Nařízení Komise (ES) č. 2658/2000
ze dne 29. listopadu 2000
o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie specializačních dohod
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2821/71 ze dne 20. prosince 1971 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [2],
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2821/71 zmocňuje Komisi k použití čl. 81 odst. 3 (dříve čl. 85 odst. 3) Smlouvy formou nařízení pro určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které spadají do působnosti čl. 81 odst. 1, jejichž předmětem je specializace, včetně dohod nezbytných pro dosažení tohoto cíle.
(2) Podle nařízení (EHS) č. 2821/71 Komise zejména přijala nařízení (EHS) č. 417/85 ze dne 19. prosince 1984 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie specializačních dohod [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2236/97 [4]. Nařízení (EHS) č. 417/85 pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2000.
(3) Nové nařízení by mělo splňovat oba požadavky na zajištění účinné ochrany hospodářské soutěže a na zajištění přiměřené právní jistoty pro podniky. Plnění těchto cílů by mělo brát úvahu potřebu v nejvyšší možné míře zjednodušit správní dozor a právní rámec. Do určité úrovně tržních sil lze pro použití čl. 81 odst. 3 obecně předpokládat, že kladné účinky specializačních dohod vyváží všechny záporné dopady na hospodářskou soutěž.
(4) Nařízení (EHS) č. 2821/71 vyžaduje, aby nařízení Komise o výjimce definovalo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, pro které platí, aby specifikovaly omezení nebo doložky, které se mohou nebo nesmějí objevit v dohodách, rozhodnutí a jednáních ve vzájemné shodě, a aby specifikovalo doložky, které musí být obsaženy v dohodách, rozhodnutích a jednáních ve vzájemné shodě nebo jiné podmínky, které musí být splněny.
(5) Je vhodné opustit přístup, kdy se vyjmenovávají ustanovení o výjimkách, a klást větší důraz na definování kategorií dohod, které jsou do určité úrovně tržních sil vyňaty, a na specifikaci omezení nebo ustanovení, která nemají být v takových dohodách obsažena. Takový přístup je v souladu s hospodářsky orientovaným přístupem, který hodnotí dopad dohod na relevantní trh.
(6) Pro použití čl. 81 odst. 3 formou nařízení není nezbytné definovat ty dohody, které mohou spadat do působnosti čl. 81 odst. 1. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 81 odst. 1 je nutné brát zřetel na několik faktorů, a zejména na tržní strukturu na relevantním trhu.
(7) Bloková výjimka by měla být omezena na ty dohody, u kterých lze s dostatečnou jistotou předpokládat, že splňují podmínky čl. 81 odst. 3.
(8) Dohody o výrobní specializaci obecně přispívají ke zlepšení výroby nebo distribuce zboží, protože příslušné podniky se mohou soustředit na výrobu určitých produktů a proto pracují efektivněji a dodávají produkty levněji. Dohody o specializaci při poskytování služeb lze rovněž hodnotit jako dohody s podobnými kladnými účinky. Je pravděpodobné, že při účinné hospodářské soutěži získají spotřebitelé přiměřený podíl na výsledných přínosech.
(9) Tyto výhody mohou plynout rovnoměrně z dohod, kterými se jeden účastník vzdává výroby určitých produktů nebo poskytování určitých služeb ve prospěch jiného účastníka ("jednostranná specializace"), z dohod, kterými se každý účastník vzdává výroby určitých produktů nebo poskytování určitých služeb ve prospěch jiného účastníka ("reciproční specializace") a z dohod, kterými se účastníci zavazují společně vyrábět určité produkty nebo poskytovat určité služby ("společná výroba").
(10) Protože jednostranné specializační dohody mezi nesoutěžiteli mohou požívat blokové výjimky podle nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě [5], mělo by být uplatnění tohoto nařízení na jednostranné specializační dohody omezeno na dohody mezi soutěžiteli.
(11) Veškeré ostatní dohody uzavřené mezi podniky ohledně podmínek, za jakých se specializují na výrobu zboží a/nebo služeb, by měly spadat do působnosti tohoto nařízení. Bloková výjimka by měla rovněž platit pro ustanovení, obsažená ve specializačních dohodách, která nepředstavují základní předmět takových dohod, ale přímo se jich týkají a jsou nezbytná pro jejich uskutečnění, a pro určitá související nákupní a prodejní ujednání.
(12) Aby bylo zajištěno, že bude dosaženo výhod specializace, aniž by jedna ze stran opustila trh navazující na produkci, měly by být jednostranné a reciproční specializační dohody v otázce stanovení dodavatelských a nákupních závazků upraveny pouze tímto nařízením. Tyto závazky mohou, ale nemusejí mít výhradní povahu.
(13) Lze předpokládat, že pokud podíl zúčastněného podniku na relevantním trhu nepřesáhne 20 %, poskytnou specializační dohody vymezené v tomto nařízení obecně hospodářský přínos v podobě úspor šířky nebo rozsahu nebo lepší výrobní technologie, zatímco spotřebitelům poskytnou přiměřený podíl na výsledných přínosech.
(14) Toto nařízení by nemělo udělovat výjimku pro dohody obsahující omezení, která nejsou nezbytná pro dosažení výše uvedených kladných výsledků. V zásadě by určitá přísná omezení zaměřená proti hospodářské soutěži, týkající se stanovení cen účtovaných třetím stranám, omezení výroby nebo prodeje, rozdělení trhů nebo zákazníků a omezení pasivních prodejů smluvních produktů na územích vyhrazených jiným stranám, měla být vyloučena z výhod blokové výjimky podle tohoto nařízení, bez ohledu na podíl dotyčných podniků na trhu.
(15) Omezení podílu na trhu, vyloučená výjimka pro určité dohody a podmínky stanovené tímto nařízením za obvyklých podmínek zajišťují, že dohody, pro které platí bloková výjimka, neumožní zúčastněným podnikům vyloučit hospodářskou soutěž pro podstatnou část dotyčných produktů nebo služeb.
(16) Ve zvláštních případech, kdy mají přesto dohody spadající do působnosti tohoto nařízení důsledky neslučitelné s čl. 81 odst. 3 Smlouvy, může Komise výhodu blokové výjimky odejmout.
(17) V zájmu snadnějšího uzavírání specializačních dohod, které mohou být založeny na struktuře zúčastněných podniků, měla by být doba platnosti tohoto nařízení stanovena na 10 let.
(18) Tímto nařízením není dotčeno použití článku 82 Smlouvy.
(19) V souladu se zásadou přednosti práva Společenství není opatřeními přijatými podle vnitrostátních právních předpisů upravujících hospodářskou soutěž dotčeno jednotné uplatňování pravidel hospodářské soutěže Společenství na celém společném trhu ani plná účinnost opatření přijatých při provádění těchto pravidel včetně tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výjimka
1. Podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se stanoví, že čl. 81 odst. 1 se nepoužije pro níže uvedené dohody uzavřené mezi dvěma nebo více podniky (dále jen "strany") týkající se podmínek, za kterých se tyto podniky specializují na výrobu produktů (dále jen "specializační dohody"):
a) jednostranné specializační dohody, kterými se jedna strana zavazuje zastavit výrobu určitých produktů nebo zdržet se výroby těchto produktů a nakupovat je od konkurenčního podniku, zatímco konkurenční podnik se zavazuje tyto produkty vyrábět a dodávat, nebo
b) reciproční specializační dohody, kterými se dvě nebo více stran na recipročním základě zavazují zastavit nebo zdržet se výroby určitých, ale různých produktů a nakupovat tyto produkty od ostatních, které se zaváží tyto produkty dodávat, nebo
c) dohody o společné výrobě, kterými se dvě nebo více stran zavazují vyrábět určité produkty společně.
Tato výjimka platí v míře, v jaké takové specializační dohody obsahují omezení hospodářské soutěže spadající do působnosti čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
2. Výjimka stanovená v odstavci 1 platí rovněž pro ustanovení obsažená ve specializačních dohodách, která nepředstavují základní předmět takových dohod, ale přímo se jich týkají a jsou nezbytná pro jejich provádění, například ustanovení týkající se postoupení nebo využívání práv duševního vlastnictví.
První pododstavec se však nevztahuje na ustanovení, která mají stejný předmět jako omezení hospodářské soutěže uvedená v čl. 5 odst. 1.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "dohodou" dohoda, rozhodnutí sdružení nebo podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
2. "zúčastněnými podniky" podniky, které jsou smluvní stranou dohody a podniky s nimi spojené;
3. "spojenými podniky":
a) podniky, ve kterých smluvní strana dohody přímo či nepřímo:
i) má více než polovinu hlasovacích práv;
ii) může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů, které podnik právně zastupují, nebo
iii) má právo spravovat záležitosti podniku;
b) podniky, které mohou přímo nebo nepřímo vykonávat ve smluvní straně dohody práva uvedená v písmenu a);
c) podniky, ve kterých může podnik uvedený v písmenu b) přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d) podniky, ve kterých může smluvní strana dohody společně s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých jeden nebo více těchto podniků vykonávat společně práva uvedená v písmenu a);
e) podniky, ve kterých práva uvedená v písmenu a) vykonávají společně:
i) smluvní strany dohody nebo podniky s nimi spojené uvedené v písmenech a) až d), nebo
ii) jedna nebo více smluvních stran dohody nebo jeden nebo více podniků s nimi spojených uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4. "produktem" zboží a/nebo služba, včetně přechodných výrobků a/nebo služeb a konečných výrobků a/nebo služeb, s výjimkou distribučních služeb a pronájmů;
5. "výrobou" výroba zboží nebo poskytování služeb a zahrnuje výrobu formou subdodávek;
6. "relevantním trhem" relevantní trh (trhy) produktu a geografický trh (trhy), ke kterému patří produkty, které jsou předmětem specializační dohody;
7. "konkurenčním podnikem" podnik, který dodává produkt, který je možné zlepšit nebo nahradit pomocí smluvního produktu (skutečný soutěžitel) nebo podnik, který by reálně vynaložil nutné další investice nebo jiné nezbytné náklady na změnu tak, aby mohl dodávat takový produkt jako odezvu na malý nebo trvalý růst relativních cen (potenciální soutěžitel);
8. "závazkem výhradních dodávek" závazek nedodávat jinému konkurenčnímu podniku s výjimkou podniku, který je stranou dohody, produkty, kterých se specializační dohoda týká;
9. "závazkem výhradního nákupu" závazek nakupovat produkt, kterého se specializační dohoda týká, pouze od strany, která souhlasí s jeho dodávkami.
Článek 3
Ujednání o nákupu a prodeji
Výjimka uvedená v článku 1 platí i v případech, kdy:
a) strany převezmou závazek výhradního nákupu a/nebo výhradních dodávek v rámci jednostranné nebo reciproční specializační dohody nebo dohody o společné výrobě, nebo
b) strany neprodávají produkty, které jsou předmětem specializační dohody, nezávisle, ale provádějí společnou distribuci nebo se dohodnou na jmenování třetí strany distributorem na výhradním nebo nevýhradním základě v rámci dohody o společné výrobě, za předpokladu, že třetí strana není konkurenční podnik.
Článek 4
Práh podílu na trhu
Výjimka uvedená v článku 1 platí za podmínky, že celkový podíl zúčastněných podniků na trhu nepřesahuje 20 % relevantního trhu.
Článek 5
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
1. Výjimka uvedená v článku se nevztahuje na dohody, které přímo nebo nepřímo, samostatně nebo v kombinaci s jinými faktory, které mohou strany ovlivňovat, mají za cíl:
a) stanovení cen při prodeji produktů třetím stranám;
b) omezení výroby nebo prodeje nebo
c) rozdělení trhů nebo zákazníků.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a) ustanovení o dohodnutém množství produktů v rámci jednostranných nebo recipročních specializačních dohod nebo stanovení kapacity a výrobního objemu společného podniku v rámci dohody o společné výrobě;
b) stanovení prodejních cílů a stanovení cen, které výrobní společný podnik účtuje svým přímým zákazníkům podle čl. 3 písm. b).
Článek 6
Použití prahu podílu na trhu
1. Pro použití prahu podílu na trhu uvedeného v článku 4 platí níže uvedená pravidla:
a) podíl na trhu se vypočítá na základě hodnoty prodejů na trhu; pokud nejsou údaje o prodejích na trhu k dispozici, lze ke stanovení podílu dotyčného podniku na trhu použít odhady odvozené od jiných spolehlivých informací o trhu, včetně objemů prodeje na trhu;
b) podíl na trhu se vypočítá na základě údajů týkajících se předchozího kalendářního roku;
c) podíl na trhu podniků uvedených v čl. 2 odst. 3 písm. e) se rovnoměrně rozdělí na každý podnik, který má práva uvedená v čl. 2 bodu 3 písm. a).
2. Pokud podíl na trhu uvedený v článku 4 zpočátku nepřesahuje 20 %, ale následně vzroste nad tuto hranici, aniž by překročil 25 %, platí výjimka stanovená v článku 1 po období dvou po sobě následujících kalendářních let od roku, kdy byl práh 20 % překročen poprvé.
3. Pokud podíl na trhu uvedený v článku 4 zpočátku nepřesahuje 20 %, ale následně vzroste nad 25 %, platí výjimka stanovená v článku 1 po období jednoho kalendářního roku let od roku, kdy byl práh 25 % překročen poprvé.
4. Výhody podle odstavců 2 a 3 nelze kombinovat tak, aby přesáhly období dvou kalendářních let.
Článek 7
Odejmutí
Komise může podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2821/71 odejmout výhody podle tohoto nařízení, pokud z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu nebo fyzické či právnické osoby, která prokáže oprávněný zájem, Komise v konkrétním případě zjistí, že dohoda, pro kterou platí výjimka stanovená v článku 1, má přesto účinky, které jsou neslučitelné s podmínkami stanovenými v čl. 81 odst. 3 Smlouvy, a zejména v případě, kdy:
a) dohoda nepřináší významné výsledky v podobě racionalizace nebo v případě, kdy spotřebitelé nezískávají přiměřený podíl na výsledných přínosech, nebo
b) produkty, které jsou předmětem specializace, nejsou na celém společném trhu nebo jeho podstatné části vystaveny účinné hospodářské soutěži shodných produktů nebo produktů, které uživatelé vzhledem k jejich vlastnostem, ceně a zamýšlenému využití považují za rovnocenné.
Článek 8
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 81 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. ledna 2001 do 30. června 2002 nevztahuje na dohody, které budou dne 31. prosince 2000 již v platnosti a které nebudou splňovat podmínky pro výjimku podle tohoto nařízení, ale které budou splňovat podmínky pro výjimku podle nařízení (EHS) č. 417/85.
Článek 9
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. listopadu 2000.
Regolamento (CE) n. 2658/2000 della Commissione
del 29 novembre 2000
relativo all'applicazione dell'articolo 81, paragrafo 3, del trattato a categorie di accordi di specializzazione
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CEE) n. 2821/71 del Consiglio, del 20 dicembre 1971, relativo all'applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3, del trattato a categorie di accordi, di decisioni e di pratiche concordate(1), modificato da ultimo dall'atto di adesione dell'Austria, della Finlandia e della Svezia, in particolare l'articolo 1, paragrafo 1, lettera c),
dopo aver pubblicato il progetto del presente regolamento(2),
sentido il comitato in materia di intese e posizioni dominanti,
considerando quanto segue:
(1) Il regolamento (CEE) n. 2821/71 conferisce alla Commissione il potere di applicare, mediante regolamento, l'articolo 81, paragrafo 3 (ex articolo 85, paragrafo 3), del trattato CE a categorie di accordi, decisioni e pratiche concordate rientranti nel campo di applicazione del paragrafo 1 dello stesso articolo e aventi per oggetto la specializzazione, ivi compresi gli accordi necessari per la sua realizzazione.
(2) In conformità del regolamento (CEE) n. 2821/71, la Commissione ha adottato, in particolare, il regolamento (CEE) n. 417/85, del dicembre 1984, relativo all'applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3, del trattato CEE a categorie di accordi di specializzazione(3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2236/97(4). Il periodo di vigenza del regolamento (CEE) n. 417/85 termina il 31 dicembre 2000.
(3) Il nuovo regolamento deve soddisfare la duplice esigenza di assicurare l'efficace tutela della concorrenza e di offrire alle imprese la necessaria certezza del diritto. Nel perseguire tali obiettivi occorre tenere conto della necessità di semplificare per quanto possibile la vigilanza amministrativa ed il quadro legislativo. Al di sotto di un certo livello di potere di mercato si può in genere presumere, ai fini dell'applicazione dell'articolo 81, paragrafo 3, del trattato CE, che gli effetti positivi degli accordi di specializzazione prevalgano sugli effetti negativi per la concorrenza.
(4) Il regolamento (CEE) n. 2821/71 prescrive che il regolamento di esenzione della Commissione definisca le categorie di accordi, decisioni e pratiche concordate cui esso si applica, indichi le restrizioni o le clausole che possono o che non possono figurare negli accordi, decisioni e pratiche concordate e precisi le clausole che devono figurare negli accordi, decisioni e pratiche concordate o le ulteriori condizioni che devono essere soddisfatte.
(5) È opportuno abbandonare l'impostazione basata su un elenco di clausole esentate e privilegiare invece la definizione di categorie di accordi esentati dentro una determinata soglia di potere di mercato, precisando le restrizioni o le clausole che non possono figurare in tali accordi. Questa scelta è coerente con un'impostazione di tipo economico intesa a valutare le ripercussioni degli accordi sul mercato rilevante.
(6) Ai fini dell'applicazione mediante regolamento dell'articlo 81, paragrafo 3, del trattato CE non è necessario definire gli accordi che possono rientrare nel campo di applicazione dell'articolo 81, paragrafo 1, del trattato CE. Nella valutazione individuale degli accordi di cui all'articolo 81, paragrafo 1, del trattato CE si deve tenere conto di diversi fattori ed in particolare della struttura del mercato rilevante.
(7) Il beneficio dell'esenzione per categoria deve essere limitato agli accordi che si possano, con sufficiente certezza, presumere conformi alle condizioni di cui all'articolo 81, paragrafo 3, del trattato CE.
(8) Gli accordi di specializzazione della produzione contribuiscono in generale a migliorare la produzione o la distribuzione dei prodotti in quanto le imprese, concentrando la loro attività di fabbricazione su determinati prodotti, possono operare in modo più razionale ed offrire detti prodotti a prezzi ridotti. Si può in linea generale ritenere che gli accordi di specializzazione relativi alla prestazione di servizi determino miglioramenti analoghi. È ragionevole presumere che, in presenza di una concorrenza effettiva, gli utilizzatori beneficeranno di una congrua parte dell'utile che ne deriva.
(9) Tali vantaggi discendono nello stesso modo dagli accordi in base ai quali uno dei partecipanti rinuncia a favore di un altro a fabbricare determinati prodotti o a prestare determinati servizi ("specializzazione unilaterale"), dagli accordi in base ai quali ciascuno dei partecipanti rinuncia a favore di un altro a fabbricare determinati prodotti o a prestare determinati servizi ("specializzazione riciproca") e dagli accordi con i quali i partecipanti si impegnano a fabbricare determinati prodotti o prestare determinati servizi in comune ("produzione in comune").
(10) Poiché gli accordi di specializzazione unilaterale tra imprese che non sono concorrenti possono beneficiare dell'esenzione per categoria prevista dal regolamento (CE) n. 2790/1999 della Commissione, del 22 dicembre 1999, relativo all'applicazione dell'articolo 81, paragrafo 3, trattato CE a categorie di accordi verticali e pratiche concordate(5), l'applicazione del presente regolamento per quanto riguarda gli accordi di specializzazione unilaterale deve essere limitata agli accordi tra imprese concorrenti.
(11) Tutti gli altri accordi conclusi tra imprese in merito alle modalità della specializzazione nella produzione di beni e/o servizi devono rientrare nel campo d'applicazione del presente regolamento. L'esenzione per categoria deve applicarsi anche alle clausole contenute in accordi di specializzazione che, pur non costituendo l'oggetto principale di tali accordi, sono direttamente collegate e necesarie alla loro realizzazione, nonché a taluni accordi di acquisto e di commercializzazione ad essi collegati.
(12) Affinché i benefici della specializzazione vengano conseguiti senza che una parte sia costretta ad abbandonare il mercato a valle della produzione, gli accordi di specializzazione unilaterale e reciproca devono rientrare nell'ambito del presente regolamento solo qualora contengano obblighi di fornitura e di acquisto. Tali obblighi possono, ma non devono, avere carattere esclusivo.
(13) Qualora sul mercato rilevante la quota della imprese partecipanti non superi il 20 %, si può presumere che gli accordi di specializzazione quali definiti nel presente regolamento determinino vantaggi economici in termini di economie di scala o di raggio d'azione, ovvero di migliori tecnologie produttive, e riservino agli utilizzatori una congrua parte dell'utile che ne deriva.
(14) Il presente regolamento non deve esentare accordi che contengano restrizioni non indispensabili per il conseguimento degli effetti positivi di cui sopra. In linea generale, alcune gravi restrizioni della concorrenza relative alla fissazione dei prezzi praticati a terzi, alla limitazione della produzione o delle vendite ed alla ripartizione di mercati o clienti devono essere escluse dal beneficio della presente esenzione per categoria indipendentemente dalla quota di mercato detenuta dalle imprese interessate.
(15) La delimitazione basata sulla quota di mercato, l'esclusione di taluni accordi dall'esenzione prevista dal presente regolamento e le condizioni ivi stabilite garantiranno generalmente che gli accordi cui si applica l'esenzione per categoria non consentano alle imprese partecipanti di eliminare la concorrenza in relazione ad una parte considerevole dei prodotti o dei servizi in questione.
(16) In casi particolari in cui gli accordi rientranti nell'ambito del presente regolamento producano nondimeno effetti incompatibili con l'articolo 81, paragrafo 3, del trattato CE, la Commissione potrà revocare il beneficio dell'esenzione per categoria.
(17) Al fine di facilitare la conclusione di accordi di specializzazione, che possono avere per le imprese interessate incidenze di ordine strutturale, il periodo di vigenza del presente regolamento deve essere fissato in dieci anni.
(18) Il presente regolamento lascia impregiudicata l'applicazione dell'articolo 82 del trattato CE.
(19) Secondo il principio della preminenza del diritto comunitario, nessuna misura presa in attuazione di disposizioni nazionali in materia di concorrenza deve ledere l'applicazione uniforme delle norme comunitarie in materia di concorrenza all'interno del mercato comune e la piena efficacia delle misure adottate in applicazione di tali norme, incluso il presente regolamento,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Esenzione
1. Fatte salve le disposizioni del presente regolamento, il paragrafo 1 dell'articolo 81 del trattato CE è dichiarato inapplicabile, a norma del paragrafo 3 dello stesso articolo, ai seguenti accordi (in appresso "accordi di specializzazione") conclusi tra due o più imprese (in appresso "le parti"), in merito alle modalità della specializzazione nella fabbricazione di prodotti:
a) accordi di specializzazione unilaterale, in forza dei quali una parte acconsente a cessare la fabbricazione di determinati prodotti o ad astenersi dalla fabbricazione di tali prodotti e ad acquistarli da un'impresa concorrente, la quale si impegna a fabbricare e fornire i prodotti in questione, o
b) accordi di specializzazione reciproca, in forza dei quali due o più parti acconsentono reciprocamente a cessare o astenersi dalla fabbricazione di determinati prodotti non identici e ad acquistare tali prodotti dalle controparti, le quali si impegnano a fornirli, o
c) accordi di produzione in comune, in forza dei quali due o più parti convengono di fabbricare in comune determinati prodotti.
L'esenzione si applica nella misura in cui tali accordi di specializzazione contengano restrizioni della concorrenza rientranti nel campo di applicazione dell'articolo 81, paragrafo 1, del trattato CE.
2. L'esenzione di cui al paragrafo 1 si applica anche alle disposizioni contenute in accordi di specializzazione che, pur non costituendo l'oggetto principale di tali accordi, sono direttamente collegate e necessarie alla loro realizzazione, come quelle relative all'acquisizione o all'utilizzazione di diritti di proprietà immateriale.
Il primo comma non si applica alle disposizioni aventi lo stesso oggetto delle restrizioni della concorrenza elencate all'articolo 5, paragrafo 1.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
1) "accordo": un accordo, una decisione di un'associazione di imprese o una pratica concordata;
2) "imprese partecipanti": le imprese parti dell'accordo e le relative imprese collegate;
3) "imprese collegate":
a) le imprese nelle quali una parte dell'accordo detiene, direttamente o indirettamente:
i) il potere di esercitare più della metà dei diritti di voto, o
ii) il potere di nominare più della metà dei membri del consiglio di vigilanza o di amministrazione o degli organi che rappresentano legalmente l'impresa, o
iii) il diritto di gestire gli affari dell'impresa;
b) le imprese che, direttamente o indirettamente, detengono nei confronti di una delle parti dell'accordo i diritti o i poteri di cui alla lettera a);
c) le imprese nei confronti delle quali un'impresa di cui alla lettera b) detiene, direttamente o indirettamente, i diritti o i poteri di cui alla lettera a);
d) le imprese nelle quali una parte dell'accordo insieme con una o più imprese di cui alle lettere a), b) o c), ovvero due o più di queste ultime imprese, detengono congiuntamente i diritti o i poteri di cui alla lettera a);
e) le imprese nelle quali i diritti o i poteri di cui alla lettera a) sono detenuti congiuntamente:
i) dalle parti dell'accordo o dalle relative imprese collegate ai sensi delle lettere da a) a d), o
ii) da una o più parti dell'accordo o imprese ad esse collegate ai sensi delle lettere da a) a d) e da una o più imprese terze.
4) "prodotto": bene e/o servizio, inclusi sia i beni e/o servizi intermedi che i beni e/o servizi finali, ad eccezione dei servizi di distribuzione e locazione;
5) "produzione o fabbricazione": la produzione di beni o la prestazione di servizi, anche in subfornitura;
6) "mercato rilevante": l'ambito produttivo e geografico cui appartengono i prodotti oggetto di un accordo di specializzazione;
7) "impresa concorrente": un'impresa attiva sul mercato rilevante ("concorrente effettivo"), ovvero un'impresa disposta, in base a considerazioni realistiche, ad effettuare gli investimenti supplementari o sostenere gli ulteriori costi di conversione necessari al fine di penetrare sul mercato rilevante nell'ipotesi di un incremento modesto ma permanente dei prezzi relativi ("concorrente potenziale");
8) "obbligo di fornitura esclusiva": l'obbligo di non fornire ad imprese concorrenti che non siano parti dell'accordo il prodotto oggetto dell'accordo di specializzazione;
9) "obbligo di acquisto esclusivo": l'obbligo di acquistare il prodotto cui si riferisce l'accordo di specializzazione solo dalla parte che si impegna a fornirlo.
Articolo 3
Accordi di acquisto e di commercializzazione
L'esenzione di cui all'articolo 1 si applica anche nei casi in cui:
a) le parti assumono un obbligo di acquisto esclusivo e/o di fornitura esclusiva nell'ambito di un accordo di specializzazione unilaterale o reciproca ovvero di un accordo di produzione in comune, o
b) le parti non vendono in modo indipendente i prodotti oggetto dell'accordo di specializzazione, ma provvedono alla distribuzione in comune, ovvero convengono di designare un terzo quale distributore, su base esclusiva o meno, nell'ambito di un accordo di produzione in comune, purché il terzo in questione non sia un'impresa concorrente.
Articolo 4
Soglia basata sulla quota di mercato
L'esenzione di cui all'articolo 1 si applica a condizione che la quota di mercato detenuta congiuntamente dalle imprese partecipanti non superi il 20 % del mercato rilevante.
Articolo 5
Accordi esclusi dal beneficio dell'esenzione
1. L'esenzione di cui all'articolo 1 non si applica agli accordi che, direttamente o indirettamente, isolatamente o congiuntamente con altri fattori soggetti al controllo delle parti, hanno per oggetto quanto segue:
a) la fissazione dei prezzi in caso di vendita dei prodotti a terzi;
b) la limitazione della produzione o delle vendite, o
c) la ripartizione dei mercati o della clientela.
2. Il paragrafo 1 non si applica:
a) alle disposizioni relative alle quantità di prodotti concordate nel contesto di accordi di specializzazione unilaterale o reciproca, né alla definizione della capacità e del volume della produzione di un'impresa comune di produzione nel contesto di un accordo di produzione in comune;
b) alla fissazione, da parte di un'impresa comune di produzione, di obiettivi di vendita e dei prezzi praticati nei confronti dei suoi clienti diretti, nell'ambito dell'articolo 3, lettera b).
Articolo 6
Applicazione della soglia basata sulla quota di mercato
1. Ai fini dell'applicazione della soglia basata sulla quota di mercato di cui all'articolo 4, si applicano le norme seguenti:
a) la quota di mercato viene calcolata sulla base del valore delle vendite sul mercato; qualora non siano disponibili dati relativi al valore delle vendite, la quota di mercato dell'impresa interessata può essere determinata usando stime basate su altre informazioni attendibili, ivi compresi i volumi delle vendite sul mercato;
b) la quota di mercato viene calcolata sulla base dei dati relativi all'anno civile precedente;
c) la quota di mercato detenuta dalle imprese di cui all'articolo 2, punto 3 lettera e), viene ripartita in eguale misura tra ciascuna delle imprese che possiedono i diritti o i poteri elencati all'articolo 2, punto 3, lettera a).
2. Se la quota di mercato di cui all'articolo 4 inizialmente non è superiore al 20 %, ma successivamente supera tale livello senza tuttavia eccedere il 25 %, l'esenzione di cui all'articolo 1 continua ad applicarsi nei due anni civili successivi all'anno in cui la soglia del 20 % è stata superata per la prima volta.
3. Se la quota di mercato di cui all'articolo 4 inizialmente non è superiore al 20 %, ma successivamente supera il 25 %, l'esenzione di cui all'articolo 1 continua ad applicarsi nell'anno civile successivo all'anno in cui la soglia del 25 % è stata superata per la prima volta.
4. I benefici previsti nei paragrafi 2 e 3 non possono essere cumulati in modo da eccedere la durata di due anni civili.
Articolo 7
Revoca
La Commissione può revocare il beneficio dell'applicazione del presente regolamento, a norma dell'articolo 7 del regolamento (CEE) n. 2821/71, qualora constati, d'ufficio o su richiesta di uno Stato membro o di persone fisiche o giuridiche che facciano valere un interesse legittimo, che in un caso determinato un accordo cui si applichi l'esenzione di cui all'articolo 1 produce effetti incompatibili con le condizioni dell'articolo 81, paragrafo 3, del trattato CE e in particolare qualora:
a) l'accordo non determini una razionalizzazione sostanziale o gli utilizzatori non beneficino di una congrua parte dell'utile che ne deriva, o
b) i prodotti oggetto della specializzazione non siano sottoposti, in tutto il mercato comune o in una parte sostanziale di esso, alla concorrenza effettiva di prodotti identici o considerati analoghi dagli utilizzatori per le loro caratteristiche, i loro prezzi e l'uso al quale sono destinati.
Articolo 8
Periodo transitorio
Il divieto di cui all'articolo 81, paragrafo 1, del trattato non si applica durante il periodo compreso tra il 1o gennaio 2001 ed il 30 giugno 2002 agli accordi già in vigore al 31 dicembre 2000 che non rispondono alle condizioni di cui al presente regolamento ma soddisfano le condizioni di esenzione di cui al regolamento (CEE) n. 417/85.
Articolo 9
Periodo di validità
Il presente regolamento entra in vigore il 1o gennaio 2001.
Il presente regolamento scade il 31 dicembre 2010.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 29 novembre 2000.