poskytly tytéž informace, jakož i informace týkající se meziprofesních organizací.
(20)
Uplatňování režimu podpory na bavlnu stanoveného v nařízení (ES) č. 1782/2003 činí bezpředmětnými ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu (4). Toto nařízení je tedy třeba zrušit.
(21)
Kapitola 10b hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví možnost poskytnout přímou podporu na olivové háje. Je tudíž nutné stanovit prováděcí pravidla k udělování této podpory.
(22)
Článek 110i nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že členské státy určí až maximálně pět kategorií olivových hájů a stanoví podporu na hektar oliv GIS (geografického informačního systému pro pěstování oliv) pro každou z těchto kategorií. Za tímto účelem musí Komise definovat společný rámec pro ekologická a sociální kritéria ve spojení s krajinnými vlastnostmi a společenskými tradicemi míst, kde se pěstují olivovníky.
(23)
Pro zlepšení kontrol je nutno evidovat informace o kategoriích, do nichž patří olivové háje jednotlivých zemědělců, v geografickém informačním systému pro pěstování oliv. Pro případ změny ekologických a společenských podmínek je třeba stanovit, že kategorie lze jednou za rok přizpůsobit.
(24)
Podpora na olivové háje se poskytuje na hektar oliv GIS. V důsledku toho je nutno vypočítat na každého zemědělce plochu způsobilou k podpoře společnou metodou, kde jednotka plochy je vyjádřena v hektarech oliv GIS. Pro usnadnění administrativních postupů je třeba stanovit ustanovení o odchylce jak pro parcely o minimální rozloze, kterou určí členský stát, tak pro parcely pro pěstování oliv nacházející se na administrativní jednotce, kde členský stát stanovil alternativní režim k režimu GIS pro pěstování oliv.
(25)
Pro vyplacení podpory na hektar oliv GIS je třeba, aby členský stát nejprve za účelem včasného informování zemědělců stanovil na začátku každého roku orientační částku podpory na hektar oliv GIS pro každou kategorii olivových hájů. Tato orientační částka se musí vypočítat na základě disponibilních údajů, pokud jde o počet zemědělců a ploch využívajících podpory na olivové háje; na základě přesnějších údajů stanoví členský stát později konečnou částku podpory.
(26)
Podle podmínek způsobilosti stanovených pro podporu na olivové háje se počet olivovníků v olivovém háji nesmí odchylovat o více než 10 % od počtu evidovaném 1. ledna 2005. Pro kontrolu dodržení tohoto ustanovení musejí členské státy před tímto datem určit nezbytné informace pro identifikaci dotyčné parcely. Pro Francii a Portugalsko je nutno stanovit, že stanovení informací o dotyčných parcelách se odkládá na pozdější data, aby se zohlednily plochy osazené olivovníky v rámci programů schválených na základě článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky (5).
(27)
Aby se Komisi umožnilo kontrolovat správné uplatňování finalizovaných ustanovení o vyplácení podpory na olivové háje, je třeba, aby členské státy pravidelně předávaly informace o plochách osázených olivovníky, na které se vztahuje podpora, a o výši podpory, která se má vyplatit na každou kategorii olivových hájů.
(28)
Kapitola 10c hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví možnost poskytnout přímou podporu na produkci tabáku. Je tudíž nutné stanovit prováděcí pravidla pro poskytování této podpory.
(29)
Z důvodů jasnosti je třeba stanovit některé definice.
(30)
Různé odrůdy tabáku lze dělit do skupin podle podobnosti metod pěstování a nákladů produkce a na základě označení užívaných v mezinárodním obchodě.
(31)
Vzhledem k jejich roli jako smluvního partnera je nutné schválení prvních zpracovatelů, kteří jsou zmocněni k podpisu smluv o pěstování. Toto schválení by mělo být odňato, pokud nejsou dodržena pravidla, a pro zpracování tabáku by měly členské státy stanovit zvláštní podmínky.
(32)
V souladu s článkem 110k nařízení (ES) č. 1782/2003 je pro účely poskytování podpory nutné stanovit uznané pěstitelské oblasti pro každou skupinu odrůd tabáku na základě tradičních produkčních oblastí. Za účelem zvýšení jakosti produkce tabáku by mělo být členským státům povoleno tyto oblasti omezit.
(33)
Aby se umožnily kontroly a efektivně se řídilo vyplácení podpory, měl by se tabák pěstovat na základě smluv o pěstování uzavřených mezi zemědělci a prvními zpracovateli. Měly by se specifikovat hlavní prvky, které mají být uvedeny ve smlouvě o pěstování pro každou sklizeň. Konečné termíny pro uzavření a registraci smluv je nutné stanovit dostatečně brzy, aby od začátku sklizňového roku mohl být zemědělcům zaručen jistý odbyt pro nadcházející sklizeň a zpracovatelům pravidelné zásobování.
(34)
V případě uzavření smlouvy o pěstování se sdružením producentů musí být za účelem efektivních kontrol sděleny základní údaje o každém samostatném zemědělci. Aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže a obtížím při sledování, mělo by se stanovit, že sdružení producentů nesmějí provádět první zpracování. Za účelem respektování struktury trhu by se mělo stanovit, že zemědělec může být členem pouze jednoho sdružení producentů.
(35)
Surový tabák, na který je možno obdržet podporu, musí být běžné obchodní jakosti a musí být prostý některých vlastností, jež brání normálnímu uvedení na trh.
(36)
Vhledem ke zvláštnostem režimu podpory je třeba stanovit, že případné spory mají řešit smíšené výbory.
(37)
Aby byly s to přiměřeně řídit finanční obálku pro surový tabák, měly by členské státy brzy ve sklizňovém roce stanovit orientační částku podpory na odrůdu nebo na skupiny odrůd a po provedení všech dodávek stanovit konečnou částku podpory. Konečná částka podpory by neměla přesáhnout úroveň prémie za rok 2005.
(38)
Aby podnítily zlepšení jakosti a hodnoty produkce tabáku, mělo by se členským státům umožnit diferencovat částku podpory stanovenou pro každou odrůdu nebo skupinu odrůd v závislosti na jakosti dodaného tabáku.
(39)
Podpora musí být vyplacena za množství tabákových listů, které zemědělci dodali prvním zpracovatelům, pokud jsou splněny minimální požadavky na jakost. Podpora by měla být přizpůsobena, pokud se vlhkost dodaného tabáku odlišuje od vlhkosti, která je stanovena pro každou skupinu odrůd podle rozumných požadavků na jakost. Pro zjednodušení kontrol při dodání by se měly stanovit rozsah a četnost odběru vzorků i metoda přepočtu hmotnosti, která je nutná pro stanovení vlhkosti.
(40)
Doba pro dodání tabáku zpracovatelům musí být omezena, aby se zabránilo podvodným převodům tabáku z jedné sklizně do druhé. Ve více členských státech se tabák obvykle nekontroluje v místě zpracování, nýbrž v místě dodání. Je nutné určit místa dodání tabáku a kontroly, které se mají provádět. Členské státy by měly tato nákupní střediska schvalovat.
(41)
Je nutné stanovit podmínky pro vyplácení podpory tak, aby se zabránilo podvodům. Je však povinností členských států, aby stanovily další mechanismy řízení a kontroly.
(42)
Podpora smí být vyplacena až po kontrole dodávek veškerého tabáku vyprodukovaného v některém členském státě, což má zaručit, aby dotyčné úkony byly skutečně udělány. Na základě složení dostatečné jistoty se nicméně doporučuje vyplatit producentům zálohu ve výši 50 % orientační výše podpory, která má být poskytnuta.
(43)
Z administrativních důvodů by se v každém členském státě měla podpora poskytovat pouze na produkty vyprodukované na území uvedeného členského státu. Je nutné přijmout ustanovení, která by zohledňovala případy zpracování tabáku v jiném členském státě, než ve kterém byl tabák vyprodukován. V těchto případech je nutné připočíst předmětné množství surového tabáku producentům v producentském členském státě.
(44)
Jako výsledek reformy politiky v odvětví tabáku se přestane uplatňovat program zpětného odkupu u kvót na tabák. Producenti, kteří se tohoto programu zúčastnili v roce 2002, však budou nadále dostávat platby ceny za zpětný odkup až do roku 2007 a producenti, kteří se tohoto programu zúčastnili v roce 2003, budou dostávat platby ceny za zpětný odkup až do roku 2008. V současné době je cena za zpětný odkup stanovena jako procentní podíl prémie na tabák v daném sklizňovém roce. Současný režim prémií na tabák nebude již od 1. ledna 2006 existovat, je proto třeba vytvořit jako přechodné opatření nový základ pro výpočet budoucí ceny za zpětný odkup kvóty. Během sklizňových let 2002 až 2005 se nezměnily částky prémií na surový tabák. V zájmu kontinuity je tudíž třeba použít částku prémie za rok 2005 jako základ pro výpočet ceny za zpětný odkup.
(45)
Nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 (6), pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku (7), může být zrušeno v důsledku zrušení zaručeného prahového množství a režimu prémií, které jsou stanoveny v nařízení Rady (EHS) č. 2075/92. Ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 85/93 ze dne 19. ledna 1993 o kontrolních subjektech v odvětví tabáku (8) se stala zastaralými, a mohou tedy být zrušena.
(46)
Nařízení (ES) č. 1973/2004 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(47)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1973/2004 se mění takto:
1.
V čl. 1 odst. 1 se doplňují nová písmena q), r) a s), která znějí:
„q)
zvláštní platba na bavlnu stanovená v hlavě IV kapitole 10a uvedeného nařízení;
r)
podpora na olivové háje stanovená v hlavě IV kapitole 10b uvedeného nařízení;
s)
podpora na tabák stanovená v hlavě IV kapitole 10c uvedeného nařízení.“
2.
V prvním odstavci článku 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
nejpozději k 15. září příslušného roku: dostupné údaje o plochách nebo - v případě prémie pro mléčné výrobky, dodatečné platby, podpory na osivo a podpory na tabák podle článků 95, 96, 99 a 110k nařízení (ES) č. 1782/2003 - o množstvích, pro které byla žádána podpora na uvedený kalendářní rok, popřípadě rozčleněných podle základních podploch;“.
3.
V článku 21 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Aniž je dotčen článek 28 nařízení (ES) č. 1782/2003, vyplácí členský stát, na jehož území se nachází zemědělský podnik dodávající brambory pro výrobu bramborového škrobu, podporu na bramborový škrob na zemědělce, jakmile byla dodána veškerá jeho množství za hospodářský rok do podniku vyrábějícího škrob, během čtyř měsíců ode dne, v němž byl podán důkaz podle článku 20 tohoto nařízení a byly dodrženy podmínky uvedené v článku 19 tohoto nařízení.“
4.
Vkládá se nový článek 49a, který zní:
„Článek 49a
Zálohy
Od 1. prosince hospodářského roku mohou členské státy poskytnout množitelům osiva zálohy. Tato platba je úměrná k množství osiva již uvedeného na trh za účelem výsevu ve smyslu článku 49, pokud jsou splněny všechny podmínky kapitoly 10.“
5.
Vkládá se nová kapitola 17a, která zní:
„KAPITOLA 17a
ZVLÁŠTNÍ PLATBY NA BAVLNU
Článek 171a
Schválení zemědělské půdy pro pěstování bavlny
Členské státy stanoví objektivní kritéria, na jejichž základě se schvaluje půda pro zvláštní podporu pro bavlnu podle článku 110a nařízení (ES) č. 1782/2003.
Tato kritéria se opírají o jeden nebo více z těchto prvků:
a)
zemědělské hospodářství oblastí, ve kterých je produkce bavlny významná;
b)
půdní a klimatické podmínky dotyčných ploch;
c)
správa vody k zavlažování;
d)
režimy střídání plodin a pěstitelské techniky, jež mohou přispět k ochraně životního prostředí.
Článek 171aa
Schválení odrůd k výsevu
Členské státy provedou schválení odrůd evidovaných v katalogu Společenství, které jsou přizpůsobeny potřebám trhu.
Článek 171ab
Podmínky způsobilosti
Výsevu na plochách podle čl. 110b odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 je dosaženo tehdy, pokud je dosaženo minimální hustoty osazení rostlin, kterou má stanovit členský stát v závislosti na půdních a klimatických podmínkách a případně na regionálních zvláštnostech.
Článek 171ac
Agronomický postup
Členské státy mohou stanovit specifická pravidla pro agronomické postupy, které jsou nezbytné pro péči o kultury za normálních podmínek růstu, s výjimkou úkonů při sklizni.
Článek 171ad
Výpočet částky podpory na přípustný hektar
1. Aniž je dotčen článek 171ag tohoto nařízení, pokud v případě Španělska a Portugalska plocha bavlny přípustná pro využívání podpory přesahuje národní základní plochu stanovenou v čl. 110c odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, vynásobí se částka podpory stanovená v odstavci 2 uvedeného článku koeficientem snížení, který se obdrží vydělením základní plochy přípustnou plochou.
2. Aniž je dotčen článek 171ag tohoto nařízení, platí pro Řecko, že pokud je plocha s bavlnou přípustná pro využívání podpory větší než 300 000 hektarů, obdrží se částka podpory, která se má vyplatit na hektar, tak, že se částka 594 EUR vynásobí 300 000 hektary a k součinu se přičte doplňková částka vynásobená plochou přesahující 300 000; načež se výsledná částka vydělí celkovou přípustnou plochou.
Doplňková částka podle prvního pododstavce činí:
-
342,85 EUR, pokud je přípustná plocha větší než 300 000 hektarů a nepřesahuje 370 000 hektarů,
-
342,85 EUR vynásobeno koeficientem snížení, který se rovná 70 000 děleno počtem přípustných hektarů přesahujících 300 000, pokud je přípustná plocha vyšší než 370 000 hektarů.
Článek 171ae
Schválení meziprofesních organizací
Každý rok do 31. prosince schvalují členské státy pro výsev bavlny na příští rok každou meziprofesní organizaci pro produkci bavlny, která o to požádá a která:
a)
zahrnuje celkovou plochu vyšší, než je limit alespoň 10 000 hektarů stanovený členským státem a odpovídající kritériím schválení podle článku 171a, jakož i alespoň jednu vyzrňovací stanici;
b)
provádí konkrétní akce s cílem zejména:
-
lepšího zhodnocování vyprodukované nevyzrněné bavlny,
-
zlepšení jakosti nevyzrněné bavlny odpovídající potřebám vyzrňovací stanice,
-
používání metod produkce, které jsou šetrné k životnímu prostředí;
c)
přijala interní provozní pravidla, zejména pro:
-
podmínky členství a členské příspěvky v souladu s vnitrostátními předpisy a s předpisy Společenství,
-
případně stupnici pro diferenciaci podpory podle kategorie parcel, tato diferenciace má být založena zejména na jakosti nevyzrněné bavlny, která se má dodat.
Na rok 2006 však členské státy schválí meziprofesní organizace pro produkci bavlny do 28. února 2006.
Článek 171af
Povinnosti producentů
1. Tentýž producent nemůže být členem více meziprofesních organizací.
2. Producent, který je členem meziprofesní organizace, je povinen dodávat vyprodukovanou bavlnu vyzrňovací stanici, která je členem téže organizace.
3. Členství producentů v schválené meziprofesní organizaci musí být založeno na dobrovolném přistoupení.
Článek 171ag
Diferenciace podpory
1. S přihlédnutím ke zvýšené částce podle čl. 110f odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 se v rámci stupnice podle článku 110e uvedeného rozhodnutí (dále jen „stupnice“) stanoví toto:
a)
částky podpory na přípustný hektar, které má obdržet členský producent v závislosti na zatřídění svých parcel do kategorií stanovených podle odstavce 2;
b)
metodu rozdělení celé částky vyhrazené pro diferenciaci podpory podle kategorií parcel stanovených v odstavci 2.
Pro účely použití písmene a) se základní částka alespoň rovná nediferencované části podpory na přípustný hektar stanovené v čl. 110c odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, případně přizpůsobené podle odstavce 3 uvedeného článku.
Výpočet podle písmene a) se použije rovněž v situaci, kdy nedojde k dodávce bavlny vyzrňovací stanici. V tomto případě se minimální částka podpory na přípustný hektar, kterou má obdržet dotyčný členský producent, alespoň rovná nediferencované části podpory na přípustný hektar stanovené v čl. 110c odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, případně přizpůsobené podle odstavce 3 uvedeného článku.
2. Parcely jsou rozčleněny do několika kategorií, které stanoví meziprofesní organizace s přihlédnutím k alespoň jednomu z těchto kritérií:
a)
délce vlákna vyprodukované bavlny;
b)
stupni vlhkosti vyprodukované bavlny;
c)
průměrnému obsahu nečistot u vyprodukované bavlny.
Stupnice stanoví postupy pro hodnocení každé parcely pomocí těchto kritérií a pro zařazení parcely do jedné ze stanovených kategorií.
Stupnice nesmí v žádném případě obnášet kritéria spjatá se zvýšením produkce a s uvedením bavlny na trh.
Pro použití stupnice se všechny parcely téhož producenta mohou považovat za náležející do téže kategorie průměrných parcel poskytujících tutéž jakost bavlny.
3. Pro začlenění do stupnice podle kategorie parcel se v případě potřeby nevyzrněná bavlna analyzuje na základě reprezentativních vzorků v okamžiku dodání do vyzrňovací stanice za přítomnosti všech dotčených stran.
4. Meziprofesní organizace sděluje platební agentuře částku, která vyplývá z uplatnění stupnice a která se má vyplatit každému z jejích producentů. Platební agentura provede platbu po ověření souladu a přípustnosti dotyčných částek podpory.
Článek 171ah
Schválení a změny stupnice
1. Stupnice se poprvé sdělí dotyčnému členskému státu tak, aby do 28. února 2006 schválil výsev na rok 2006.
Členský stát rozhodne o schválení nebo neschválení stupnice ve lhůtě jednoho měsíce po tomto sdělení.
2. Schválené meziprofesní organizace sdělí dotyčnému členskému státu do 31. ledna změny stupnice pro výsev na běžný rok.
Změny stupnice se považují za schválené, ledaže dotyčný členský stát uplatní ve lhůtě jednoho měsíce po dni uvedeném v prvním pododstavci námitky.
Nedojde-li ke schválení změn stupnice, pak se podpora, která se má vyplatit, vypočítá na základě schválené stupnice bez přihlédnutí k neschváleným změnám.
3. Pokud se meziprofesní organizace rozhodne přerušit uplatňování stupnice, informuje o tom členský stát. Přerušení nabývá účinku pro výsev příštího roku.
Článek 171ai
Sdělení producentům a Komisi
1. Členské státy sdělí zemědělcům produkujícím bavlnu a Komisi do 31. ledna dotyčného roku toto:
a)
schválené odrůdy; odrůdy schválené podle článku 171aa po tomto datu však musí být zemědělcům sděleny do 15. března téhož roku;
b)
kritéria schválení půdy;
c)
minimální hustotu osazení bavlníků podle článku 171ab;
d)
vyžadované agronomické postupy.
2. V případě odnětí schválení nějaké odrůdy o tom členské státy informují zemědělce nejpozději do 31. ledna pro výsev následujícího roku.
3. Členské státy sdělují Komisi tyto údaje:
a)
nejpozději do 30. dubna dotyčného roku názvy schválených meziprofesních organizací a jejich hlavní znaky, pokud jde o jejich plochu, potenciál produkce, počet producentů, počet vyzrňovacích stanic a jejich vyzrňovací kapacitu;
b)
nejpozději do 15. září dotyčného roku osázené plochy, na které byly podány žádosti o zvláštní podporu na bavlnu;
c)
nejpozději do 31. července následujícího roku konečné údaje odpovídající osetým plochám, na které byla skutečně vyplacena zvláštní podpora pro bavlnu za uvažovaný rok, případně po odečtení na základě snížení ploch podle části II hlavy IV kapitoly 1 nařízení (ES) č. 796/2004.“
6.
Vkládá se nová kapitola 17b, která zní:
„KAPITOLA 17b
PODPORA NA OLIVOVÉ HÁJE
Článek 171b
Kategorie olivových hájů
1. Členské státy určí olivové háje způsobilé pro podporu podle článku 110g nařízení (ES) č. 1782/2003 a provedou jejich začlenění do maximálně pěti kategorií na základě kritérií, které se vyberou z těchto:
a)
ekologická kritéria:
i)
obtížně přístupné parcely,
ii)
půda ohrožená fyzikální degradací,
iii)
zvláštní rysy olivových hájů: staré olivovníky, olivovníky s kulturní a krajinnou hodnotou, olivovníky na svahu, tradiční odrůdy, vzácné odrůdy nebo olivovníky v chráněných přírodních pásmech;
b)
sociální kritéria:
i)
oblasti silně závislé na pěstování olivovníků,
ii)
oblasti s tradicí pěstování oliv,
iii)
oblasti s nepříznivými hospodářskými ukazateli,
iv)
zemědělské podniky, u nichž je nebezpečí, že se vzdají olivových hájů,
v)
velikost olivových hájů v zemědělském podniku,
vi)
oblasti s charakteristickými rysy, jako např. s produkty CHOP, CHZO, s ekologickou produkcí a s integrovanou produkcí.
2. Členské státy určují pro každého dotčeného zemědělce příslušnost každé parcely pro pěstování oliv, která je způsobilá k podpoře, ke kategoriím podle odstavce 1. Tato informace se eviduje v geografickém informačním systému pro olivovníky („GIS pro pěstování oliv“).
3. Členské státy mohou jednou ročně přizpůsobit kategorie olivových hájů určené podle odstavce 1.
Pokud má přizpůsobení kategorií za následek nové třídění olivových hájů, použije se nové třídění od roku následujícího po tomto přizpůsobení.
Článek 171ba
Výpočet ploch
1. Členské státy vypočítají u každého producenta plochu způsobilou k podpoře společnou metodou, která je stanovena v příloze XXIV.
Plochy jsou vyjádřeny v hektarech oliv SIG s přesností na dvě desetinná místa.
2. Odchylně od odstavce 1 se společná metoda stanovená v příloze XXIV použije pouze tehdy, pokud:
a)
parcela pro ekologická kritéria:pěstování oliv má minimální velikost, kterou stanoví členský stát a která v žádném případě nesmí překročit 0,1 hektaru;
b)
parcela pro pěstování oliv se nachází ve správní jednotce, která není zahrnuta do databáze geografického informačního systému pro pěstování oliv.
V tomto případě stanoví členský stát plochu osázenou olivovníky podle objektivních kritérií tak, aby mezi zemědělci bylo zajištěno rovné zacházení.
Článek 171bb
Částka podpory
1. Členské státy stanoví do 31. ledna každého roku orientační částku podpory na hektar oliv GIS pro každou kategorii olivových hájů.
2. Členské státy stanoví do 31. října dotyčného roku částku podpory na hektar oliv GIS pro každou kategorii olivových hájů.
Tato částka se vypočítá tak, že se orientační částka podle odstavce 1 vynásobí koeficientem, který odpovídá maximální částce podpory stanovené v čl. 110i odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003, případně s ohledem na snížení podle odstavce 4 uvedeného článku, vydělené součtem částek ze součinů orientační částky podpory podle odstavce 1 tohoto článku stanovené pro každou kategorii a odpovídající plochy.
3. Členské státy mohou použít odstavce 1 a 2 na regionální úrovni.
Článek 171bc
Stanovení základních údajů
1. Na základě databáze GIS pro pěstování oliv a prohlášení zemědělců stanoví členské státy dne 1. ledna 2005 pro každou parcelu pro pěstování oliv pro účely uplatnění čl. 110h písm. c) nařízení (ES) č. 1782/2003 počet a polohu způsobilých olivovníků, počet a polohu nezpůsobilých olivovníků, plochu olivovníků a způsobilou plochu parcely pro pěstování oliv, jakož i kategorii podle článku 171b.
2. V případě ploch osázených olivovníky v rámci programu nových výsadeb ve Francii a Portugalsku schválených Komisí na základě článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1638/98 (9) a zaevidovaných v GIS pro pěstování oliv do 1. ledna 2007 stanoví členské státy informace podle odstavce 1 tohoto článku ke dni 1. ledna 2006 pro parcely osázené v roce 2005 a ke dni 1. ledna 2007 pro plochy osázené v roce 2006. Tyto informace musí být sděleny zemědělcům nejpozději v rámci souhrnné žádosti na rok 2007.
Článek 171bd
Informace
Členské státy sdělí každý rok Komisi:
a)
nejpozději do 15. září: údaje o plochách olivových hájů, rozčleněné podle kategorie, na které bylo zažádáno o podporu na běžný rok;
b)
nejpozději do 31. října:
i)
údaje týkající se ploch uvedených v písmenu a), které se považují za způsobilé pro podporu, s přihlédnutím ke snížením nebo opravám podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004,
ii)
výši podpory, která se má poskytnout na každou kategorii olivových hájů;
c)
nejpozději do 31. července: konečné údaje o plochách olivových hájů, rozčleněné podle kategorie, na které byla skutečně vyplacena podpora za předchozí rok.
7.
Vkládá se nová kapitola 17c, která zní:
„KAPITOLA 17c
PODPORA NA TABÁK
Článek 171c
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a)
‚dodávkou‘ každý úkon, který se uskuteční během daného dne a při kterém předá zemědělec nebo sdružení producentů surový tabák prvnímu zpracovateli v souladu se smlouvou o pěstování;
b)
‚osvědčením o kontrole‘ doklad vystavený příslušným kontrolním subjektem, kterým se potvrzuje převzetí množství tabáku prvním zpracovatelem, dodání tohoto množství podle registrované smlouvy a provedení transakcí v souladu s články 171cj a 171ck tohoto nařízení;
c)
‚prvním zpracovatelem‘ každá schválená fyzická nebo právnická osoba, která provádí první zpracování tabáku a která vlastním jménem a na vlastní účet provozuje jeden nebo více prvozpracovatelských závodů na surový tabák a disponuje patřičným zařízením a vybavením;
d)
‚prvním zpracováním tabáku‘ zpracování surového tabáku dodaného zemědělcem na trvanlivý, skladovatelný výrobek zabalený do jednotných balíků nebo balení, které odpovídají požadavkům koncového uživatele (výrobce) na jakost;
e)
‚sdružením producentů‘ sdružení zastupující zemědělce, kteří produkují tabák.
Článek 171ca
Skupiny odrůd surového tabáku
Odrůdy surového tabáku se třídí do těchto skupin:
a)
flue-cured: tabák sušený teplým vzduchem v sušárnách za přísné kontroly proudění, teploty a vlhkosti vzduchu;
b)
light air-cured: tabák sušený vzduchem v krytých sušárnách;
c)
dark air-cured: tabák sušený vzduchem v krytých sušárnách, před uvedením na trh fermentovaný;
d)
fire-cured: tabák sušený ohněm;
e)
sun-cured: tabák sušený na slunci;
f)
Basmas (sun-cured);
g)
Katerini (sun-cured);
h)
klasický Kaba-Koulak (sun-cured) a podobné odrůdy.
Odrůdy každé skupiny jsou uvedeny v příloze XXV.
Článek 171cb
První zpracovatelé
1. Členské státy schvalují první zpracovatele usazené na jejich území a vytvářejí vhodné podmínky pro takové schválení.
Schválený první zpracovatel je oprávněn podepisovat smlouvy o pěstování, pokud buďto přímo, anebo nepřímo prodává bez dalšího zpracování alespoň 60 % svého tabáku původem ze Společenství, který je uváděn na trh, podnikům vyrábějícím tabák.
2. Členský stát může odebrat schválení prvnímu zpracovateli, který úmyslně nebo z hrubé nedbalosti poruší ustanovení týkající se surového tabáku, a to na úrovni Společenství nebo na úrovni vnitrostátní.
Článek 171cc
Pěstitelská oblast
Pro každou skupinu odrůd jsou podle čl. 110k písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 v příloze XXVI tohoto nařízení stanoveny pěstitelské oblasti.
Členské státy mohou pěstitelské oblasti vymezit úžeji, zejména s ohledem na kritéria jakosti. Úzce vymezená pěstitelská oblast nesmí být větší než plocha jedné správní obce nebo, ve Francii, jednoho kantonu.
Článek 171cd
Smlouvy o pěstování
1. Podle čl. 110k písm. c) nařízení (ES) č. 1782/2003 se smlouvy o pěstování uzavírají mezi prvním zpracovatelem tabáku na jedné straně a zemědělcem nebo sdružením producentů, které zastupuje zemědělce, na straně druhé, pokud dotyčný členský stát dané sdružení producentů uznává.
2. Smlouva o pěstování se uzavírá na odrůdy nebo skupiny odrůd. Na jejím základě se první zpracovatel zavazuje, že odebere smluvně stanovené množství tabákových listů, a zemědělec nebo seskupení producentů, které zemědělce zastupuje, že toto množství dodá prvnímu zpracovateli, pokud to jejich skutečná produkce umožní.
3. U každé sklizně musejí smlouvy o pěstování obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
jména a adresy smluvních stran;
b)
odrůdu nebo skupinu odrůd, na kterou se smlouva vztahuje;
c)
maximální množství k dodání;
d)
přesné místo, kde se tabák pěstuje: pěstitelskou oblast podle článku 171cc, okres, obec, označení parcely podle integrovaného kontrolního systému;
e)
velikost příslušného pozemku bez hospodářských komunikací a bez oplocení;
f)
kupní cenu podle stupně jakosti, bez podpory, poplatků za služby a daní;
g)
dohodnuté minimální požadavky podle stupňů jakosti při minimálním počtu tří stupňů jakosti na každou pozici na stonku při sklizni, jakož i závazek zemědělce dodat prvnímu zpracovateli surový tabák, který co do stupně jakosti odpovídá alespoň uvedeným minimálním požadavkům na jakost;
h)
závazek prvního zpracovatele zaplatit zemědělci kupní cenu odpovídající stupni jakosti;
i)
lhůtu pro zaplacení kupní ceny, která nesmí přesáhnout 30 dnů od uskutečnění dodávky;
j)
závazek zemědělce znovu vysadit na dotyčné parcele tabák do 20. června sklizňového roku.
4. Pokud se vysazení opozdí na dobu po 20. červnu, musí o tom zemědělec před uvedeným datem informovat doporučeným dopisem zpracovatele a příslušný orgán členského státu, a to s uvedením důvodu zpoždění a informacemi o případné změně parcely.
5. Smluvní strany smlouvy o pěstování mohou písemným dodatkem zvýšit množství, která byla ve smlouvě původně specifikována. Dodatek musí být předložen k registraci příslušnému subjektu nejpozději čtyřicátý den po termínu pro uzavření smluv o pěstování uvedeném v čl. 171ce odst. 1.
Článek 171ce
Uzavření a registrace smluv
1. Smlouvy o pěstování musí být, s výjimkou případu vyšší moci, uzavřeny nejpozději 30. dubna sklizňového roku. Členské státy mohou stanovit dřívější datum.
2. S výjimkou případu vyšší moci musí být uzavřené smlouvy o pěstování předloženy příslušnému subjektu k registraci nejpozději do patnácti dnů po termínu stanoveném pro jejich uzavření podle odstavce 1.
Příslušný je subjekt toho členského státu, ve kterém se uskuteční první zpracování.
Pokud se první zpracování tabáku provádí v jiném členském státě, než ve kterém byl tabák vypěstován, předloží neprodleně příslušný subjekt zpracovatelského členského státu příslušnému subjektu producentského členskému státu opis registrované smlouvy o pěstování. Pokud tento příslušný subjekt sám neprovádí kontrolu režimu podpor, předloží opis registrované smlouvy příslušnému kontrolnímu subjektu.
3. V případě, že je maximálně o 15 dní překročena lhůta pro podpis smlouvy podle odstavce 1 nebo pro zaregistrování smlouvy o pěstování podle odstavce 2, sníží se podpora o 20 %.
Článek 171cf
Smlouvy se sdružením producentů
1. Pokud se smlouva o pěstování uzavírá mezi prvním zpracovatelem a sdružením producentů, je ke smlouvě přiložen jmenný seznam dotyčných zemědělců i s údaji o maximálním množství k dodání, o přesném umístění parcel a o velikosti dotyčných parcel podle čl. 171cd odst. 3 písm. c), d) a e).
Seznam musí být předložen příslušnému subjektu k registraci nejpozději do 15. května sklizňového roku.
2. Sdružení producentů podle odstavce 1 nesmějí provádět první zpracování tabáku.
3. Zemědělci, kteří produkují tabák, nesmějí být členy více než jednoho sdružení producentů.
Článek 171cg
Minimální požadavky na jakost
Tabák dodaný prvnímu zpracovateli musí být běžné obchodní jakosti a nesmí vykazovat žádné znaky uvedené v příloze XXVII. Smluvní státy mohou stanovit přísnější požadavky nebo se na přísnějších požadavcích mohou dohodnout smluvní strany.
Článek 171ch
Spory
Členské státy se mohou ve sporných případech ohledně jakosti tabáku dodaného prvnímu zpracovateli obrátit na rozhodčí subjekt. Členské státy stanoví pravidla členství a rozhodovacích postupů těchto subjektů. Tyto rozhodčí subjekty se musí skládat z jednoho nebo více zástupců producentů a stejného počtu zástupců prvních zpracovatelů.
Článek 171ci
Výše podpory
Na základě čl. 110k písm. d) nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví členské státy do 15. března sklizňového roku orientační částku podpory na kg podle odrůdy tabáku nebo skupiny odrůdy. Členské státy mohou diferencovat výši podpory v závislosti na jakosti dodaného tabáku. Pro každou odrůdu nebo skupinu odrůd nesmí výše podpory přesáhnout částku prémie podle skupiny odrůd stanovenou pro sklizeň 2005 nařízením Rady (ES) č. 546/2002 (10).
Členské státy stanoví konečnou částku podpory na kg podle odrůdy tabáku nebo podle skupiny odrůd během 15 pracovních dní po dni, ke kterému byl dodán veškerý tabák za dotyčnou sklizeň. Pokud celková částka, o kterou je zažádáno v členském státě, přesahuje národní strop stanovený v článku 110l nařízení (ES) č. 1782/2003, který je přizpůsoben podle článku 110m uvedeného nařízení, použije členský stát lineární snížení částek vyplácených každému zemědělci.
Článek 171cj
Výpočet vyplácené podpory
1. Podpora vyplácená zemědělcům se vypočítá na základě hmotnosti tabákových listů dotyčné odrůdy nebo dotyčné skupiny odrůd, které odpovídají minimálním požadavkům na jakost a které první zpracovatel převzal.
2. V případě, že je vlhkost produktu vyšší nebo nižší než hodnota stanovená pro dotyčnou odrůdu v příloze XXVIII, přizpůsobí se hmotnost podle každého procentního bodu rozdílu vlhkostí, a to v rámci tolerancí stanovených v uvedené příloze.
3. Postup pro stanovení vlhkosti, rozsahu a četnosti odebírání vzorků, jakož i metoda přepočtu přizpůsobené hmotnosti jsou stanoveny v příloze XXIX.
Článek 171ck
Dodání
1. Kromě případu vyšší moci musejí zemědělci dodat svou veškerou produkci prvnímu zpracovateli do 30. dubna roku následujícího po sklizňovém roku, jinak pozbývají svého nároku na podporu. Členské státy mohou stanovit dřívější datum.
2. Dodání se uskutečňuje buď přímo na místo zpracování tabáku nebo, v případě povolení členského státu, do schváleného výkupního střediska. Příslušný kontrolní subjekt schválí tato výkupní střediska, která musí mít vhodná zařízení, odpovídající váhy a přiměřené prostory.
3. Pokud nebyl nezpracovaný tabák dodán na místa podle odstavce 2 nebo pokud přepravce, který dopravil přesně stanovená množství tabáku z výkupního střediska k prvnímu zpracovateli, k tomu nemá povolení, musí prvozpracovatelský podnik, který přijal dotyčný tabák, zaplatit členskému státu částku, která se rovná podpoře na předmětné množství tabáku. Tato částka připadne Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF).
Článek 171cl
Platba
Příslušný subjekt členského státu vyplácí zemědělci podporu na základě osvědčení o kontrole vydaného příslušným kontrolním subjektem, kterým se potvrzuje, že tabák byl dodán.
Článek 171cm
Zálohy
1. Odchylně od čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004 mohou členské státy u podpory na tabák pro zemědělce použít režim záloh.
2. Žádosti zemědělců o zálohu lze podávat po 16. září sklizňového roku. K žádosti o zálohu na prémii musí být přiloženy níže uvedené doklady, pokud členský stát tyto doklady už nevlastní a nestanoví jinak:
a)
kopie smlouvy o pěstování nebo její registrační číslo;
b)
písemné prohlášení příslušného zemědělce o množství tabáku, které je schopen dodat během právě probíhající sklizně.
3. Záloha, která činí maximálně 50 % splatné podpory na základě orientační výše podpory stanovené v souladu s článkem 171ci, se vyplácí proti složení jistoty ve výši zálohy navýšené o 15 %.
Jistota se uvolňuje po vyplacení celkové částky podpory podle článku 19 nařízení (EHS) č. 2220/85.
4. Záloha se vyplácí od 16. října sklizňového roku a během 30 dní od podání žádosti uvedené v odstavci 2 a od předložení důkazu o složení jistoty uvedené v odstavci 3.
Vyplacená záloha se odečítá od částky podpory na tabák, která se má vyplatit podle článku 171cl.
5. Členské státy stanoví případné další podmínky pro poskytování záloh, zejména konečnou lhůtu pro předložení žádostí. Pokud zemědělec zahájil dodávky, nemůže již podat žádost o poskytnutí zálohy.
Článek 171cn
Přeshraniční zpracování
1. Podpora nebo záloha na podporu jsou vypláceny členským státem, v němž byl tabák vyprodukován.
2. Pokud se tabák zpracovává v jiném než producentském členském státě, sdělí zpracovatelský členský stát producentskému členskému státu po provedení nezbytné kontroly všechny údaje, které jsou nutné pro vyplacení podpory nebo pro uvolnění jistoty.
Článek 171co
Oznámení Komisi
1. Každý dotyčný členský stát oznámí Komisi nejpozději do 31. ledna každého sklizňového roku tyto údaje:
a)
názvy a adresy subjektů příslušných pro registraci smluv o pěstování;
b)
jména a adresy schválených provozpracovatelských podniků.
Komise zveřejní seznam těchto subjektů příslušných pro registraci smluv o pěstování a schválených prvních zpracovatelů v Úředním věstníku Evropské unie, řadě C.
2. Každý zúčastněný členský stát oznámí neprodleně Komisi vnitrostátní prováděcí opatření k této kapitole.
Článek 171cp
Přechodné opatření
Aniž jsou dotčeny budoucí změny, mají producenti, jejichž produkční kvóty na tabák byly během sklizní 2002 a 2003 odkoupeny zpět podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2075/92, od 1. ledna 2006 během zbývající doby z pěti sklizňových roků následujících po roce, v němž byla jejich kvóta odkoupena zpět, nárok na vyplacení částky rovnající se procentnímu podílu prémie udělené na sklizeň 2005, jak je uvedeno v tabulkách v příloze XXX. Tyto částky se vyplácejí každý rok do 31. května.
8.
Článek 172 se mění takto:
a)
vkládají se nové odstavce 3a a 3b, které znějí:
„3 a Nařízení (ES) č. 1591/2001 se zrušuje. Nadále se však použije, pokud jde o hospodářskou sezónu 2005/2006.
3 b Nařízení (EHS) č. 85/93 a (ES) č. 2848/98 se zrušují s účinkem od 1. ledna 2006. Použijí se však nadále pro sklizeň 2005.“;
b)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Odkazy na zrušené právní akty se považují za odkazy na toto nařízení s výjimkou nařízení (EHS) č. 85/93.“
9.
Příloha tohoto nařízení se doplňuje jako přílohy XXIV až XXX.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije ode dne 1. ledna 2006 s výjimkou čl. 1 bodu 4, který se použije ode dne 1. ledna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2005.
REGOLAMENTO (CE) N. 2182/2005 DELLA COMMISSIONE
del 22 dicembre 2005
che modifica il regolamento (CE) n. 1973/2004 recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio per quanto riguarda i regimi di sostegno di cui ai titoli IV e IV bis di detto regolamento e l’uso di superfici ritirate dalla produzione allo scopo di ottenere materie prime
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell’ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori e che modifica i regolamenti (CEE) n. 2019/93, (CE) n. 1452/2001, (CE) n. 1453/2001, (CE) n. 1454/2001, (CE) n. 1868/94, (CE) n. 1251/1999, (CE) n. 1254/1999, (CE) n. 1673/2000, (CEE) n. 2358/71 e (CE) n. 2529/2001 (1), in particolare gli articoli 145 e 155,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 99, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003, l’ammontare dell’aiuto richiesto per le sementi non deve superare un massimale stabilito dalla Commissione. Qualora l’ammontare totale dell’aiuto richiesto superi il massimale stabilito, l’aiuto per agricoltore viene ridotto proporzionalmente.
(2)
Il capitolo 10 del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione (2) stabilisce le condizioni di concessione dell’aiuto per le sementi. A norma dell’articolo 49 del medesimo regolamento, l’aiuto per le sementi è concesso solo a condizione che le sementi siano state commercializzate per la semina da parte del beneficiario entro il 15 giugno dell’anno successivo al raccolto.
(3)
La necessità di applicare un coefficiente di riduzione nel corso dello stesso anno complica considerevolmente l’attuazione del nuovo regime. Per evitare l’applicazione del coefficiente di riduzione suddetto, l’unica alternativa potrebbe essere quella di effettuare tutti i pagamenti in linea di massima quando tutte le sementi sono commercializzate, ossia quando è noto il quantitativo totale di sementi. Ciò comporterebbe tuttavia un notevole ritardo nei pagamenti agli agricoltori, creando loro problemi di ordine finanziario. Per evitare una simile situazione è opportuno istituire un sistema di anticipi per l’aiuto per le sementi.
(4)
Il regolamento (CE) n. 1782/2003, quale modificato dal regolamento (CE) n. 864/2004 (3), definisce le norme relative agli aiuti accoppiati per il cotone, per l’olio d’oliva e per il tabacco greggio.
(5)
In particolare, il titolo IV, capitolo 10 bis, del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevede la possibilità di concedere aiuti diretti per la produzione di cotone. È pertanto necessario stabilire le modalità di applicazione relative alla concessione di tale aiuto.
(6)
A norma dell’articolo 110 ter, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003, il beneficio dell’aiuto per ettaro per il cotone è subordinato all’obbligo, per l’agricoltore, di utilizzare varietà autorizzate e di coltivare il cotone su terreni agricoli autorizzati dagli Stati membri. Occorre pertanto precisare i criteri di autorizzazione sia delle varietà che dei terreni agricoli idonei alla produzione di cotone.
(7)
Per beneficiare dell’aiuto per ettaro per il cotone, gli agricoltori hanno l’obbligo di seminare terreni autorizzati. È opportuno fissare un criterio per la definizione di semina. Un criterio oggettivo per stabilire se la semina è stata eseguita correttamente è costituito dalla fissazione, da parte degli Stati membri, della densità massima di impianto dei terreni, in funzione delle condizioni pedoclimatiche e delle specificità regionali.
(8)
Il superamento delle superfici di base nazionali stabilite per il cotone dall’articolo 110 quater, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 implica una riduzione dell’importo dell’aiuto da versare per ettaro ammissibile. Per la Grecia è tuttavia opportuno precisare le modalità di calcolo dell’importo ridotto, per tener conto della suddivisione della superficie nazionale in sottosuperfici alle quali si applicano importi di aiuto diversi.
(9)
Gli Stati membri sono tenuti a riconoscere le organizzazioni interprofessionali di produttori di cotone in base a criteri obiettivi riguardanti le dimensioni di tali organizzazioni, i loro compiti e la loro organizzazione interna. La dimensione di un’organizzazione interprofessionale deve essere fissata tenendo conto della necessità che le imprese di sgranatura che ne fanno parte dispongano di una capacità sufficiente di ricezione di cotone non sgranato. Poiché la loro finalità principale è costituita dal miglioramento della qualità del cotone da consegnare, è necessario che le organizzazioni interprofessionali promuovano iniziative a questo scopo a favore dei loro membri.
(10)
Per semplificare la gestione del regime di aiuto, uno stesso produttore può essere membro di una sola organizzazione interprofessionale. Per lo stesso motivo, il produttore membro di un’organizzazione interprofessionale che si impegna a conferire il cotone che produce, può conferirlo esclusivamente ad un’impresa di sgranatura anch’essa membro della stessa organizzazione.
(11)
A norma dell’articolo 110 sexies del regolamento (CE) n. 1782/2003, le organizzazioni interprofessionali possono decidere di differenziare l’aiuto al quale hanno diritto i membri produttori. La tabella di differenziazione deve rispettare criteri relativi in particolare alla qualità del cotone da conferire, escluso ogni criterio connesso all’aumento della produzione. A tal fine, le organizzazioni interprofessionali devono determinare le categorie di parcelle in funzione, in particolare, di criteri relativi alla qualità del cotone prodotto su tali parcelle.
(12)
Per stabilire l’importo dell’aiuto da versare ai produttori membri delle organizzazioni interprofessionali di produttori di cotone, la tabella deve indicare il metodo di ripartizione dell’importo globale dell’aiuto differenziato tra le varie categorie di parcelle, nonché le procedure di valutazione e di classificazione di ogni parcella in una di tali categorie, le modalità di calcolo dell’importo dell’aiuto per ettaro ammissibile, in funzione del bilancio disponibile per ciascuna categoria, nonché il numero totale di ettari appartenenti ad ogni categoria.
(13)
Per la classificazione delle parcelle in una delle categorie definite in base alla tabella, il cotone conferito può essere analizzato in presenza delle parti interessate.
(14)
Il produttore membro, poiché non ha l’obbligo di conferire il cotone, deve avere diritto almeno alla parte non differenziata dell’aiuto in assenza di conferimento. La tabella di differenziazione deve prevedere questa situazione e fissare l’importo minimo dell’aiuto per ettaro ammissibile in assenza di conferimento.
(15)
Per l’applicazione della tabella e per semplificazione, è necessario considerare tutte le parcelle di uno stesso produttore come appartenenti alla stessa categoria di parcelle, che producono cotone della stessa qualità.
(16)
L’organismo pagatore, dopo aver ricevuto la comunicazione dell’organizzazione interprofessionale in merito all’importo dell’aiuto da versare ai produttori membri, è tenuto a procedere alle verifiche necessarie e al pagamento dell’aiuto.
(17)
La tabella di differenziazione deve essere approvata dallo Stato membro. Al fine di informare tempestivamente i membri produttori, è opportuno prevedere un termine entro il quale Stato membro deve adottare la decisione di approvazione della tabella presentata dall’organizzatore interprofessionale e delle sue eventuali modifiche successive. Visto che non ha l’obbligo di adottare una tabella di differenziazione, l’organizzazione interprofessionale deve avere facoltà di decidere di interrompere l’applicazione della tabella, previa informazione dello Stato membro.
(18)
Il regime di aiuto per il cotone richiede la trasmissione di determinate informazioni ai produttori di cotone, da parte dello Stato membro, relative alla coltivazione del cotone, ad esempio le varietà autorizzate, i criteri oggettivi che presiedono all’autorizzazione dei terreni agricoli e la densità minima di impianto. Al fine di informare tempestivamente gli agricoltori, è necessario che gli Stati membri siano tenuti a comunicare loro tali informazioni entro un dato termine.
(19)
La Commissione è responsabile del controllo del rispetto delle disposizioni relative all’applicazione dell’aiuto specifico per il cotone: è pertanto opportuno che gli Stati membri le trasmettano per tempo le stesse informazioni, insieme ad informazioni relative alle organizzazioni interprofessionali.
(20)
L’applicazione del regime di aiuto per il cotone previsto dal regolamento (CE) n. 1782/2003 rende superflue le disposizioni del regolamento (CE) n. 1591/2001 della Commissione, del 2 agosto 2001, recante modalità d’applicazione del regime di aiuti per il cotone (4). Appare quindi opportuno abrogare il suddetto regolamento.
(21)
Il titolo IV, capitolo 10 ter, del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevede la possibilità di concessione di un aiuto diretto per gli oliveti. È pertanto necessario stabilire modalità d’applicazione relative alla concessione di tale aiuto.
(22)
A norma dell’articolo 110 decies del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri individuano cinque categorie al massimo di superficie olivicole e fissano un aiuto per ettaro SIG olivi per ciascuna di queste categorie. A tal fine, spetta alla Commissione definire un quadro comune di criteri ambientali e sociali, connessi alle caratteristiche dei paesaggi olivicoli e alle tradizioni sociali.
(23)
Per migliorare i controlli, è necessario che le informazioni relative all’appartenenza di ciascun agricoltore alle rispettive categorie di oliveti siano registrate nel sistema di informazione geografica degli oliveti. In caso di modifica delle condizioni ambientali e sociali, è opportuno prevedere la possibilità di adattare le categorie una volta all’anno.
(24)
L’aiuto per gli oliveti è concesso per ettaro SIG olivi. Di conseguenza, è necessario calcolare per ogni agricoltore la superficie ammissibile all’aiuto in base ad un metodo comune in cui l’unità di superficie è espressa in ettaro SIG olivi. Per agevolare le procedure amministrative, è opportuno prevedere deroghe sia per le parcelle aventi una dimensione minima, da stabilirsi dallo Stato membro, sia per le parcelle olivicole situate in un’entità amministrativa in cui lo Stato membro ha istituito un sistema alternativo al SIG degli oliveti.
(25)
Per quanto riguarda il pagamento dell’aiuto per ettaro SIG olivi, è opportuno, in una prima fase e per permettere l’informazione tempestiva degli agricoltori, che lo Stato membro fissi all’inizio di ogni anno un importo indicativo dell’aiuto per ettaro SIG olivi per ciascuna categoria di oliveto. Tale importo indicativo deve essere calcolato in base ai dati disponibili sul numero di agricoltori e sulle superfici che beneficiano dell’aiuto per gli oliveti; lo Stato membro fissa più tardi l’importo definitivo dell’aiuto, sulla scorta di dati più precisi.
(26)
In virtù di una delle condizioni di ammissibilità dell’aiuto per gli oliveti, il numero di olivi presenti nell’oliveto non deve variare di oltre il 10 % rispetto al numero registrato al 1o gennaio 2005. Per controllare il rispetto di tale dispositivo, gli Stati membri devono definire prima di questa data le informazioni necessarie per l’identificazione della parcella olivicola. Per la Francia e il Portogallo, è necessario prevedere un rinvio dei termini fissati per la determinazione delle informazioni relative alle parcelle olivicole, per poter tener conto delle superfici piantate ad olivi nell’ambito dei programmi approvati in virtù dell’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1638/98 del Consiglio, del 20 luglio 1998, che modifica il regolamento n. 136/66/CEE relativo all’attuazione di un’organizzazione comune dei mercati nel settore dei grassi (5).
(27)
Per permettere alla Commissione di controllare la corretta applicazione delle disposizioni relative al pagamento dell’aiuto per gli oliveti, è opportuno che gli Stati membri comunichino regolarmente le informazioni relative alle superfici olivicole che beneficiano dell’aiuto e il livello dell’aiuto da erogare per ciascuna categoria di oliveti.
(28)
Il titolo IV, capitolo 10 quater, del regolamento (CE) n. 1782/2003 prevede la possibilità di concessione di un aiuto diretto per la produzione di tabacco. È necessario pertanto stabilire le modalità di applicazione relative all’erogazione dell’aiuto.
(29)
Per motivi di chiarezza, è appropriato adottare alcune definizioni.
(30)
È necessario classificare le varietà di tabacco in gruppi a seconda del metodo di cura e dei costi di produzione, tenendo conto delle denominazioni utilizzate del commercio internazionale.
(31)
Tenendo conto del loro ruolo di parte contraente, è necessario riconoscere le imprese di prima trasformazione che sono autorizzate a firmare contratti di coltivazione. È opportuno che tale riconoscimento sia revocato in caso di mancata osservanza delle norme e che gli Stati membri stabiliscano le condizioni speciali relative alla trasformazione del tabacco.
(32)
A norma dell’articolo 110 duodecies del regolamento (CE) n. 1782/2003, ai fini della concessione dell’aiuto occorre fissare le zone di produzione riconosciute per ciascun gruppo di varietà di tabacco in base alle zone tradizionali di produzione. È opportuno autorizzare gli Stati membri a limitare le zone produzione, in particolare allo scopo di migliorare la qualità della produzione.
(33)
Per rendere possibili i controlli e gestire in modo efficace il pagamento dell’aiuto, è opportuno che la produzione di tabacco avvenga nell’ambito di contratti di coltivazione conclusi tra gli agricoltori e le imprese di prima trasformazione. È necessario definire gli elementi essenziali che devono figurare nei contratti di coltivazione per ciascuna campagna. Occorre altresì fissare le date limite per la conclusione e la registrazione dei contratti in modo da poter garantire fin dall’inizio dell’anno del raccolto uno sbocco stabile ai produttori per il loro futuro raccolto e un approvvigionamento regolare delle imprese di trasformazione.
(34)
Per l’efficacia dei controlli, se un contratto di coltivazione è concluso con un’associazione di produttori è necessario che siano comunicati i dati essenziali relativi ad ogni singolo produttore. Per prevenire distorsioni di concorrenza e difficoltà di controllo, è opportuno vietare alle associazioni di produttori di svolgere attività di prima trasformazione. Per rispettare la struttura del mercato, è opportuno disporre che un agricoltore può essere membro di una sola associazione.
(35)
Il tabacco greggio ammissibile all’aiuto deve essere di qualità sana, leale e mercantile ed esente da caratteristiche che ne impediscano la normale commercializzazione.
(36)
Date le peculiarità del regime di aiuto, occorre prendere disposizioni per dirimere eventuali controversie mediante il ricorso a commissioni paritetiche.
(37)
Per poter gestire in modo adeguato la dotazione finanziaria destinata al tabacco greggio, è opportuno che all’inizio dell’anno del raccolto gli Stati membri fissino un importo indicativo dell’aiuto per varietà o gruppo di varietà e l’importo definitivo dell’aiuto solo dopo che siano state effettuate tutte le consegne. L’importo definitivo dell’aiuto non dovrà essere superiore a livello del premio del 2005.
(38)
Per promuovere il miglioramento della qualità e del valore della produzione tabacco, è opportuno permettere agli Stati membri di differenziare l’importo dell’aiuto fissato per ogni varietà o gruppo di varietà in funzione della qualità del tabacco consegnato.
(39)
Il versamento dell’aiuto per il quantitativo di tabacco in foglia consegnato dall’agricoltore all’impresa di prima trasformazione deve essere subordinato al rispetto di determinati requisiti qualitativi minimi. È opportuno che l’aiuto sia adattato nei casi in cui il tasso di umidità del tabacco consegnato sia diverso da quello fissato per ciascun gruppo di varietà in base ad adeguati requisiti qualitativi. Per semplificare i controlli all’atto della consegna, è opportuno fissare i livelli e la frequenza di prelievo dei campioni e la modalità di calcolo del peso adattato ai fini della determinazione del tasso di umidità.
(40)
Occorre limitare il periodo di consegna del tabacco alle imprese di trasformazione onde impedire il riporto fraudolento da un raccolto all’altro. La prassi seguita da vari Stati membri è quella di effettuare i controlli sul luogo di consegna del tabacco anziché sul luogo in cui il tabacco è trasformato. Occorre stabilire i luoghi in cui il tabacco deve essere consegnato e precisare i controlli da effettuare. È necessario che gli Stati membri riconoscano i centri di acquisto.
(41)
Per prevenire le frodi, è opportuno definire le modalità di versamento dell’aiuto. Spetta tuttavia agli Stati membri stabilire modalità di gestione e di controllo più particolareggiate.
(42)
L’aiuto può essere versato solo previa esecuzione di un controllo sulle consegne volto ad accertare l’effettiva realizzazione delle operazioni. È tuttavia opportuno prevedere il versamento ai produttori di un anticipo pari al 50 % dell’importo indicativo dell’aiuto da corrispondere, purché sia costituita una cauzione di importo sufficiente.
(43)
Per ragioni amministrative, in ciascuno Stato membro l’aiuto deve essere concesso unicamente per i prodotti raccolti sul suo territorio. È opportuno prevedere la possibilità che il tabacco sia trasformato in uno Stato membro diverso da quello in cui è stato prodotto. In tal caso, il quantitativo di tabacco greggio deve essere imputato allo Stato membro di produzione, a beneficio dei produttori di tale Stato membro.
(44)
In esito alla riforma del settore del tabacco, il programma di riscatto delle quote di tabacco cesserà di applicarsi. Tuttavia, i produttori che hanno preso parte al programma nel 2002 e nel 2003 continueranno a percepire pagamenti per il riscatto delle loro quote rispettivamente fino al 2007 e al 2008. Attualmente il prezzo di riscatto corrisponde ad una percentuale del premio per il tabacco relativo ad un dato raccolto. A partire dal 1o gennaio 2006, cesserà di applicarsi l’attuale regime di premi per il tabacco, per cui è necessario fissare, in via transitoria, una nuova base di calcolo per il futuro prezzo di riscatto delle quote. I livelli del premio per il tabacco greggio non sono cambiati per i raccolti dal 2002 al 2005. Per ragioni di continuità è quindi opportuno basarsi sul livello del premio del 2005 per il calcolo del prezzo di riscatto delle quote.
(45)
In seguito all’abrogazione del limite di garanzia e del regime dei premi previsti dal regolamento (CEE) n. 2075/92 del Consiglio (6), il regolamento (CE) n. 2848/98 della Commissione, del 22 dicembre 1998, recante modalità d’applicazione del regolamento (CEE) n. 2075/92 del Consiglio in ordine al regime di premi, alle quote di produzione e all’aiuto specifico alle associazioni di produttori nel settore del tabacco greggio (7), può essere abrogato. È opportuno anche abrogare, in quanto obsolete, le disposizioni del regolamento (CEE) n. 85/93 della Commissione, del 19 gennaio 1993, recante modalità di applicazione relative alle agenzie di controllo nel settore del tabacco (8).
(46)
Occorre pertanto modificare il regolamento (CE) n. 1973/2004.
(47)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per i pagamenti diretti,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 1973/2004 è modificato come segue:
1)
all’articolo 1, paragrafo 1, sono aggiunte le seguenti lettere:
«q)
aiuto specifico per il cotone di cui al titolo IV, capitolo 10 bis, del suddetto regolamento;
r)
aiuto per gli oliveti di cui al titolo IV, capitolo 10 ter, del suddetto regolamento;
s)
aiuto per il tabacco di cui al titolo IV, capitolo 10 quater, del suddetto regolamento.»;
2)
all’articolo 3, primo comma, il testo della lettera a) è sostituito dal seguente:
«a)
entro il 15 settembre dell’anno considerato: i dati disponibili relativi alle superfici o ai quantitativi nel caso del premio per i prodotti lattiero-caseari, dei pagamenti supplementari, delle sementi e del tabacco, di cui agli articoli 95, 96, 99 e 110 duodecies del regolamento (CE) n. 1782/2003, per i quali è stata presentata domanda di aiuto nell’anno civile in questione, eventualmente suddivisi per sottosuperficie di base;»;
3)
all’articolo 21, il testo del paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Fatto salvo l’articolo 28 del regolamento (CE) n. 1782/2003, lo Stato membro sul cui territorio è situata l’azienda che conferisce le patate per la trasformazione in fecola versa l’aiuto per le patate da fecola a ciascun produttore una volta che i quantitativi di patate da lui prodotti nella campagna di commercializzazione considerata siano stati interamente consegnati alle fecolerie e nel termine di quattro mesi dalla data in cui è fornita la prova di cui all’articolo 20 del presente regolamento e sono rispettate le condizioni di cui all’articolo 19 del presente regolamento.»;
4)
è inserito il seguente articolo 49 bis:
«Articolo 49 bis
Anticipi
Gli Stati membri possono concedere anticipi ai moltiplicatori di sementi a partire dal 1° dicembre della campagna di commercializzazione. L’anticipo è proporzionato alla quantità di sementi già commercializzate per la semina, ai sensi dell’articolo 49, purché siano rispettate tutte le condizioni previste al capitolo 10.»;
5)
è inserito il seguente capitolo:
«CAPITOLO 17 bis
PAGAMENTO SPECIFICO PER IL COTONE
Articolo 171 bis
Autorizzazione dei terreni agricoli per la produzione di cotone
Gli Stati membri stabiliscono criteri oggettivi in base ai quali possono essere autorizzati i terreni agricoli ai fini dell’aiuto specifico per il cotone previsto dall’articolo 110 bis del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Tali criteri si basano su uno o più dei fattori seguenti:
a)
l’economia agricola delle regioni in cui la produzione di cotone riveste grande importanza;
b)
la situazione pedoclimatica delle superfici considerate;
c)
la gestione delle acque da irrigazione;
d)
le rotazioni e le tecniche colturali rispettose dell’ambiente.
Articolo 171 bis bis
Autorizzazione delle varietà destinate alla semina
Gli Stati membri procedono all’autorizzazione delle varietà figuranti nel catalogo comunitario e rispondenti al fabbisogno del mercato.
Articolo 171 bis ter
Condizioni di ammissibilità
La semina delle superfici di cui all’articolo 110 ter, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003 si considera realizzata mediante l’ottenimento della densità minima di piante fissata dallo Stato membro in funzione delle condizioni pedoclimatiche ed eventualmente delle specificità regionali.
Articolo 171 bis quater
Pratiche agronomiche
Gli Stati membri sono autorizzati a fissare norme specifiche relative alle pratiche agronomiche necessarie per mantenere le colture in condizioni normali di crescita, ad esclusione delle operazioni di raccolta.
Articolo 171 bis quinquies
Calcolo dell’importo dell’aiuto per ettaro ammissibile
1. Fatto salvo l’articolo 171 bis octies del presente regolamento, per quanto riguarda la Spagna e il Portogallo, se la superficie di cotone ammissibile al beneficio dell’aiuto supera la superficie di base nazionale fissata all’articolo 110 quater, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1782/2003, all’importo dell’aiuto previsto al paragrafo 2 di detto articolo si applica un coefficiente di riduzione, ottenuto dividendo la superficie di base per la superficie ammissibile.
2. Fatto salvo l’articolo 171 bis octies del presente regolamento, per quanto riguarda la Grecia, se la superficie di cotone ammissibile al beneficio dell’aiuto è superiore a 300 000 ettari, l’importo dell’aiuto da versare per ettaro si ottiene sommando il risultato del prodotto di 594 EUR per 300 000 ettari al prodotto di un importo complementare per la superficie che eccede 300 000 ettari e dividendo tale somma per la superficie totale ammissibile.
L’importo complementare di cui al primo comma è pari a:
-
342,85 EUR se la superficie ammissibile è superiore a 300 000 ettari e pari o inferiore a 370 000 mila ettari,
-
342,85 EUR moltiplicati per un coefficiente di riduzione pari a 70 000 diviso per il numero di ettari ammissibili che superano i 300 000, se la superficie ammissibile è superiore a 370 000 ettari.
Articolo 171 bis sexies
Riconoscimento delle organizzazioni interprofessionali
Entro il 31 dicembre di ogni anno, gli Stati membri riconoscono, ai fini della semina dell’anno successivo, le organizzazioni produttori di cotone che ne fanno richiesta e che:
a)
raggruppano una superficie complessiva superiore ad un limite di almeno 10 000 ettari fissato dal Stato membro e rispondente ai criteri di riconoscimento di cui all’articolo 171 bis e comprendono almeno un’impresa di sgranatura;
b)
realizzano azioni specifiche destinate in particolare a:
-
sviluppare la valorizzazione del cotone non sgranato prodotto,
-
migliorare la qualità del cotone non sgranato rispondente alle esigenze dell’impresa di sgranatura,
-
avvalersi di metodi di produzione rispettosi dell’ambiente;
c)
hanno adottato regole interne di funzionamento relative in particolare:
-
alle condizioni di adesione e ai contributi dei membri, in conformità alle normative nazionale e comunitaria,
-
eventualmente una tabella di differenziazione dell’aiuto per categoria di parcelle, fissata in funzione della qualità del cotone non sgranato da consegnare.
Tuttavia, per il 2006, gli Stati membri riconoscono le organizzazioni interprofessionali di produttori di cotone entro il 28 febbraio 2006.
Articolo 171 bis septies
Obblighi dei produttori
1. Uno stesso produttore non può essere membro di più di un’organizzazione interprofessionale.
2. Il produttore membro di un’organizzazione interprofessionale ha l’obbligo di conferire il cotone che produce ad un’impresa di sgranatura appartenente alla stessa organizzazione.
3. La partecipazione dei produttori ad un’organizzazione professionale riconosciuta è esito di adesione volontaria.
Articolo 171 bis octies
Differenziazione dell’aiuto
1. La tabella di cui all’articolo 110 sexies del regolamento (CE) n. 1782/2003 (di seguito «la tabella»), che include la maggiorazione prevista all’articolo 110 septies, paragrafo 2, dello stesso regolamento, fissa:
a)
gli importi dell’aiuto per ettaro ammissibile che un produttore membro percepisce in funzione della classificazione delle parcelle che detiene nelle categorie fissate a norma del paragrafo 2;
b)
il metodo di ripartizione per categoria di parcelle, a norma del paragrafo 2, dell’importo complessivo riservato alla differenziazione dell’aiuto.
Ai fini dell’applicazione della lettera a), l’importo di base è pari almeno alla parte non differenziata dell’aiuto per ettaro ammissibile previsto all’articolo 110 quater, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, adattato eventualmente a norma del paragrafo 3 dello stesso articolo.
Il calcolo di cui alla lettera a) prevede anche l’ipotesi di assenza di conferimento di cotone all’impresa di sgranatura. In tal caso l’importo minimo dell’aiuto per ettaro ammissibile che il produttore membro può percepire è pari almeno alla parte non differenziata dell’aiuto prezzo ammissibile previsto all’articolo 110 quater, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1782/2003, ritoccato eventualmente a norma del paragrafo 3 dello stesso articolo.
2. Le parcelle sono classificate in categorie che vengono stabilite dalle organizzazioni interprofessionali di produttori in funzione di almeno uno dei seguenti criteri qualitativi:
a)
lunghezza della fibra del cotone prodotto;
b)
tasso di umidità del cotone prodotto;
c)
tasso medio di impurezze del cotone prodotto.
La tabella stabilisce le procedure che permettono di valutare ogni parcella in base ai criteri suddetti e classificarla nelle categorie stabilite.
La tabella non può in nessun caso comportare criteri connessi all’aumento della produzione e all’immissione del cotone sul mercato.
Ai fini dell’applicazione della tabella, tutte le parcelle di uno stesso produttore possono essere considerate come appartenenti ad una stessa categoria media di parcelle che producono cotone della stessa qualità.
3. Se necessario, ai fini della classificazione delle parcelle per categoria nella tabella il cotone non sgranato è analizzato mediante il prelievo di campioni rappresentativi al momento della consegna all’impresa di sgranatura in presenza di tutte le parti interessate.
4. L’organizzazione interprofessionale comunica all’organismo pagatore l’importo da versare a ciascun produttore membro, in applicazione della tabella. L’organismo pagatore procede al pagamento previa verifica della conformità e dell’ammissibilità degli importi di aiuto di cui trattasi.
Articolo 171 bis nonies
Approvazione e modifiche della tabella
1. La tabella è comunicata per la prima volta allo Stato membro per approvazione anteriormente al 28 febbraio 2006 per quanto riguarda le semine dell’anno 2006.
A decorrere da tale comunicazione, lo Stato membro dispone di un mese per decidere in merito all’approvazione della tabella.
2. Le organizzazioni interprofessionali riconosciute comunicano allo Stato membro anteriormente al 31 gennaio le modifiche apportate alla tabella per la semina dell’anno in corso.
Le modifiche apportate alla tabella si considerano approvate salvo se lo Stato membro presenta obiezioni entro un mese dalla data di cui al primo comma.
In caso di mancata approvazione delle modifiche della tabella, l’aiuto da versare è calcolato in base alla tabella quale precedentemente approvata.
3. L’organizzazione interprofessionale informa lo Stato membro qualora decida di interrompere l’applicazione della tabella. L’interruzione acquista efficacia per la semina dell’anno successivo.
Articolo 171 bis decies
Comunicazioni ai produttori e alla Commissione
1. Anteriormente al 31 gennaio dell’anno considerato, gli Stati membri comunicano agli agricoltori che producono cotone e alla Commissione:
a)
le varietà autorizzate; tuttavia, le varietà autorizzate a norma dell’articolo 171 bis bis dopo tale data devono essere comunicate agli agricoltori anteriormente al 15 marzo dello stesso anno;
b)
i criteri di autorizzazione dei terreni;
c)
la densità minima di piante di cotone di cui all’articolo 171 bis ter;
d)
le pratiche agronomiche richieste.
2. In caso di revoca dell’autorizzazione di una varietà, gli Stati membri ne informano gli agricoltori entro il 31 gennaio per le semine dell’anno successivo.
3. Gli Stati membri comunicano alla Commissione le seguenti informazioni:
a)
entro il 30 aprile dell’anno di cui trattasi, i nomi delle organizzazioni interprofessionali riconosciute e le loro principali caratteristiche con riferimento alla superficie, al potenziale di produzione, al numero di produttori membri, al numero di imprese di sgranatura e alle relative capacità di sgranatura;
b)
entro il 15 settembre dell’anno di cui trattasi, i dati relativi alle superfici seminate per le quali è stata presentata domanda di aiuto specifico per il cotone;
c)
entro il 31 luglio dell’anno successivo, i dati definitivi corrispondenti alle superfici seminate per le quali è stato effettivamente versato l’aiuto specifico per il cotone per l’anno di cui trattasi, previa deduzione eventuale delle riduzioni applicabili alle superfici, previste alla parte II, titolo IV, capitolo I, del regolamento (CE) n. 796/2004.»;
6)
è inserito il seguente capitolo:
«CAPITOLO 17 ter
AIUTI PER GLI OLIVETI
Articolo 171 ter
Categorie di oliveti
1. Gli Stati membri identificano gli oliveti ammissibili all’aiuto di cui all’articolo 110 octies del regolamento (CE) n. 1782/2003 e li classificano in cinque categorie al massimo sulla base di criteri selezionati tra i seguenti:
a)
criteri ambientali:
i)
difficoltà di accesso alle parcelle,
ii)
rischio di degrado fisico dei terreni,
iii)
oliveti particolari: presenza di olivi molto vecchi, di pregio culturale e paesaggistico, situati in pendenza, di varietà tradizionali, rare o situate in zone naturali protette;
b)
criteri sociali:
i)
zone a marcata dipendenza economica dall’olivicoltura,
ii)
zone tradizionalmente dedite all’olivicoltura,
iii)
zone caratterizzate da indicatori economici sfavorevoli,
iv)
aziende che rischiano di abbandonare la coltura degli oliveti,
v)
dimensione degli oliveti nell’azienda,
vi)
zone con caratteristiche distintive quali le produzioni a DOP, IGP, biologiche e integrate.
2. Gli Stati membri stabiliscono, per ogni agricoltore, l’appartenenza di ciascuna parcella olivicola ammissibile all’aiuto alle categorie di cui al paragrafo 1. Questa informazione è registrata nel sistema di informazione geografica degli oliveti (SIG degli oliveti).
3. Gli Stati membri possono adattare una volta l’anno le categorie di oliveti definite in applicazione del paragrafo 1.
Se l’adattamento delle categorie comporta una nuova classificazione degli oliveti, la nuova classificazione si applica a partire dall’anno successivo all’adattamento.
Articolo 171 ter bis
Calcolo delle superfici
1. Gli Stati membri calcolano la superficie ammissibile all’aiuto per ogni produttore secondo il metodo comune definito nell’allegato XXIV.
Le superfici sono espresse in ettari SIG olivi con due decimali.
2. In deroga al paragrafo 1, il metodo comune definito nell’allegato XXIV non si applica se:
a)
la parcella olivicola è di dimensioni minime, che lo Stato membro stabilisce al di sotto del limite di 0,1 ettari;
b)
la parcella olivicola è situata in un’entità amministrativa che non figura nella base grafica di riferimento del sistema di informazione geografica degli oliveti.
In tal caso, lo Stato membro determina la superficie olivicola secondo criteri oggettivi e in modo da garantire la parità di trattamento tra gli agricoltori.
Articolo 171 ter ter
Importo dell’aiuto
1. Anteriormente al 31 gennaio di ogni anno, gli Stati membri stabiliscono l’importo indicativo dell’aiuto per ettaro SIG olivi per ogni categoria di oliveto.
2. Anteriormente al 31 ottobre dell’anno considerato, gli Stati membri fissano l’importo dell’aiuto per ettaro SIG olivi per ogni categoria di oliveto.
Tale importo è calcolato moltiplicando l’importo indicativo di cui al paragrafo 1 per un coefficiente che corrisponde all’importo massimo dell’aiuto, di cui all’articolo 110 decies, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1782/2003, tenendo conto, se del caso, della trattenuta prevista al paragrafo 4 dello stesso articolo, diviso per la somma degli importi ottenuti moltiplicando l’importo indicativo dell’aiuto di cui al paragrafo 1 del presente articolo, fissato per ciascuna categoria, per la superficie corrispondente.
3. Gli Stati membri possono applicare i paragrafi 1 e 2 a livello regionale.
Articolo 171 ter quater
Determinazione dei dati di base
1. In base ai dati del SIG degli oliveti e alle dichiarazioni degli agricoltori, ai fini dell’applicazione dell’articolo 110 nonies, lettera c), del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri determinano al 1o gennaio 2005, per ciascuna parcella olivicola, il numero e l’ubicazione degli olivi ammissibili, il numero e l’ubicazione degli olivi non ammissibili, la superficie olivicola e la superficie ammissibile della parcella olivicola, nonché la categoria di appartenenza ai sensi dell’articolo 171 ter.
2. Per le superfici piantate ad olivi nel quadro di programmi di nuovi impianti in Francia e in Portogallo, approvati dalla Commissione in virtù dell’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1638/98 del Consiglio (9) e registrate nel sistema di informazione geografica degli oliveti anteriormente al 1o gennaio 2007, gli Stati membri determinano le informazioni indicate al paragrafo 1 del presente articolo, al 1o gennaio 2006 per le parcelle piantate nel 2005 e al 1o gennaio 2007 per le parcelle piantate nel 2006. Queste informazioni sono comunicate agli agricoltori al più tardi nel modulo di domanda unica del 2007.
Articolo 171 ter quinquies
Comunicazioni
Gli Stati membri comunicano ogni anno alla Commissione:
a)
entro il 15 settembre, i dati relativi alle superfici degli oliveti, suddivise per categoria, per le quali è stata presentata domanda di aiuto per l’anno in corso;
b)
entro il 31 ottobre:
i)
i dati relativi alle superfici di cui alla lettera a) considerate ammissibili all’aiuto, tenuto conto delle riduzioni o correzioni previste all’articolo 51 del regolamento (CE) n. 796/2004,
ii)
il livello dell’aiuto da concedere per ciascuna categoria di oliveti;
c)
entro il 31 luglio, i dati definitivi corrispondenti alle superfici di oliveti, suddivise per categoria, per le quali è l’aiuto è stato effettivamente versato per l’anno precedente.
7)
è inserito il seguente capitolo:
«CAPITOLO 17 quater
AIUTI PER IL TABACCO
Articolo 171 quater
Definizioni
Ai fini del presente capitolo, valgono le seguenti definizioni:
a)
«consegna», ogni operazione che comporti, nel corso della stessa giornata, la fornitura del tabacco greggio ad un’impresa di trasformazione da parte di un produttore o di un’associazione di produttori in forza di un contratto di coltivazione;
b)
«attestato di controllo», il documento rilasciato dal competente organismo di controllo, con il quale si certifica la presa in consegna del quantitativo di tabacco da parte dell’impresa di prima trasformazione, l’avvenuta consegna di detto quantitativo nel quadro di un contratto registrato e la conformità delle operazioni con gli articoli 171 quater quinquies e 171 quater duodecies del presente regolamento;
c)
«impresa di prima trasformazione», una persona fisica o giuridica riconosciuta che procede alla prima trasformazione del tabacco greggio, in nome e per conto proprio, in uno o più stabilimenti di prima trasformazione dotati di impianti e attrezzature idonei;
d)
«prima trasformazione», la trasformazione del tabacco greggio consegnato da un agricoltore sotto forma di prodotto stabile, atto ad essere immagazzinato, condizionato in balle o in imballaggi di qualità conforme alle esigenze degli utilizzatori finali (manifatture);
e)
«associazione produttori», un’associazione che rappresenta gli agricoltori che producono tabacco.
Articolo 171 quater bis
Gruppi di varietà di tabacco greggio
Le varietà di tabacco greggio sono classificate nei seguenti gruppi:
a)
Flue cured: tabacchi essiccati in forni, con circolazione d’aria, temperatura e grado igrometrico sotto controllo;
b)
Light air cured: tabacchi essiccati all’aria, al coperto;
c)
Dark air cured: tabacchi essiccati all’aria, al coperto, fermentati prima della commercializzazione;
d)
Fire cured: tabacchi essiccati al fuoco;
e)
Sun cured: tabacchi essiccati al sole;
f)
Basma (sun cured);
g)
Katerini (sun cured);
h)
Kaba Koulac (classico) e simili (sun cured).
Le varietà di ciascun gruppo sono elencate nell’allegato XXV.
Articolo 171 quater ter
Imprese di prima trasformazione
1. Gli Stati membri riconoscono le imprese di prima trasformazione stabilite sul loro territorio ed adottano le condizioni relative a tale riconoscimento.
Un’impresa di prima trasformazione riconosciuta è autorizzata a firmare contratti di coltivazione se vende, direttamente o indirettamente, senza trasformazione ulteriore, a manifatture di tabacco almeno il 60 % del tabacco di origine comunitaria che commercializza.
2. Lo Stato membro revoca il riconoscimento se l’impresa di trasformazione non rispetta, deliberatamente o per negligenza grave, le disposizioni comunitarie o nazionali applicabili nel settore del tabacco greggio.
Articolo 171 quater quater
Zone di produzione
Le zone di produzione di cui all’articolo 110 duodecies, lettera a), del regolamento (CE) n. 1782/2003 corrispondono, per ciascun gruppo di varietà, a quelle elencate nell’allegato XXVI del presente regolamento.
Gli Stati membri possono stabilire zone di produzione più ristrette, basandosi in particolare su criteri qualitativi. Una zona di produzione ristretta non può avere una superficie superiore a quella di un comune amministrativo o, per la Francia, di un cantone.
Articolo 171 quater quinquies
Contratti di coltivazione
1. Il contratto di coltivazione di cui all’articolo 110 duodecies, lettera c), del regolamento (CE) n. 1782/2003 è stipulato tra un’impresa di prima trasformazione del tabacco, da un lato, e un agricoltore o un’associazione di produttori che lo rappresenta, dall’altro, purché l’associazione di produttori sia riconosciuta dallo Stato membro.
2. Il contratto di coltivazione è stipulato per varietà o per gruppo di varietà. Esso obbliga l’impresa di prima trasformazione a prendere in consegna il quantitativo di tabacco in foglia previsto nel contratto e l’agricoltore o l’associazione di produttori che lo rappresenta a consegnare all’impresa di prima trasformazione detto quantitativo, entro i limiti della sua produzione effettiva.
3. Per ogni raccolto, il contratto di coltivazione contiene almeno i seguenti dati:
a)
il nome, il cognome e l’indirizzo delle parti contraenti;
b)
la varietà o il gruppo di varietà di tabacco oggetto del contratto;
c)
il quantitativo massimo da consegnare;
d)
il luogo esatto in cui è coltivato il tabacco, ossia la zona di produzione di cui all’articolo 171 quater quater, la provincia, il comune e gli estremi della parcella in base al sistema integrato di controllo;
e)
la superficie della parcella, escluse strade aziendali o recinzioni;
f)
il prezzo d’acquisto per grado qualitativo, escluso l’importo dell’aiuto, le eventuali spese di servizio e le tasse;
g)
i requisiti qualitativi minimi convenuti per grado qualitativo, con un minimo di tre gradi in funzione della posizione delle foglie sul fusto, nonché l’impegno del produttore a consegnare all’impresa di trasformazione tabacco greggio selezionato per grado qualitativo e rispondente almeno ai suddetti requisiti di qualità;
h)
l’impegno dell’impresa di prima trasformazione a versare all’agricoltore il prezzo di acquisto secondo il grado di qualità;
i)
il termine per il pagamento del prezzo d’acquisto, che non può essere superiore a trenta giorni dalla data della consegna;
j)
l’impegno dell’agricoltore a trapiantare il tabacco sulla parcella di cui trattasi entro il 20 giugno dell’anno del raccolto.
4. Qualora un ritardo nel trapianto porti a superare la data del 20 giugno, l’agricoltore è tenuto ad informarne entro tale data l’impresa di trasformazione e le autorità competenti dello Stato membro mediante lettera raccomandata precisando il motivo del ritardo e fornendo le informazioni relative ad eventuali cambiamenti di parcella.
5. Le parti contraenti di un contratto di coltivazione possono aumentare i quantitativi inizialmente precisati nel contratto mediante clausola aggiuntiva scritta. La clausola aggiuntiva è trasmessa per registrazione all’autorità competente entro il quarantesimo giorno successivo al termine previsto per la conclusione dei contratti di coltivazione dall’articolo 171 quater sexies, paragrafo 1.
Articolo 171 quater sexies
Conclusione e registrazione dei contratti
1. Salvo forza maggiore, i contratti di coltivazione sono stipulati entro il 30 aprile dell’anno del raccolto. Gli Stati membri possono stabilire una data anteriore.
2. Salvo forza maggiore, i contratti di coltivazione stipulati sono trasmessi per registrazione all’organismo competente entro 15 giorni dal termine fissato per la loro conclusione, a norma del paragrafo 1.
L’organismo competente è quello dello Stato membro in cui è effettuata la trasformazione.
Se la trasformazione è effettuata in uno Stato membro diverso da quello in cui è coltivato il tabacco, l’organismo competente dello Stato membro di trasformazione invia immediatamente copia del contratto registrato all’organismo competente dello Stato membro di produzione. Tale organismo, se non esegue esso stesso i controlli del regime di aiuto, invia copia dei contratti registrati al servizio di controllo competente.
3. Se il termine per la firma del contratto, di cui al paragrafo 1, o per la trasmissione del contratto di coltivazione, di cui al paragrafo 2, è superato di non oltre quindici giorni, l’aiuto da erogare è ridotto del 20 %.
Articolo 171 quater septies
Contratti stipulati con un’associazione di produttori
1. Il contratto di coltivazione stipulato tra un’impresa di prima trasformazione e un’associazione di produttori è corredato di un elenco nominativo degli agricoltori e dei relativi quantitativi massimi da consegnare, con l’ubicazione esatta delle parcelle e della loro superficie, come previsto all’articolo 171quater quinquies, paragrafo 3, lettere c), d) e e).
L’elenco è presentato per registrazione all’autorità competente entro il 15 maggio dell’anno del raccolto.
2. L’associazione di produttori di cui al paragrafo 1 non può esercitare l’attività di prima trasformazione del tabacco.
3. Gli agricoltori che producono tabacco non possono appartenere a più di un’associazione di produttori.
Articolo 171 quater octies
Requisiti qualitativi minimi
Il tabacco consegnato all’impresa di trasformazione è di qualità sana, leale e mercantile ed esente dalle caratteristiche elencate nell’allegato XXVII. Gli Stati membri o le parti contraenti possono fissare requisiti qualitativi più rigorosi.
Articolo 171 quater nonies
Controversie
Gli Stati membri possono prevedere che le controversie sulla qualità del tabacco consegnato all’impresa di prima trasformazione siano sottoposte ad un organo d’arbitrato. Gli Stati membri stabiliscono le modalità relative alla composizione e alle deliberazioni di tali organismi. Gli organismi di arbitrato includono un ugual numero di rappresentanti dei produttori e delle imprese di trasformazione.
Articolo 171 quater decies
Ammontare dell’aiuto
In applicazione dell’articolo 110 duodecies, lettera d), del regolamento (CE) n. 1782/2003, gli Stati membri fissano un importo indicativo, per kg, dell’aiuto per varietà o gruppo di varietà di tabacco anteriormente al 15 marzo dell’anno del raccolto. Gli Stati membri possono differenziare il livello dell’aiuto in funzione della qualità del tabacco consegnato. Per ogni varietà o gruppo di varietà, il livello dell’aiuto non può essere superiore all’importo del premio per gruppo di varietà fissato per il raccolto 2005 dal regolamento (CE) n. 546/2002 del Consiglio (10).
Gli Stati membri fissano un importo definitivo dell’aiuto, per kg, per varietà o gruppo di varietà di tabacco, entro 15 giorni lavorativi dalla data di conclusione della consegna di tutto il tabacco per il raccolto considerato. Se l’importo complessivo dell’aiuto chiesto in uno Stato membro supera il massimale nazionale fissato all’articolo 110 terdecies del regolamento (CE) n. 1782/2003, ritoccato a norma dell’articolo 110 quaterdecies del medesimo regolamento, lo Stato membro applica una riduzione lineare agli importi versati ad ogni agricoltore.
Articolo 171 quater undecies
Calcolo dell’aiuto
1. L’aiuto da versare agli agricoltori è calcolato in base al peso del tabacco in foglia della varietà o del gruppo di varietà di cui trattasi, corrispondente alla qualità minima richiesta e preso in consegna dall’impresa di prima trasformazione.
2. Se il tasso di umidità è superiore o inferiore alla percentuale indicata nell’allegato XXVIII per la varietà di cui trattasi, il peso viene adeguato, per ogni punto percentuale di differenza, entro i limiti di tolleranza di cui allo stesso allegato.
3. I metodi per determinare il tasso di umidità, i livelli e la frequenza del prelievo di campioni e la modalità di calcolo del peso adeguato sono indicati nell’allegato XXIX.
Articolo 171 quater duodecies
Consegna
1. Salvo forza maggiore, gli agricoltori consegnano l’intera produzione all’impresa di prima trasformazione entro il 30 aprile dell’anno successivo all’anno del raccolto, pena la perdita del diritto all’aiuto. Gli Stati membri possono stabilire una data anteriore.
2. La consegna è effettuata direttamente nel luogo in cui il tabacco sarà trasformato, oppure, se lo Stato membro l’autorizza, in un centro d’acquisto riconosciuto. L’organismo di controllo riconosce i centri di acquisto, che devono disporre di infrastrutture, di strumenti di pesatura e di locali adeguati.
3. Qualora il tabacco non trasformato non sia stato consegnato nei luoghi menzionati al paragrafo 2, oppure se il trasportatore non possieda l’autorizzazione di trasporto per il trasferimento di quantitativi distinti di tabacco dal centro d’acquisto allo stabilimento di trasformazione, l’impresa di prima trasformazione che ha preso in consegna il tabacco contravvenendo alle norme è tenuta a versare allo Stato membro una somma pari all’importo degli aiuti corrispondenti al quantitativo di tabacco in causa. Tale somma è accreditata al Fondo europeo agricolo di orientamento e di garanzia (FEAOG).
Articolo 171 quater terdecies
Pagamento
L’organismo competente dello Stato membro versa l’aiuto all’agricoltore sulla scorta di un attestato di controllo rilasciato dal competente organismo di controllo che certifica l’avvenuta consegna del tabacco.
Articolo 171 quater quaterdecies
Anticipi
1. In deroga all’articolo 10, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 796/2004, gli Stati membri possono prevedere un sistema di anticipi del pagamento dell’aiuto per il tabacco agli agricoltori.
2. Gli agricoltori possono presentare una domanda di anticipo dopo il 16 settembre dell’anno del raccolto. Salvo disposizioni contrarie dello Stato membro che ne fosse già in possesso, alla domanda di anticipo sono acclusi i documenti seguenti:
a)
copia del contratto di coltivazione con il rispettivo numero di registrazione;
b)
una dichiarazione scritta dell’agricoltore in cui sono indicati i quantitativi di tabacco che è in grado di consegnare nel raccolto in corso.
3. Il versamento dell’anticipo, di importo pari al 50 % dell’aiuto da corrispondere al produttore in base a livello indicativo dell’aiuto fissato a norma dell’articolo 171 quater decies, è subordinato alla costituzione di una cauzione di importo pari all’importo dell’anticipo stesso maggiorato del 15 %.
Una volta versato l’intero importo dell’aiuto, la cauzione è svincolata a norma dell’articolo 19 del regolamento (CEE) n. 2220/85.
4. L’anticipo è versato a decorrere dal 16 ottobre dell’anno del raccolto ed entro trenta giorni dalla presentazione della domanda di cui al paragrafo 2 e della prova dell’avvenuta costituzione della cauzione di cui al paragrafo 3.
L’anticipo versato è dedotto dall’importo dell’aiuto per il tabacco di cui all’articolo 171 quater terdecies.
5. Gli Stati membri determinano le condizioni complementari per il versamento degli anticipi, in particolare il termine ultimo per la presentazione delle domande. Gli agricoltori non possono presentare domanda di anticipo dopo aver iniziato le consegne.
Articolo 171 quater quindecies
Trasformazione del tabacco in un altro Stato membro
1. L’aiuto è versato o anticipato dallo Stato membro in cui il tabacco è stato coltivato.
2. Se il tabacco è trasformato in uno Stato membro diverso da quello in cui è stato coltivato, lo Stato membro in cui ha luogo la trasformazione comunica allo Stato membro di produzione, dopo aver espletato i controlli necessari, tutti i dati necessari per il versamento dell’aiuto e per lo svincolo delle cauzioni.
Articolo 171 quater sexdecies
Comunicazioni alla Commissione
1. Gli Stati membri interessati comunicano alla Commissione entro il 31 gennaio dell’anno del raccolto:
a)
nome e indirizzo degli organismi competenti della registrazione dei contratti di coltivazione;
b)
nome e indirizzo delle imprese di prima trasformazione riconosciute.
La Commissione pubblica nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea, serie C, l’elenco degli organismi competenti della registrazione dei contratti di coltivazione e delle imprese di prima trasformazione riconosciute.
2. Lo Stato membro interessato comunica senza indugio alla Commissione le misure nazionali adottate per l’applicazione del presente capitolo.
Articolo 171 quater sepdecies
Misure transitorie
Fatte salve future modifiche, i produttori di tabacco le cui quote sono state riscattate durante i raccolti 2002 e 2003 a norma dell’articolo 14 del regolamento (CEE) n. 2075/92 hanno diritto, a decorrere dal 1o gennaio 2006 per i rimanenti cinque raccolti successivi a quello del riscatto delle loro quote, di ricevere ogni anno un importo pari a una percentuale del premio erogato per il raccolto 2005, indicata nelle tabelle di cui all’allegato XXX. Tali importi sono versati anteriormente al 31 maggio di ogni anno.
8)
l’articolo 172 è modificato come segue:
a)
sono inseriti i seguenti paragrafi:
«3 bis. Il regolamento (CE) n. 1591/2001 è abrogato. Esso continua tuttavia ad applicarsi per la campagna di commercializzazione 2005/2006.
3 ter. I regolamenti (CEE) n. 85/93 e (CE) n. 2848/98 sono abrogati a decorrere dal 1 gennaio 2006. Essi continuano tuttavia ad applicarsi per il raccolto 2005.»;
b)
il testo del paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. I rinvii ai regolamenti abrogati si intendono fatti al presente regolamento, escluso il regolamento (CEE) n. 85/93.»;
9)
sono aggiunti gli allegati da XXIV a XXX figuranti nell’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2006, ad eccezione dell’articolo 1, punto 4), che si applica a decorrere dal 1o gennaio 2005.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 22 dicembre 2005.