SMĚRNICE RADY 2007/43/ES
ze dne 28. června 2007
o minimálních pravidlech pro ochranu kuřat chovaných na maso
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (2),
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Protokol o ochraně a dobrých životních podmínkách zvířat připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství vyžaduje, aby Společenství a členské státy při vymezování a provádění politik v oblasti zemědělství plně zohledňovaly požadavky na dobré životní podmínky zvířat a současně respektovaly právní nebo správní předpisy a zvyklosti členských států, které se týkají zejména náboženských obřadů, kulturních tradic a regionálního dědictví.
(2)
Směrnice Rady 98/58/ES ze dne 20. července 1998 o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely (3), která byla vypracována na základě Evropské úmluvy o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely (4) (dále jen „úmluva“), stanoví minimální normy pro ochranu zvířat chovaných nebo držených pro hospodářské účely včetně ustanovení o ustájení, krmivu, vodě a péči vhodné pro fyziologické nebo etologické potřeby zvířat.
(3)
Společenství je smluvní stranou úmluvy, v jejímž rámci bylo přijato zvláštní doporučení týkající se domácí drůbeže (Gallus gallus); toto doporučení obsahuje doplňková ustanovení pro drůbež chovanou na maso.
(4)
Podle zprávy Vědeckého výboru pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat ze dne 21. března 2000 týkající se dobrých životních podmínek kuřat chovaných na maso (brojlerů) není rychlý růst kuřecích plemen, která jsou v současné době používána pro tento účel, doprovázen uspokojivou úrovní dobrých životních podmínek a zdraví a negativní dopady vysoké hustoty osazení jsou nižší v budovách, kde lze udržet dobré vnitřní klimatické podmínky.
(5)
Zvláštní ustanovení týkající se ploch bez steliva, jejichž cílem je minimalizovat vliv genetických charakteristik nebo zahrnout kromě dermatitidy polštářků běháků další ukazatele dobrých životních podmínek zvířat, budou přijata, jakmile budou k dispozici příslušná stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin.
(6)
Na úrovni Společenství je třeba stanovit pravidla pro ochranu kuřat chovaných na maso, aby nedošlo k narušení hospodářské soutěže, které by mohlo ohrozit hladký průběh společné organizace trhu v daném odvětví, a aby byl zajištěn racionální vývoj tohoto odvětví.
(7)
V souladu se zásadou proporcionality je nezbytné a vhodné pro dosažení základního cíle, tj. zlepšit životní podmínky zvířat v intenzivním chovu kuřat, stanovit minimální pravidla pro ochranu kuřat chovaných na maso. V souladu s čl. 5 odst. 3 Smlouvy nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení stanovených cílů.
(8)
Pravidla by se měla zaměřit na otázky dobrých životních podmínek v systémech intenzivního chovu. Je třeba stanovit minimální prahovou hodnotu pro uplatňování této směrnice, aby se zamezila nepřiměřená opatření, která by se vztahovala i na chov malých hejn kuřat.
(9)
Je důležité, aby osoby pečující o kuřata byly seznámeny s odpovídajícími požadavky na dobré životní podmínky zvířat a měly odpovídající odbornou přípravu pro plnění svých úkolů nebo získaly zkušenosti rovnocenné této odborné přípravě.
(10)
Při stanovení pravidel pro ochranu kuřat chovaných na maso by měla být udržena rovnováha mezi různými aspekty, které je třeba vzít v úvahu, pokud jde o dobré životní podmínky a zdraví zvířat, hospodářské a sociální zájmy a vliv na životní prostředí.
(11)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (5) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví a dobrých životních podmínkách zvířat (6) již stanovují rámec pro úřední kontroly včetně dodržování některých pravidel pro dobré životní podmínky zvířat. Kromě toho nařízení (ES) č. 882/2004 stanoví, že členské státy mají předkládat výroční zprávy o provádění víceletých vnitrostátních kontrolních plánů včetně výsledků kontrol a provedených auditů. Za tímto účelem se v uvedených nařízeních i v rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti (7) počítá s finanční podporou.
(12)
V různých členských státech již existují různé nepovinné režimy označování kuřecího masa na základě dodržování norem pro dobré životní podmínky zvířat a ostatních parametrů.
(13)
Vzhledem ke zkušenostem získaným při uplatňování těchto nepovinných režimů označování je třeba, aby Komise předložila zprávu o možném zavedení, a to na úrovni Společenství, zvláštního harmonizovaného režimu povinného označování kuřecího masa, výrobků z kuřecího masa a polotovarů z kuřecího masa na základě dodržování norem pro dobré životní podmínky zvířat, včetně možných společensko-hospodářských dopadů, důsledků pro hospodářské partnery Společenství a slučitelnosti tohoto režimu označování s pravidly Světové obchodní organizace.
(14)
Je třeba, aby Komise předložila zprávu založenou na nových vědeckých údajích, jež by zohledňovala další výzkum a praktické zkušenosti a byla by zaměřena na další zlepšení životních podmínek kuřat chovaných na maso včetně rodičovských hejn těchto kuřat, zejména pokud jde o aspekty nespadající do oblasti působnosti této směrnice. Tato zpráva by se měla zabývat zejména možností zavést prahové hodnoty ukazatelů špatných životních podmínek zvířat zjištěných během postmortálního vyšetření a vlivem genetických parametrů na zjištěné závady, které vedou ke špatným životním podmínkám kuřat chovaných na maso.
(15)
Členské státy by měly stanovit pravidla týkající se sankcí v případě porušení ustanovení této směrnice a zajistit jejich provádění. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(16)
V souladu s odstavcem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (8) by měla Rada vybídnout členské státy k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(17)
Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijímána v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (9),
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a rozsah
1. Tato směrnice se vztahuje na kuřata chovaná na maso.
Nevztahuje se však na:
a)
hospodářství s méně než 500 kuřaty;
b)
hospodářství pouze s hejny kuřat pro rozmnožovací chov;
c)
líhně;
d)
kuřata z extenzivního chovu ve vnitřních prostorách a z chovu ve volném výběhu, jak je uvedeno v písmenech b), c), d), e) přílohy IV nařízení Komise (EHS) č. 1538/91 ze dne 5. června 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso (10), a
e)
kuřata z ekologického chovu v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin (11).
2. Směrnice se použije na hejna pro užitkový chov v hospodářstvích, která mají jak rozmnožovací, tak užitkový chov.
Členské státy mohou přijímat přísnější opatření v oblasti, na kterou se vztahuje tato směrnice.
Odpovědnost za dobré životní podmínky zvířat má v první řadě majitel nebo chovatel zvířat.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„vlastníkem“ jakákoli fyzická nebo právnická osoba nebo osoby vlastnící hospodářství s chovem kuřat;
b)
„držitelem“ jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která je trvale nebo na přechodnou dobu odpovědná za kuřata, a to na základě smlouvy nebo podle zákona;
c)
„příslušným orgánem“ ústřední orgán členského státu s pravomocí provádět kontroly týkající se dobrých životních podmínek zvířat, jakož i veterinární a zootechnické kontroly, nebo jakýkoli jiný orgán, na který byla tato pravomoc přenesena na regionální, místní nebo jiné úrovni;
d)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař ve smyslu přílohy I, oddílu III, kapitoly IV části A nařízení (ES) č. 854/2004, který je kvalifikován jednat v této funkci a je jmenován příslušným orgánem;
e)
„kuřetem“ zvíře druhu Gallus gallus chované na maso;
f)
„hospodářstvím“ výrobní provoz s chovem kuřat;
g)
„halou“ budova hospodářství, ve které je chováno hejno kuřat;
h)
„využitelnou plochou“ plocha se stelivem kdykoli přístupná kuřatům;
i)
„hustotou osazení“ celková živá hmotnost kuřat, která se ve stejném čase nacházejí v hale, a to na čtvereční metr využitelné plochy;
j)
„hejnem“ skupina kuřat, která jsou umístěna v hale hospodářství a která se v této hale nacházejí současně;
k)
„denní mírou úmrtnosti“ počet kuřat, která uhynula v jedné hale ve stejný den, včetně kuřat, která byla poražena z důvodu onemocnění nebo i z jiných důvodů, vydělený počtem kuřat, která se v uvedený den nacházejí v hale, vynásobeno 100;
l)
„kumulativní denní mírou úmrtnosti“ součet denních měr úmrtnosti;
2. Definici pojmu „využitelná plocha“ podle odst. 1 písm. h), pokud jde o plochu bez steliva, lze doplnit v souladu s postupem uvedeným v článku 11, a to po obdržení vědeckého stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin týkajícího se vlivu ploch bez steliva na dobré životní podmínky kuřat.
Článek 3
Požadavky na chov kuřat
1. Členské státy zajistí, aby:
a)
všechny haly splňovaly požadavky stanovené v příloze I;
b)
příslušný orgán nebo úřední veterinární lékař prováděl požadované kontroly, sledování a následná opatření, včetně těch, které jsou stanoveny v příloze III.
2. Členské státy zajistí, aby maximální hustota osazení v hospodářství nebo v hale hospodářství nikdy nepřekročila 33 kg/m2.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy umožnit chov kuřat s vyšší hustotou osazení, a to za předpokladu, že vlastník nebo držitel splňuje jak požadavky uvedené v příloze I, tak požadavky uvedené v příloze II.
4. Členské státy zajistí, aby v případě, že je udělena výjimka podle odstavce 3, maximální hustota osazení v hospodářství nebo v hale hospodářství nikdy nepřekročila 39 kg/m2.
5. Jsou-li splněna kritéria uvedená v příloze V, mohou členské státy povolit, aby maximální hustota osazení podle odstavce 4 byla zvýšena o nejvýše 3 kg/m2.
Článek 4
Odborná příprava a pokyny pro osoby, které zacházejí s kuřaty
1. Členské státy zajistí, aby chovatelé, kteří jsou fyzickými osobami, absolvovali dostatečnou odbornou přípravu pro své úkoly a aby byly k dispozici vhodné kurzy odborné přípravy.
2. Kurzy odborné přípravy uvedené v odstavci 1 jsou zaměřeny na aspekty dobrých životních podmínek zvířat a zabývají se zejména otázkami uvedenými v příloze IV.
3. Členské státy zajistí, aby byl zřízen systém pro kontrolu a schvalování kurzů odborné přípravy. Chovatel kuřat musí mít osvědčení, které je uznáváno příslušným orgánem členského státu a které potvrzuje absolvování takového kurzu odborné přípravy nebo získání zkušeností rovnocenných této odborné přípravě.
4. Členské státy mohou zkušenosti získané před 30. červnem 2010 uznat za rovnocenné účasti v těchto kurzech odborné přípravy a vydají osvědčení o uznání rovnocennosti.
5. Členské státy mohou stanovit, že požadavky uvedené v odstavcích 1 až 4 se vztahují rovněž na vlastníky.
6. Vlastník nebo chovatel poskytne osobám, které jsou jím zaměstnány nebo najaty, aby se staraly o kuřata nebo aby je chytaly a nakládaly, pokyny a vedení ohledně příslušných požadavků na dobré životní podmínky zvířat, včetně požadavků na metody porážky používané v hospodářstvích.
Článek 5
Označování drůbežího masa
Do dne 31. prosince 2009 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o možném zavedení zvláštního harmonizovaného režimu povinného označování kuřecího masa, výrobků z kuřecího masa a polotovarů z kuřecího masa, který bude založen na dodržování norem pro dobré životní podmínky zvířat.
Zpráva se bude zabývat možnými společensko-hospodářskými dopady, důsledky pro hospodářské partnery Společenství a souladu tohoto režimu označování s pravidly Světové obchodní organizace.
Ke zprávě budou přiloženy vhodné legislativní návrhy zohledňující tyto úvahy a zkušenosti získané členskými státy při uplatňování nepovinných režimů označování.
Článek 6
Zpráva Komise Evropskému parlamentu a Radě
1. Na základě vědeckého stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin předloží Komise nejpozději do 31. prosince 2010 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vlivu genetických parametrů na zjištěné nedostatky vedoucí ke špatným životním podmínkám kuřat. Ke zprávě mohou být případně přiloženy vhodné legislativní návrhy.
2. Členské státy předloží Komisi výsledky sběru údajů založené na sledování reprezentativního vzorku hejn poražených během období o délce minimálně jednoho roku. Pro zajištění relevantní analýzy by požadavky týkající se výběru vzorků a údajů uvedené v příloze III měly být vědecky podložené, objektivní a srovnatelné a měly by být stanoveny v souladu s postupem uvedeným v článku 11.
Je možné, že členské státy budou na sběr údajů pro účely této směrnice potřebovat finanční příspěvek ze strany Společenství.
3. Na základě dostupných údajů a s ohledem na nové vědecké poznatky Komise předloží nejpozději do 30. června 2012 Evropskému parlamentu a Radě zprávu týkající se uplatňování této směrnice a jejího vlivu na dobré životní podmínky kuřat, jakož i vytvoření ukazatelů dobrých životních podmínek zvířat. Tato zpráva zohlední různé podmínky a metody produkce. Tato zpráva zohlední rovněž společensko-hospodářské a administrativní dopady této směrnice, včetně regionálních hledisek.
Článek 7
Kontroly
1. Příslušný orgán vykonává nediskriminační kontroly za účelem ověření dodržování požadavků této směrnice.
Tyto kontroly se provádějí u přiměřeného počtu zvířat chovaných v rámci členského státu, v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 882/2004, a mohou být prováděny současně s kontrolami pro jiné účely.
Členské státy zavedou vhodné postupy pro stanovení hustoty osazení.
2. Každý rok nejpozději dne 30. června předloží členský stát Komisi výroční zprávu o inspekcích podle odstavce 1 provedených za předchozí rok. Ke zprávě připojí seznam nejdůležitějších opatření, jež příslušný orgán přijal za účelem odstranění nejzávažnějších zjištěných problémů týkajících se dobrých životních podmínek zvířat.
Článek 8
Příručka osvědčených řídících postupů
Členské státy podporují vypracování příruček osvědčených řídících postupů, které obsahují pokyny k dodržování této směrnice. Podporují též šíření a používání těchto příruček.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly prováděny. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději dne 30. června 2010 a neprodleně ji informují o všech následných změnách, kterými budou tato ustanovení dotčena.
Článek 10
Prováděcí pravomoci
Opatření nezbytná k zajištění jednotného provádění této směrnice se mohou přijmout v souladu s postupem uvedeným v článku 11.
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (12) (dále jen „výbor“).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 12
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2010.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 28. června 2007.
DIRETTIVA 2007/43/CE DEL CONSIGLIO
del 28 giugno 2007
che stabilisce norme minime per la protezione dei polli allevati per la produzione di carne
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 37,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (2),
previa consultazione del Comitato delle regioni,
considerando quanto segue:
(1)
Il protocollo sulla protezione ed il benessere degli animali allegato al trattato che istituisce la Comunità europea prevede che, nella formulazione e nell’attuazione delle politiche nel settore dell’agricoltura, la Comunità e gli Stati membri tengano pienamente conto delle esigenze in materia di benessere degli animali, rispettando nel contempo le disposizioni legislative o amministrative e le consuetudini degli Stati membri per quanto riguarda, in particolare, i riti religiosi, le tradizioni culturali e il patrimonio regionale.
(2)
La direttiva 98/58/CE del Consiglio, del 20 luglio 1998, riguardante la protezione degli animali negli allevamenti (3), redatta sulla base della Convenzione europea sulla protezione degli animali negli allevamenti (4) («la convenzione»), definisce norme minime per la protezione degli animali negli allevamenti, con disposizioni relative alla disponibilità di un ricovero, di alimentazione e di cure adeguate alle esigenze fisiologiche ed etologiche degli animali.
(3)
La Comunità ha aderito alla Convenzione e una raccomandazione specifica relativa ai polli domestici (Gallus gallus), comprensiva di disposizioni aggiuntive per i polli allevati per la produzione di carne, è stata adottata nell’ambito della Convenzione.
(4)
La relazione del comitato scientifico della salute e del benessere degli animali, del 21 marzo 2000, sul benessere dei polli allevati per la produzione di carne (broiler) ha concluso che l’elevato tasso di crescita delle varietà di polli attualmente impiegate a tal fine non è accompagnato da un livello soddisfacente di benessere e salute degli animali, e che gli effetti negativi dell’elevata densità sono minori negli edifici al cui interno sono possibili condizioni climatiche favorevoli.
(5)
Appena saranno disponibili i relativi pareri dell’Autorità europea per la sicurezza alimentare (EFSA), saranno adottate disposizioni specifiche per le aree non provviste di lettiera, al fine di minimizzare l’influenza di parametri genetici o di includere indicatori di benessere oltre alla pododermatite.
(6)
È necessario stabilire norme a livello comunitario per la protezione dei polli allevati per la produzione di carne, al fine di evitare distorsioni della concorrenza che possono interferire col corretto funzionamento dell’organizzazione comune di mercato in questo settore, nonché per garantire lo sviluppo razionale del settore stesso.
(7)
In conformità del principio di proporzionalità è necessario e opportuno, per raggiungere l’obiettivo fondamentale di introdurre miglioramenti quanto al benessere degli animali nell’allevamento intensivo di pollame, stabilire norme minime per la protezione dei polli allevati per la produzione di carne. In conformità dell’articolo 5, terzo comma, del trattato, la presente direttiva non va al di là di quanto necessario per il raggiungimento degli obiettivi perseguiti.
(8)
Le norme dovrebbero concentrarsi sui problemi di benessere nei sistemi di allevamento intensivo. Per evitare di applicare misure sproporzionate all’allevamento di piccoli gruppi di polli, occorre stabilire una soglia minima per l’applicazione della presente direttiva.
(9)
È importante che il personale che si occupa dei polli comprenda le esigenze in materia di benessere degli animali e riceva una formazione adeguata per svolgere le proprie mansioni o abbia acquisito un’esperienza equivalente a detta formazione.
(10)
Nello stabilire norme per la protezione dei polli allevati per la produzione di carne, occorre mantenere un equilibrio tra i diversi aspetti da considerare per quanto attiene al benessere degli animali, alle considerazioni sanitarie, economiche e sociali e all’impatto ambientale.
(11)
Il regolamento (CE) n. 854/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, che stabilisce norme specifiche per l’organizzazione di controlli ufficiali sui prodotti di origine animale destinati al consumo umano (5), e il regolamento (CE) n. 882/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, relativo ai controlli ufficiali intesi a verificare la conformità alla normativa in materia di mangimi e di alimenti e alle norme sulla salute e sul benessere degli animali (6), definiscono già un quadro per i controlli ufficiali che prevede il rispetto di alcune norme in materia di benessere degli animali. Inoltre, il regolamento (CE) n. 882/2004 prevede che gli Stati membri presentino relazioni annuali sull’attuazione dei piani di controllo nazionali pluriennali, comprensive dei risultati dei controlli e degli audit effettuati. A tale scopo è previsto un sostegno finanziario sia in tali regolamenti sia nella decisione 90/424/CEE del Consiglio, del 26 giugno 1990, relativa a talune spese nel settore veterinario (7).
(12)
In diversi Stati membri esistono già vari sistemi facoltativi per l’etichettatura della carne di pollo, in conformità delle norme sul benessere degli animali e di altri parametri.
(13)
Alla luce dell’esperienza ottenuta applicando tali sistemi facoltativi di etichettatura, è opportuno che la Commissione presenti una relazione sulla possibile introduzione di un sistema di etichettatura specifico, armonizzato e obbligatorio a livello comunitario per la carne, i prodotti e le preparazioni a base di carne di pollo, nel rispetto delle norme relative al benessere degli animali e tenendo conto delle possibili implicazioni socioeconomiche, degli effetti sui partner economici della Comunità e della conformità del sistema di etichettatura con le norme dell’Organizzazione mondiale del commercio.
(14)
È opportuno che la Commissione presenti una relazione basata su prove scientifiche aggiornate, tenendo conto delle ricerche ed esperienze pratiche ulteriori per migliorare il benessere dei polli allevati per la produzione di carne, compresa la linea ascendente di tali polli, in particolare per quanto riguarda gli aspetti non coperti dalla presente direttiva. La relazione dovrebbe considerare in modo specifico la possibilità di introdurre soglie per le indicazioni di condizioni di scarso benessere individuate durante le ispezioni post mortem e l’influenza dei parametri genetici sulle carenze individuate che sono all’origine di scarso benessere dei polli allevati per la produzione di carne.
(15)
È opportuno che gli Stati membri stabiliscano norme relative alle sanzioni da irrogare in caso di violazione delle disposizioni della presente direttiva e ne garantiscano l’applicazione. Le sanzioni devono essere efficaci, proporzionate e dissuasive.
(16)
Il Consiglio, a norma del punto 34 dell’accordo interistituzionale «Legiferare meglio» (8), dovrebbe incoraggiare gli Stati membri a redigere e rendere pubblici, nell’interesse proprio e della Comunità, prospetti indicanti, per quanto possibile, la concordanza tra la presente direttiva e i provvedimenti di attuazione.
(17)
Le misure necessarie per l’attuazione della presente direttiva sono adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l’esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (9),
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Oggetto e ambito di applicazione
1. La presente direttiva si applica ai polli allevati per la produzione di carne.
Non si applica tuttavia:
a)
alle aziende con meno di 500 polli;
b)
alle aziende in cui sono allevati soltanto gruppi di polli da riproduzione;
c)
agli incubatoi;
d)
ai polli allevati estensivamente al coperto e all’aperto, di cui alle lettere b), c), d) ed e) dell’allegato IV del regolamento (CEE) n. 1538/91 della Commissione, del 5 giugno 1991, recante disposizioni di applicazione del regolamento (CEE) n. 1906/90 che stabilisce talune norme di commercializzazione per le carni di pollame (10); e
e)
ai polli allevati con metodi biologici in conformità del regolamento (CEE) n. 2092/91 del Consiglio, del 24 giugno 1991, relativo al metodo di produzione biologico di prodotti agricoli e alla indicazione di tale metodo sui prodotti agricoli e sulle derrate alimentari (11).
2. La presente direttiva si applica agli animali d’allevamento presenti nelle aziende con animali sia da riproduzione che d’allevamento.
Gli Stati membri restano liberi di adottare misure più rigorose nel settore oggetto della presente direttiva.
La responsabilità principale per il benessere degli animali spetta al proprietario o al detentore degli animali stessi.
Articolo 2
Definizioni
1. Ai fini della presente direttiva si intende per:
a)
«proprietario»: qualunque persona fisica o giuridica proprietaria dell’azienda in cui è allevato il pollame;
b)
«detentore»: qualunque persona fisica o giuridica responsabile dei polli a titolo contrattuale o per legge, in modo temporaneo o permanente;
c)
«autorità competente»: l’autorità centrale di uno Stato membro competente per effettuare i controlli relativi al benessere degli animali ed i controlli veterinari e zootecnici o qualsiasi altra autorità cui è stata conferita competenza in materia a livello regionale, locale o altro;
d)
«veterinario ufficiale»: un veterinario qualificato, in conformità dell’allegato I, sezione III, capo IV, parte A), del regolamento (CE) n. 854/2004, ad assumere tale funzione e nominato dall’autorità competente;
e)
«pollo»: animale della specie Gallus gallus allevato per la produzione di carne;
f)
«azienda»: un luogo di produzione in cui si allevano polli;
g)
«pollaio»: un edificio all’interno di un’azienda in cui è allevato un gruppo di polli;
h)
«area utilizzabile»: un’area provvista di lettiera e sempre accessibile ai polli;
i)
«densità di allevamento»: il peso vivo complessivo dei polli presenti contemporaneamente in un pollaio per metro quadro di area utilizzabile;
j)
«gruppo»: un insieme di polli collocati e presenti contemporaneamente in un pollaio di un’azienda;
k)
«tasso di mortalità giornaliera»: il numero dei polli deceduti in un pollaio lo stesso giorno, compresi quelli abbattuti per malattia o per altri motivi, diviso per il numero di polli presenti in tale giorno nel pollaio, moltiplicato per 100;
l)
«tasso di mortalità giornaliera cumulativo»: la somma dei tassi di mortalità giornaliera.
2. La definizione di «area utilizzabile» di cui al paragrafo 1, lettera h), riguardo alle aree non provviste di lettiera può essere completata secondo la procedura di cui all’articolo 11, alla luce dei risultati del parere scientifico dell’Agenzia europea per la sicurezza alimentare sull’impatto delle aree provviste di lettiera sul benessere dei polli.
Articolo 3
Norme per l’allevamento dei polli
1. Gli Stati membri garantiscono che:
a)
tutti i pollai rispettino le norme di cui all’allegato I;
b)
le ispezioni previste, il monitoraggio e i controlli successivi, compresi quelli di cui all’allegato III, siano effettuati dall’autorità competente o dal veterinario ufficiale.
2. Gli Stati membri garantiscono che la densità massima di allevamento in un’azienda o in un pollaio di un’azienda non superi in alcun momento 33 kg/m2.
3. In deroga al paragrafo 2, gli Stati membri possono stabilire una maggiore densità massima purché il proprietario o il detentore rispetti le norme di cui all’allegato II oltre a quelle di cui all’allegato I.
4. Gli Stati membri provvedono affinché, qualora sia concessa una deroga ai sensi del paragrafo 3, la densità massima di allevamento in un’azienda o in un pollaio di un’azienda non superi in alcun momento 39 kg/m2.
5. Quando i criteri di cui all’allegato V sono soddisfatti, gli Stati membri possono autorizzare un aumento della densità massima di allevamento di cui al paragrafo 4 di 3 kg/m2 al massimo.
Articolo 4
Formazione e orientamento per il personale che si occupa dei polli
1. Gli Stati membri provvedono affinché i detentori che sono persone fisiche ricevano una formazione sufficiente allo svolgimento delle loro mansioni e siano disponibili corsi di formazione adeguati.
2. I corsi di formazione di cui al paragrafo 1 sono incentrati sugli aspetti relativi al benessere e riguardano in particolare le questioni elencate nell’allegato IV.
3. Gli Stati membri provvedono affinché sia istituito un sistema per il controllo e l’approvazione dei corsi di formazione. Il detentore dei polli deve essere titolare di un certificato riconosciuto dall’autorità competente dello Stato membro interessato, attestante il completamento dei corsi di formazione o l’acquisizione di un’esperienza equivalente alla formazione stessa.
4. Gli Stati membri possono riconoscere l’esperienza acquisita anteriormente al 30 giugno 2010 come equivalente alla partecipazione ai corsi di formazione ed emettono certificati per attestare tale equivalenza.
5. Gli Stati membri possono stabilire che le disposizioni di cui ai paragrafi da 1 a 4 si applichino anche ai proprietari.
6. I proprietari o i detentori forniscono istruzioni e orientamenti sulle norme applicabili in materia di benessere degli animali, comprese quelle relative ai metodi di abbattimento praticati nelle aziende, alle persone da loro assunte per occuparsi dei polli, catturarli o caricarli.
Articolo 5
Etichettatura delle carni di pollame
Entro il 31 dicembre 2009 la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione sulla possibile introduzione di un sistema di etichettatura specifico, armonizzato e obbligatorio per le carni, i prodotti e le preparazioni a base di carne di pollame basato sul rispetto di criteri relativi al benessere degli animali.
La relazione prende in considerazione le eventuali implicazioni socioeconomiche, gli effetti per i partner economici della Comunità e la compatibilità di tale sistema di etichettatura con le norme dell’Organizzazione mondiale del commercio.
La relazione è accompagnata da adeguate proposte legislative che tengano conto di tali considerazioni e dell’esperienza acquisita dagli Stati membri nell’applicazione dei sistemi di etichettatura facoltativi.
Articolo 6
Relazione della Commissione al Parlamento europeo e al Consiglio
1. Sulla scorta di un parere scientifico dell’Autorità europea per la sicurezza alimentare, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio, entro il 31 dicembre 2010, una relazione sull’influenza dei parametri genetici sulle carenze individuate che sono all’origine di scarso benessere dei polli. Se necessario, la relazione può essere accompagnata da adeguate proposte legislative.
2. Gli Stati membri sottopongono alla Commissione i risultati della raccolta dei dati fondata sul monitoraggio di un campione rappresentativo di gruppi macellati durante un periodo minimo di un anno. Al fine di consentire analisi pertinenti, i requisiti in materia di campionatura e di dati di cui all’allegato III dovrebbero essere scientificamente fondati, obiettivi e comparabili, ed essere stabiliti in conformità della procedura di cui all’articolo 11.
Gli Stati membri possono necessitare di un contributo finanziario della Comunità per la raccolta dei dati ai fini della presente direttiva.
3. Sulla base dei dati disponibili e tenuto conto delle nuove prove scientifiche, la Commissione trasmette al Parlamento europeo ed al Consiglio, entro il 30 giugno 2012, una relazione sull’applicazione della presente direttiva e sui suoi effetti sul benessere dei polli, nonché sullo sviluppo degli indicatori di benessere. La relazione tiene conto dei vari metodi e condizioni di produzione. Essa tiene conto altresì delle implicazioni socioeconomiche e amministrative della presente direttiva, ivi compresi gli aspetti regionali.
Articolo 7
Ispezioni
1. L’autorità competente effettua ispezioni non discriminatorie per verificare il rispetto delle disposizioni della presente direttiva.
Tali ispezioni sono effettuate su una percentuale adeguata degli animali allevati in ciascuno Stato membro, conformemente alle disposizioni pertinenti di cui al regolamento (CE) n. 882/2004, e possono essere condotte contemporaneamente a controlli effettuati ad altri fini.
Gli Stati membri instaurano procedure adeguate per determinare la densità di allevamento.
2. Gli Stati membri presentano alla Commissione, entro il 30 giugno di ogni anno, una relazione annuale sulle ispezioni di cui al paragrafo 1 effettuate nell’anno precedente. La relazione è corredata di un elenco delle azioni più importanti intraprese dall’autorità competente per ovviare ai principali problemi di benessere riscontrati.
Articolo 8
Guide alle buone pratiche di gestione
Gli Stati membri incoraggiano l’elaborazione di guide alle buone pratiche di gestione, comprendenti orientamenti riguardo all’osservanza della presente direttiva. Sono incoraggiate la diffusione e l’utilizzazione di tali guide.
Articolo 9
Sanzioni
Gli Stati membri stabiliscono le norme relative alle sanzioni applicabili in caso di violazione delle disposizioni nazionali adottate in applicazione della presente direttiva e prendono tutti i provvedimenti necessari per garantirne l’attuazione. Le sanzioni previste devono essere efficaci, proporzionate e dissuasive. Gli Stati membri notificano le relative disposizioni alla Commissione entro il 30 giugno 2010 e provvedono a notificare immediatamente le eventuali successive modifiche.
Articolo 10
Competenze di esecuzione
Le misure necessarie per garantire l’applicazione uniforme della presente direttiva possono essere adottate secondo la procedura prevista all’articolo 11.
Articolo 11
Procedura di comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali, istituito dal regolamento (CE) n. 178/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio (12), del 28 gennaio 2002, che stabilisce i principi e i requisiti generali della legislazione alimentare, istituisce l’Autorità europea per la sicurezza alimentare e fissa procedure nel campo della sicurezza alimentare («il comitato»).
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 5 e 7 della decisione 1999/468/CE.
Il termine di cui all’articolo 5, paragrafo 6, della decisione 1999/468/CE è fissato a tre mesi.
Articolo 12
Recepimento
Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva anteriormente al 30 giugno 2010.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
Articolo 13
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 14
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Lussemburgo, addì 28 giugno 2007.