NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 270/2007
ze dne 13. března 2007,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1973/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (1), a zejména na článek 145 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 (2) stanoví sdělování některých údajů Komisi. Pokud jde o podporu na tabák, vyžaduje se sdělení o orientační částce podpory na sklizňový rok, a nikoli na následující rok, jak je uvedeno v písmenu d) uvedeného článku, které je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(2)
Pokud jde o zvláštní platby na bavlnu, oznámení Komisi požadovaná čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1973/2004 a čl. 171ai odst. 3 téhož nařízení jsou redundantní. Ustanovení čl. 171ai odst. 3 by se proto mělo zrušit.
(3)
V souladu s čl. 71a odst. 2 písm. d) nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (3), musejí členské státy brát v úvahu žádosti o snížení nebo vynětí, které se mají použít u žádostí o jednotlivé podpory při stanovení koeficientu snížení v případě, kdy jsou překročeny rozpočtové stropy stanovené pro některé režimy podpory.
(4)
Článkem 4 nařízení (ES) č. 1973/2004 se stanoví některé koeficienty snížení k 15. listopadu daného roku. Celkový dopad snížení a vynětí, jež se mají použít na žádosti o jednotlivé podpory, nemusejí členské státy k uvedenému dni nutně znát. Kromě toho není třeba stanovit uvedené koeficienty k uvedenému dni.
(5)
Zkušenost dále ukazuje, že stanovení dalších koeficientů snížení požadované článkem 4 nařízení (ES) č. 1973/2004 je často obtížné provést ve lhůtě do 15. listopadu dotyčného roku. Protože není zvláštní potřeba stanovit uvedené koeficienty v tak raném stádiu a stačí, pokud se tyto údaje sdělí Komisi do 31. ledna následujícího roku, avšak v každém případě před poskytnutím plateb, měl by se článek 4 odpovídajícím způsobem pozměnit. Uvedená změna má dopad na články 3, 61, 69 a 171bb a na přílohu III a přílohu VI uvedeného nařízení, které by se tudíž měly také pozměnit.
(6)
Zpráva Komise Radě o revizi podpory pro energetické plodiny stanovená v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003 zdůraznila potřebu zvýšit přitažlivost této podpory jak pro zemědělce, tak pro zpracovatele. Proto by se měla zjednodušit prováděcí pravidla v kapitole 8 nařízení (ES) č. 1973/2004.
(7)
Režim jistot zaručuje, že suroviny vypěstované na plochách, u nichž se využívá podpora pro energetické plodiny, dodávané nákupčím nebo prvním zpracovatelům, se nakonec zpracují na energii. Jeví se však jako potřebné umožnit členským státům nahradit režim jistot alternativním režimem schválení provozovatelů, který by měl zaručit stejný stupeň efektivity. Tito schválení provozovatelé by museli dodržovat minimální požadavky a byli by postihováni v případě neplnění závazků v souladu s prováděcími pravidly, která by stanovily příslušné orgány na vnitrostátní úrovni.
(8)
Smluvní závazek je efektivním způsobem zajištění toho, že zemědělci požadující podporu pro energetické plodiny nakonec dodají uvedenou surovinu nákupčímu nebo zpracovateli. Protože však trvalé plodiny (např. rychle rostoucí mlaziny) nelze sklízet v prvním roce (prvních letech) od výsadby, měl by se smluvní závazek použít pouze od roku první sklizně.
(9)
Pro vypočítání minimálního množství suroviny, které musí zemědělec dodat k zajištění toho, aby dotyčné plochy byly použity pro energetické účely, je třeba použít reprezentativní výnosy. U některých surovin je však v důsledku jejich původní povahy zneužití prakticky nemožné, takže stanovit reprezentativní výnos není nezbytné.
(10)
Povinnost dodat všechny suroviny sklizené na dotyčných plochách neumožňuje nahradit sklizenou surovinu rovnocenným množstvím téže suroviny. U jednoletých plodin není tato povinnost nezbytná a měla by se zrušit, čímž se provádění režimu učiní pružnějším, aniž by se ohrozil základní cíl režimu.
(11)
Je třeba stanovit, pokud to je možné, že sdělení platební agentuře ze strany zemědělce i nákupčího nebo prvního zpracovatele by se měla činit tak, aby se vyloučila duplicita.
(12)
Článkem 25 nařízení (ES) č. 1973/2004 se pro členské státy stanoví možnost povolit zemědělcům používat suroviny k energetickým účelům ve vlastním hospodářství. V zájmu jasnosti a průhlednosti a v zájmu zohlednění zvláštní povahy této možnosti je třeba pro tento případ stanovit zvláštní pravidla.
(13)
U obilovin a olejnin používaných ve vlastním hospodářství se podle čl. 25 odst. 4 nařízení (ES) č. 1973/2004 výslovně vyžaduje denaturace produkce. V zájmu zohlednění možného omezeného objemu této produkce a technických obtíží u takového postupu by bylo třeba ponechat stanovení vhodných opatření a kontrol na členských státech. Tento přístup by měl být rozšířen i na stanovení množství sklizených surovin.
(14)
V souladu s třetím pododstavcem čl. 24 odst. 3 nařízení (ES) č. 1973/2004 musejí první zpracovatelé a nákupčí, kteří se rozhodnou nahradit suroviny a meziprodukty nebo vedlejší produkty jejich rovnocenným množstvím, o tom informovat příslušné orgány. Podle tohoto ustanovení musí být také zajištěna komunikace mezi vnitrostátními orgány členských států v případě, že se tyto transakce týkají různých členských států, aby vnitrostátní orgány členských států měly o těchto transakcích dostatek informací. Povinnost používat výtisk T5 stanovená v článcích 37 a 38 téhož nařízení tedy není nezbytná a měla by se zrušit.
(15)
S cílem harmonizovat pravidla pro režimy podpory na plochu a zjednodušit správu a kontroly žádostí o podporu je nutné, aby se charakteristické prvky uvedené v aktech, jejichž seznam je uveden v příloze III nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo které mohou být součástí dobrého zemědělského a ekologického stavu, jak je uvedeno v článku 5 a příloze IV uvedeného nařízení, staly způsobilými pro veškeré režimy podpory na plochu včetně režimu jednotné platby na plochu. Ustanovení čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 796/2004 by se proto na uvedený režim měla také vztahovat.
(16)
Informace o výnosu v rámci platby na plochu pro plodiny na orné půdě jsou nezbytné k předpovědi výdajů. Článek 104 nařízení (ES) č. 1782/2003 navíc stanoví diferencované výnosy pro výpočet podpory podle toho, zda se kukuřice zpracovává odděleně nebo neodděleně. Příloha IX nařízení (ES) č. 1973/2004 by proto měla být odpovídajícím způsobem přizpůsobena.
(17)
Nařízení (ES) č. 1973/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(18)
Vzhledem k tomu, že změny stanovené tímto nařízením se vztahují na žádosti o podporu podané roku 2007, mělo by se toto nařízení používat od 1. ledna 2007. V důsledku administrativních omezení by se však některé změny měly používat od 1. ledna 2008.
(19)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1973/2004 se mění takto:
1.
V článku 3 se odstavec 1 mění takto:
a)
vkládá se nové písmeno b)a, které zní:
„b)a
do 15. října následujícího po konci roku, na který je poskytnuta podpora, veškeré informace potřebné k vyhodnocení podpory na energetické plodiny, a zejména:
-
množství žádostí,
-
plochy odpovídající každému druhu suroviny,
-
množství každého druhu suroviny a získaný konečný produkt;“;
b)
písmeno c) se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„nejpozději k 31. lednu následujícího roku:“,
ii)
bod iii) se nahrazuje tímto:
„iii)
celkové stanovené množství v případě dodatečných plateb producentům mléčných výrobků podle článku 96 nařízení (ES) č. 1782/2003.“;
c)
písmeno d) se nahrazuje tímto:
„d)
nejpozději ke 31. březnu sklizňového roku orientační částku podpory na kilogram v případě podpory na tabák podle článku 110j nařízení (ES) č. 1782/2003 podle skupin odrůd tabáku, jak jsou uvedeny v příloze XXV tohoto nařízení, a případně na každý stupeň jakosti;“.
2.
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Koeficient snížení plochy v případě uvedeném v článku 75, čl. 78 odst. 2, článku 82, článku 85, čl. 89 odst. 2, článku 98 a článku 143 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo koeficient snížení množství a objektivní kritéria v případě uvedeném v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení se stanoví před poskytnutím plateb zemědělcům a nejpozději k 31. lednu následujícího roku na základě údajů sdělených v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. b) a b)a a c) tohoto nařízení.“
3.
Kapitola 8 se nahrazuje tímto:
„KAPITOLA 8
PODPORA PRO ENERGETICKÉ PLODINY
ODDÍL 1
Definice
Článek 23
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a)
‚žadatelem‘ kterýkoli zemědělec obhospodařující plochy uvedené v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003 s perspektivou získání podpory stanovené v uvedeném článku;
b)
‚podporou‘ podpora na energetické plodiny podle článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c)
‚energetickými produkty‘ některý z energetických produktů uvedených v čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003;
d)
‚prvním zpracovatelem‘ jakýkoli uživatel zemědělských surovin, který provádí jejich první zpracování s perspektivou získání jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, kromě žadatelů používajících suroviny ve vlastním hospodářství;
e)
‚nákupčím‘ jakákoliv osoba uzavírající smlouvu s žadatelem podle článku 25, která kupuje na vlastní účet suroviny uvedené v čl. 24 odst. 1 a určené pro účely podle čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.
ODDÍL 2
Použití suroviny
Článek 24
Použití suroviny
1. Na plochách, na které se vztahuje podpora, lze pěstovat jakoukoli zemědělskou surovinu za podmínky, že je primárně určena k použití v produkci energetických produktů za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 8.
2. Řepu cukrovou lze pěstovat na plochách uvedených v odstavci 1, pokud se v produkci energetických produktů používá meziprodukt a pokud se při produkci energetických produktů používá druhotný produkt nebo vedlejší produkt obsahující cukr podle nařízení Rady (ES) č. 318/2006 (4).
3. U konopí se použijí článek 29 nařízení Komise (ES) č. 795/2004 (5) a článek 33 nařízení (ES) č. 796/2004.
4. Členské státy mohou z podpory vyloučit zemědělskou surovinu, pokud v souvislosti s touto surovinou vznikají obtíže z hlediska kontrol, veřejného zdraví, životního prostředí, trestního práva nebo sníženého podílu konečných energetických produktů.
5. U jakékoli suroviny mohou členské státy stanovit minimální obdělávanou plochu.
6. Hospodářská hodnota energetických produktů získaných zpracováním surovin musí být vyšší než hospodářská hodnota všech ostatních produktů určených pro ostatní účely a získaných tímto zpracováním, jak se stanoví oceňovací metodou stanovenou v čl. 38 odst. 6 tohoto nařízení.
7. Odchylně od odstavce 6 lze sójové boby pěstovat na plochách uvedených v odstavci 1, pokud se při produkci energetických produktů používá jiný meziprodukt než moučka ze sójových bobů.
8. Energetické produkty získává nanejvýše třetí zpracovatel v pořadí.
ODDÍL 3
Smlouva
Článek 25
Smlouva
1. Na produkci surovin uvedených v článku 24 se vztahuje smlouva podle článku 90 nařízení (ES) č. 1782/2003 za podmínek stanovených v této kapitole.
2. Odchylně od odstavce 1 se na roky před první sklizní jiných plodin než jednoletých mohou zájemci zavázat písemným prohlášením, že během dotyčného roku vysadí a budou používat suroviny, které mají být předmětem sklizně, na produkci energetických produktů. Prohlášení musí obsahovat nejméně toto:
a)
druhy jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
b)
uvedení roku určeného k první sklizni.
3. Na podporu jediné žádosti o podporu a do dne stanoveného v článku 11 nařízení (ES) č. 796/2004 předloží žadatelé svým příslušným orgánům kopii smlouvy uzavřené s nákupčím nebo prvním zpracovatelem nebo případně prohlášení podle odstavce 2.
Členské státy mohou rozhodnout, že smlouva může být uzavřena pouze mezi žadatelem a prvním zpracovatelem.
Členské státy mohou požadovat, aby žadatelé uzavřeli na každou surovinu samostatnou smlouvu.
4. Žadatel zajistí, aby v této smlouvě bylo uvedeno alespoň toto:
a)
jména a adresy smluvních stran;
b)
doba trvání smlouvy;
c)
druhy všech jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
d)
podmínky pro dodání předpokládaných množství surovin;
e)
závazek zemědělce, že splní povinnosti podle čl. 27 odst. 1;
f)
závazek prvního zpracovatele nebo nákupčího, že použije suroviny v souladu s touto kapitolou.
ODDÍL 4
Reprezentativní výnosy, dodávka surovin a dodávaná množství
Článek 26
Reprezentativní výnosy
1. Členské státy každý rok včas a vhodným postupem stanoví reprezentativní výnosy, kterých musí být dosaženo u každého druhu suroviny, a informují o nich dotyčné žadatele.
2. Odchylně od odstavce 1 může členský stát rozhodnout, že pro jiné než jednoleté plodiny reprezentativní výnosy nestanoví. V uvedeném případě, pokud kontroly podle čl. 27 odst. 1 druhého pododstavce ukáží riziko nesplnění povinnosti dodat veškerou sklizenou surovinu, musí členský stát vhodným postupem stanovit reprezentativní výnosy pro uvedené plodiny dotčené uvedeným rizikem.
Článek 27
Dodávka surovin a dodávaná množství
1. Žadatelé musí dodat nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli:
a)
množství suroviny alespoň odpovídající reprezentativnímu výnosu;
b)
veškerou surovinu získanou z plodin, u nichž členské státy rozhodly o použití možnosti stanovené v čl. 26 odst. 2.
Členské státy stanoví vhodná kontrolní opatření k zajištění toho, aby byla splněna povinnost dodat veškeré suroviny podle písmene b) prvního pododstavce.
2. Žadatelé nebo nákupčí nebo první zpracovatelé musejí ohlásit příslušnému orgánu dodávku surovin písemným prohlášením podepsaným nákupčím nebo prvním zpracovatelem a žadatelem. Prohlášení musí obsahovat nejméně toto:
a)
datum dodávky;
b)
dodaná množství u každého druhu.
3. Nákupčí nebo první zpracovatelé převezmou dodávku suroviny podle odstavce 1 a zajistí, aby odpovídající množství těchto surovin bylo v rámci Společenství použito k produkci jednoho nebo více energetických produktů.
4. Nákupčí musejí dodat prvnímu zpracovateli (prvním zpracovatelům) odpovídající množství veškerých surovin, jež převzaly od žadatelů.
5. První zpracovatel může použít odpovídající množství suroviny, meziproduktů nebo vedlejších produktů k produkci jednoho nebo více energetických produktů.
V případě uvedeném v prvním pododstavci nebo pokud nákupčí prodá rovnocenné množství sklizené suroviny, musí první zpracovatel nebo nákupčí odpovídajícím způsobem informovat příslušný orgán, u něhož je složena jistota podle článku 31, nebo v případě použití článku 37 orgán příslušný pro schválení dotyčného nákupčího nebo prvního zpracovatele. Pokud je toto odpovídající množství použito v jiném členském státě, než ve kterém byla surovina sklizena, příslušné orgány dotyčných členských států se o údajích z takových transakcí navzájem informují.
6. V souladu s vnitrostátními předpisy, které upravují smluvní vztahy, může první zpracovatel zmocnit třetí osobu ke sběru suroviny u zemědělce žádajícího o podporu. První zpracovatel zůstává jediným odpovědným vzhledem k závazkům stanoveným v této kapitole.
Článek 28
Výjimečné okolnosti
V případě výjimečných okolností nebo vyšší moci podle čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 může žadatel informovat svůj příslušný orgán postupem podle článku 72 nařízení (ES) č. 796/2004, že v důsledku takových okolností není s to dodat veškeré suroviny uvedené ve smlouvě podle článku 25 nebo jejich část. Příslušný orgán může po obdržení dostatečných důkazů o těchto výjimečných okolnostech povolit změny množství, jež se mají dodat nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli.
ODDÍL 5
Podmínky vyplacení podpory
Článek 29
Platba
1. Aniž jsou dotčeny sankce podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004 a článku 30 tohoto nařízení, se podpora vyplatí pouze tehdy, pokud:
a)
byla u příslušného orgánu v souladu s článkem 25 uložena kopie smlouvy;
b)
byla složena jistota podle článku 31, ledaže se použije článek 37;
c)
příslušnému orgánu bylo předloženo prohlášení podle čl. 27 odst. 2;
d)
orgán příslušný pro platbu ověřil, že byly pro každou žádost splněny podmínky podle článků 25 a 27.
2. Odchylně od odstavce 1 a aniž jsou dotčena snížení a vynětí podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004 a sankce podle článku 30 tohoto nařízení, se vyplatí podpora za roky před první sklizní na jiné než jednoleté plodiny za podmínky, že příslušnému orgánu bylo předloženo prohlášení podle čl. 25 odst. 2 a že příslušný orgán prověřil splnění čl. 25 odst. 2.
Článek 30
Sankce v případě nepravdivého prohlášení o dodávce
Pokud se během kontrol zjistí, že v prohlášení podle čl. 27 odst. 2 byly úmyslně uvedeny nepravdivé údaje, žadatel ztratí způsobilost pro podporu. Pokud je již podpora vyplacena, musí být inkasována nazpět v souladu s ustanoveními článku 73 nařízení (ES) č. 796/2004. U jiných než jednoletých plodin se inkasují nazpět platby již vyplacené až do poslední způsobilé platby.
ODDÍL 6
Povinnosti nákupčích a prvních zpracovatelů
Článek 31
Jistoty
1. Nákupčí nebo první zpracovatelé musí složit jistotu podle odstavce 2 u svých příslušných orgánů do konečného termínu pro změny žádostí o platby za předmětný rok v dotyčném členském státě, jak je uvedeno v čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 796/2004. Členské státy se však mohou vzdát požadavku na jistotu za podmínek stanovených v článku 5 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 (6).
2. Jistota se vypočítá pro každou surovinu na základě částky 60 EUR na hektar vynásobené úhrnem všech obdělávaných ploch, které jsou předmětem smlouvy podepsané dotyčným nákupčím nebo prvním zpracovatelem a které jsou využívány pro produkci uvedené suroviny.
3. V případě produkce jiných než jednoletých plodin se však jistota složí pouze za rok první sklizně a zůstává platná pro následující roky během období platnosti smlouvy.
4. Pokud je smlouva změněna podle článku 28, přizpůsobí se odpovídajícím způsobem také složené jistoty.
5. Aniž jsou dotčeny články 20 až 24 nařízení (EHS) č. 2220/85 a pokud byla jistota složena nákupčím, uvolní se poté, co byla dotčená surovina dodána prvnímu zpracovateli, za předpokladu, že příslušný orgán, jemuž nákupčí podléhá, má důkaz, že první zpracovatel složil odpovídající jistotu u příslušného orgánu. V případě prvního zpracování v členském státě používajícím ustanovení článku 37 se uvolní jistota složená nákupčím, jakmile je předmětná surovina dodána schválenému prvnímu zpracovateli.
Článek 32
Zásadní, vedlejší a podřízené požadavky pro nákupčí a zpracovatele
1. Následující povinnosti představují zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a)
povinnost nákupčích dodat veškerá množství surovin prvnímu zpracovateli podle čl. 27 odst. 4;
b)
povinnost prvních zpracovatelů zpracovat nejméně množství surovin stanovená v souladu s čl. 27 odst. 1 na konečné produkty uvedené ve smlouvě;
c)
povinnost prvních zpracovatelů v souvislosti s hospodářskou hodnotou energetických produktů získaných zpracováním surovin podle čl. 24 odst. 6.
2. Povinnost prvních zpracovatelů zpracovat suroviny do 31. července druhého roku po roce sklizně tvoří vedlejší požadavek ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
3. Následující povinnosti představují podřízené požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a)
pro nákupčí a první zpracovatele:
i)
povinnost převzít dodávku relevantních množství surovin dodanou ze strany žadatelů podle čl. 27 odst. 3,
ii)
povinnost podepsat prohlášení o dodávce podle čl. 27 odst. 2;
b)
pro první zpracovatele povinnost případně složit jistotu během lhůty stanovené v čl. 31 odst. 1.
4. Odchylně od čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85 představuje povinnost nákupčího nebo prvního zpracovatele akceptovat kontroly na místě prováděné příslušnými orgány nebo těmto kontrolám napomáhat nebo poskytovat záznamy podle článku 38 tohoto nařízení zásadní požadavek.
ODDÍL 7
Zvláštní pravidla pro používání suroviny ve vlastním hospodářství
Článek 33
Používání suroviny ve vlastním hospodářství
1. Bez ohledu na čl. 25 odst. 1 mohou členské státy povolit, aby žadatelé:
a)
používali rychle rostoucí lesní porost kódu ex 0602 90 41 nebo všechny obiloviny nebo olejniny kódů KN 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 a 1206 00 99 sklizené:
i)
jako paliva pro vytápění vlastního hospodářství,
ii)
k výrobě energie nebo biopaliva ve vlastním hospodářství;
b)
zpracovávali ve vlastních hospodářstvích veškeré sklizené suroviny na bioplyn kódu KN 2711 29 00.
2. Pokud se použije odstavec 1 tohoto článku, nepoužije se článek 25. Žadatelé musejí do dne stanoveného v článku 11 nařízení (ES) č. 796/2004 a na podporu jediné žádosti předložit svým příslušným orgánům písemné prohlášení, jež musí obsahovat nejméně tyto informace:
a)
druhy jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
b)
případně uvedení roku určeného k první sklizni;
c)
podnik, ve kterém hodlá žadatel použít nebo přímo zpracovat surovinu, jíž se týká prohlášení podle odstavce 1 tohoto článku a čl. 24 odst. 1 a do dne, který stanoví členské státy a který nesmí být pozdější než 31. července druhého roku po roce sklizně;
d)
zamýšlené konečné použití suroviny a technický popis zamýšleného zpracování.
3. Pokud v tomto oddíle není stanoveno jinak, použije se ustanovení této kapitoly na dotyčné zemědělce.
Článek 34
Množství surovin, která se použijí ve vlastním hospodářství
1. Žadatelé použijí ve vlastním hospodářství:
a)
množství suroviny přinejmenším odpovídající reprezentativnímu výnosu podle článku 26 nebo
b)
u suroviny, pro kterou nebyl reprezentativní výnos stanoven, veškerou sklizenou surovinu.
Členské státy zavedou odpovídající kontrolní opatření k zajištění splnění povinnosti stanovené v písmenu b) prvního pododstavce.
2. Žadatelé do dne, který stanoví členské státy, předloží příslušnému orgánu prohlášení o sklizni obsahující alespoň tyto informace:
a)
datum sklizně;
b)
množství sklizených surovin.
3. V případě výjimečných okolností nebo vyšší moci podle čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 může žadatel informovat svůj příslušný orgán podle článku 72 nařízení (ES) č. 796/2004, že nebude s to sklidit nebo použít část nebo celé množství suroviny uvedené v odstavci 1 tohoto článku. Příslušný orgán může po obdržení dostatečných důkazů o těchto výjimečných okolnostech povolit změny množství, jež se mají použít ve vlastním hospodářství.
Článek 35
Kontroly
Aniž jsou dotčeny kontroly podle článků 24 a 26 nařízení (ES) č. 796/2004 a čl. 37 odst. 4 až čl. 37 odst. 6 tohoto nařízení, zavedou členské státy používající čl. 33 odst. 1 tohoto nařízení odpovídající kontrolní opatření k zajištění toho, aby:
a)
byla sklizena relevantní množství surovin v souladu s článkem 34.
Tato kontrolní opatření se budou vztahovat alespoň na toto:
i)
administrativní kontrolu dodržení článku 34 co do sklizených množství,
ii)
kontroly na místě v alespoň 10 % hospodářství ohledně kontroly sklizeného množství uvedeného žadatelem v prohlášení v souladu s čl. 34 odst. 2;
b)
suroviny uvedené v písmenu a) se přímo používají ve vlastním hospodářství nebo zpracovávají na bioplyn kódu KN 2711 29 00.
Článek 36
Platby
1. Aniž jsou dotčena snížení a vynětí podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004 a odstavce 2 tohoto článku, podpora se žadatelům vyplatí, pokud:
a)
byla sklizena požadovaná množství surovin podle článku 34;
b)
příslušnému orgánu byla předložena prohlášení podle čl. 33 odst. 2 a čl. 34 odst. 2;
c)
příslušný orgán završil kontroly podle čl. 35 písm. a).
2. Aniž je dotčen článek 40 nařízení (ES) č. 1782/2003, pokud se zjistí, že žadatel předložil úmyslně nepravdivé prohlášení o sklizni podle čl. 34 odst. 2 tohoto nařízení, není způsobilý k podpoře. Pokud je již podpora vyplacena, musí být inkasována nazpět v souladu s článkem 73 nařízení (ES) č. 796/2004.
Pokud suroviny nebyly zpracovány na energetické produkty do dne uvedeného v čl. 33 odst. 2 písm. c), musí se předmětná vyplacená podpora zinkasovat nazpět v souladu s článkem 73 nařízení (ES) č. 796/2004 a zemědělec je vyloučen z podpory na energetické plodiny na příští rok.
Článek 36a
Členské státy mohou rozhodnout, že tento oddíl použijí od 1. ledna 2008.
ODDÍL 8
Dobrovolný systém schválení
Článek 37
Dobrovolný systém schválení
1. Odchylně od článku 31 mohou členské státy rozhodnout, že zřídí systém schvalování nákupčích a prvních zpracovatelů (dále jen „schválené hospodářské subjekty“).
Členský stát zpřístupní veřejnosti rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci do 1. listopadu roku předcházejícího před jeho použitím. Členské státy však na rok 2007 zpřístupní své rozhodnutí veřejnosti do 1. března 2007.
Pokud není v tomto oddíle stanoveno jinak, vztahují se ustanovení této kapitoly na členské státy, které se rozhodly použít první pododstavec.
2. Pokud se členský stát rozhodl použít odstavec 1, přijme nezbytné předpisy a učiní nezbytná opatření k zajištění splnění ustanovení této kapitoly. Členské státy zejména stanoví podmínky pro schválení hospodářských subjektů zajišťující alespoň dodržení těchto kritérií:
a)
u nákupčích:
i)
mít administrativní kapacity k činnosti nákupčího a k vedení/archivaci záznamů podle článku 38,
ii)
mít smluvní vztah s alespoň jedním zpracovatelem o dodávce surovin nebo vykonávat obchodní činnost během dostatečně dlouhého období;
b)
u prvních zpracovatelů:
i)
mít administrativní kapacity k činnosti prvního zpracovatele a administrativní způsobilost k vedení/archivaci záznamů podle článku 38,
ii)
mít vhodné produkční kapacity k produkci alespoň jednoho energetického produktu podle čl. 24 odst. 1.
3. Členské státy stanoví postup pro kontroly schválení u schválených hospodářských subjektů před zveřejněním prvního seznamu podle odstavce 6.
4. Pokud se zjistí, že schválený hospodářský subjekt neplní povinnosti stanovené v této kapitole nebo vnitrostátní předpisy přijaté na základě této kapitoly nebo pokud nákupčí nebo první zpracovatel neakceptuje kontroly na místě vykonávané příslušnými orgány nebo jim při kontrole není nápomocen a/nebo neposkytuje informace uvedené v článku 38, uloží členské státy přiměřené (finanční) sankce. Sazba (finančních) sankcí se počítá podle závažnosti porušení předpisu a úměrně k jistině propadlé z důvodu nesplnění požadavků stanovených v článku 32.
5. Pokud schválený hospodářský subjekt v důsledku hrubé nedbalosti, kterou stanoví členský stát, nesplní ustanovení této kapitoly nebo vnitrostátní předpisy, mohou členské státy rozhodnout o odnětí schválení na dobu, kterou stanoví členský stát.
6. Do 15. prosince roku před rokem, na který se poskytuje podpora, zpřístupní členské státy veřejnosti seznam schválených nákupčích a prvních zpracovatelů. Na podporu poskytovanou na rok 2007 se však seznam schválených nákupčích a prvních zpracovatelů zpřístupní veřejnosti nejpozději do 15. dubna 2007.
7. Pokud členský stát rozhodl, že použije odstavec 1, vyplatí se podpora pouze žadatelům, kteří uzavřeli smlouvy se schválenými nákupčími nebo se schválenými zpracovateli.
ODDÍL 9
Kontroly
Článek 38
Vedení/archivace záznamů
1. Příslušný orgán členského státu stanoví, které záznamy musí vést nákupčí, zpracovatelé nebo žadatelé uvedení v čl. 33 odst. 1 a s jakou četností musí uvedené záznamy aktualizovat, přičemž četnost musí být alespoň měsíční.
2. U zpracovatelů musí tyto záznamy obsahovat alespoň tyto informace:
a)
množství různých surovin koupených ke zpracování;
b)
množství zpracovaných surovin a množství a druhy konečných produktů, druhotných produktů a vedlejších produktů, které z nich byly získány;
c)
ztráty při zpracování;
d)
zničená množství a důvody, proč ke zničení došlo;
e)
množství a druhy produktů prodané nebo převedené zpracovatelem a získané ceny;
f)
případně jména a adresy následných zpracovatelů.
3. U nákupčích musí tyto záznamy obsahovat alespoň tyto informace:
a)
množství všech surovin koupených a prodaných ke zpracování v rámci stávajícího režimu;
b)
jména a adresy prvních zpracovatelů.
4. V případě žadatelů uvedených v čl. 33 odst. 1 musí záznamy obsahovat alespoň skladové účetnictví umožňující sledovatelnost sklizní a zpracování ve vlastním hospodářství.
5. Příslušný orgán, jemuž podléhá nákupčí nebo první zpracovatel, ověří, zda předložená smlouva dodržuje podmínky stanovené v čl. 24 odst. 1. Pokud nejsou uvedené podmínky splněny, mělo by se to oznámit příslušnému orgánu žadatele.
6. Ohledně výpočtu hospodářské hodnoty produktů uvedených v čl. 24 odst. 6 porovnají příslušné orgány na základě informací podle odstavce 2 součet hodnot všech energetických produktů se součtem hodnot všech ostatních produktů určených k jinému účelu a získaných stejným zpracováním. Jednotlivé hodnoty se získají vynásobením příslušného množství průměrnými cenami „ze závodu“, které byly zaznamenány během předchozího hospodářského roku. Pokud tyto ceny nejsou dostupné, určí příslušný orgán odpovídající ceny zejména na základě údajů uvedených v čl. 39 odst. 1.
Článek 39
Kontroly zpracování
1. První zpracovatelé poskytnou příslušnému orgánu požadované údaje o dotčeném zpracovatelském řetězci, zejména pokud jde o ceny a technické zpracovatelské koeficienty, které se použijí pro určení množství konečných produktů, která lze získat.
2. Příslušné orgány členských států, v nichž sídlí nákupčí, provádějí kontroly v provozovnách alespoň 25 % nákupčích usazených na jejich území, vybraných na základě analýzy rizik. Tyto kontroly zahrnují fyzické kontroly a prohlídku obchodních dokladů, a to s cílem ověřit konzistentnost mezi nákupy surovin a odpovídajícími dodávkami a splnění zásadních, vedlejších a podřízených požadavků podle článku 32.
3. Příslušné orgány členských států, v nichž se provádí zpracování, zkontrolují splnění čl. 24 odst. 1 a zásadních, vedlejších a podřízených požadavků podle čl. 32 odst. 2 v provozovnách nejméně 25 % zpracovatelů nacházejících se na jejich území a vybraných na základě analýzy rizik. Tyto kontroly zahrnují alespoň:
a)
porovnání úhrnu hodnot všech energetických produktů s úhrnem hodnot všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním;
b)
analýzu produkčního systému zpracovatele zahrnující fyzické kontroly a prohlídku obchodních dokladů s cílem ověřit si, zda souhlasí dodávky surovin, konečné produkty, druhotné produkty a vedlejší produkty.
Pokud jde o kontroly uvedené v písmenu b) prvním pododstavci, příslušný orgán se zejména opírá o technické koeficienty zpracování dotyčných surovin. Pokud takové koeficienty v právních předpisech Společenství pro vývoz existují, použijí se. Pokud neexistují, avšak v právních předpisech Společenství existují jiné, použijí se. Ve všech ostatních případech bude ověřování založeno především na koeficientech, které jsou všeobecně uznávané zpracovatelským průmyslem.
4. U zpracovatelských úkonů uvedených v čl. 33 odst. 1 se kontroly provádějí u 10 % žadatelů vybraných na základě analýzy rizik, kdy se zohledňuje toto:
a)
částky podpory;
b)
druh produkce uvedené v prohlášení ke zpracování, zejména jiné než jednoleté plodiny;
c)
počet zemědělských ploch;
d)
vývoj od předcházejícího roku;
e)
výsledky kontrol provedených v předchozích letech;
f)
ostatní parametry definované členskými státy na základě reprezentativnosti předložených prohlášení.
5. Kontroly uvedené v odstavci 4 zahrnují alespoň:
a)
porovnání úhrnu hodnot všech energetických produktů s úhrnem hodnot všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním;
b)
ověření existence zařízení k využití nebo zpracování surovin ve vlastním hospodářství.
6. Pokud se kontrolami uvedenými v odstavci 4 zjistí nesrovnalosti, provede příslušný orgán během roku další kontroly a následně zvýší procentní podíl žadatelů, kteří budou podrobeni kontrole na místě příští rok v souladu s čl. 26 odst. 3 nařízení (ES) č. 796/2004.
7. Pokud bylo stanoveno, že některé prvky kontrol podle odstavců 2, 3 a 4 lze provádět na základě vzorku, uvedený vzorek musí zaručit spolehlivou a reprezentativní úroveň prohlídky.
8. Každá kontrola na místě je předmětem kontrolní zprávy podepsané kontrolorem a popisující přesně jednotlivé části kontroly. Zpráva musí obsahovat především:
a)
datum kontroly;
b)
přítomné osoby;
c)
období, na které se kontrola vztahuje;
d)
používané kontrolní metody včetně případného odkazu na metody odběru vzorků;
e)
výsledky kontroly.
Článek 40
Další opatření a vzájemná pomoc
1. Členské státy přijmou veškerá další opatření nezbytná k řádnému uplatňování této kapitoly a poskytují si vzájemnou pomoc při provádění kontrol požadovaných podle této kapitoly. Pokud tato kapitola nestanoví náležitá snížení a vynětí, mohou členské státy použít vhodné vnitrostátní sankce proti hospodářským subjektům zapojeným do postupu na poskytnutí podpory.
2. Pokud je to nezbytné nebo to tak vyžaduje tato kapitola, členské státy si vzájemně pomáhají s cílem umožnit a zajistit účinné kontroly a ověření pravosti předložených dokumentů a správnosti vyměněných údajů.
4.
V článku 61 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud se zjistí překročení ploch uvedených v článcích 59 a 60, určí dotyčný členský stát konečnou míru překročení limitu zaokrouhlenou na dvě desetinná místa, a to před poskytnutím plateb zemědělcům a nejpozději do 31. ledna následujícího roku.“
5.
Článek 69 se nahrazuje tímto:
„Článek 69
Sdělování
Pokud se zjistí, že plochy uvedené v článcích 59 a 60 byly překročeny, stanoví dotyčný členský stát před poskytnutím plateb zemědělcům a nejpozději do 31. ledna následujícího roku konečnou sazbu překročení a oznámí ji Komisi nejpozději do 31. ledna následujícího roku. Údaje použité pro výpočet sazby, o kterou je základní plocha překročena, se sdělí v podobě formuláře podle přílohy VI.“
6.
V článku 136 se zrušují slova „čl. 30 odst. 3“.
7.
V článku 171ai se zrušuje odstavec 3.
8.
V čl. 171bb odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Členské státy stanoví částku podpory na hektar podle geografického informačního systému pro olivovníky pro každou kategorii olivového háje dříve, než se zemědělcům poskytnou platby, a nejpozději do 31. ledna následujícího roku.“
9.
V příloze III se nadpis „LHŮTA PRO PŘEDÁNÍ ÚDAJŮ: KAŽDOROČNĚ DO 15. LISTOPADU“ zrušuje.
10.
V příloze VI se nadpis „LHŮTA PRO PŘEDÁNÍ ÚDAJŮ: KAŽDOROČNĚ DO 15. LISTOPADU“ zrušuje.
11.
Příloha IX se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2007. Oddíly 3, 4, 5, 6 a 9 kapitoly 8 nařízení (ES) č. 1973/2004 ve znění čl. 1 odst. 3 tohoto nařízení se však použijí od 1. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. března 2007.
REGOLAMENTO (CE) N. 270/2007 DELLA COMMISSIONE
del 13 marzo 2007
recante modifica del regolamento (CE) n. 1973/2004 recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio per quanto riguarda i regimi di sostegno di cui ai titoli IV e IV bis di detto regolamento e l’uso di superfici ritirate dalla produzione allo scopo di ottenere materie prime
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell’ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori e che modifica i regolamenti (CEE) n. 2019/93, (CE) n. 1452/2001, (CE) n. 1453/2001, (CE) n. 1454/2001, (CE) n. 1868/94, (CE) n. 1251/1999, (CE) n. 1254/1999, (CE) n. 1673/2000, (CEE) n. 2358/71 e (CE) n. 2529/2001 (1), in particolare l’articolo 145,
considerando quanto segue:
(1)
L’articolo 3, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1973/2004 della Commissione (2) prevede la comunicazione di determinati dati alla Commissione. Riguardo all’aiuto per il tabacco, l’importo indicativo dell’aiuto deve essere comunicato per l’anno del raccolto e non per l’anno successivo, come indicato alla lettera d) di detto articolo, che deve essere quindi modificata in tal senso.
(2)
Riguardo all’aiuto specifico per il cotone, le comunicazioni richieste all’articolo 171 bis decies, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1973/2004 sono superflue rispetto a quelle dell’articolo 3, paragrafo 1, dello stesso regolamento. Il paragrafo 3 dell’articolo 171 bis decies deve essere quindi soppresso.
(3)
A norma dell’articolo 71 bis, paragrafo 2, lettera d), del regolamento (CE) n. 796/2004 della Commissione, del 21 aprile 2004, recante modalità di applicazione della condizionalità, della modulazione e del sistema integrato di gestione e di controllo di cui al regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell’ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori (3), gli Stati membri devono tenere conto dell’applicazione di riduzioni o esclusioni alle singole domande di aiuto nel calcolare il coefficiente di riduzione da applicare in caso di superamento dei massimali di spesa fissati per taluni regimi di aiuto.
(4)
L’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1973/2004 prevede la fissazione di coefficienti di riduzione entro il 15 novembre di un dato anno. L’effetto globale delle riduzioni e delle esclusioni applicate alle singole domande di aiuto non è necessariamente noto a quella data a livello di Stati membri. Non si vede peraltro la necessità di fissare tali coefficienti per quella data.
(5)
Inoltre, l’esperienza insegna che spesso è difficile fissare entro il 15 novembre dell’anno considerato gli ulteriori coefficienti di riduzione previsti dall’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1973/2004. Non esistendo una particolare necessità che giustifichi la fissazione dei suddetti coefficienti in una fase così precoce, ed essendo sufficiente che i dati vengano comunicati alla Commissione entro il 31 gennaio dell’anno successivo e comunque prima della concessione degli aiuti, l’articolo 4 deve essere modificato in tal senso. Questa modifica si ripercuote sugli articoli 3, 61, 69, 171 ter ter e sugli allegati III e VI dello stesso regolamento, che vanno quindi parimenti modificati.
(6)
La relazione della Commissione al Consiglio sul riesame dell’aiuto per le colture energetiche di cui all’articolo 88 del regolamento (CE) n. 1782/2003 ha sottolineato l’opportunità di rendere questo aiuto più attraente sia per gli agricoltori che per i trasformatori. Occorre pertanto semplificarne le modalità di applicazione contenute nel capitolo 8 del regolamento (CE) n. 1973/2004.
(7)
Il regime delle cauzioni garantisce che le materie prime coltivate sulle superfici che beneficiano dell’aiuto per le colture energetiche e consegnate a un collettore o a un primo trasformatore vengano effettivamente trasformate in prodotti energetici. Sembra tuttavia opportuno autorizzare gli Stati membri a sostituire il regime delle cauzioni con un sistema alternativo di accreditamento degli operatori, atto ad offrire garanzie equivalenti. Gli operatori accreditati sarebbero tenuti a rispettare determinati requisiti minimi e sarebbero passibili di sanzioni in caso di inadempimento dei propri obblighi, secondo precise disposizioni emanate dalle autorità competenti a livello nazionale.
(8)
L’obbligo di stipulare un contratto è un modo efficace per garantire che il richiedente dell’aiuto consegni effettivamente la materia prima a un collettore o a un primo trasformatore. Tuttavia, poiché le colture permanenti (per esempio bosco ceduo a rotazione breve) non possono essere raccolte nel primo o nei primi anni dall’impianto, l’obbligo del contratto deve decorrere solo dall’anno della prima raccolta.
(9)
La quantità minima di materia prima che deve essere consegnata per garantire che le superfici siano utilizzate a fini energetici deve essere calcolata sulla base di rese rappresentative. Tuttavia, per alcune materie prime il rischio di utilizzazione abusiva è praticamente escluso a causa della loro specificità, sicché è inutile stabilire una resa rappresentativa.
(10)
L’obbligo di consegnare la totalità della materia prima raccolta sulle superfici interessate non consente di sostituire la materia prima raccolta con una quantità equivalente della stessa materia prima. Per le colture annuali tale obbligo non è necessario e deve essere abolito, in modo da rendere più flessibile l’applicazione del regime, senza peraltro comprometterne l’obiettivo fondamentale.
(11)
È opportuno disporre che, nella comunicazione delle informazioni all’organismo pagatore da parte dell’agricoltore e del collettore o del primo trasformatore, si eviti possibilmente di comunicare due volte gli stessi dati.
(12)
L’articolo 25 del regolamento (CE) n. 1973/2004 accorda agli Stati membri la possibilità di autorizzare gli agricoltori a destinare ad usi energetici le materie prime raccolte nella propria azienda. Per motivi di chiarezza e trasparenza e in considerazione della peculiarità di tale opzione, è opportuno disciplinare questi casi con apposite disposizioni.
(13)
Per i cereali e i semi oleosi utilizzati nell’azienda, l’articolo 25, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1973/2004 richiede espressamente la denaturazione dei prodotti. Dato il volume probabilmente limitato di tale produzione e le difficoltà tecniche inerenti al processo di denaturazione, è opportuno deferire agli Stati membri la competenza di stabilire le misure e i controlli del caso. La stessa impostazione deve essere seguita anche per la determinazione della quantità di materia prima raccolta.
(14)
Ai sensi dell’articolo 24, paragrafo 3, terzo comma, del regolamento (CE) n. 1973/2004, il collettore o il primo trasformatore che sceglie di sostituire le materie prime e i prodotti intermedi o sottoprodotti con quantità equivalenti è tenuto a informarne l’autorità competente. La stessa disposizione istituisce inoltre un obbligo di comunicazione reciproca tra Stati membri qualora la transazione interessi più Stati membri, affinché le autorità nazionali competenti dispongano di informazioni sufficienti in materia. Ne consegue che l’obbligo di utilizzare l’esemplare di controllo T5, di cui agli articoli 37 e 38 del medesimo regolamento, non è necessario e deve essere abolito.
(15)
Per armonizzare le norme relative ai regimi di aiuto per superficie e semplificare la gestione e i controlli delle domande di aiuto, è opportuno che gli elementi di cui agli atti elencati nell’allegato III del regolamento (CE) n. 1782/2003 e gli elementi che possono rientrare nelle buone condizioni agronomiche e ambientali di cui all’articolo 5 e all’allegato IV di tale regolamento siano ammissibili a tutti i regimi di aiuto per superficie, compreso il regime di pagamento unico per superficie. Pertanto, l’articolo 30, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 796/2004 deve applicarsi anche a questo regime.
(16)
Ai fini della previsione delle spese è necessario disporre di dati sulle rese nell’ambito del regime di pagamento per superficie per i seminativi. Inoltre, l’articolo 104 del regolamento (CE) n. 1782/2003 stabilisce rese differenziate per il calcolo dell’aiuto a seconda che venga applicato o meno un regime distinto per il granturco. Occorre pertanto adattare l’allegato IX del regolamento (CE) n. 1973/2004.
(17)
Il regolamento (CE) n. 1973/2004 deve essere dunque modificato.
(18)
Poiché le modifiche apportate dal presente regolamento riguardano le domande di aiuto che saranno presentate nel 2007, il presente regolamento deve applicarsi a decorrere dal 1o gennaio 2007. A causa di vincoli amministrativi, tuttavia, alcune modifiche devono applicarsi a decorrere dal 1o gennaio 2008.
(19)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione dei pagamenti diretti,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 1973/2004 è modificato come segue:
1)
l’articolo 3, paragrafo 1, è modificato come segue:
a)
è inserita la seguente lettera b bis):
«b bis)
entro il 15 ottobre successivo alla fine dell’anno per il quale è concesso l’aiuto, tutti i dati necessari per valutare l’aiuto per le colture energetiche, in particolare:
-
il numero di domande,
-
le superfici corrispondenti a ciascuna specie di materia prima,
-
le quantità di ogni tipo di materia prima e di prodotto finito ottenuto;»
b)
la lettera c) è modificata come segue:
i)
la frase introduttiva è sostituita dalla seguente:
«entro il 31 gennaio dell’anno successivo:»;
ii)
il punto iii) è sostituito dal seguente:
«iii)
la quantità totale determinata nel caso dei pagamenti supplementari per i produttori lattiero-caseari di cui all’articolo 96 del regolamento (CE) n. 1782/2003.»;
c)
la lettera d) è sostituita dalla seguente:
«d)
entro il 31 marzo dell’anno del raccolto, l’importo indicativo dell’aiuto per kg nel caso dell’aiuto per il tabacco di cui all’articolo 110 undecies del regolamento (CE) n. 1782/2003, ripartito per gruppo di varietà di tabacco di cui all’allegato XXV del presente regolamento e, ove applicabile, per grado qualitativo;».
2)
L’articolo 4 è sostituito dal seguente:
«Articolo 4
Il coefficiente di riduzione della superficie, nel caso previsto all’articolo 75, all’articolo 78, paragrafo 2, all’articolo 82, all’articolo 85, all’articolo 89, paragrafo 2, all’articolo 98 e all’articolo 143 del regolamento (CE) n. 1782/2003, o il coefficiente di riduzione delle quantità, nonché i criteri oggettivi nel caso previsto all’articolo 95, paragrafo 4, dello stesso regolamento, sono fissati prima dell’assegnazione dei pagamenti agli agricoltori e, al più tardi, entro il 31 gennaio dell’anno successivo in base ai dati comunicati a norma dell’articolo 3, paragrafo 1, lettere b), b bis) e c), del presente regolamento.»
3)
Il capitolo 8 è sostituito dal seguente:
«CAPITOLO 8
AIUTO PER LE COLTURE ENERGETICHE
SEZIONE 1
Definizioni
Articolo 23
Definizioni
Ai fini del presente capitolo, valgono le seguenti definizioni:
a)
per “richiedente” si intende l’agricoltore che coltiva le superfici di cui all’articolo 88 del regolamento (CE) n. 1782/2003 al fine di ottenere l’aiuto di cui al suddetto articolo;
b)
per “aiuto” si intende l’aiuto per le colture energetiche di cui all’articolo 88 del regolamento (CE) n. 1782/2003;
c)
per “prodotti energetici” si intendono i prodotti di cui all’articolo 88, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003;
d)
per “primo trasformatore” si intende l’utilizzatore delle materie prime agricole, ad esclusione del richiedente che utilizza le materie prime nella propria azienda, il quale effettua la loro prima trasformazione al fine di ottenere uno o più prodotti di cui all’articolo 88, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003;
e)
per “collettore” si intende qualsiasi persona che stipula un contratto con un richiedente ai sensi dell’articolo 25 e che acquista per proprio conto le materie prime di cui all’articolo 24, paragrafo 1, destinate agli usi di cui all’articolo 88, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
SEZIONE 2
Utilizzazione della materia prima
Articolo 24
Utilizzazione della materia prima
1. Qualsiasi materia prima agricola può essere coltivata sulle superfici oggetto dell’aiuto, purché sia utilizzata principalmente per la fabbricazione di prodotti energetici alle condizioni specificate nei paragrafi da 2 a 8.
2. La barbabietola da zucchero può essere coltivata sulle superfici di cui al paragrafo 1 a condizione che qualsiasi prodotto intermedio sia utilizzato per la fabbricazione di prodotti energetici e che qualsiasi coprodotto o sottoprodotto contenente zucchero sia utilizzato in conformità al regolamento (CE) n. 318/2006 del Consiglio (4).
3. Per la canapa si applicano le disposizioni dell’articolo 29 del regolamento (CE) n. 795/2004 della Commissione (5) e dell’articolo 33 del regolamento (CE) n. 796/2004.
4. Gli Stati membri possono escludere dall’aiuto qualsiasi materia prima agricola che comporti difficoltà in materia di controlli, salute pubblica, ambiente, diritto penale o da cui si ottenga una percentuale ridotta di prodotti energetici finiti.
5. Per qualsiasi materia prima, gli Stati membri possono fissare una superficie minima coltivata.
6. Il valore economico dei prodotti energetici ottenuti dalla trasformazione delle materie prime deve risultare superiore al valore di tutti gli altri prodotti destinati ad altri usi, ottenuti dalla stessa trasformazione, determinato secondo il metodo di valutazione di cui all’articolo 38, paragrafo 6, del presente regolamento.
7. In deroga al paragrafo 6, la soia può essere coltivata sulle superfici di cui al paragrafo 1 a condizione che qualsiasi prodotto intermedio, eccettuata la farina di soia, sia utilizzato per la fabbricazione di prodotti energetici.
8. I prodotti energetici sono ottenuti, al massimo, da un terzo trasformatore.
SEZIONE 3
Contratto
Articolo 25
Contratto
1. La produzione delle materie prime di cui all’articolo 24 forma oggetto di un contratto ai sensi dell’articolo 90 del regolamento (CE) n. 1782/2003, alle condizioni stabilite nel presente capitolo.
2. In deroga al paragrafo 1, per gli anni precedenti la prima raccolta di colture diverse dalle colture annuali, il richiedente può impegnarsi con una dichiarazione scritta a piantare durante l’anno considerato e a utilizzare la materia prima successivamente raccolta per la fabbricazione di prodotti energetici. La dichiarazione deve contenere almeno le seguenti informazioni:
a)
le specie di ciascuna materia prima e la superficie piantata con ciascuna specie;
b)
l’anno previsto per la prima raccolta.
3. Entro la data di cui all’articolo 11 del regolamento (CE) n. 796/2004, il richiedente presenta all’autorità competente, a corredo della domanda unica, una copia del contratto stipulato con un collettore o un primo trasformatore o, se del caso, la dichiarazione di cui al paragrafo 2.
Lo Stato membro ha facoltà di decidere che il contratto possa essere stipulato esclusivamente tra il richiedente e il primo trasformatore.
Lo Stato membro ha facoltà di prescrivere che il richiedente stipuli un solo contratto per ciascuna materia prima.
4. Il richiedente provvede affinché il contratto contenga almeno i seguenti elementi:
a)
nome, cognome e indirizzo delle parti contraenti;
b)
durata;
c)
le specie di ciascuna materia prima e la superficie piantata con ciascuna specie;
d)
eventuali condizioni applicabili alla consegna della quantità prevista di materia prima;
e)
l’impegno dell’agricoltore a rispettare gli obblighi di cui all’articolo 27, paragrafo 1;
f)
l’impegno del primo trasformatore o del collettore a utilizzare le materie prime in conformità del presente capitolo.
SEZIONE 4
Rese rappresentative, consegna della materia prima e quantità da consegnare
Articolo 26
Rese rappresentative
1. Gli Stati membri stabiliscono annualmente, in tempo utile e con apposita procedura, le rese rappresentative da ottenere per ciascuna specie di materia prima e ne informano i richiedenti interessati.
2. In deroga al paragrafo 1, gli Stati membri hanno facoltà di decidere di non stabilire rese rappresentative per le colture diverse dalle colture annuali. In tal caso, qualora i controlli di cui all’articolo 27, paragrafo 1, secondo comma, rivelino un rischio di inadempimento dell’obbligo di consegnare la totalità della materia prima raccolta, gli Stati membri stabiliscono, con apposita procedura, le rese rappresentative per le colture che presentano tale rischio.
Articolo 27
Consegna della materia prima e quantità da consegnare
1. Il richiedente consegna a un collettore o a un primo trasformatore:
a)
una quantità di materia prima almeno pari alla resa rappresentativa;
b)
la totalità della materia prima ottenuta dalle colture per le quali lo Stato membro ha deciso di avvalersi dell’opzione di cui all’articolo 26, paragrafo 2.
Gli Stati membri adottano idonee misure di controllo per garantire che sia rispettato l’obbligo di consegna della totalità della materia prima di cui al primo comma, lettera b).
2. Il richiedente o il collettore o il primo trasformatore dichiara all’autorità competente la consegna della materia prima mediante una dichiarazione scritta firmata dal collettore o dal primo trasformatore e dal richiedente. La dichiarazione deve contenere almeno le seguenti informazioni:
a)
la data della consegna;
b)
le quantità consegnate per ciascuna specie.
3. Il collettore o il primo trasformatore prende in consegna la materia prima di cui al paragrafo 1 e garantisce che una quantità equivalente di tale materia prima venga utilizzata nella Comunità per la fabbricazione di uno o più prodotti energetici.
4. Il collettore consegna al primo trasformatore una quantità equivalente di tutte le materie prime ricevute in consegna dai richiedenti.
5. Il primo trasformatore può utilizzare una quantità equivalente di materia prima, di prodotti intermedi o di sottoprodotti per fabbricare uno o più prodotti energetici.
Nel caso di cui al primo comma o se il collettore vende una quantità equivalente della materia prima raccolta, il primo trasformatore o il collettore ne informa l’autorità competente presso la quale è stata costituita la cauzione di cui all’articolo 31 oppure, se si applica l’articolo 37, l’autorità responsabile per l’accreditamento del collettore o del primo trasformatore di cui trattasi. Se la quantità equivalente viene utilizzata in uno Stato membro diverso da quello in cui è stata raccolta la materia prima, le autorità competenti degli Stati membri in causa si informano reciprocamente sull’operazione.
6. Fatte salve le disposizioni nazionali che disciplinano le relazioni contrattuali, il primo trasformatore può delegare a un terzo la raccolta della materia prima presso il richiedente. Il primo trasformatore rimane l’unico responsabile ai fini degli obblighi previsti dal presente capitolo.
Articolo 28
Circostanze eccezionali
In caso di circostanze eccezionali o di forza maggiore ai sensi dell’articolo 40, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003, il richiedente può informare l’autorità competente, secondo la procedura prevista dall’articolo 72 del regolamento (CE) n. 796/2004, del fatto che, a causa di dette circostanze, non è in grado di consegnare tutta o parte della materia prima indicata nel contratto di cui all’articolo 25. L’autorità competente, dopo aver ottenuto prove sufficienti riguardo a tali circostanze eccezionali, può consentire che venga modificata la quantità da consegnare al collettore o al primo trasformatore.
SEZIONE 5
Condizioni di pagamento dell’aiuto
Articolo 29
Pagamento
1. Fatte salve le sanzioni di cui all’articolo 51 del regolamento (CE) n. 796/2004 e all’articolo 30 del presente regolamento, l’aiuto è pagato solo se:
a)
è stata presentata all’autorità competente una copia del contratto secondo il disposto dell’articolo 25;
b)
è stata costituita la cauzione di cui all’articolo 31, salvo se si applica l’articolo 37;
c)
è stata presentata all’autorità competente la dichiarazione di cui all’articolo 27, paragrafo 2;
d)
l’autorità competente ha verificato, per ogni domanda, il rispetto delle disposizioni degli articoli 25 e 27.
2. In deroga al paragrafo 1 e fatte salve le riduzioni e le esclusioni di cui all’articolo 51 del regolamento (CE) n. 796/2004 e le sanzioni di cui all’articolo 30 del presente regolamento, il pagamento dell’aiuto per gli anni precedenti la prima raccolta, nel caso delle colture diverse dalle colture annuali, è subordinato alla presentazione all’autorità competente della dichiarazione di cui all’articolo 25, paragrafo 2, e alla verifica da parte della stessa del rispetto dell’articolo 25, paragrafo 2.
Articolo 30
Sanzioni in caso di falsa dichiarazione di consegna
Se dai controlli risulta che la dichiarazione di consegna di cui all’articolo 27, paragrafo 2, è deliberatamente falsa, il richiedente non è più ammesso a beneficiare dell’aiuto. Se l’aiuto è già stato pagato, viene recuperato conformemente alle disposizioni dell’articolo 73 del regolamento (CE) n. 796/2004. Per le colture diverse dalle colture annuali, i pagamenti già effettuati formano oggetto di recupero fino all’ultimo pagamento ammesso.
SEZIONE 6
Obblighi del collettore e del primo trasformatore
Articolo 31
Cauzioni
1. Il collettore o il primo trasformatore costituisce la cauzione di cui al paragrafo 2 presso la propria autorità competente entro il termine ultimo per la modificazione della domanda di pagamento per l’anno in questione nello Stato membro interessato, secondo il disposto dell’articolo 15, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 796/2004. Gli Stati membri possono tuttavia rinunciare ad esigere una cauzione alle condizioni di cui all’articolo 5 del regolamento (CEE) n. 2220/85 della Commissione (6).
2. La cauzione è pari, per ogni materia prima, ad un importo di 60 EUR per ettaro, moltiplicato per la somma di tutte le superfici oggetto di un contratto firmato dal collettore o dal primo trasformatore, adibite alla produzione della materia prima in questione.
3. Nel caso della produzione di colture diverse dalle colture annuali, tuttavia, la cauzione è costituita unicamente per l’anno della prima raccolta e resta valida per gli anni successivi per tutta la durata del contratto.
4. Se il contratto è modificato in conformità all’articolo 28, la cauzione viene adeguata di conseguenza.
5. Fatti salvi gli articoli da 20 a 24 del regolamento (CEE) n. 2220/85, se è il collettore che ha costituito la cauzione, quest’ultima è svincolata dopo la consegna della materia prima al primo trasformatore, sempreché l’autorità competente del collettore possieda la prova che il primo trasformatore ha costituito una cauzione equivalente presso la propria autorità competente. Se la prima trasformazione ha luogo in uno Stato membro che applica le disposizioni dell’articolo 37, la cauzione costituita dal collettore è svincolata dopo la consegna della materia prima ad un primo trasformatore accreditato.
Articolo 32
Esigenze principali, secondarie e subordinate per il collettore e il primo trasformatore
1. I seguenti obblighi costituiscono esigenze principali ai sensi dell’articolo 20 del regolamento (CEE) n. 2220/85:
a)
l’obbligo per il collettore di consegnare al primo trasformatore la totalità della materia prima, a norma dell’articolo 27, paragrafo 4;
b)
l’obbligo per il primo trasformatore di trasformare almeno le quantità di materie prime determinate ai sensi dell’articolo 27, paragrafo 1, nei prodotti finiti indicati nel contratto;
c)
l’obbligo per il primo trasformatore relativo al valore economico dei prodotti energetici ottenuti dalla trasformazione delle materie prime, di cui all’articolo 24, paragrafo 6.
2. L’obbligo per il primo trasformatore di trasformare la materia prima entro il 31 luglio del secondo anno successivo alla raccolta costituisce un’esigenza secondaria ai sensi dell’articolo 20 del regolamento (CEE) n. 2220/85.
3. I seguenti obblighi costituiscono esigenze subordinate ai sensi dell’articolo 20 del regolamento (CEE) n. 2220/85:
a)
per il collettore e il primo trasformatore:
i)
l’obbligo di prendere in consegna le pertinenti quantità di materia prima consegnate dal richiedente, a norma dell’articolo 27, paragrafo 3;
ii)
l’obbligo di firmare la dichiarazione di consegna di cui all’articolo 27, paragrafo 2;
b)
per il primo trasformatore, l’eventuale obbligo di costituire una cauzione entro il termine stabilito all’articolo 31, paragrafo 1.
4. In deroga all’articolo 20, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2220/85, l’obbligo per il collettore o il primo trasformatore di accettare o di agevolare i controlli in loco effettuati dall’autorità competente o di fornire i documenti di cui all’articolo 38 del presente regolamento costituisce un’esigenza principale.
SEZIONE 7
Disposizioni particolari concernenti l’uso di materie prime nell’azienda
Articolo 33
Uso di materie prime nell’azienda
1. In deroga all’articolo 25, paragrafo 1, gli Stati membri possono autorizzare il richiedente a:
a)
utilizzare alberi da bosco a rotazione breve (NC ex 0602 90 41) o tutti i cereali e i semi oleosi corrispondenti ai codici NC 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 e 1206 00 99 raccolti:
i)
come combustibile per il riscaldamento della propria azienda agricola;
ii)
per la produzione, nella propria azienda agricola, di energia o di biocarburanti;
b)
trasformare tutta la materia prima raccolta in biogas (NC 2711 29 00) nella propria azienda.
2. Se si applica il paragrafo 1 del presente articolo, non si applica l’articolo 25. Entro la data di cui all’articolo 11 del regolamento (CE) n. 796/2004, il richiedente presenta all’autorità competente, a corredo della domanda unica, una dichiarazione scritta contenente almeno le seguenti informazioni:
a)
le specie di ciascuna materia prima e la superficie piantata con ciascuna specie;
b)
se del caso, l’anno previsto per la prima raccolta;
c)
l’impegno, da parte del richiedente, a utilizzare o a trasformare direttamente la materia prima oggetto della dichiarazione in conformità al paragrafo 1 del presente articolo e all’articolo 24, paragrafo 1, entro una data fissata dallo Stato membro che non può essere posteriore al 31 luglio del secondo anno successivo a quello della raccolta;
d)
l’utilizzazione finale prevista della materia prima e la descrizione tecnica della trasformazione prevista.
3. Salvo disposizione contraria contenuta nella presente sezione, le disposizioni del presente capitolo si applicano agli agricoltori interessati.
Articolo 34
Quantità di materia prima da utilizzare nell’azienda
1. Il richiedente utilizza nella propria azienda:
a)
una quantità di materia prima almeno pari alla resa rappresentativa di cui all’articolo 26; oppure
b)
per le materie prime per le quali non è stata stabilita alcuna resa rappresentativa, tutta la materia prima raccolta.
Gli Stati membri istituiscono misure di controllo atte a garantire l’adempimento dell’obbligo di cui al primo comma, lettera b).
2. Entro la data fissata dallo Stato membro, il richiedente presenta all’autorità competente una dichiarazione di raccolta contenente almeno le seguenti informazioni:
a)
la data della raccolta;
b)
le quantità di materia prima raccolte.
3. In caso di circostanze eccezionali o di forza maggiore ai sensi dell’articolo 40, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003, il richiedente può informare l’autorità competente, secondo la procedura prevista dall’articolo 72 del regolamento (CE) n. 796/2004, del fatto che non sarà in grado di raccogliere o di utilizzare tutta o parte della materia prima di cui al paragrafo 1 del presente articolo. L’autorità competente, dopo aver ottenuto prove sufficienti riguardo a tali circostanze eccezionali, può consentire che venga modificata la quantità da utilizzare nell’azienda.
Articolo 35
Controlli
Fatti salvi i controlli previsti agli articoli 24 e 26 del regolamento (CE) n. 796/2004 e all’articolo 37, paragrafi 4, 5 e 6, del presente regolamento, gli Stati membri che applicano l’articolo 33, paragrafo 1, del presente regolamento istituiscono misure di controllo atte a garantire che:
a)
siano raccolte le pertinenti quantità di materia prima in conformità dell’articolo 34.
Le misure di controllo comprendono almeno i seguenti elementi:
i)
controllo amministrativo dell’osservanza dell’articolo 34 con riguardo alle quantità raccolte;
ii)
controlli in loco presso almeno il 10 % delle aziende, intesi a verificare la quantità raccolta dichiarata dal richiedente a norma dell’articolo 34, paragrafo 2;
b)
la materia prima di cui alla lettera a) sia direttamente utilizzata nell’azienda o trasformata in biogas di cui al codice NC 2711 29 00.
Articolo 36
Pagamenti
1. Fatte salve le riduzioni e le esclusioni di cui all’articolo 51 del regolamento (CE) n. 796/2004 e al paragrafo 2 del presente articolo, l’aiuto è pagato al richiedente a condizione che:
a)
siano state raccolte le quantità di materia prima richieste a norma dell’articolo 34;
b)
siano state presentate all’autorità competente le dichiarazioni di cui all’articolo 33, paragrafo 2, e all’articolo 34, paragrafo 2;
c)
l’autorità competente abbia effettuato i controlli di cui all’articolo 35, lettera a).
2. Fatto salvo l’articolo 40 del regolamento (CE) n. 1782/2003, qualora risulti che la dichiarazione di raccolta presentata da un richiedente ai sensi dell’articolo 34, paragrafo 2, è deliberatamente falsa, il richiedente non è più ammesso a beneficiare dell’aiuto. Se l’aiuto è già stato pagato, viene recuperato in conformità dell’articolo 73 del regolamento (CE) n. 796/2004.
Se la materia prima non è stata trasformata in prodotti energetici entro la data di cui all’articolo 33, paragrafo 2, lettera c), l’aiuto erogato per la materia prima raccolta viene recuperato in conformità dell’articolo 73 del regolamento (CE) n. 796/2004 e l’agricoltore è escluso dall’aiuto per le colture energetiche per l’anno successivo.
Articolo 36 bis
Gli Stati membri possono decidere di applicare la presente sezione a decorrere dal 1o gennaio 2008.
SEZIONE 8
Sistema di accreditamento facoltativo
Articolo 37
Sistema di accreditamento facoltativo
1. In deroga all’articolo 31, gli Stati membri hanno facoltà di istituire un sistema di accreditamento dei collettori e dei primi trasformatori (di seguito “operatori accreditati”).
Gli Stati membri che decidono di avvalersi della facoltà di cui al primo comma ne danno notifica pubblica entro il 1o novembre dell’anno precedente la sua applicazione. Per il 2007, tuttavia, essi rendono pubblica la loro decisione entro il 1o marzo 2007.
Salvo disposizione contraria della presente sezione, gli Stati membri che applicano il primo comma sono soggetti alle disposizioni del presente capitolo.
2. Gli Stati membri che decidono di applicare il paragrafo 1 adottano le disposizioni e le misure necessarie per garantire il rispetto delle disposizioni del presente capitolo. In particolare, essi stabiliscono le condizioni per l’accreditamento degli operatori in modo da garantire che siano soddisfatti almeno i seguenti criteri:
a)
per i collettori:
i)
possedere la capacità amministrativa per esercitare l’attività di collettore e tenere i registri di cui all’articolo 38;
ii)
avere un rapporto contrattuale con almeno un trasformatore per la consegna di materia prima o aver esercitato attività commerciali per un congruo periodo di tempo;
b)
per i primi trasformatori:
i)
possedere la capacità amministrativa per esercitare l’attività di primo trasformatore e tenere i registri di cui all’articolo 38;
ii)
possedere un’adeguata capacità produttiva per fabbricare almeno uno dei prodotti energetici di cui all’articolo 24, paragrafo 1.
3. Gli Stati membri definiscono una procedura di controllo dell’accreditamento degli operatori prima della pubblicazione dell’elenco di cui al paragrafo 6.
4. Se un operatore accreditato risulta inadempiente agli obblighi prescritti nel presente capitolo o nella normativa nazionale adottata in base ad esso, o se un collettore o primo trasformatore non accetta né agevola i controlli in loco effettuati dall’autorità competente e/o non fornisce i documenti di cui all’articolo 38, gli Stati membri comminano opportune sanzioni pecuniarie. L’entità della sanzione è determinata in proporzione alla gravità dell’infrazione e all’importo della cauzione incamerata per inadempimento degli obblighi di cui all’articolo 32.
5. Se, per negligenza grave determinata dallo Stato membro, un operatore accreditato trasgredisce le disposizioni del presente capitolo o della normativa nazionale, lo Stato membro può decidere di revocare l’accreditamento per un periodo da esso determinato.
6. Entro il 15 dicembre dell’anno precedente a quello per il quale è concesso l’aiuto, gli Stati membri pubblicano un elenco dei collettori e dei primi trasformatori accreditati. Tuttavia, per gli aiuti relativi al 2007, l’elenco degli operatori accreditati è pubblicato al più tardi entro il 15 aprile 2007.
7. Se uno Stato membro ha deciso di applicare il paragrafo 1, l’aiuto è versato unicamente ai richiedenti che hanno stipulato contratti con collettori o trasformatori accreditati.
SEZIONE 9
Controlli
Articolo 38
Tenuta dei registri
1. L’autorità competente dello Stato membro precisa i registri che devono tenere i collettori, i trasformatori e i richiedenti di cui all’articolo 33, paragrafo 1, nonché la frequenza con cui devono essere aggiornati, che deve essere almeno mensile.
2. I registri dei trasformatori recano almeno i dati seguenti:
a)
le quantità delle varie materie prime acquistate per essere trasformate;
b)
le quantità di materie prime trasformate, nonché le quantità e i tipi di prodotti finiti, coprodotti e sottoprodotti da esse ottenuti;
c)
le perdite inerenti alla lavorazione;
d)
le quantità distrutte, con la relativa giustificazione;
e)
le quantità e i tipi di prodotti venduti o ceduti dal trasformatore, nonché i prezzi percepiti;
f)
se del caso, il nome e l’indirizzo del trasformatore successivo.
3. I registri dei collettori recano almeno i dati seguenti:
a)
le quantità di tutte le materie prime acquistate e vendute per essere trasformate nell’ambito del presente regime;
b)
il nome e l’indirizzo del primo trasformatore.
4. I registri dei richiedenti di cui all’articolo 33, paragrafo 1, recano almeno una contabilità di magazzino atta a conservare una traccia dei raccolti e della trasformazione nell’azienda.
5. L’autorità competente del collettore o del primo trasformatore verifica che il contratto presentato sia conforme alle disposizioni dell’articolo 24, paragrafo 1. In caso contrario, l’autorità competente del richiedente ne è informata.
6. Per calcolare il valore economico dei prodotti di cui all’articolo 24, paragrafo 6, l’autorità competente interessata raffronta, sulla base delle informazioni di cui al paragrafo 2, la somma dei valori di tutti i prodotti energetici con la somma dei valori di tutti gli altri prodotti destinati ad altri usi, ottenuti dalla stessa trasformazione. Ognuno di questi valori si ottiene moltiplicando la quantità del prodotto considerato per la media dei prezzi franco fabbrica rilevati durante la campagna precedente. Qualora tali prezzi non siano disponibili, l’autorità competente determina i prezzi pertinenti, segnatamente in base alle informazioni di cui all’articolo 39, paragrafo 1.
Articolo 39
Controllo della trasformazione
1. Il primo trasformatore fornisce alla propria autorità competente le necessarie informazioni sul processo di trasformazione, segnatamente riguardo ai costi e ai coefficienti tecnici di trasformazione occorrenti per determinare le quantità di prodotti finiti che si potranno ottenere.
2. Le autorità competenti degli Stati membri in cui sono stabiliti i collettori effettuano controlli in loco presso almeno il 25 % dei collettori stabiliti sul loro territorio, selezionati in base ad un’analisi del rischio. Tali controlli consistono in verifiche materiali e nell’esame dei documenti commerciali, al fine di accertare la corrispondenza tra gli acquisti di materie prime e le rispettive consegne e il rispetto delle esigenze principali, secondarie e subordinate di cui all’articolo 32.
3. Le autorità competenti degli Stati membri in cui ha luogo la trasformazione controllano il rispetto delle disposizioni dell’articolo 24, paragrafo 1, e delle esigenze principali, secondarie e subordinate di cui all’articolo 32, paragrafo 2, presso almeno il 25 % dei trasformatori stabiliti sul loro territorio, selezionati in base ad un’analisi del rischio. Tali controlli comprendono almeno i seguenti elementi:
a)
un raffronto tra la somma dei valori di tutti i prodotti energetici e la somma dei valori di tutti gli altri prodotti destinati ad altri usi, ottenuti dalla stessa trasformazione;
b)
un’analisi del sistema di produzione del trasformatore, segnatamente verifiche materiali ed esame dei documenti commerciali, al fine di accertare la corrispondenza tra le consegne di materie prime e i prodotti finiti, i coprodotti e i sottoprodotti ottenuti.
Ai fini della verifica di cui al primo comma, lettera b), l’autorità competente effettua i controlli avvalendosi, in particolare, di coefficienti tecnici di trasformazione delle materie prime in causa. Ove esistano nella normativa comunitaria, si applicano i coefficienti tecnici di trasformazione relativi all’esportazione. In assenza di questi, si applicano altri coefficienti previsti dalla normativa comunitaria. In tutti gli altri casi, i controlli si basano sui coefficienti generalmente riconosciuti dall’industria di trasformazione interessata.
4. Per le trasformazioni di cui all’articolo 33, paragrafo 1, i controlli vengono effettuati presso il 10 % dei richiedenti, selezionati in base ad un’analisi del rischio che tiene conto dei fattori seguenti:
a)
l’ammontare degli aiuti;
b)
il tipo di produzione dichiarato ai fini della trasformazione, segnatamente le colture diverse da quelle annuali;
c)
il numero di particelle agricole;
d)
l’evoluzione rispetto all’anno precedente;
e)
i risultati dei controlli degli anni precedenti;
f)
altri parametri stabiliti dagli Stati membri in base alla rappresentatività delle dichiarazioni presentate.
5. I controlli di cui al paragrafo 4 comprendono almeno i seguenti elementi:
a)
un raffronto tra la somma dei valori di tutti i prodotti energetici e la somma dei valori di tutti gli altri prodotti destinati ad altri usi, ottenuti dalla stessa trasformazione;
b)
l’esistenza di impianti per l’utilizzo o la trasformazione delle materie prime nell’azienda.
6. Qualora dai controlli di cui al paragrafo 4 emergano irregolarità, l’autorità competente procede ad ulteriori controlli in loco durante l’anno in corso e aumenta la percentuale dei richiedenti da controllare nell’anno successivo, conformemente all’articolo 26, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 796/2004.
7. Se è previsto che taluni elementi dei controlli di cui ai paragrafi 2, 3 e 4 possono essere effettuati mediante campionamento, quest’ultimo deve garantire un livello di controllo affidabile e rappresentativo.
8. Ciascun controllo in loco forma oggetto di una relazione di controllo firmata dall’ispettore, contenente tutti i particolari delle verifiche effettuate. Tale relazione indica segnatamente quanto segue:
a)
la data del controllo;
b)
le persone presenti;
c)
il periodo oggetto del controllo;
d)
le tecniche di controllo utilizzate e, se del caso, un riferimento ai metodi di campionamento;
e)
i risultati del controllo.
Articolo 40
Misure supplementari e reciproca assistenza
1. Gli Stati membri adottano tutte le misure supplementari necessarie alla corretta applicazione del presente capitolo e si prestano reciproca assistenza ai fini dei controlli previsti dal presente capitolo. Qualora il presente capitolo non preveda riduzioni o esclusioni adeguate, gli Stati membri possono applicare idonee sanzioni nazionali agli operatori che intervengono nella procedura per la concessione dell’aiuto.
2. Ove ciò sia necessario o previsto dalle disposizioni del presente capitolo, gli Stati membri si prestano assistenza reciproca per garantire controlli efficaci e verificare l’autenticità dei documenti presentati e l’esattezza dei dati scambiati.
4)
All’articolo 61, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Qualora si constati un superamento delle superfici di cui agli articoli 59 e 60, lo Stato membro stabilisce, prima della concessione degli aiuti agli agricoltori e al più tardi entro il 31 gennaio dell’anno successivo, la percentuale definitiva di superamento calcolata fino alla seconda cifra decimale.»
5)
L’articolo 69 è sostituito dal seguente:
«Articolo 69
Comunicazioni
Ove si constati un superamento delle superfici di cui agli articoli 59 e 60, lo Stato membro stabilisce la percentuale definitiva di superamento prima della concessione degli aiuti agli agricoltori e al più tardi entro il 31 gennaio dell’anno successivo e la comunica alla Commissione entro il 31 gennaio dell’anno successivo. I dati utilizzati per il calcolo della percentuale di superamento di una superficie di base sono comunicati per mezzo del modulo riportato nell’allegato VI.»
6)
All’articolo 136, il termine «articolo 30, paragrafo 3» è soppresso.
7)
All’articolo 171 bis decies, il paragrafo 3 è soppresso.
8)
All’articolo 171 ter ter, paragrafo 2, il primo comma è sostituito dal seguente:
«Gli Stati membri fissano l’importo dell’aiuto per ettaro SIG olivi per ogni categoria di oliveto prima della concessione degli aiuti agli agricoltori e al più tardi entro il 31 gennaio dell’anno successivo.»
9)
Nell’allegato III, il titolo «TERMINE ULTIMO PER LA PRESENTAZIONE: 15 NOVEMBRE DI OGNI ANNO» è soppresso.
10)
Nell’allegato VI, il titolo «TERMINE ULTIMO PER LA PRESENTAZIONE: 15 NOVEMBRE DI OGNI ANNO» è soppresso.
11)
L’allegato IX è sostituito dal testo riportato nell’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2007. Tuttavia, le sezioni 3, 4, 5, 6 e 9 del capitolo 8 del regolamento (CE) n. 1973/2004, modificate dall’articolo 1, punto 3, del presente regolamento, si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2008.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 13 marzo 2007.