NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1580/2007
ze dne 21. prosince 2007,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (1), a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (2), a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a zrušuje nařízení (ES) č. 2202/96 (3), a zejména na článek 42 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 změnilo předchozí režim pro odvětví ovoce a zeleniny stanovený nařízením (ES) č. 2200/96, nařízením (ES) 2201/96 a nařízením Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů (4).
(2)
Stávající prováděcí pravidla týkající se odvětví ovoce a zeleniny jsou obsažena ve velkém počtu nařízení, z nichž mnohá byla často pozměňována. Tato prováděcí pravidla je zapotřebí upravit v důsledku změn provedených v režimu pro ovoce a zeleninu nařízením (ES) č. 1182/2007, jakož i s přihlédnutím k získaným zkušenostem. Vzhledem k rozsahu změn je v zájmu srozumitelnosti nezbytné začlenit všechna prováděcí pravidla do nového samostatného nařízení.
(3)
Proto by měla být zrušena tato nařízení Komise:
-
Nařízení (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu (5),
-
Nařízení (ES) č. 1555/96 ze dne 30. července 1996 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu (6),
-
Nařízení (ES) č. 961/1999 ze dne 6. května 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se rozšíření pravidel vydaných organizacemi producentů v odvětví ovoce a zeleniny (7),
-
Nařízení (ES) č. 544/2001 ze dne 20. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 týkajícímu se dodatečného finančního příspěvku na provozní prostředky (8),
-
Nařízení (ES) č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu (9),
-
Nařízení (ES) č. 2590/2001 ze dne 21. prosince 2001, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu, prováděné ve Švýcarsku před vývozem do Evropského společenství (10),
-
Nařízení (ES) č. 1791/2002 ze dne 9. října 2002, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Maroku před dovozem do Evropského společenství (11),
-
Nařízení (ES) č. 2103/2002 ze dne 28. listopadu 2002, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Jihoafrické republice před dovozem do Evropského společenství (12),
-
Nařízení (ES) č. 48/2003 ze dne 10. ledna 2003, kterým se stanoví pravidla použitelná na směsi různých druhů čerstvého ovoce a zeleniny v jednom maloobchodním balení (13),
-
Nařízení (ES) č. 606/2003 ze dne 2. dubna 2003, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Izraeli před dovozem do Společenství (14),
-
Nařízení (ES) č. 761/2003 ze dne 30. dubna 2003, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Indii před dovozem do Společenství (15),
-
Nařízení (ES) č. 1432/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podmínky uznání organizací producentů a předběžného uznání seskupení producentů (16),
-
Nařízení (ES) č. 1433/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční podporu (17),
-
Nařízení (ES) č. 1943/2001 ze dne 3. listopadu 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podporu předběžně uznaným seskupením producentů (18),
-
Nařízení (ES) č. 103/2004 ze dne 21. ledna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim a stažení z trhu v odvětví ovoce a zeleniny (19),
-
Nařízení (ES) č. 1557/2004 ze dne 1. září 2004, schvalující postupy kontroly shody obchodních norem platných pro určité čerstvé ovoce, které se provádějí na Novém Zélandu před dovozem do Společenství (20),
-
Nařízení (ES) č. 179/2006 ze dne 1. února 2006 o zavedení režimu dovozních licencí pro jablka dovážená ze třetích zemí (21),
-
Nařízení (ES) č. 430/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Senegalu před dovozem do Společenství (22),
-
Nařízení (ES) č. 431/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Keni před dovozem do Společenství (23),
-
Nařízení (ES) č. 1790/2006 ze dne 5. prosince 2006, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Turecku před dovozem do Společenství (24),
(4)
Měla by být přijata prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1182/2007.
(5)
Pro produkty z ovoce a zeleniny je třeba stanovit hospodářské roky. Vzhledem k tomu, že v odvětví již neexistují režimy podpory, které se řídí cyklem sklízení dotčených produktů, lze všechny hospodářské roky přizpůsobit podle kalendářního roku.
(6)
Nařízení (ES) č. 1182/2007 opravňuje Komisi ke stanovení obchodních norem pro produkty z ovoce a zeleniny a čl. 2 odst. 7 uvedeného nařízení stanoví, že stávající jednotlivá nařízení stanovící tyto normy by se měla nadále používat, dokud nebudou přijaty nové normy.
(7)
V případě některých činností, které jsou velmi okrajové a/nebo velmi specifické, nacházejí se na začátku distribučního řetězce nebo se provádějí u produktů určených ke zpracování, je třeba stanovit výjimky a osvobození z použití obchodních norem.
(8)
Údaje vyžadované obchodními normami by měly být zřetelně uvedeny na obalu nebo na štítku.
(9)
V důsledku poptávky některých spotřebitelů se balení obsahující různé druhy čerstvého ovoce a zeleniny stávají na trhu stále běžnějšími. Poctivé obchodování vyžaduje, aby čerstvé ovoce a zelenina prodávané v jednom balení byly vyrovnané jakosti. U produktů, pro něž nebyly přijaty normy Společenství, to lze zajistit uplatňováním všeobecných ustanovení. Je třeba stanovit požadavky na označování směsí různých druhů ovoce a zeleniny v jednom balení. Tyto požadavky by však měly být méně přísné než požadavky stanovené obchodními normami, aby se zejména zohlednil prostor, který je k dispozici na štítcích.
(10)
Každý členský stát by měl určit kontrolní subjekty odpovědné za provádění kontrol shody ve všech stadiích uvádění na trh. Jeden z těchto subjektů by měl být odpovědný za kontakty a koordinaci mezi všemi ostatními určenými subjekty.
(11)
Vzhledem k tomu, že údaje o obchodnících a jejich hlavní charakteristiky jsou nepostradatelným nástrojem analýzy prováděné členskými státy, je nezbytné v každém členském státě zřídit databáze obchodníků v odvětví čerstvého ovoce a zeleniny.
(12)
Kontroly shody by se měly provádět odebíráním vzorků a měly by se zaměřit na obchodníky, u kterých je největší pravděpodobnost, že jejich zboží není v souladu s normami. S ohledem na podmínky svých vnitrostátních trhů by členské státy měly stanovit pravidla, podle kterých se kontroly zaměří na určité kategorie obchodníků. K zajištění transparentnosti by tato pravidla měla být oznámena Komisi.
(13)
Členské státy by měly zajistit, aby vývoz čerstvého ovoce a zeleniny do třetích zemí odpovídal obchodním normám, a měly by potvrzovat dodržování norem v souladu se Ženevským protokolem o normalizaci čerstvého ovoce a zeleniny a suchého a sušeného ovoce uzavřeným v rámci Evropské hospodářské komise OSN a se systémem OECD pro používání mezinárodních norem pro ovoce a zeleninu.
(14)
Dovoz čerstvého ovoce a zeleniny ze třetích zemí by měl odpovídat obchodním normám nebo normám jim rovnocenným. Kontroly shody tedy musí být prováděny před vstupem tohoto zboží na celní území Společenství, kromě malých množství, u nichž je podle názoru kontrolního orgánu/subjektu malé riziko, že by nebyly ve shodě. V některých třetích zemích, které poskytují dostatečné záruky dodržování norem, mohou kontroly před vývozem provádět kontrolní útvary těchto třetích zemí. V tomto případě by členské státy měly pravidelně ověřovat účinnost/kvalitu kontrol před vývozem prováděných kontrolními útvary třetích zemí a měly by informovat Komisi o výsledcích těchto ověřování.
(15)
Produkty určené ke zpracování nemusí odpovídat obchodním normám, proto by mělo být zaručeno, aby se neprodávaly na trhu s čerstvými produkty. Tyto produkty by měly být vhodně označeny a v určitých případech pokud možno provázeny osvědčením o průmyslovém užití, které uvádí konečné využití produktu, na jehož základě je možné provedení kontroly.
(16)
Ovoce a zelenina, u kterých se kontroluje shoda s obchodními normami, by měly být ve všech stadiích uvádění na trh podrobeny stejnému typu kontrol. K tomuto účelu by měly být použity směrnice pro kontrolu doporučené Evropskou hospodářskou komisí OSN, které jsou v souladu s příslušnými doporučeními OECD. Pro kontroly na úrovni maloobchodního prodeje by však měla být stanovena zvláštní opatření.
(17)
Mělo by se přijmout ustanovení, aby organizace producentů mohly být uznány pro produkty, které požadují. Pokud se uznání vyžaduje pouze pro produkty určené ke zpracování, je třeba zajistit, aby dané produkty byly skutečně dodávány ke zpracování.
(18)
S cílem napomoci dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny a zajistit, aby organizace producentů mohly provádět své činnosti trvale udržitelným a účinným způsobem, je třeba, aby organizace producentů byly co nejstabilnější. Členství producenta v organizaci producentů by proto mělo trvat po určité minimální období. Členské státy by měly mít možnost stanovit lhůty pro vystoupení z organizace a data, k nimž vystoupení nabývá účinku.
(19)
Hlavní a základní činnosti organizace producentů by se měly týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů na trh. Organizacím producentů by však mělo být dovoleno zapojit se i do jiných činností, ať už obchodní nebo neobchodní povahy. Spolupráce mezi organizacemi producentů by měla být podporována tím, že bude povoleno, aby ovoce a zelenina nakoupené výhradně od jiné uznané organizace producentů nebyly při uvádění na trh započítávány do kalkulací pro účely hlavní činnosti, ani činností ostatních. Pokud jde o poskytování technických prostředků, je vhodné rozšířit jeho rozsah tak, aby bylo zahrnuto také jejich poskytování členy některé organizace producentů.
(20)
Organizace producentů mohou mít podíl v dceřiných podnicích, které pomáhají zvyšovat přidanou hodnotu produkce jejich členů. Měla by být stanovena pravidla pro výpočet hodnoty takové tržní produkce. Hlavní činnosti takových dceřiných podniků by měly být po uplynutí přechodného období určeného pro přizpůsobení shodné s činnostmi dané organizace producentů.
(21)
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro uznávání a fungování sdružení organizací producentů, nadnárodních organizací producentů a nadnárodních sdružení organizací producentů podle nařízení (ES) č. 1182/2007. V zájmu soudržnosti by tato pravidla měla v maximální možné míře odrážet pravidla stanovená pro organizace producentů.
(22)
K usnadnění koncentrace nabídky je třeba podporovat spojení stávajících organizací producentů za účelem vzniku nových organizací stanovením pravidel pro spojení operačních programů sloučených organizací.
(23)
Při dodržování zásad, podle kterých musí být organizace producentů založena z vlastní iniciativy producentů a kontrolována producenty, je třeba ponechat na členských státech, aby stanovily podmínky pro přijímání dalších fyzických nebo právnických osob za členy organizace producentů anebo sdružení organizací producentů.
(24)
S cílem zajistit, aby organizace producentů skutečně reprezentovaly minimální počet producentů, by členské státy měly přijmout opatření zajišťující, aby menšina členů, na které může připadat převážný objem produkce dané organizace producentů, neoprávněně neovládala její řízení a činnost.
(25)
V zájmu zohlednění odlišných okolností produkce a uvádění na trh ve Společenství by členské státy měly stanovit určité podmínky pro udělení předběžného uznání seskupením producentů, která předloží plán uznání.
(26)
Ve snaze podpořit zakládání stabilních organizací producentů schopných trvale přispívat k dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny by se mělo předběžné uznání udělovat jen těm organizacím producentů, které jsou prokazatelně schopné ve stanovené lhůtě splnit všechny podmínky uznání.
(27)
Měly by být stanoveny informace, které by měla seskupení producentů uvést v plánu uznání. Aby seskupení producentů mohla lépe splnit podmínky uznání, je třeba povolit změny plánů uznání. Za tímto účelem je třeba umožnit členským státům, aby mohly požádat organizaci producentů o přijetí opravných opatření s cílem zajistit provádění svého plánu.
(28)
Seskupení producentů může podmínky uznání splnit ještě před dokončením plánu uznání. Mělo by být přijato ustanovení umožňující těmto seskupením předkládat žádosti o uznání zároveň s návrhy operačních programů. Udělení tohoto uznání seskupení producentů musí v zájmu důslednosti znamenat ukončení jeho plánu uznání, a rovněž je třeba zastavit poskytování podpory. Pro zohlednění víceletého financování investic by však ty investice, které splnily předpoklady pro podporu na investice, měly být schopny převedení na operační programy.
(29)
K usnadnění řádného uplatňování režimu podpor na pokrytí nákladů na vytvoření organizací a na jejich administrativní činnost by tato podpora měla být poskytována v paušální výši. Pro tuto paušální podporu je třeba stanovit strop, aby byla dodržena rozpočtová omezení. Kromě toho by tato podpora měla být přizpůsobena hodnotě produkce seskupení producentů uváděné na trh s cílem zohlednit odlišné finanční potřeby různě velkých seskupení producentů.
(30)
V zájmu důslednosti a bezproblémového přechodu na status uznaného seskupení producentů je třeba, aby se na seskupení producentů vztahovala stejná pravidla pro hlavní činnosti organizací producentů a pro hodnotu produkce jimi uváděné na trh.
(31)
V případě fúzí by mělo být umožněno poskytnutí podpory seskupením producentů vzniklých fúzí, aby byly vzaty v úvahu finanční potřeby nových seskupení producentů a zajistilo se řádné uplatňování režimu podpor.
(32)
Pro usnadnění využívání režimu podpor operačních programů by měla být jasně definována produkce organizací producentů uváděná na trh, včetně specifikace toho, jaké produkty mohou být zohledněny, a stadia uvádění na trh, v nichž se má vypočítávat hodnota produkce. V případě ročních výkyvů nebo nedostatečných údajů by rovněž měly být umožněny doplňkové způsoby výpočtu produkce uváděné na trh. Aby nedocházelo ke zneužívání režimu, nemělo by organizacím producentů být obecně povoleno měnit referenční období během trvání programu.
(33)
K zajištění správného využívání podpor je třeba stanovit pravidla pro řízení provozních fondů a finančních příspěvků členů, přičemž je třeba umožnit co největší míru pružnosti za podmínky, že všichni producenti mohou využívat výhod provozního fondu a mohou se demokraticky podílet na rozhodování o jeho čerpání.
(34)
Je třeba stanovit předpisy stanovující rozsah a strukturu vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy a vnitrostátní rámec pro opatření v oblasti životního prostředí. Jejím cílem je optimalizovat přidělování finančních zdrojů a zlepšovat kvalitu strategie.
(35)
V zájmu řádného řízení by měly být stanoveny postupy pro předkládání a schvalování operačních programů, včetně lhůt, aby příslušné orgány mohly přiměřeně vyhodnotit informace, a dále opatření a činnosti, které by se měly zahrnout do programů, nebo by se z nich měly vyloučit. Vzhledem k tomu, že jsou programy řízeny na ročním základě, mělo by být stanoveno, aby programy, které nejsou schváleny do určitého data, byly o jeden rok odloženy.
(36)
Měl by existovat postup pro každoroční změny operačních programů na následující rok, aby mohly být upraveny s ohledem na jakékoli nové podmínky, které nebylo možné předvídat, když byly programy předkládány. Kromě toho by mělo být možné měnit opatření a částky provozních fondů během každého roku, v němž se program provádí. Všechny tyto změny by měly podléhat určitým omezením a podmínkám, které určí členské státy a které budou zahrnovat povinné oznamování změn příslušným orgánům v zájmu zachování všeobecných cílů schválených programů.
(37)
Z důvodů finančního zabezpečení a právní jistoty by měly být vypracovány seznamy operací a výdajů, které případně nespadají pod operační programy.
(38)
Aby se zabránilo neoprávněnému obohacení soukromého subjektu, který během doby čerpání investice přerušil své svazky s organizací, měla by být pro případy investic do jednotlivých podniků stanovena opatření, která organizaci umožní získat zpět zbytkovou hodnotu investice, bez ohledu na to, zda takovou investici vlastní člen nebo organizace.
(39)
Pro zajištění správného uplatňování režimu je třeba stanovit informace, které mají být zahrnuty do žádostí o podporu, jakož i postupy pro vyplácení podpor. Aby se zamezilo obtížím v peněžním toku, měly by organizace producentů mít k dispozici systém záloh na platby provázený příslušným zajištěním. Z podobných důvodů by měl být k dispozici alternativní systém pro náhradu již vynaložených výdajů.
(40)
Je třeba stanovit prováděcí předpisy pro rozsah a uplatňování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. Tato pravidla by měla v maximální možné míře umožňovat pružnost a rychlé používání v případě krizí, a proto by měla umožňovat přijímání rozhodnutí ze strany samotných členských států a organizací producentů. Tato pravidla by však měla rovněž zabránit zneužívání a měla by stanovit limity pro používání určitých opatření, a to i ve finanční rovině. Měla by také zajišťovat řádné dodržování rostlinolékařských a environmentálních požadavků.
(41)
Pokud jde o stahování produktů z trhu, je třeba přijmout prováděcí pravidla, která zohlední případnou důležitost uvedeného opatření. Zejména je třeba vymezit pravidla týkající se režimu zvýšené podpory u ovoce a zeleniny stahovaných z trhu, jež jsou bezplatně rozdělovány jako humanitární pomoc dobročinnými organizacemi a některými dalšími zařízeními a institucemi. Kromě toho by měla být stanovena maximální míra podpory na stažení z trhu s cílem zajistit, aby se tento postup neujal jako stálá alternativa pro odbyt produktů ve srovnání s jejich uváděním na trh. V této souvislosti je v případě produktů, pro něž byla stanovena maximální míra pro vyrovnávací platby Společenství za stažení v příloze V nařízení (ES) č. 2200/96, vhodné pokračovat v uplatňování této míry, která bude do určité míry zvyšována s ohledem na to, že tato stažení jsou nyní spolufinancována. V případě ostatních produktů, u nichž se doposud neprojevilo riziko nadměrného stahování z trhu, je vhodné umožnit členským státům, aby stanovily maximální míru podpory. Ve všech případech je však z podobných důvodů vhodné stanovit kvantitativní limit pro stahování z trhu na produkt a organizaci producentů.
(42)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se vnitrostátní finanční pomoci, kterou mohou členské státy přiznat v regionech Společenství, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, a zároveň takový nízký stupeň organizovanosti organizací definovat. Je třeba upravit postupy schvalování takové vnitrostátní pomoci, jakož i postupy pro schvalování a výši náhrady této pomoci Společenstvím, stejně jako pro část náhrady, která by měla vycházet z existujících úrovní náhrad.
(43)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla, a to zejména procesní ustanovení upravující podmínky, za kterých mohou být rozšířena pravidla vydaná organizacemi producentů nebo sdruženími těchto organizací v odvětví ovoce a zeleniny na všechny producenty usazené v určité hospodářské oblasti. Pokud je ovoce prodáváno na stromě, mělo by též být vyjasněno, která pravidla se mají rozšířit na producenty a která na odběratele.
(44)
Producenti jablek ve Společenství se v poslední době ocitli v obtížné situaci způsobené mimo jiné značným zvýšením dovozů jablek z určitých třetích zemí jižní polokoule. Proto by se měl zlepšit dohled nad dovozem jablek. Vhodný nástroj pro dosažení tohoto cíle představuje mechanismus založený na vydávání dovozních licencí, jejichž součástí je složení jistoty zajišťující, že dovozy, pro něž byly tyto dovozní licence vyžádány, se opravdu uskuteční. Mělo by se použít nařízení Komise (ES) č. 1291/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (25), a nařízení (EHS) č. 2220/85, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (26).
(45)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se režimu vstupní ceny pro ovoce a zeleninu. Skutečnost, že se většina dotčeného ovoce a zeleniny podléhajícího zkáze dodává formou komisního prodeje, působí zvláštní potíže při stanovení hodnoty těchto produktů. Je třeba stanovit možné metody výpočtu vstupní ceny, na jejímž základě jsou dovážené produkty zařazeny do společného celního sazebníku. Zejména je třeba zavést standardní dovozní hodnoty na základě váženého průměru průměrných cen za produkty a je také třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy nejsou pro produkty určitého původu k dispozici žádné ceny. Je třeba, aby existovalo ustanovení upravující složení jistoty za jistých okolností, aby bylo zajištěno, že je tento systém uplatňován správně.
(46)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se dovozního cla, které lze ukládat na určité produkty vedle cla stanoveného ve společném celním sazebníku. Toto dodatečné clo lze ukládat tehdy, jestliže dovážené objemy dotyčných produktů převyšují spouštěcí úroveň určenou pro jednotlivý produkt a období uplatnění. Zboží přepravované do Společenství je osvobozeno od dodatečného cla, a proto je pro toto zboží třeba přijmout zvláštní ustanovení.
(47)
Je třeba přijmout ustanovení o přiměřeném monitorování a hodnocení průběžných programů a režimů pro účely posuzování jejich účelnosti a účinnosti ze strany organizací producentů i členských států.
(48)
Je třeba zavést opatření/ustanovení týkající se druhu, formátu a způsobu sdělení, které jsou nezbytné k provedení tohoto nařízení. Tato opatření by měla zahrnovat jak sdělení, která předkládají producenti a organizace producentů členským státům, tak sdělení, která předkládají členské státy Komisi, jakož i důsledky plynoucí z opožděných nebo nesprávných sdělení.
(49)
Je třeba zavést opatření ke kontrolám nezbytným pro zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 1182/2007, jakož i příslušné sankce platné v případě zjištěných nesrovnalostí. Uvedená opatření by měla zahrnovat jak konkrétní kontroly a sankce stanovené na úrovni Společenství, tak i dodatečné vnitrostátní kontroly a sankce. Tyto kontroly a sankce by měly být odrazující, účinné a přiměřené. Je třeba vydat pravidla pro řešení případů zjevných chyb a případů vyšší moci, jakož i o dalších výjimečných okolnostech, aby se zajistilo spravedlivé zacházení s producenty. Měla by být vydána pravidla pro řešení uměle vytvořených situací, aby se vyloučila možnost těžit z nich jakékoli výhody.
(50)
Je třeba přijmout ustanovení k zajištění bezproblémového přechodu z předchozího režimu na nový režim stanovený tímto nařízením a k provedení přechodných ustanovení podle článku 55 nařízení (ES) č. 1182/2007.
(51)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a používání pojmů
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2200/96, nařízení (ES) č. 2201/96, a nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Pojmy používané v nařízeních uvedených v odstavci 1 mají shodný význam, jsou-li použity v tomto nařízení, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Hospodářské roky
Hospodářské roky pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 trvají po období od 1. ledna do 31. prosince.
HLAVA II
TŘÍDĚNÍ PRODUKTŮ
KAPITOLA I
Obecná pravidla
Článek 3
Výjimky a osvobození z použití obchodních norem
1. Odchylně od čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 se dodržení obchodních norem nevyžaduje u:
a)
produktů zasílaných do zpracovatelských podniků, pokud pro ně nejsou v tomto nařízení konkrétně stanovena minimální kritéria jakosti pro produkty určené k průmyslovému zpracování;
b)
produktů přenechaných producentem v místě jeho podniku spotřebiteli pro jeho osobní spotřebu; a
c)
produktů z určité oblasti, které se prodávají v maloobchodním prodeji v této oblasti k uspokojení zavedené tradiční místní spotřeby na základě rozhodnutí Komise přijatého na žádost členského státu postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Odchylně od čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 se dodržení obchodních norem v rámci dané produkční oblasti nevztahuje na:
a)
produkty prodávané nebo dodávané pěstitelem do obalových úpraven a balíren nebo do skladovacích zařízení nebo zasílané do těchto zařízení z podniku producenta; a
b)
produkty zasílané ze skladovacích zařízení do obalových úpraven a balíren.
3. Odchylně od čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 smějí členské státy od požadavků na dodržení obchodních norem nebo některých jejich ustanovení osvobodit:
a)
produkty vystavené za účelem prodeje, nabízené k prodeji, prodávané, dodávané nebo jakýmkoli jiným způsobem uváděné pěstitelem na velkoobchodní trhy, a zejména na trhy producentů přímo v pěstitelské oblasti; a
b)
produkty zasílané z těchto velkoobchodních trhů do obalových úpraven a balíren nebo skladovacích zařízení v téže pěstitelské oblasti.
V případě použití prvního pododstavce o tom dotčený členský stát uvědomí Komisi a oznámí jí opatření, která k tomu účelu přijal.
4. U produktů uvedených v odst. 1 písm. a) a odst. 2 je nutno příslušnému orgánu členského státu prokázat, že dané produkty splňují stanovené podmínky, zejména pokud jde o jejich zamýšlené použití.
Článek 4
Údaje pro označování
1. Údaje pro označování vyžadované obchodními normami stanovenými v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 musí být uvedeny čitelně a viditelně na jedné straně obalu, a to buď tak, že jsou nesmazatelně vytištěny přímo na obalu nebo na štítku, který tvoří nedílnou součást obalu nebo je k obalu připevněn.
2. U přepravovaného volně loženého zboží nakládaného přímo na dopravní prostředek se údaje stanovené v odstavci 1 uvádí v průvodním dokladu ke zboží nebo na vývěsce viditelně umístěné uvnitř dopravního prostředku.
Článek 5
Údaje pro označování ve fázi maloobchodního prodeje
Pokud jsou produkty ve fázi maloobchodního prodeje nabízeny balené, musí být údaje pro označování vyžadované obchodními normami stanovenými podle článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 čitelné a viditelné.
U produktů nabízených jako hotově balené zboží podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (27) musí být kromě údajů stanovených obchodními normami vyznačena i čistá hmotnost. V případě produktů běžně prodávaných na kusy se však uvedení čisté hmotnosti nevyžaduje, pokud je počet kusů jasně viditelný a lehce spočitatelný zvenčí, nebo pokud je tento počet uveden na štítku.
Produkty smějí být nabízeny nebalené, pokud maloobchodní prodejce zboží nabízené k prodeji vystaví se štítkem uvádějícím zřetelně a čitelně údaje, jež jsou stanoveny obchodními normami a v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 a označují odrůdu, zemi původu produktu a třídu jakosti.
Článek 6
Maloobchodní balení
1. Maloobchodní balení čerstvého ovoce a zeleniny o čisté hmotnosti nepřesahující tři kilogramy mohou obsahovat směsi různých druhů čerstvého ovoce a zeleniny za předpokladu, že:
a)
produkty jsou vyrovnané jakosti a že každý dotyčný druh vyhovuje normám v souladu s odstavcem 2;
b)
balení je náležitě označeno v souladu s odstavcem 3 a
c)
směs není takové povahy, aby uvedla spotřebitele v omyl.
2. Produkty obsažené v baleních uvedených v odstavci 1 jsou stejné třídy jakosti, jak je uvedeno v příloze I.
Pokud směs obsahuje ovoce a zeleninu, na které se nevztahují obchodní normy Společenství, musí být tyto produkty zařazeny do stejné třídy jakosti v souladu s přílohou I.
3. Označení maloobchodních balení podle odstavce 1 a/nebo každého balení, které je obsahuje, zahrnuje alespoň tyto údaje:
a)
Jméno a adresu balírny a/nebo odesílatele. Toto označení lze nahradit takto:
i)
u všech balení, s výjimkou hotového baleného zboží, oficiálně vystaveným a uznaným kódovým označením, které představuje balírnu anebo odesilatele, umístěným v těsné návaznosti na vyznačený odkaz „Balírna a/nebo odesilatel“ (nebo odpovídající zkratky);
ii)
výhradně v případě hotového baleného zboží jménem a adresou prodejce usazeného ve Společenství, umístěnými v těsné návaznosti na označení „Baleno pro:“ nebo ekvivalentním označením. V takovém případě musí značení zahrnovat také kód reprezentující balírnu a/nebo odesilatele. Prodávající je povinen uvést všechny informace, které kontrolní subjekt pokládá za nezbytné, pokud jde o význam tohoto kódu;
b)
název každého produktu/druhu obsaženého v balení;
c)
název odrůdy nebo tržního druhu každého produktu obsaženého ve směsi, pro který to obchodní norma Společenství vyžaduje u produktů neobsažených ve směsi;
d)
zemi původu každého dotyčného produktu vedle názvu dotyčného produktu; a
e)
třídu jakosti.
U ovoce a zeleniny, na které se vztahují obchodní normy Společenství, se tyto údaje nahradí údaji stanovenými těmito normami.
KAPITOLA II
Kontroly dodržování obchodních norem
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 7
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví pravidla pro členské státy týkající se provádění kontrol shody produktů s obchodními normami ve všech stadiích uvádění na trh podle článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 8
Příslušné subjekty
1. Každý členský stát určí:
a)
jeden příslušný orgán odpovědný za koordinaci a kontakty v oblastech, na které se vztahuje tato kapitola (dále jen „koordinační orgán“);
b)
kontrolní subjekt nebo subjekty odpovědné za uplatňování čl. 2 odst. 6 nařízení (ES) č. 1182/2007 (dále jen „kontrolní subjekty“).
2. Členské státy sdělí Komisi:
a)
název a poštovní a elektronickou adresu koordinačního orgánu, který určily podle odstavce 1,
b)
název a poštovní a elektronickou adresu kontrolních subjektů, které určily podle odstavce 1,
c)
přesný popis svěřených oblastí činnosti jimi jmenovaných kontrolních subjektů.
3. Koordinačním orgánem může být kontrolní subjekt nebo jeden z kontrolních subjektů nebo jakýkoli jiný subjekt určený podle odstavce 1.
4. Komise způsobem, který uzná za vhodný, zpřístupní veřejnosti seznam koordinačních orgánů určených členskými státy.
Článek 9
Databáze obchodníků
1. Členské státy zřídí databázi obchodníků v odvětví ovoce a zeleniny, v níž jsou za podmínek stanovených v tomto článku uvedeni obchodníci, kteří uvádějí na trh čerstvé ovoce a zeleninu, pro něž byly stanoveny normy podle článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Pro účely této kapitoly se „obchodníkem“ rozumí fyzická nebo právnická osoba, která drží čerstvé ovoce a zeleninu, na něž se vztahují obchodní normy, pro jejich vystavení nebo nabízení k prodeji, prodej, nebo pro jakékoli jejich jiné uvedení na trh svým jménem nebo v zastoupení třetí strany na území Společenství a/nebo pro jejich vývoz do třetích zemí.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž jsou následující obchodníci zařazeni či nezařazeni do databáze:
a)
obchodníci, jejichž činnosti jsou vyňaty z povinnosti dodržovat obchodní normy podle článku 3 a
b)
fyzické nebo právnické osoby, jejichž činnosti v odvětví ovoce a zeleniny jsou omezeny buď na přepravu zboží, nebo na prodej malých množství na maloobchodní úrovni.
3. Je-li databáze složena z několika různých částí, koordinační orgán zajistí, aby databáze, její části a jejich aktualizace byly jednotné. Aktualizaci provádějí zejména kontrolní subjekty na základě údajů získaných při kontrolách prováděných ve všech stadiích uvádění na trh.
4. Tato databáze u každého obchodníka uvede registrační číslo, název, adresu, údaje potřebné pro zařazení do jedné z kategorií uvedených v článku 10, zejména pozici v tržním řetězci, údaje o významu obchodníka, o zjištěních při předchozích kontrolách provedených u tohoto obchodníka a veškeré další údaje, které jsou považovány za nezbytné pro účely kontroly.
5. Obchodníci musí poskytovat údaje, které členské státy považují za nezbytné pro zřízení a aktualizaci databáze. Členské státy stanoví podmínky, podle nichž se v databázi uvádějí obchodníci, kteří nejsou usazeni na jejich území, ale provádějí na něm obchodní činnost.
Oddíl 2
Kontroly prováděné na vnitřním trhu
Článek 10
Kontroly shody na vnitřním trhu
1. Členské státy zavedou systém kontrol na základě vzorků pro soulad produktů, které drží obchodníci ve všech stadiích uvádění na trh, s obchodními normami.
V tomto systému členské státy na základě analýzy rizika, že by obchodník uváděl na trh produkty, jež nejsou v souladu s obchodními normami, stanoví četnost kontrol prováděných kontrolními subjekty. Četnost kontrol musí dostatečným způsobem zajistit dodržování předpisů Společenství ve všech jimi předem vymezených kategoriích obchodníků.
Tato analýza rizik se především týká velikosti podniku obchodníků, jejich pozice v tržním řetězci, zjištění při předchozích kontrolách a dalších případných parametrů, jež budou vymezeny členskými státy.
Kontroly se ve větší míře vztahují na obchodníky, kteří se zabývají obalovou úpravou a balením ovoce a zeleniny zejména v produkčním regionu, nežli na ostatní kategorie obchodníků. Kontroly se rovněž mohou provádět při přepravě.
Zjistí-li kontroly závažné nesrovnalosti, kontrolní subjekty zvýší četnost kontrol dotyčných obchodníků.
2. Obchodníci musí kontrolním subjektům poskytnout všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol.
3. Členské státy mohou oprávnit obchodníky, kteří zaručují trvalý a vysoký stupeň shody odesílaného ovoce a zeleniny, na něž se vztahují obchodní normy, ve fázi odesílání k tomu, aby na každý odeslaný balík umístili štítek, jehož vzor je uveden v příloze II. Schválení se uděluje na dobu tří let a je obnovitelné.
Aby mohli používat vzor, musí obchodníci kromě toho:
a)
zaměstnávat pracovníky kontroly, kteří prošli školením schváleným členským státem,
b)
mít vhodné zařízení pro přípravu a obalovou úpravu produktů,
c)
zavázat se k provádění kontroly shody odesílaného zboží a vést rejstřík záznamů o všech provedených kontrolách.
Nedokáží-li již obchodníci nadále zaručovat vysoký a trvalý stupeň shody nebo nesplňují-li již některou z podmínek uvedených v druhém pododstavci, odejme jim členský stát oprávnění umisťovat na každý odeslaný balík štítek, jehož vzor je uveden v příloze II.
4. Koordinační orgán sdělí Komisi ustanovení platná pro systém kontrol podle odstavce 1. Toto sdělení obsahuje různé zjištěné kategorie obchodníků a četnost kontrol stanovených pro jednotlivé kategorie a případně podrobné podmínky pro provádění odstavce 3 a podrobné podmínky pro provádění čl. 11 odst. 1, včetně minimálního rozsahu kontrol různých dotčených obchodníků. Koordinační orgán neprodleně sdělí Komisi veškeré následné změny tohoto systému.
5. Kontrolní subjekty každého členského státu, na jehož území se zjistí, že šarže zboží z jiného členského státu není v souladu s normami z důvodu závad nebo zhoršení jakosti, které mohlo být zjištěno již v okamžiku balení, informují ihned o těchto případech nesouladu s normami, zjištěných až na úrovni velkoobchodního prodeje včetně distribučních center, orgány dalších členských států, kterých by se zjištění mohla týkat.
Článek 11
Kontroly shody při vývozu
1. Příslušný kontrolní subjekt se při vývozu kontrolou shody ujistí o tom, že produkty určené k vývozu do třetích zemí opustí celní území Společenství pouze za předpokladu, že jsou v souladu s obchodními normami.
Vývozci kontrolním subjektům poskytnou všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol.
2. Členské státy mohou u každé kategorie těchto obchodníků a na základě analýzy rizika stanovit minimální podíl dodávek a množství, které při vývozu podléhají kontrolám shody prováděným kontrolním subjektem. Tento podíl musí být dostatečný na to, aby bylo zaručeno dodržování pravidel Společenství. Jestliže kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, zvýší kontrolní subjekty podíl dodávek, které se u dotčených obchodníků kontrolují.
Členské státy mohou použít ustanovení uvedená v prvním pododstavci na obchodníky, kteří splňují tyto podmínky:
a)
poskytují dostatečné záruky jednotné a vysoké míry shody u ovoce a zeleniny, které uvádějí na trh;
b)
zaměstnávají pracovníky kontroly, kteří prošli školením schváleným členským státem;
c)
zaváží se provádět kontrolu shody u zboží, které uvádějí na trh; a
d)
zaváží se vést rejstřík záznamů všech kontrol, které provedli.
3. Po provedení kontrol podle odstavce 1 vystaví kontrolní subjekt pro každou šarži určenou na vývoz, která je podle jeho názoru v souladu s obchodními normami, osvědčení o shodě podle přílohy III. Je-li vyvezená dodávka složena z několika šarží, může se shoda u těchto šarží potvrdit jedním osvědčením, které zřetelně uvádí jednotlivé šarže této dodávky.
Jestliže šarže, na které se vztahuje osvědčení o shodě, nebyly zkontrolovány příslušným kontrolním subjektem při vývozu podle odstavce 2, uvede se v kolonce 13 (Poznámky) osvědčení zápis „vlastní kontrola (čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 0000/2007)“.
4. Příslušný celní orgán přijme vývozní celní prohlášení pouze v případě, že:
a)
ke zboží je přiloženo buď osvědčení podle odstavce 3, nebo osvědčení podle čl. 19 odst. 2, nebo
b)
příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem uvědomil celní orgán, že pro dotyčné šarže bylo vydáno jedno z těchto dvou osvědčení.
Článek 12
Kontroly shody při dovozu
1. Před propuštěním produktů ze třetích zemí do volného oběhu se u nich provádějí kontroly souladu s obchodními normami.
Dovozci kontrolním subjektům poskytnou všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol podle odstavce 2 a čl. 16 odst. 1.
2. Aniž je dotčen oddíl 3, provádí oficiální kontrolní subjekt při dovozu kontrolu shody u všech dovážených šarží a vydává osvědčení o shodě podle přílohy III, pokud tyto produkty jsou v souladu s požadovanými normami. Je-li dovezená zásilka složena z několika šarží, lze shodu u těchto šarží potvrdit jedním osvědčením, které zřetelně uvádí jednotlivé šarže této zásilky.
3. Celní orgány schválí propuštění do volného oběhu pouze v případě, že:
a)
ke zboží je přiloženo osvědčení podle odstavce 2, osvědčení podle čl. 14 odst. 1 nebo osvědčení podle čl. 19 odst. 2, nebo jestliže
b)
příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem uvědomil celní orgán, že pro dotyčné šarže bylo vydáno jedno z těchto osvědčení.
4. Odchylně od odstavců 1, 2 a 3 může kontrolní subjekt příslušný pro dovoz rozhodnout, že nebude kontrolovat takové šarže, u kterých je podle jeho názoru malé riziko, že by nebyly ve shodě s obchodními normami. Za tímto účelem zašle celnímu orgánu orazítkované prohlášení nebo tento orgán jiným způsobem informuje o tom, že může provést celní odbavení.
Pro účely uplatnění prvního pododstavce může kontrolní subjekt stanovit předem kritéria pro vyhodnocení rizika neshody šarží a na základě analýzy rizika stanovit u každé kategorie dovozu, kterou předtím definoval, minimální podíl dodávek a množství, u nichž kontrolní subjekt příslušný pro dovoz provádí kontroly shody. Každý z podílů určených podle tohoto odstavce musí být vždy podstatně vyšší než ty, které se používají podle čl. 16 odst. 1.
5. Pro účely zlepšení jednotného uplatňování odstavce 4 v členských státech přijme Komise jednotné pokyny pro jeho používání. Koordinační orgán bezodkladně informuje Komisi o pravidlech používání odstavce 4, včetně kritérií a minimálních podílů podle odst. 4 druhého pododstavce a o veškerých následných změnách těchto pravidel.
6. Zjistí-li se při dovozu ze třetí země, že šarže zboží není v souladu s normami, koordinační orgán příslušného členského státu informuje ihned Komisi a koordinační orgány ostatních členských států, jež mohou být dotčeny, které poté na svém území zajistí potřebné rozšíření této informace. Oznámení Komisi se zasílá prostřednictvím elektronického systému určeného Komisí.
Oddíl 3
Kontroly prováděné třetími zeměmi
Článek 13
Schválení kontrol prováděných třetími zeměmi před dovozem do Společenství
1. Na žádost třetí země může Komise postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96 schválit kontroly shody prováděné touto třetí zemí před dovozem do Společenství.
2. Schválení podle odstavce 1 mohou získat třetí země, které o ně požádají a na jejichž území jsou pro produkty vyvážené do Společenství dodržovány obchodní normy Společenství, nebo alespoň rovnocenné normy.
V rámci schválení se stanoví úřední zpravodaj třetí země, který je odpovědný za kontrolní činnosti podle odstavce 1. Tento zpravodaj je odpovědný za udržování kontaktů se Společenstvím. V rámci tohoto schválení se rovněž stanoví kontrolní útvary odpovědné za náležité provádění kontrol (dále jen „kontrolní útvary třetí země“).
Schválení může platit pouze pro produkty pocházející z dotyčné třetí země a může být omezeno na některé produkty.
3. Kontrolní útvary třetí země jsou úředními subjekty nebo subjekty úředně uznanými úředním zpravodajem uvedeným v odstavci 2, které skýtají dostatečné záruky a mají k dispozici potřebné zaměstnance, vybavení a zařízení pro provádění kontrol podle metod uvedených v čl. 20 odst. 1 nebo podle rovnocenných metod.
4. Seznam zemí, jejichž kontroly shody jsou schváleny podle tohoto článku, a dotčených produktů je uveden v příloze IV části A. Údaje o úředních zpravodajích a kontrolních útvarech těchto zemí jsou uvedeny v části B uvedené přílohy a vzory osvědčení podle článku 14 jsou uvedeny v části C uvedené přílohy.
Článek 14
Osvědčení
1. Kontrolní útvary třetí země vystaví pro každou šarži kontrolovanou před uvedením na celní území Společenství buď osvědčení o shodě podle přílohy III, nebo jiný doklad, na němž se Komise dohodla s dotyčnou třetí zemí. Je-li dovezená zásilka složena z několika šarží, lze shodu u těchto šarží potvrdit jedním osvědčením, které zřetelně uvádí jednotlivé šarže této zásilky.
V rámci schválení podle čl. 13 odst. 1 se stanoví vzory formulářů určené k vyhotovení osvědčení uvedených v prvním pododstavci.
2. Osvědčení musí být označeno slovem „originál“. Pokud jsou vyžadovány další kopie, musí být označeny razítkem se slovem „kopie“. Příslušné orgány Společenství uznají za platný pouze originál osvědčení.
Rozměr formuláře je 210 × 297 mm; rozměr formuláře smí být na délku nejvýše o 8 mm větší nebo nejvýše o 5 mm menší. Použije se bílý bezdřevý klížený psací papír o hmotnosti nejméně 40 g/m2.
Formuláře se vytisknou a vyplní v jednom z úředních jazyků Společenství.
Formuláře musí být vyplněny s použitím mechanografického nebo podobného postupu.
Zápisy nesmějí být vymazávány ani přepisovány. Jakékoli změny se provedou škrtnutím nesprávných údajů a podle potřeby doplněním požadovaných údajů. Takovéto změny musí být parafovány osobou, která je provedla, a stvrzeny vydávajícími orgány.
Každé osvědčení je opatřeno pořadovým číslem, na jehož základě je možná jeho identifikace, a je opatřeno razítkem vydávajícího orgánu a podpisem osoby nebo osob k tomu zmocněných.
Vydávající orgán si ponechá kopii každého osvědčení, které vydá.
Článek 15
Pozastavení schválení
Komise může schválení pozastavit, zjistí-li, že zboží významné části šarží a/nebo množství neodpovídá údajům zapsaným v osvědčeních o shodě vydávaných kontrolními útvary třetí země, nebo v případě neuspokojivé odezvy na požadavky provedení následné kontroly podle čl. 16 odst. 2.
Článek 16
Doplňkové kontroly prováděné členskými státy
1. Členské státy při dovozu provádějí fyzické kontroly dodržování norem u produktů, které se dovážejí za podmínek vymezených v tomto oddílu, a to formou kontrol shody pro všechny dotčené třetí země u významného podílu dodávek a množství dováženého za těchto podmínek. Tento podíl musí být dostatečný k tomu, aby zaručil dodržování pravidel Společenství kontrolními útvary třetí země. Členské státy zaručí, aby se na kontrolované šarže, které nejsou v souladu s obchodními normami, uplatňovala opatření podle čl. 20 odst. 3.
Jestliže kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, informují členské státy ihned Komisi a kontrolní subjekty zvýší rozsah dodávek a množství, které se kontrolují v souladu s ustanoveními tohoto článku.
Pokud některý členský stát vybírá poplatek na úhradu nákladů na kontroly podle tohoto odstavce, odpovídá výše takového poplatku nižšímu podílu dodávek a množství zkontrolovaných těmito kontrolami než kontrolami uvedenými v článku 12.
2. Vzniknou-li jakékoli pochybnosti o pravosti osvědčení podle čl. 14 odst. 1 prvního pododstavce nebo o správnosti údajů v osvědčení uváděných, provede se následná kontrola.
Příslušný orgán Společenství vrátí osvědčení nebo jeho kopii úřednímu zpravodaji třetí země podle čl. 13 odst. 2 druhého pododstavce a podle okolností uvede důvody vyšetřování a veškeré získané informace, ze kterých plyne, že osvědčení není pravé nebo že v něm obsažené údaje nejsou správné. Žádosti o následné kontroly se předkládají na vědomí Komisi v co nejkratší době a připojí se k nim výsledky každé takové žádosti.
Je-li podána žádost o následnou kontrolu, může dovozce dotyčných produktů požádat příslušné kontrolní subjekty o provedení kontroly shody podle článku 12.
Článek 17
Povinnost sdělování
1. Koordinační orgán sdělí Komisi za každé čtvrtletí nejpozději na konci čtvrtletí následujícího po příslušném čtvrtletí za všechny třetí země a dotyčné produkty počet šarží a celková množství dovezená v souladu s článkem 13, počet šarží a množství, které byly podrobeny kontrole shody podle čl. 16 odst. 1, a takové šarže, které podle kontrolních subjektů neodpovídají údajům v osvědčeních o shodě vydaných kontrolním útvarem třetí země, přičemž uvede množství v každé z těchto šarží a druh zjištěných nedostatků.
2. Celní orgány úzce spolupracují s koordinačním orgánem a/nebo kontrolními subjekty, zejména pokud jde o uplatňování čl. 16 odst. 1 a 2, a poskytnou jim všechny nezbytné údaje.
Článek 18
Správní spolupráce
1. Uplatnění tohoto oddílu podléhá stanovení postupu pro správní spolupráci mezi Společenstvím a každou dotčenou třetí zemí.
Aby byly způsobilé pro tento postup, zašlou dotčené třetí země Komisi veškeré příslušné údaje o kontrolních činnostech, zejména vzory otisků razítek používaných kontrolními útvary třetí země, a podle potřeby a bez prodlení veškeré změny v takovýchto údajích. Komise tyto údaje a všechny následné změny oznámí koordinačním orgánům v členských státech, které o nich uvědomí celní orgány a ostatní příslušné orgány.
Po stanovení správní spolupráce a poté, co dotyčná třetí země sdělí všechny podstatné změny údajů jak v rámci této správní spolupráce, tak i pokud jde o jména a adresy úředního zpravodaje a kontrolních útvarů, vydá Komise za tímto účelem veřejně dostupné oznámení, a to způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Schválení třetích zemí podle čl. 13 odst. 4 se použije ode dne, kdy Komise veřejně zpřístupní oznámení podle odstavce 1 tohoto článku o stanovení správní spolupráce mezi Společenstvím a danou třetí zemí.
Oddíl 4
Produkty určené k průmyslovému zpracování
Článek 19
Produkty určené k průmyslovému zpracování
1. Pro účely tohoto nařízení znamenají produkty určené k průmyslovému zpracování čerstvé ovoce a zeleninu, na něž se vztahují obchodní normy a které se dopravují do zpracovatelských podniků, kde se zpracovávají na produkty zařazené do jiné položky kombinované nomenklatury než původní čerstvý produkt.
2. Příslušné kontrolní subjekty vydávají osvědčení o průmyslovém určení podle přílohy V pro produkty určené na vývoz do třetích zemí a produkty dovážené do Společenství, jsou-li tyto produkty určeny k průmyslovému zpracování a nemusí-li tedy v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) odpovídat obchodním normám. Kontrolní subjekty zajistí, aby byla dodržena zvláštní ustanovení o označování štítkem podle odstavce 4 tohoto článku.
3. Příslušný kontrolní subjekt zašle v případě dovozu po vydání všech osvědčení podle odstavce 2 koordinačnímu orgánu zpracovávajícího členského státu neprodleně kopii osvědčení a všechny další údaje potřebné pro případné provádění kontrol při zpracování. Po zpracování vrátí zpracovatelský podnik osvědčení příslušnému kontrolnímu subjektu, který ověří, zda byly produkty skutečně zpracovány.
4. Balení produktů určených k průmyslovému zpracování musí být zřetelně označeno na balíku nápisem „určeno k průmyslovému zpracování“ nebo jiným rovnocenným nápisem. U přepravovaného volně loženého zboží přímo nakládaného na dopravní prostředek se toto označení uvádí v průvodním dokladu ke zboží nebo na viditelném místě uvnitř dopravního prostředku.
5. Členské státy přijmou všechna náležitá opatření, zejména s ohledem na spolupráci s ostatními dotčenými členskými státy, aby zabránily tomu, že by se zboží určené na trh s čerstvým ovocem a zeleninou dopravovalo z produkčního regionu jako zboží určené k průmyslovému zpracování.
Oddíl 5
Kontrolní metody
Článek 20
Kontrolní metody
1. Kontroly shody podle této kapitoly se s výjimkou kontrol při maloobchodním prodeji konečnému spotřebiteli provádějí v souladu s metodami stanovenými v příloze VI, pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak.
Členské státy stanoví zvláštní opatření pro kontrolu shody v místě maloobchodního prodeje konečnému spotřebiteli.
2. Zjistí-li se při kontrole, že zboží je v souladu s obchodními normami, může kontrolní subjekt vydat osvědčení o shodě podle přílohy III. Toto osvědčení se v každém případě vydává při dovozu nebo vývozu.
3. Není-li zboží v souladu s normami, vydá kontrolní subjekt protokol o nedodržení norem, určený obchodníkovi nebo jeho zástupci. Zboží, pro které byl vydán protokol o nedodržení norem, se nemůže převážet bez schválení kontrolního subjektu, který tento protokol vydal. Toto schválení může být podmíněno dodržením podmínek stanovených kontrolním subjektem.
Obchodníci se mohou rozhodnout, že uvedou veškeré zboží nebo jeho část do souladu s normami. Zboží uvedené do souladu s normami se nemůže prodávat dříve, než se příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem nepřesvědčí o tom, že zboží bylo skutečně do souladu s normami uvedeno. Pouze bylo-li zboží uvedeno do souladu s normami, může případně kontrolní subjekt pro příslušnou šarži nebo její část vydat osvědčení o shodě podle přílohy III.
Jestliže kontrolní subjekt vyhoví přání obchodníka uvést zboží do shody v jiném členském státě než ve státě, v němž byla provedena kontrola a zjištěna nedodržení, členské státy učiní všechna nezbytná opatření, která považují za vhodná, zejména s ohledem na vzájemnou spolupráci, aby zkontrolovaly, zda bylo u zboží dosaženo shody.
Pokud u zboží nelze dosáhnout shody, ani je nelze předat k použití jako krmivo či k průmyslovému zpracování, ani k jinému nepotravinářskému využití, může kontrolní subjekt v případě potřeby požádat obchodníky, aby přijali odpovídající opatření a zajistili, aby dotčené produkty nebyly uvedeny na trh.
Obchodníci poskytnou veškeré informace, jež členské státy pokládají za nezbytné pro účely použití tohoto odstavce.
4. Pro účely uplatňování této kapitoly uvádějí faktury a průvodní doklady třídu jakosti, zemi původu produktů a případně skutečnost, že jsou určeny k průmyslovému zpracování. Tento požadavek se nevztahuje na maloobchodní prodej konečnému spotřebiteli.
HLAVA III
ORGANIZACE PRODUCENTŮ
KAPITOLA I
Požadavky a uznávání
Oddíl 1
Definice
Článek 21
Definice
1. Pro účely této hlavy:
a)
„producentem“ se rozumí zemědělec podle čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007;
b)
„dceřiným podnikem“ se rozumí podnik, v němž má účast jedna nebo více organizací producentů nebo jejich sdružení a který přispívá k dosažení cílů organizace producentů nebo jejich sdružení;
c)
„nadnárodní organizací producentů“ se rozumí každá organizace, v níž se alespoň jeden z podniků producentů nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo;
d)
„nadnárodním sdružením organizací producentů“ se rozumí každé sdružení organizací producentů, v němž alespoň jedna ze sdružených organizací se nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo;
e)
„cílem konvergence“ se rozumí cíl akce nejméně rozvinutých členských států a regionů v souladu s právními předpisy Společenství, jimiž se řídí Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013;
f)
„opatřením“ se rozumí:
i)
opatření zaměřená na plánování produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
ii)
opatření zaměřená na zlepšení nebo udržení jakosti produktu, včetně pořízení stálých aktiv,
iii)
opatření zaměřená na zlepšení uvádění na trh, včetně pořízení stálých aktiv, a dále propagační a komunikační činnosti mimo ty propagační a komunikační činnosti, jež spadají pod bod vi),
iv)
výzkum a experimentální produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
v)
vzdělávací akce mimo ty, které spadají pod bod vi), a opatření zaměřená na propagaci přístupu k poradenským službám,
vi)
kterýkoli z šesti nástrojů prevence a řízení vyjmenovaných v čl. 9 odst. 2 písm. a) až f) prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1182/2007,
vii)
environmentální opatření uvedená v čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007, včetně pořízení stálých aktiv,
viii)
další opatření, včetně pořízení stálých aktiv mimo ta, která jsou uvedena v bodech i), ii), iii), iv) a vii) a jež plní jeden nebo více cílů podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007;
g)
„akcí“ se rozumí konkrétní činnost nebo nástroj zaměřené na dosažení určitého operativního cíle přispívajícího k jednomu nebo více cílům uvedeným v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007;
h)
„vedlejším produktem“ se rozumí produkt, který je výsledkem přípravy a/nebo zpracování produktu z ovoce a zeleniny, který má pozitivní hospodářskou hodnotu, avšak není hlavním zamýšleným výsledkem;
i)
„prvotním zpracováním“ se rozumí zpracování produktu z ovoce nebo zeleniny na jiný produkt uvedený v příloze I Smlouvy o ES. Čištění, řezání, odkrajování, sušení a balení čerstvých produktů za účelem jejich uvedení na trh se nepovažují za prvotní zpracování;
j)
„meziodvětvovým základem“ podle čl. 10 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007 se rozumí jedna či více činností uvedených v čl. 20 písm. c) nařízení (ES) č. 1182/2007, schválených členským státem a řízených společně s organizací producentů nebo sdružením organizací producentů a nejméně jedním subjektem působícím ve zpracování potravin anebo distribučním řetězci;
k)
„ukazatelem výchozího stavu“ se rozumí libovolný ukazatel vykazující stav nebo trend existující na začátku programovacího období, který může poskytnout tyto užitečné informace:
i)
při analýze výchozí situace pro účely stanovení vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy nebo operační program,
ii)
jako referenční údaj, na jehož základě se poměřují výsledky a dopad vnitrostátní strategie nebo operačního programu, a
iii)
při interpretaci výsledků a dopadu vnitrostátní strategie nebo operačního programu.
2. Členské státy definují právnické osoby dotčené na jejich území pro účely čl. 3 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 s ohledem na své vnitrostátní právní a správní struktury. Členské státy také podle potřeby pro účely používání uvedených článků přijmou ustanovení o jednoznačné definici částí právnických osob.
Oddíl 2
Požadavky vztahující se na organizace producentů
Článek 22
Rozsah produktů
1. Členské státy uznají organizace producentů podle článku 4 nařízení (ES) č. 1182/2007 pro produkt nebo skupinu produktů uvedené v žádosti o uznání, s výhradou všech rozhodnutí přijatých v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení.
2. Členské státy uznají organizace producentů pro produkty určené výhradně pro průmyslové zpracování pouze tehdy, jsou-li schopny zajistit, že tyto produkty jsou dodávány pro zpracování, a to buď prostřednictvím systému dodavatelských smluv, či jinak.
Článek 23
Minimální počet členů
Při stanovení minimálního počtu členů organizace producentů podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007 mohou členské státy stanovit, že pokud se organizace žádající o uznání skládá zcela či zčásti z členů, kteří jsou sami právnické osoby či jednoznačně definované části právnických osob složených z producentů, lze minimální počet členů vypočítat na základě počtu producentů sdružených v takových právnických osobách nebo jednoznačně definovaných částech právnických osob.
Článek 24
Minimální doba členství
1. Minimální doba členství producenta není kratší než jeden rok.
2. Vystoupení člena z organizace se oznámí organizaci písemně. Členské státy stanoví lhůty pro vystoupení, které nesmějí být delší než šest měsíců, a data, ke kterým vystoupení nabývá účinku.
Článek 25
Struktury a činnosti organizací producentů
Členské státy zajistí, že organizace producentů mají k dispozici zaměstnance, infrastrukturu a vybavení nutné ke splnění požadavků uvedených v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 a k zajištění jejich nezbytného fungování, zejména pokud jde o:
a)
znalost produkce jejich členů,
b)
příjem, třídění, skladování a balení produkce jejich členů,
c)
obchodní a rozpočtové řízení a
d)
centralizované účetnictví a fakturační systém.
Článek 26
Hodnota nebo objem tržní produkce
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007 se hodnota nebo objem tržní produkce vypočte na stejném základě jako hodnota produkce uváděné na trh podle článků 52 a 53 tohoto nařízení.
Článek 27
Poskytnutí technických prostředků
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1182/2007 se v případě organizace producentů, která je uznána pro produkt, u kterého je nezbytné poskytnutí technických prostředků, má za to, že organizace producentů splnila svou povinnost, poskytne-li odpovídající úroveň technických prostředků sama, prostřednictvím svých členů, prostřednictvím dceřiného podniku či formou svěření činností vnějším subjektům.
Článek 28
Hlavní činnosti organizací producentů
1. Hlavní činnost organizace producentů se týká koncentrace nabídky a uvádění produktů jejích členů, pro které je uznána, na trh.
2. Hodnota na trh uváděné produkce vlastních členů organizace producentů nebo členů jiných organizací producentů, kterou organizace prodává, musí být vyšší než hodnota veškeré ostatní produkce uváděné na trh, kterou prodává.
Výpočet vychází pouze z produktů, pro které je organizace producentů uznána.
3. V případě uplatnění čl. 52 odst. 7 platí odstavec 2 tohoto článku od 1. ledna 2012 s přiměřenými úpravami pro dotčené dceřiné podniky.
Článek 29
Svěření činností vnějším subjektům
Svěření některé z činností organizace producentů vnějším subjektům (outsourcing) znamená, že organizace producentů uzavře obchodní dohodu s jiným subjektem, včetně některého ze svých členů nebo dceřiných podniků, o zajišťování dotčené činnosti. Organizace producentů však zůstává nadále odpovědná za zajištění provádění takové činnosti i za celkovou řídící kontrolu a dozor nad obchodním ujednáním o zajišťování uvedené činnosti.
Ustanovení prvního odstavce platí s přiměřenými úpravami i tehdy, jestliže činnost prostřednictvím svěření činností vnějším subjektům sjednává sdružení organizací producentů.
Článek 30
Nadnárodní organizace producentů
1. Sídlo nadnárodní organizace producentů je zřízeno v členském státě, v němž má daná organizace producentů významné podniky nebo významný počet členů a/nebo v němž dosahuje významné úrovně tržní produkce.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodní organizace producentů, odpovídá za:
a)
uznání nadnárodní organizace producentů;
b)
schválení operačního programu nadnárodní organizace producentů;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí členové, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout veškerou nezbytnou pomoc členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, existujících v ostatních členských státech, kde jsou umístění členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Článek 31
Spojení organizací producentů
1. Pokud se organizace producentů s dříve odlišnými operačními programy spojily, mohou pokračovat v provádění těchto operačních programů souběžně a odděleně až do 1. ledna roku následujícího po spojení. V takových případech musí dotčené organizace producentů požádat o sloučení operačních programů jejich pozměněním v souladu s ustanoveními článku 66. V opačném případě musí dotčené organizace producentů okamžitě požádat o sloučení operačních programů jejich pozměněním v souladu s ustanoveními článku 67.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit organizacím producentů, které o to požádají na základě řádně opodstatněných důvodů, aby prováděly oddělené operační programy souběžně až do jejich přirozeného ukončení.
Článek 32
Členové, kteří nejsou producenty
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata jako člen organizace producentů kterákoli fyzická osoba nebo právnická osoba, která není producentem.
2. Při stanovení podmínek uvedených v odstavci 1 členské státy zajistí především soulad s čl. 3 odst. 1 písm. a) a odst. 4 písm. c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Fyzické nebo právnické osoby uvedené v odstavci 1:
a)
nejsou brány v úvahu pro účely kritérií pro uznání;
b)
nemají přímý prospěch z opatření financovaných Společenstvím.
Členské státy mohou omezit nebo zrušit právo těchto subjektů k hlasování o rozhodnutích týkajících se provozních fondů, a to v souladu s podmínkami uvedenými v odstavci 2.
Článek 33
Demokratická kontrola organizací producentů
Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo více členy při řízení a fungování organizace producentů, včetně hlasovacích práv.
Oddíl 3
Sdružení organizací producentů
Článek 34
Uznání sdružení organizací producentů
1. Členské státy mohou uznat pouze sdružení organizací producentů podle článku 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 pro činnosti týkající se produktu nebo produktů uvedených v žádosti o uznání.
2. Sdružení organizací producentů může být uznáno podle článku 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 a může provozovat libovolné činnosti organizace producentů i tehdy, jestliže v uvádění produktů na trh pokračují jeho členové.
Článek 35
Hlavní činnosti sdružení organizací producentů
Ustanovení čl. 28 odst. 2 a 3 se použijí s přiměřenými úpravami na sdružení organizací producentů.
Článek 36
Členové sdružení organizací producentů, kteří nejsou organizacemi producentů
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata jako člen sdružení organizací producentů fyzická nebo právnická osoba, která není uznanou organizací producentů.
2. Členové uznaného sdružení organizací producentů, kteří nejsou uznanými organizacemi producentů:
a)
nejsou bráni v úvahu pro účely kritérií pro uznání,
b)
nehlasují o rozhodnutích týkajících se provozních fondů,
c)
nemají přímý prospěch z opatření financovaných Společenstvím.
Článek 37
Nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů se zřizuje v členském státě, v němž má dotyčné sdružení významný počet členských organizací a/nebo v němž členské organizace dosahují významné úrovně tržní produkce.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů, zodpovídá za:
a)
uznání sdružení;
b)
případné schválení operačního programu nadnárodního sdružení;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí sdružené organizace, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout veškerou nezbytnou pomoc členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, existujících v ostatních členských státech, kde jsou umístění členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Oddíl 4
Seskupení producentů
Článek 38
Předkládání plánů uznání
1. Právnická osoba nebo jednoznačně definovaná část právnické osoby předloží plán uznání uvedený v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má právnická osoba své sídlo.
2. Členské státy stanoví:
a)
minimální kritéria, která musí právnická osoba či jednoznačně definovaná část právnické osoby splnit, aby mohly předložit plán uznání;
b)
pravidla pro vypracování, obsah a provádění plánů uznání;
c)
období, v němž má dřívější člen organizace producentů zakázáno vstoupit do seskupení producentů poté, co opustil tuto organizaci producentů, v souvislosti s produkty, pro něž byla organizace producentů uznána; a
d)
správní postupy schvalování, monitorování a plnění plánů uznání.
Článek 39
Obsah plánů uznání
Návrh plánu uznání obsahuje alespoň:
a)
popis počáteční situace, zejména pokud jde o počet členů producentů, s uvedením všech podrobných údajů o členech, produkci, včetně hodnoty produkce uváděné na trh, uvádění na trh a infrastruktuře, včetně infrastruktury ve vlastnictví jednotlivých členů seskupení producentů, má-li být používána přímo tímto seskupením producentů;
b)
návrh data zahájení provádění plánu a jeho trvání, které nesmí přesáhnout pět let; a
c)
činnosti, které je třeba provést v zájmu dosažení uznání.
Článek 40
Schvalování plánů uznání
1. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o návrhu plánu uznání do tří měsíců od obdržení návrhu plánu společně s veškerou podpůrnou dokumentací.
2. Na základě kontrol uvedených v článku 113 příslušný vnitrostátní orgán v případě potřeby:
a)
přijme předložený plán a udělí předběžné uznání;
b)
vyžádá si změny plánu;
c)
zamítne plán.
Plán může být v případě nutnosti přijat jen tehdy, pokud jsou do něj zapracovány změny požadované podle písmena b).
Vnitrostátní orgán o svém rozhodnutí vyrozumí právnickou osobu nebo jednoznačně definovanou část právnické osoby.
Článek 41
Provádění plánů uznání
1. Plán uznání se provádí v ročních obdobích počínajících 1. lednem. Členské státy mohou seskupením producentů povolit, aby tato roční období rozčlenila do pololetních období.
Plán uznání začne v souladu s navrhovaným datem podle čl. 39 písm. b):
a)
dnem 1. ledna následujícím po datu schválení plánu příslušným vnitrostátním orgánem, nebo
b)
okamžitě po datu jeho schválení.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž mohou seskupení producentů požádat o změny plánů během jejich provádění. K těmto žádostem musí být přiloženy všechny nezbytné podpůrné doklady.
3. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o změnách plánů do tří měsíců od obdržení žádosti o změny, po zvážení předložených důvodů. Pokud rozhodnutí o žádosti o změny nebylo přijato v uvedené lhůtě, považuje se dotyčná žádost za zamítnutou.
Článek 42
Žádosti o uznání organizace producentů
Seskupení producentů provádějící plán uznání může kdykoli předložit žádost o uznání podle článku 4 nařízení (ES) č. 1182/2007. Tyto žádosti se v každém případě předkládají před koncem přechodného období podle článku 7 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Ode dne podání uvedené žádosti může dotyčné seskupení předložit návrh operačního programu podle článku 64.
Článek 43
Hlavní činnosti seskupení producentů
Článek 28 platí s přiměřenými úpravami pro seskupení producentů.
Článek 44
Hodnota produkce uváděné na trh
1. Článek 52 platí s přiměřenými úpravami pro seskupení producentů.
2. Pokud dojde ke snížení hodnoty produkce uváděné na trh z důvodů, které jsou členskému státu náležitě zdůvodněné, za něž seskupení producentů nenese odpovědnost a jimž nemohlo zabránit, nesmí být hodnota produkce uváděné na trh menší než 65 % hodnoty ověřené členským státem a deklarované v předchozí žádosti nebo žádostech o podporu s platností pro poslední předchozí roční období, a pokud neexistuje, pak hodnoty deklarované prvotně ve schváleném plánu uznání.
Článek 45
Financování plánů uznání
1. Výše podpory podle čl. 7 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 se sníží o polovinu, pokud jde o produkci uváděnou na trh, jež převyšuje hodnotu 1 000 000 EUR.
2. Podpora podle čl. 7 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007 nesmí u žádného seskupení producentů překročit strop ve výši 100 000 EUR na jedno roční období.
3. Jestliže prováděcí období netrvá celý kalendářní rok, strop uvedený v odstavci 2 se úměrně sníží.
4. Podpora uvedená v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 se vyplácí:
a)
v ročních nebo půlročních splátkách koncem každého ročního nebo půlročního období provádění plánu uznání, nebo
b)
ve splátkách pokrývajících část ročního období, jestliže dojde k zahájení plánu během ročního období nebo jestliže podle článku 4 nařízení (ES) č. 1182/2007 dojde k uznání před koncem ročního období.
Pokud to vyžadují kontroly, členské státy mohou k výpočtu splátek použít jako základ produkci uváděnou na trh odpovídající jinému období nežli období, za něž je splátka vyplácena. Rozdíl mezi obdobími je kratší než délka skutečného daného období.
5. Směnným kurzem platným pro částky uvedené v odstavcích 1 a 2 je směnný kurz naposledy zveřejněný Evropskou centrální bankou před prvním dnem období, za něž se předmětná podpora poskytuje.
Článek 46
Podpora na investice vyžadované pro uznání
Pokud jde o investice související s prováděním plánů uznání podle čl. 39 písm. c) tohoto nařízení, na něž se poskytuje podpora podle čl. 7 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007:
a)
vyloučeny jsou investice, které mohou narušit hospodářskou soutěž v jiných hospodářských činnostech organizace;
b)
investice, přímo nebo nepřímo určené na podporu takových opatření, se financují poměrným dílem odpovídajícím jejich použití předběžně uznanými sektory nebo produkty.
Článek 47
Žádost o podporu
1. Podle čl. 45 odst. 4 tohoto nařízení podává seskupení producentů během tří měsíců od konce každého ročního nebo půlročního období jednu žádost o podporu uvedenou v čl. 7 odst. 3 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007. Žádost obsahuje prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh pro období, na něž se o podporu žádá.
2. Žádosti o podpory na pololetní období mohou být předkládány pouze tehdy, je-li plán uznání členěn do pololetních období podle čl. 41 odst. 1. Všechny žádosti o podporu musí být provázeny písemným prohlášením seskupení producentů, že seskupení producentů:
a)
dodržuje a bude dodržovat nařízení (ES) č. 1182/2007, jakož i toto nařízení; a
b)
přímo ani nepřímo nevyužívalo, nevyužívá a nebude využívat dvojího financování ze strany Společenství a na vnitrostátní úrovni pro akce prováděné podle tohoto plánu uznání, na které se podle tohoto nařízení poskytuje financování ze zdrojů Společenství.
3. Členské státy stanoví lhůtu pro vyplacení podpory, která v žádném případě nesmí přesahovat období šesti měsíců od přijetí žádosti.
Článek 48
Způsobilost
Členské státy vyhodnocují způsobilost seskupení producentů pro podporu podle tohoto nařízení, aby zjistily, zda je poskytnutí podpory náležitě odůvodněné, s přihlédnutím k podmínkám a datu všech dřívějších podpor z veřejných prostředků poskytnutých organizacím nebo seskupením producentů, z nichž členové dotyčného seskupení producentů pocházejí, jakož i ke všem pohybům členů mezi organizacemi producentů a seskupeními producentů.
Článek 49
Účast Společenství
1. Účast Společenství na financování podpory podle čl. 7 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007 činí:
a)
75 % způsobilých veřejných výdajů v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
50 % způsobilých veřejných výdajů v ostatních oblastech.
2. Účast Společenství na financování podpory podle čl. 7 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007, vyjádřená jako kapitálový příspěvek nebo ekvivalent kapitálového příspěvku, činí nejvýše tento procentní podíl způsobilých nákladů na investice:
a)
50 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
30 % v ostatních oblastech.
Dotčené členské státy se zavážou, že se budou podílet nejméně pěti procenty na způsobilých investičních nákladech.
Finanční účast příjemců podpory na způsobilých investičních nákladech činí alespoň:
a)
25 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
45 % v ostatních oblastech.
Článek 50
Spojování
1. Podpora stanovená v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 může být poskytnuta nebo nadále poskytována seskupením producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání a která vznikla spojením seskupení dvou nebo více seskupení producentů, jimž bylo uděleno předběžné uznání.
2. Pro výpočet výše podpory splatné podle odstavce 1 se organizace, které se spojují, nahrazují seskupením producentů tímto spojením vzniklým.
3. Jestliže se spojí dvě a více seskupení producentů, převezme nový subjekt práva a povinnosti toho seskupení producentů, kterému byl jako prvnímu přiznán status předběžného uznání.
4. Jestliže se seskupení producentů, jemuž bylo uděleno předběžné uznání, spojí s uznanou organizací producentů, není výsledný subjekt nadále způsobilý ani pro předběžné uznání jako seskupení producentů, ani pro podporu podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007. Výsledný subjekt je nadále posuzován jako uznaná organizace producentů, pokud splňuje platné požadavky. V nezbytných případech požádá organizace producentů o změnu svého operačního programu a k tomuto účelu se s přiměřenými úpravami použije článek 31.
Akce provedené seskupeními producentů před takovýmto spojením však zůstávají způsobilé podle podmínek uvedených v plánu uznání.
Článek 51
Důsledky uznání
1. Poskytování podpory stanovené v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 je ukončeno, jakmile je uděleno uznání.
2. Při předkládání operačního programu podle tohoto nařízení zajistí dotčený členský stát vyloučení dvojího financování opatření stanovených v plánu uznání.
3. Investice, na které je poskytována podpora na náklady podle čl. 7 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007, mohou být přeneseny do operačních programů, pokud jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení.
4. Členské státy stanoví období počínající po provedení plánu uznání, během něhož musí seskupení producentů dosáhnout uznání jakožto organizace producentů. Toto období nepřesáhne čtyři měsíce.
KAPITOLA II
Provozní fondy a operační programy
Oddíl 1
Hodnota produkce uváděné na trh
Článek 52
Základ výpočtu
1. Pro účely této kapitoly se hodnota produkce uváděné na trh pro organizaci producentů vypočte na základě produkce členů organizací producentů, pro které je organizace producentů uznaná.
2. Hodnota na trh uváděné produkce zahrnuje produkci členů, kteří z organizace producentů vystupují nebo do ní vstupují. Členské státy stanoví podmínky k zamezení dvojího výpočtu.
3. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby do hodnoty produkce uvedené na trh zahrnuly hodnotu vedlejších produktů.
4. Hodnota produkce uvedené na trh zahrnuje hodnotu produktů stažených z trhu, s nimž se naloží v souladu s ustanoveními čl. 10 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007, odhadem stanovenou ve výši průměrné ceny těchto produktů uvedených v předchozím roce na trh organizací producentů.
5. Do hodnoty produkce uvedené na trh se započte pouze produkce členů organizace producentů uvedené na trh organizací producentů samou nebo v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
6. Produkce uvedená na trh se fakturuje ve fázi „z organizace producentů“:
a)
podle potřeby jako produkt balený, obalově upravený nebo takový, který prošel zpracováním prvního stupně;
b)
bez DPH; a
c)
bez nákladů na vnitřní dopravu, pokud je vzdálenost mezi místem sběrny a balírny organizace producentů a distribučním místem organizace producentů značná. Členské státy stanoví snížení, která se použijí na fakturovanou hodnotu za produkty fakturované v různých fázích zpracování, dodání nebo přepravy.
7. Hodnotu produkce uvedené na trh je také možno vypočítat ve fázi po opuštění dceřiného podniku na témže základě jako v odstavci 6, pokud alespoň 90 % kapitálu dceřiného podniku vlastní:
a)
organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, nebo
b)
s výhradou schválení ze strany členského státu, členové, kteří jsou družstvy, organizací producentů nebo sdružení organizací producentů, přispívá-li tato skutečnost k dosažení cílů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
8. Jestliže dojde ke snížení produkce v důsledku klimatického jevu, chorob rostlin nebo zvířat nebo napadení škůdci, veškerá pojistná plnění obdržená z těchto důvodů v rámci opatření pro pojištění úrody podle kapitoly III oddílu 6 nebo rovnocenných opatření řízených organizací producentů mohou být zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh.
Článek 53
Referenční období
1. Roční strop podpory uvedený v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 se vypočítává každý rok na základě hodnoty produkce uvedené na trh během referenčního období dvanácti měsíců, které stanoví členské státy.
2. Rererenční období stanoví členské státy pro každou organizaci producentů jako:
a)
období 12 měsíců, začínající nejdříve 1. ledna tři roky před rokem, v němž se provádí operační program, a končící nejpozději 1. srpna téhož roku, nebo
b)
průměrná hodnota ze tří po sobě následujících období 12 měsíců začínajících nejdříve 1. ledna pět let před rokem, v němž se provádí operační program, a končících nejpozději 1. srpna téhož roku.
3. Toto dvanáctiměsíční období je účetním obdobím dotyčné organizace producentů.
Referenční období se během operačního programu nemění, vyjma řádně odůvodněných situací.
4. Pokud dojde ke snížení hodnoty produktu z důvodů, které jsou ke spokojenosti členského státu řádně odůvodněné, za něž organizace producentů nenese odpovědnost a jimž nemohla zabránit, nesmí být hodnota produkce uváděné na trh stanovená v odstavci 1 nižší než 65 % hodnoty dotyčného produktu v předchozím referenčním období.
Důvody uvedené v prvním pododstavci jsou řádně odůvodněné.
5. Pokud nedávno uznané organizace producentů nemají dostatečné historické údaje o produkci uvedené na trh pro účely odstavce 2, za hodnotu produkce uvedené na trh se může považovat hodnota produkce uvedené na trh poskytnutá organizací producentů za účelem uznání. Výpočet se provede jako průměrná hodnota produkce uvedené na trh za tři předchozí roky, a to za všechny producenty, kteří jsou členy organizace producentů v okamžiku předložení žádosti o uznání.
6. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro shromáždění informací o hodnotě produkce uváděné na trh organizacemi producentů, které operační programy nepředložily.
7. Odchylně od odstavce 1 a 6 se hodnota produkce uvedené na trh za referenční období vypočte v souladu s právními předpisy platnými pro dané referenční období.
Oddíl 2
Provozní fondy
Článek 54
Řízení
Členské státy zajistí, aby provozní fondy byly řízeny takovým způsobem, aby externí auditoři mohli každoročně zjistit a kontrolovat jejich výdaje a příjmy a udělovat osvědčení o výdajích a příjmech.
Článek 55
Financování provozních fondů
Finanční příspěvky do provozního fondu podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 určuje organizace producentů.
Všichni producenti mají možnost využívat provozní fond a všichni producenti mají možnost podílet se demokraticky na rozhodnutích o využívání finančních prostředků organizace producentů a o finančních příspěvcích do provozních fondů.
Článek 56
Sdělování odhadované výše příspěvku
Organizace producentů sdělí členským státům nejpozději do 15. září odhadované výše příspěvku Společenství, příspěvku svých členů a samotné organizace producentů do provozních fondů na následující rok spolu s operačními programy nebo žádostmi o schválení jejich změn.
Členské státy mohou stanovit pozdější datum než 15. září.
Výpočet odhadované výše provozního fondu se zakládá na operačních programech a hodnotě produkce uváděné na trh. Výpočet se rozdělí na výdaje na opatření na předcházení krizím a jejich řízení a na ostatní opatření.
Oddíl 3
Operační programy
Článek 57
Vnitrostátní strategie
1. Celková struktura a obsah vnitrostátní strategie podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 se ode dne 1. ledna 2009 stanoví v souladu s pokyny podle přílohy VII. Členské státy před tímto datem stanoví její celkovou strukturu a obsah. Může se skládat z regionálních složek.
Vnitrostátní strategie zahrnuje všechna rozhodnutí přijatá a ustanovení schválená členskými státy podle hlavy III nařízení (ES) č. 1182/2007 a této hlavy.
2. Vnitrostátní strategie, včetně začlenění vnitrostátního rámce podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007, se stanoví předtím, než se na každý daný rok předloží návrhy operačních programů. Vnitrostátní rámec se začlení po jeho předložení Komisi a po jeho případné změně v souladu s čl. 12 odst.1 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Součástí postupu vypracování vnitrostátní strategie je analýza výchozí situace, za jejíž provedení odpovídá členský stát. Zjišťuje a vyhodnocuje potřeby, jež je nutno splnit, třídí potřeby na stupnici priorit, určuje cíle stanovené operačními programy ke splnění takových prioritních potřeb, očekávané výsledky a kvantifikované cíle, jichž je třeba dosáhnout ve vztahu k výchozí situaci, a stanovuje nejvhodnější opatření pro dosahování těchto cílů.
4. Členské státy rovněž zajistí sledování a hodnocení vnitrostátní strategie a její provádění prostřednictvím operačních programů.
Vnitrostátní strategii lze pozměňovat, a to zejména s ohledem na sledování a hodnocení. Tyto změny se provádějí před předložením návrhu operačních programů na každý daný rok.
5. Členské státy ve vnitrostátní strategii stanoví maximální procentní podíly z fondu, které lze vynaložit na jednotlivá opatření a/nebo druh činnosti a/nebo výdaj, aby tak byla zajištěna přiměřená rovnováha mezi různými opatřeními.
Článek 58
Vnitrostátní rámec pro environmentální opatření
1. Kromě oznámení podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 oznámí členské státy Komisi rovněž všechny změny vnitrostátního rámce, provedené postupem podle čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007. Komise zpřístupní rámec ostatním členským státům způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Rámec stanoví neúplný seznam environmentálních opatření a souvisejících podmínek použitelných v daném členském státě pro účely čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 a pro každé vybrané environmentální opatření uvede:
a)
konkrétní závazek nebo závazky z opatření plynoucí a
b)
odůvodnění opatření na základě jeho očekávaného environmentálního dopadu ve vztahu k environmentálním potřebám a prioritám.
Článek 59
Doplňková pravidla členských států
Členské státy mohou přijmout pravidla doplňující nařízení (ES) č. 1182/2007 a toto nařízení týkající se způsobilosti opatření, akcí nebo výdajů v rámci operačních programů.
Článek 60
Vztah k programům rozvoje venkova
1. Akcím, na které se vztahují opatření stanovená tímto nařízením, nelze s výhradou odstavce 2 udělit podporu v rámci programu nebo programů rozvoje venkova členských států schválených podle nařízení (ES) č. 1698/2005.
2. Pokud je opatřením potenciálně způsobilým podle tohoto nařízení výjimečně udělena podpora v souladu s čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1698/2005, členské státy zajistí, aby příjemce mohl podporu na danou akci obdržet pouze v rámci jednoho režimu.
K tomuto účelu členské státy při začlenění opatření obsahujících takové výjimky do svých programů rozvoje venkova zajistí, aby vnitrostátní strategie podle článku 57 tohoto nařízení stanovila kritéria a správní ustanovení, která budou uplatňovat v programech rozvoje venkova.
Úroveň podpory pro opatření podle tohoto nařízení v případě potřeby a aniž jsou dotčena ustanovení čl. 10 odst. 1 a 3 a článku 11 nařízení (ES) č. 1182/2007 nepřekročí výši použitelnou pro opatření v rámci programu rozvoje venkova.
Podpora pro environmentální opatření, vyjma pořízení stálých aktiv, je omezena na maximální částky stanovené v příloze nařízení (ES) č. 1698/2005 pro agroenvironmentální platby. Tyto částky mohou být ve výjimečných případech zvýšeny, přičemž se zohlední zvláštní okolnosti, které je třeba zdůvodnit v rámci vnitrostátní strategie podle článku 57 tohoto nařízení.
Článek 61
Obsah operačních programů a způsobilé výdaje
1. Operační programy zahrnují:
a)
popis výchozí situace, založený podle potřeby na ukazatelích výchozího stavu uvedených v příloze XIV;
b)
cíle programu se zřetelem na prognózy produkce a odbytu, a dále objasnění, jak program přispívá k vnitrostátní strategii a potvrzení, že je v souladu s vnitrostátní strategií, včetně jeho vyváženosti z hlediska činností. Charakteristika cílů odkazuje na cíle definované ve vnitrostátní strategii a vyznačuje měřitelné cíle, aby se usnadnilo sledování postupně dosahovaného pokroku při provádění programu;
c)
podrobný popis opatření, včetně opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, který obsahuje jednotlivé akce a prostředky k dosažení těchto cílů v každém roce provádění programu. Popis musí vyznačit rozsah, v němž jsou různá opatření navrhována:
i)
doplňkově a v souladu s ostatními opatřeními, včetně opatření financovaných nebo způsobilých pro podporu z jiných prostředků Evropského společenství, zvláště pro podporu rozvoje venkova. V tomto ohledu se podle potřeby rovněž uvede konkrétní odkaz na opatření prováděná v rámci předchozích operačních programů;
ii)
neplyne z nich žádné riziko dvojího financování z prostředků Evropského společenství;
d)
dobu trvání programu; a
e)
finanční hlediska, zejména:
i)
metodu výpočtu a výši finančních příspěvků;
ii)
postup pro financování provozního fondu;
iii)
údaje nezbytné pro odůvodnění různých výší příspěvků a
iv)
rozpočet a časový rozvrh pro provádění činností pro každý rok provádění programu.
2. Různé environmentální akce lze kombinovat za předpokladu, že se navzájem doplňují a jsou navzájem slučitelné.
V případě této kombinace je při stanovení výše podpory zohledněn konkrétní ušlý příjem a dodatečné náklady vzniklé v důsledku této kombinace.
3. Investice, včetně investic podle leasingových smluv, jejichž doba splácení překročí délku operačního programu, mohou být v řádně hospodářsky odůvodněných případech převedeny do následného operačního programu, a to zejména v případech, kdy je doba fiskální amortizace delší než pět let.
V případě náhrad za investice je zbytková hodnota nahrazovaných investic:
a)
přičtena k provoznímu fondu organizace producentů nebo
b)
odečtena od nákladů na náhradu.
Investice nebo činnosti mohou být prováděny v jednotlivých zemědělských podnicích členů organizace producentů za podmínky, že přispívají ke splnění cílů operačního programu. Opustí-li člen organizaci producentů, členské státy zajistí, aby byla investice nebo její zbytková hodnota navrácena, pokud členský stát nestanoví jinak.
4 Operační programy nezahrnují akce ani výdaje uvedené na seznamu v příloze VIII.
5. Výdaje v rámci operačního programu způsobilé pro podporu jsou omezeny výší skutečně vzniklých nákladů. Členské státy však mohou namísto toho předem a řádně odůvodněným způsobem stanovit standardní paušální sazby v těchto případech:
a)
standardní paušální sazby jsou uvedeny v příloze VIII,
b)
dodatečné vnější dopravní náklady na kilometr, srovnané s náklady na kamionovou dopravu, vzniklé při použití železniční a/nebo lodní dopravy jako součást opatření ochrany životního prostředí, a
c)
dodatečných nákladů a ušlého příjmu v důsledku environmentálních akcí, vypočtených v souladu s čl. 53 odst. 2 nařízení (ES) č. 1974/2006.
Členské státy přezkoumají tyto sazby nejméně jednou za pět let.
6. Aby akce mohla být způsobilá, musí se u více než 50 % dotčených produktů (podle hodnoty), které pod ní spadají, jednat o produkty, pro něž je organizace producentů uznána. Aby mohly být do těchto 50 % započítány, musí tyto produkty pocházet od členů organizace producentů nebo od členů jiné organizace producentů. Na výpočet hodnoty se použijí příslušná pravidla v článku 52.
Článek 62
Doklady, které je třeba předložit
K operačním programům se přikládá zejména:
a)
doklad o zřízení provozního fondu;
b)
písemný závazek organizace producentů, že bude dodržovat nařízení (ES) č. 1182/2007 a toto nařízení; a
c)
písemný závazek organizace producentů, že nepřijala a nepřijme přímo ani nepřímo financování Společenství nebo vnitrostátní financování s ohledem na akce, z nichž vyplývá nárok na podporu podle tohoto nařízení.
Článek 63
Částečné operační programy
1. Podle článku 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 mohou členské státy oprávnit sdružení organizací producentů, aby předložilo svůj vlastní částečný operační program, který se skládá z akcí, které dvě nebo více členských organizací producentů vymezily, avšak v rámci svých operačních programů neprovedly.
2. Na částečné operační programy se použijí stejná pravidla jako na ostatní operační programy a posuzují se společně s operačními programy členských organizací producentů.
3. Členské státy zajistí, aby:
a)
tyto činnosti byly plně financovány z příspěvků členských organizací producentů, vyplácených z provozních fondů těchto organizací;
b)
tyto činnosti a odpovídající finanční účast byly uvedeny v operačních programech všech zúčastněných organizací producentů; a
c)
neexistovalo riziko dvojí podpory a aby byl přiměřeně použit článek 60.
Článek 64
Lhůta pro podání
Organizace producentů předkládají operační programy ke schválení příslušnému orgánu v členském státě, v němž má organizace producentů své sídlo, nejpozději do 15. září roku, který předchází roku, v němž se mají operační programy provádět. Členské státy však mohou toto datum posunout.
Jestliže právnická osoba nebo jednoznačně definovaná část právnické osoby, včetně seskupení producentů, předloží žádost o uznání jako organizace producentů, může zároveň předložit ke schválení operační program uvedený v prvním odstavci. Schválení programu je podmíněno získáním uznání nejpozději do data stanoveného v čl. 65 odst. 2.
Článek 65
Rozhodnutí
1. Příslušný vnitrostátní orgán podle potřeby:
a)
schvaluje výši fondů a programy, které splňují požadavky nařízení (ES) č. 1182/2007 a požadavky této kapitoly;
b)
schvaluje programy, pokud organizace producentů souhlasí s určitými změnami; nebo
c)
zamítá programy nebo části programů.
2. Příslušný vnitrostátní orgán přijme rozhodnutí o programech a fondech nejpozději do 15. prosince roku, v němž byly podány.
Členské státy oznámí tato rozhodnutí organizacím producentů nejpozději do 15. prosince.
V řádně zdůvodněných případech však může příslušný vnitrostátní orgán rozhodnout o operačních programech a fondech nejpozději do 20. ledna následujícího po datu žádosti. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po žádosti.
Článek 66
Změny operačních programů pro následující roky
1. Organizace producentů mohou nejpozději do 15. září žádat o změny operačních programů, včetně případného prodloužení jejich trvání na celkovou dobu trvání pěti let, které se použijí od 1. ledna následujícího roku.
Členské státy však mohou datum pro předkládání žádostí posunout.
2. K žádostem o změny se přikládají podpůrné doklady, v nichž se uvádí důvod, povaha a důsledky navrhovaných změn.
3. Příslušný orgán přijme rozhodnutí o změnách operačních programů nejpozději do 15. prosince.
V řádně zdůvodněných případech však mohou členské státy rozhodnout o změnách operačních programů nejpozději do 20. ledna následujícího po datu žádosti. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po žádosti.
Článek 67
Změny operačních programů během roku
1. Členské státy mohou povolit změny operačních programů během roku za podmínek, které samy určí.
2. Příslušný vnitrostátní orgán může organizacím producentů povolit, aby během roku:
a)
provedly své operační programy pouze zčásti;
b)
změnily obsah operačního programu, v případě potřeby včetně prodloužení jeho trvání až do celkové doby trvání pěti let;
c)
zvýšily výši provozního fondu maximálně o 25 % původně schválené částky a tuto výši snížily o procentní podíl, jenž určí členské státy, pokud zůstanou zachovány všeobecné cíle operačního programu. Členské státy mohou tento procentní podíl zvýšit v případě spojení organizací producentů podle čl. 31 odst. 1.
3. Členské státy určí podmínky, za nichž mohou být operační programy během roku změněny bez předchozího schválení příslušným vnitrostátním orgánem. Tyto změny jsou způsobilé pro podporu pouze v případě, že jsou organizací producentů bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
Článek 68
Časový plán operačních programů
1. Operační programy se provádějí v ročních obdobích od 1. ledna do 31. prosince.
2. Operační programy schválené nejpozději 15. prosince se provádějí od 1. ledna následujícího roku.
Provádění programů schválených po 15. prosinci se posouvá o jeden rok.
Odchylně od prvního a druhého pododstavce tohoto odstavce je v případě použití čl. 65 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 66 odst. 3 druhého pododstavce provádění operačních programů schválených podle uvedených ustanovení zahájeno nejpozději 31. ledna následujícího po jejich schválení.
Oddíl 4
Podpora
Článek 69
Schválená výše podpory
Členské státy oznámí organizacím producentů a sdružením organizací producentů schválenou výši podpory podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 nejpozději do 15. prosince.
V případě použití čl. 65 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 66 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení oznámí členské státy schválenou výši podpory nejpozději do 20. ledna.
Článek 70
Žádosti
1. Organizace producentů podávají příslušnému orgánu žádost o podporu nebo o zbývající částku podpory na každý operační program, na který je podpora žádána, nejpozději do 15. února roku následujícího po roce, na který je podpora žádána.
2. K žádostem se přikládají podpůrné dokumenty uvádějící:
a)
požadovanou podporu;
b)
hodnotu produkce uváděné na trh;
c)
finanční příspěvky vybrané od členů organizace producentů a příspěvky samé organizace producentů;
d)
výdaje vynaložené v rámci operačního programu;
e)
výdaje týkající se předcházení krizím a jejich řešení rozdělené podle jednotlivých akcí;
f)
podíl provozního fondu vydaný na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení rozdělený podle jednotlivých akcí;
g)
soulad s čl. 9 odst. 2 a čl. 9 odst. 3 písm. a) nebo b) a článkem 10 nařízení (ES) č. 1182/2007;
h)
písemný závazek, že organizace producentů nepřijala žádné dvojí financování Společenstvím nebo vnitrostátní financování s ohledem na opatření a/nebo akce, z nichž vyplývá nárok na podporu podle tohoto nařízení; a
i)
důkaz o provedení dotyčné akce v případě žádosti o platbu standardní paušální sazby podle čl. 61 odst. 4.
3. Žádosti se mohou vztahovat na plánované, avšak neuskutečněné výdaje, pokud se prokáže, že:
a)
dotyčné činnosti nemohly být provedeny nejpozději do 31. prosince roku provádění operačního programu z důvodů, které dotyčná organizace producentů nemohla ovlivnit;
b)
tyto činnosti mohou být provedeny nejpozději do 30. dubna následujícího roku; a
c)
ekvivalentní příspěvek organizace producentů zůstává v provozním fondu.
Podpora se vyplatí a jistota složená podle čl. 72 odst. 3 se uvolní pouze pod podmínkou, že se nejpozději do 30. dubna roku následujícího po roce, pro který bylo dotyčné vydání plánováno, prokáže provedení plánovaného vydání uvedeného v prvním pododstavci písm. b), a na základě skutečně vzniklého nároku na podporu.
4. Pokud jsou žádosti podány po datu stanoveném v odstavci 1, podpora se sníží o 1 % za každý den prodlení.
Ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech může příslušný orgán přijmout žádosti po datu stanoveném v odstavci 1, pokud byly provedeny nezbytné kontroly a je dodržena lhůta pro výplatu stanovená v článku 71.
Článek 71
Vyplácení podpory
Členské státy vyplácejí podporu nejpozději do 15. října roku následujícího po roce provádění programu.
Článek 72
Zálohy
1. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby zažádaly o to, aby jim byla jako záloha vyplacena část podpory odpovídající předvídatelným výdajům vznikajícím v rámci operačního programu během tří až čtyřměsíčního období začínajícího v měsíci, v němž byla žádost podána.
2. Žádosti o vyplacení záloh se podávají podle rozhodnutí členských států buď v režimu tří měsíců v lednu, dubnu, červenci a říjnu, nebo v režimu čtyř měsíců v lednu, květnu a září.
Celková částka záloh vyplacených na daný rok nesmí přesáhnout 80 % výše podpory původně schválené pro daný operační program.
3. Podle nařízení (EHS) č. 2220/85 se zálohy vyplácejí až po složení jistoty rovnající se 110 % zálohy.
Členské státy stanoví podmínky, které zajistí, že jsou finanční příspěvky do provozního fondu vybírány v souladu s článkem 54 a článkem 55 tohoto nařízení a že jsou dříve vyplacené zálohy skutečně vynaloženy.
4. Žádosti o uvolnění jistot mohou být předkládány během běžného roku programu a jsou provázeny příslušnými podpůrnými dokumenty.
Jistoty se uvolňují až do 80 % vyplacených záloh.
5. Hlavním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení operací stanovených v operačních programech při dodržení závazků stanovených v čl. 62 písm. b) a c) tohoto nařízení.
Při nedodržení hlavního požadavku nebo závažném porušení závazků stanovených v čl. 62 písm. b) a c) jistota propadne, aniž jsou dotčeny jiné sankce, které je možné použít podle kapitoly V oddílu 3.
V případě nesplnění ostatních požadavků jistota propadá v poměru k závažnosti vzniklého protiprávního jednání.
6. Členské státy mohou pro zálohy na platby stanovit minimální částku a lhůty.
Článek 73
Částečné platby
Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby žádaly o proplacení části podpory odpovídající výdajům vyplývajícím z operačního programu.
Žádosti lze podávat kdykoli, avšak maximálně třikrát během jednotlivého roku. Musí být provázeny příslušnými podpůrnými dokumenty.
Celková výše plateb na základě žádostí o části podpory nesmí přesáhnout 80 % původně schválené výše podpory na operační program nebo výše skutečných výdajů, podle toho, která částka je menší.
Členské státy mohou pro částečné platby stanovit minimální částku a lhůty.
KAPITOLA III
Opatření pro předcházení krizím a jejich řízení
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 74
Volba opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Členské státy mohou stanovit, že se na jejich území nepoužije jedno nebo více opatření uvedených v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 75
Úvěry na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Úvěry čerpané na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007, jejichž lhůta splácení přesahuje dobu trvání operačního programu, mohou být z oprávněných hospodářských důvodů převedeny do následujícího operačního programu.
Oddíl 2
Stahování z trhu
Článek 76
Definice
Tento oddíl stanoví pravidla pro stahování z trhu podle čl. 9 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007. Pro účely této kapitoly se spojeními „produkty stažené z trhu“, „stažené produkty“ a „produkty nenabízené k prodeji“ rozumějí produkty, které jsou takto staženy z trhu.
Článek 77
Obchodní normy
1. Jestliže pro daný produkt existuje obchodní norma podle čl. 2 odst. 2 a 7 nařízení (ES) č. 1182/2007, musí produkty stažené z trhu těmto normám odpovídat, s výjimkou ustanovení o obchodní úpravě a označení produktů. Produkty mohou být staženy hromadně bez ohledu na jejich velikost, jsou-li splněny minimální požadavky pro třídu II, zejména pokud jde o jakost a velikost.
Malé produkty popsané v příslušných normách však musí splňovat příslušné obchodní normy, včetně předpisů o obchodní úpravě a označení produktů.
2. Jestliže pro daný produkt žádné takové obchodní normy neexistují, musí produkty stažené z trhu splňovat minimální požadavky stanovené v příloze IX. Členské státy mohou stanovit dodatečná pravidla doplňující uvedené minimální požadavky.
Článek 78
Tříletý průměr pro stažení z trhu k bezplatnému rozdělení
Limit 5 % z objemu produkce uvedené na trh podle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1182/2007 se vypočte na základě aritmetického průměru celkových objemů produktů, pro něž je uznána organizace producentů a které byly prostřednictvím organizace producentů uvedeny na trh během tří předešlých roků.
U nedávno uznaných organizací producentů se použijí tyto údaje pro hospodářské roky před uznáním:
a)
jestliže organizace byla seskupením producentů, pak v příslušných případech ekvivalentní údaje za takové seskupení producentů, nebo
b)
objem platný pro žádost o uznání.
Článek 79
Předběžné oznámení stažení z trhu
1. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným národním orgánům předem v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou všechna plánovaná stažení z trhu. V tomto oznámení je zejména uveden seznam produktů, na které se intervence vztahuje, a jejich hlavní vlastnosti s ohledem na příslušné obchodní normy, odhadované množství každého příslušného produktu, jejich předpokládané určení a místo, na kterém mohou být stažené produkty kontrolovány podle článku 110. Oznámení obsahují potvrzení, že stažené produkty splňují platné obchodní normy nebo minimální požadavky uvedené v článku 77.
2. Členské státy stanoví podrobná pravidla pro organizace producentů s ohledem na oznámení podle odstavce 1, zejména pokud jde o lhůty.
3. Ve lhůtách podle odstavce 2 členské státy:
a)
buď provádějí kontrolu podle čl. 110 odst. 1, a pokud nejsou zjištěny žádné nesrovnalosti, schválí stažení, jak bylo stanoveno při kontrole; nebo
b)
v případech podle čl. 110 odst. 3 neprovádějí kontrolu podle čl. 110 odst. 1 a v tom případě o tom informují organizace producentů v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou a schválí stažení, jak bylo oznámeno.
Článek 80
Podpora
1. Podpora na stažení z trhu, složená z příspěvku Společenství a příspěvku organizace producentů, nesmí činit více než částky stanovené v příloze X pro produkty uvedené v dané příloze. U ostatních produktů členské státy stanoví maximální výši podpory.
2. Stažení z trhu nesmí překročit 5 % objemu produkce určitého produktu uváděné na trh danou organizací producentů.
Objem produkce uváděné na trh se vypočte jako průměr objemu produkce uváděné na trh v předchozích třech letech. Pokud tento údaj není k dispozici, použije se objem produkce uváděné na trh, za kterou byla organizace producentů uznána.
Procentní podíly uvedené v prvním pododstavci jsou roční průměry za období posledních tří let s ročním intervalem spolehlivosti ve výši 3 %.
Článek 81
Určení stažených produktů
1. Členské státy stanoví přípustná určení pro produkty, které jsou předmětem stažení z trhu. Přijmou předpisy zajišťující, aby ze stažení produktu z trhu nebo jeho určení nevyplynul nepříznivý dopad na životní prostředí ani žádné nepříznivé rostlinolékařské důsledky. Náklady vzniklé organizacím producentů v důsledku dosažení souladu s těmito ustanoveními jsou způsobilé jako součást podpory na stažení z trhu v rámci operačního programu.
2. Určení uvedená v odstavci 1 tohoto článku zahrnují bezplatné rozdělení, což znamenají ta určení, na něž se odkazuje v čl. 10 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007 a jakákoliv další ekvivalentní určení schválená členskými státy.
Členské státy provedou všechna potřebná opatření pro usnadnění kontaktů a spolupráce mezi organizacemi producentů a příjemci, které na základě žádosti schválily jako adresáty bezplatného rozdělení.
3. Postoupení produktů zpracovatelskému průmyslu je možné pouze za předpokladu, že tím nedojde k narušení hospodářské soutěže v rámci dotyčných průmyslových odvětví uvnitř Společenství, nebo pokud jde o dovážené produkty.
Článek 82
Přepravní náklady
1. Náklady na přepravu pro bezplatné rozdělení všech produktů stažených z trhu jsou způsobilé v rámci operačních programů na základě paušálních částek stanovených v závislosti na vzdálenosti mezi místem stažení a místem dodávky podle přílohy XI.
V případě námořní přepravy Komise stanoví náklady na přepravu, které mohou být hrazeny na základě skutečných nákladů na přepravu a vzdálenosti. Takto stanovená náhrada nesmí přesahovat náklady na pozemní přepravu po nejkratší trase mezi místem nakládky a teoretickým místem výstupu. Pro částky stanovené v příloze XI se používá opravný koeficient 0,6.
2. Náklady na přepravu jsou hrazeny straně, která skutečně nese finanční náklady na příslušnou přepravní operaci.
Tuto platbu je možné provést pouze po předložení podpůrných dokladů, které obsahují zejména tyto údaje:
a)
jména přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů;
c)
převzetí přijímajícími organizacemi a použité dopravní prostředky; a
d)
skutečně vzniklé náklady na přepravu.
Článek 83
Náklady na třídění a balení
1. Náklady na třídění a balení čerstvého ovoce a zeleniny stažených z trhu pro bezplatné rozdělení jsou způsobilé v rámci operačního programu ve výši paušální částky 132 EUR na tunu čisté hmotnosti v případě produktů v baleních o čisté hmotnosti menší než 25 kilogramů.
2. Balení produktů pro bezplatné rozdělování jsou opatřena evropským znakem a jedním nebo více z nápisů uvedených v příloze XII.
3. Náklady na třídění a balení jsou hrazeny organizaci producentů, která prováděla tyto operace.
Tuto platbu je možné provést pouze po předložení podpůrných dokladů, které obsahují zejména tyto údaje:
a)
jména přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů; a
c)
převzetí přijímajícími organizacemi, s uvedením druhu obchodní úpravy.
Článek 84
Podmínky pro příjemce stažených produktů
1. Příjemci stažených produktů podle čl. 10 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007 se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušná opatření;
c)
podrobit se kontrolám podle předpisů Společenství; a
d)
předložit podkladovou dokumentaci o konečném určení každého příslušného produktu ve formě přejímacího listu (nebo rovnocenného dokladu), který potvrzuje, že stažené produkty byly převzaty třetí stranou pro jejich bezplatné rozdělování.
Členské státy však mohou rozhodnout, že příjemci nemusí vést tyto výkazy ani účetnictví podle písm. b) prvního pododstavce, pokud dostávají pouze malá množství a pokud státy posoudí riziko jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam;
2. Příjemci stažených produktů pro jiná určení se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušná opatření, pokud to členské státy posoudí jako vhodné i přes skutečnost, že produkt byl před dodáním denaturován;
c)
podrobit se kontrolám podle předpisů Společenství; a
d)
v případě stažených produktů určených pro destilaci se rovněž zavazují, že nezažádají o dodatečnou podporu pro alkohol vyrobený z příslušných produktů.
Oddíl 3
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
Článek 85
Definice sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny znamená úplné sklizení produktů neuváděných na trh v určité oblasti, které se provádí před počátkem obvyklé sklizně. Dotčené produkty nesmějí být poškozeny ještě před sklizní nezralého ovoce a zeleniny, a to ani klimatickými podmínkami, chorobou, ani jiným způsobem.
2. Nesklízení nastává tam, kde se z dotyčné oblasti nesklidí během normálního produkčního cyklu žádná produkce k obchodním účelům. Zničení produktů v důsledku klimatického jevu nebo napadení chorobou se nepokládá za nesklízení.
3. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a nesklízení doplňuje běžné pěstitelské postupy a liší se od nich.
Článek 86
Podmínky sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Pokud jde o opatření pro sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, členské státy:
a)
přijmou prováděcí předpisy k provádění opatření, včetně předběžného oznámení o nesklízení nebo sklízení nezralého ovoce a zeleniny, o jejich obsahu a lhůtách a o výši náhrad k výplatě a o používání opatření, a dále stanoví podrobný seznam produktů způsobilých v rámci opatření;
b)
přijmou předpisy zajišťující, aby jejich použití nemělo nepříznivý dopad na životní prostředí ani žádný nepříznivý rostlinolékařský důsledek;
c)
zajistí, aby bylo možné kontrolovat, zda jsou všechna opatření správně prováděna, a nevydají souhlas k použití opatření, kde tomu tak není.
d)
použijí takové kontroly, aby zajistily, že opatření jsou prováděna správně, a to i s ohledem na ustanovení uvedená v písmenech a) a b).
2. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným vnitrostátním orgánům předem v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou všechna plánovaná sklízení nezralého ovoce a zeleniny či jejich nesklízení.
Do prvního oznámení v každém roce za daný produkt zahrnou analýzu založenou na očekávané tržní situaci, která odůvodňuje sklízení nezralého ovoce a zeleniny jako opatření na předcházení krizím.
3. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení nesmí být zároveň uplatněno na stejný produkt a stejnou oblast během jednoho daného roku, ani během dvou po sobě následujících let.
4. Vyrovnávací platby, které zahrnují jak příspěvek Společenství, tak i příspěvek organizace producentů na sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, jsou členskými státy stanoveny podle odst. 1 písm. a) jako platby na hektar:
a)
na úrovni, která pokrývá pouze dodatečné náklady vzniklé použitím opatření, s ohledem na environmentální a rostlinolékařské řízení nezbytné pro dodržení ustanovení přijatých v souladu s odst. 1 písm. b), nebo
b)
na úrovni, která pokrývá nejvýše 90 % maximální míry podpory na stažení z trhu podle článku 80.
Oddíl 4
Propagace a komunikace
Článek 87
Provádění propagačních a komunikačních opatření
1. Členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění propagačních a komunikačních opatření. Tato ustanovení musí v případě potřeby umožnit rychlé použití opatření.
2. Akce v rámci propagačních a komunikačních opatření doplňují veškeré probíhající propagační a komunikační akce dotčené organizace producentů.
Oddíl 5
Vzdělávání
Článek 88
Provádění vzdělávacích opatření
Členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění vzdělávacích opatření.
Oddíl 6
Pojištění úrody
Článek 89
Cíl opatření k pojištění úrody
Opatření k pojištění úrody řídí organizace producentů, která přispívá k ochraně příjmů producentů a k pokrytí tržních ztrát vzniklých organizaci producentů a/nebo jejím členům v případech, kdy dojde k jejich poškození v důsledku přírodních katastrof, klimatických jevů a případně chorob nebo zamoření škůdci.
Článek 90
Provádění opatření k pojištění úrody
1. Pokud jde o opatření k pojištění úrody, členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění uvedených opatření, mezi nimi opatření nezbytná k zajištění toho, aby opatření k pojištění úrody nenarušila hospodářskou soutěž na pojistném trhu.
2. Členské státy mohou dodatečným vnitrostátním financováním přispívat k podpoře opatření k pojištění úrody, která využívají prostředky provozního fondu. Celková veřejná podpora na pojištění úrody však nesmí převýšit:
a)
80 % nákladů na pojistné zaplacené producenty za pojištění ztrát v důsledku nepříznivých klimatických jevů, které lze přirovnat k přírodním katastrofám;
b)
50 % nákladů na pojistné zaplacené producenty za pojištění:
i)
ztrát uvedených v písmenu a) a dalších ztrát způsobených nepříznivými klimatickými jevy; a
ii)
ztrát způsobených chorobami zvířat a rostlin nebo zamořením škůdci.
Limit stanovený v prvním pododstavci písm. b) platí i v těch případech, kdy je jinak provozní fond způsobilý krýt 60 % finanční podpory Společenství podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Pojištění úrody nekryje platby pojistného, které nahrazují producentům více než 100 % utrpěné ztráty příjmů, s přihlédnutím k veškerým náhradám obdrženým producenty z jiných režimů podpory souvisejících s pojištěným rizikem.
4. Pro účely tohoto článku má spojení „nepříznivý klimatický jev, který může být přirovnán k přírodní katastrofě“ stejný význam jako v čl. 2 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 (28).
Oddíl 7
Podpora na správní náklady zřizování vzájemných fondů
Článek 91
Podmínky podpory na správní náklady na zřizování vzájemných fondů
1. Pokud jde o podporu na správní náklady na zřizování vzájemných fondů, přijmou členské státy podrobná ustanovení k provádění uvedeného opatření.
2. Podpora na správní náklady na zřizování vzájemných fondů činí v prvním, druhém a třetím roce provozu vzájemného fondu tento podíl z příspěvku organizace producentů do vzájemného fondu za první, druhý a třetí rok jeho provozu:
a)
10 %, 8 % a 4 % v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později,
b)
5 %, 4 % a 2 % v ostatních členských státech.
3. Členské státy mohou stanovit stropy pro částky, které může organizace producentů obdržet jako podporu na správní náklady zřizování vzájemných fondů.
Oddíl 8
Státní podpora na předcházení krizím a jejich řešení
Článek 92
Prováděcí předpisy ve vnitrostátních strategiích
Členské státy, které vyplácejí státní podporu v souladu s čl. 43 písm. c) druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1182/2007, stanoví podrobné předpisy pro provádění uvedeného ustanovení ve svých vnitrostátních strategiích.
KAPITOLA IV
Vnitrostátní finanční podpora
Článek 93
Stupeň organizovanosti producentů
Pro účely čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 se pokládá stupeň organizovanosti producentů v regionu členského státu za obzvlášť nízký, pokud organizace producentů, sdružení organizací producentů a seskupení producentů v každém ze tří posledních let, za něž jsou k dispozici údaje, uvedly na trh méně než 20 % průměrné hodnoty produkce ovoce a zeleniny.
Článek 94
Schvalování výplaty vnitrostátní finanční podpory
1. Členské státy předkládají Komisi žádost o schválení výplaty vnitrostátní finanční podpory podle čl. 11 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007 ve kterémkoli příslušném kalendářním roce do 15. ledna daného roku.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že stupeň organizovanosti producentů v regionu je obzvláště nízký podle definice v článku 93 tohoto nařízení, a dále údaje o dotčených organizacích producentů, výši příslušné podpory a podílu finančních příspěvků poskytovaných v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Komise schválí nebo zamítne žádost do tří měsíců od jejího předložení. Neodpoví-li Komise v této lhůtě, považuje se žádost za schválenou.
Článek 95
Žádost o platbu a platba vnitrostátní finanční podpory
Organizace producentů žádají o vnitrostátní finanční podporu a členské státy tuto podporu vyplácejí podle článků 70 až 73.
Článek 96
Maximální podíl uhrazení vnitrostátní finanční podpory Společenstvím
Podíl uhrazení vnitrostátní finanční podpory Společenstvím činí 60 % vnitrostátní finanční podpory poskytnuté organizaci producentů.
Článek 97
Uhrazení vnitrostátní finanční podpory Společenstvím
1. Členské státy žádají Společenství o uhrazení schválené vnitrostátní finanční podpory skutečně vyplacené organizacím producentů nejpozději do 1. března roku následujícího po roce provádění operačních programů.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že v předchozích třech letech byly splněny podmínky uvedené v čl. 11 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1182/2007, a dále údaje o dotčených organizacích producentů, výši skutečně vyplacené podpory a podílu finančních příspěvků skutečně poskytnutých v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Komise přijme rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí této žádosti.
3. Jestliže bylo uhrazení podpory Společenstvím schváleno, ohlásí se způsobilé výdaje Komisi postupem stanoveným v článku 5 nařízení Komise (ES) č. 883/2006 (29).
KAPITOLA V
Obecná ustanovení
Oddíl 1
Sdělování
Článek 98
Zprávy organizací producentů
1. Organizace producentů podávají spolu s žádostmi o podporu výroční zprávy o provádění operačních programů.
Tyto zprávy se týkají:
a)
operačních programů prováděných během předchozího roku,
b)
hlavních změn operačních programů a
c)
rozdílů mezi odhadovanou podporou a požadovanou podporou.
2. Pro každý prováděný operační program výroční zpráva uvede:
a)
dosažené úspěchy a výsledky plnění operačního programu, založené podle potřeby na společných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených v příloze XIV a popřípadě na dodatečných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených ve vnitrostátní strategii; a
b)
shrnutí významných problémů, které bylo třeba řešit při řízení programu, a veškerá opatření přijatá pro zajištění kvality a účinnosti provádění programu.
Ve výročních zprávách se případně uvádí, které účinné záruky byly zavedeny v souladu s vnitrostátní strategií a s čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 s cílem chránit životní prostředí před možnými zvýšenými tlaky v důsledku investic podporovaných v rámci operačního programu.
3. Za poslední rok provádění operačního programu nahrazuje výroční zprávu podle odstavce 1 zpráva závěrečná.
Závěrečné zprávy uvedou, do jaké míry bylo dosaženo sledovaných cílů v programech. Vysvětlí změny akcí a/nebo metod a určí faktory, které přispěly k úspěchu nebo nezdaru provádění programu a o nichž se uvažuje nebo bude uvažovat při vypracování následných operačních programů nebo při změně stávajících operačních programů.
4. Jestliže organizace producentů nepředloží členském státu sdělení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007 nebo pokud se sdělení jeví nesprávným s ohledem na objektivní skutečnosti známé členském státu, pozastaví členský stát, aniž jsou tím dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, schválení příslušného operačního programu na následující rok až do okamžiku, kdy je sdělení provedeno správně.
Členský stát zahrne do své výroční zprávy uvedené v čl. 99 odst. 3 tohoto nařízení údaje o těchto případech.
Článek 99
Sdělení vyžadovaná od členských států
1. Členské státy určí jeden příslušný orgán odpovědný za sdělování mezi Komisí a členským státem, která se týkají organizací producentů, seskupení producentů a sdružení organizací producentů. Toto jmenování oznámí Komisi a uvedou kontaktní údaje daného orgánu.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. ledna celkovou částku provozního fondu schválenou na daný rok pro všechny operační programy. Toto sdělení jednoznačně uvede celkovou částku provozního fondu i celkovou částku financování provozního fondu Společenstvím. Tyto údaje je nutno dále rozdělit na částky pro opatření pro přecházení krizím a jejich řešení a na ostatní opatření.
3. Členské státy podají Komisi nejpozději do 15. listopadu každého příslušného roku výroční zprávu o organizacích producentů, seskupeních producentů a o provozních fondech, operačních programech a plánech uznání funkčních v předchozím roce. Tato výroční zpráva musí obsahovat zejména údaje uvedené v příloze XIII.
Oddíl 2
Kontroly
Článek 100
Systém jednoznačné identifikace
Členské státy zajistí používání systému jednoznačné identifikace pro veškeré žádosti o podporu, předkládané stejnou organizací producentů nebo seskupením producentů. Tato identifikace musí být slučitelná se systémem evidence totožnosti uvedeným v čl. 18 odst. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (30).
Článek 101
Žádosti o podporu
Aniž jsou dotčena konkrétní ustanovení tohoto nařízení, členské státy stanoví vhodné postupy pro podávání žádostí o podpory, pro žádosti o uznání nebo o schválení operačního programu i o požadované platby.
Článek 102
Odběr vzorků
Tam, kde je vhodné provádět kontroly na základě odebraných vzorků, zajistí členské státy povahou a četností těchto kontrol a na základě analýzy rizika, aby kontroly byly přiměřené dotyčnému opatření.
Článek 103
Správní kontroly
Správní kontroly se provádějí u všech žádostí o podporu nebo o požadované platby a týkají se všech prvků, které je možné a vhodné kontrolovat správními prostředky. Tyto postupy požadují evidenci provedených operací, výsledků ověřování a opatření přijatých ke zjištěným nesrovnalostem.
Článek 104
Kontroly na místě
1. O každé kontrole na místě se vypracuje kontrolní zpráva, aby bylo možné ověřovat údaje o provedených kontrolách. Tato zpráva uvádí zejména:
a)
režim podpor a kontrolovanou žádost;
b)
přítomné osoby;
c)
kontrolované akce, opatření a dokumenty; a
d)
výsledky kontroly.
2. Příjemci může být poskytnuta příležitost zprávu podepsat za účelem potvrzení své přítomnosti při kontrole a připojení poznámek. V případě zjištění nesrovnalostí může příjemce obdržet kopii kontrolní zprávy.
3. Kontroly na místě lze oznámit předem za podmínky, že tím není ohrožen účel kontroly. Takové předběžné oznámení by mělo být omezeno na nezbytnou minimální lhůtu.
4. Tam, kde je to možné, provádějí se souběžně kontroly na místě podle tohoto nařízení i ostatní kontroly podle pravidel Společenství, které se týkají zemědělských subvencí. V roce 2008 však mohou být kontroly na místě v případě potřeby prováděny různými subjekty v různou dobu.
Článek 105
Schvalování žádostí u uznání a schvalování operačních programů
1. Členské státy předtím, než uznají organizaci producentů podle čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007, provádějí před udělením uznání návštěvy na místě u organizace producentů, aby ověřily splnění podmínek pro uznání.
2. Před schválením operačního programu podle článku 65 příslušné vnitrostátní orgány ověří všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě, operační programy předložené ke schválení a podle okolností také žádosti o úpravy. Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
správnosti údajů poskytnutých podle čl. 61 odst. 1 písm. a), b) a e);
b)
souladu programů s článkem 9 nařízení (ES) č. 1182/2007, jakož i s vnitrostátním rámcem a vnitrostátní strategií;
c)
způsobilosti akcí a způsobilosti navrhovaných výdajů;
d)
soudržnosti a technické kvality programů, přiměřenosti odhadů a plánu podpor, jakož i plánování jejich provedení. Na základě kontrol se ověřuje, zda byly stanoveny měřitelné cíle, aby tak bylo možné monitorovat jejich dosahování, a to, zda stanovené cíle jsou dosažitelné provedením navrhovaných akcí; a
e)
soulad operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními pravidly a s pravidly Společenství zejména případně o veřejných zakázkách, státní podpoře a dalších příslušných závazných normách stanovených vnitrostátními právními předpisy, ve vnitrostátním rámci nebo vnitrostátní strategii.
Článek 106
Kontroly žádostí o podporu na operační programy
Před poskytnutím platby provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu a na základě vzorků také kontroly na místě.
Článek 107
Správní kontroly žádostí o podporu na operační programy
1. Správní kontroly žádostí o podporu musí zejména, a pokud je to vhodné pro získání požadované odpovědi, zahrnovat ověření:
a)
výroční a popřípadě také závěrečné zprávy, předané společně s žádostí o provedení operačního programu;
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, příspěvků do provozního fondu a vynaložených výdajů;
c)
dodávky produktů a služeb a pravosti uplatňovaných výdajů;
d)
souladu provedených akcí s akcemi zařazenými do schváleného operačního programu; a
e)
dodržování nařízených finančních a dalších limitů a stropů.
2. Platby financované v rámci operačního programu musí být doloženy fakturami a doklady o provedení platby. Pokud to není možné, musí být platby doloženy dokumenty stejné průkazní hodnoty. Použité faktury musí být vyhotoveny jménem organizace producentů, sdružení organizací producentů, seskupení producentů nebo dceřiné společnosti podle čl. 52 odst. 7 nebo, s výhradou souhlasu členského státu, jménem jednoho nebo více jejích členů.
Článek 108
Kontroly na místě u žádostí o podporu na operační programy
1. V souvislosti s ověřováním žádosti o podporu uvedeném v čl. 70 odst. 1 provádějí členské státy kontroly na místě u organizací producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory nebo zbývající částky podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok;
b)
čerpání provozního fondu v daném roce, včetně výdajů uváděných v požadavcích na zálohy nebo částečné platby; a
c)
kontrol druhého stupně u výdajů na stažení z trhu a sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se musí každý rok vztahovat k podstatnému vzorku žádostí. Vzorek v členských státech, které mají více než 10 uznaných organizací producentů, musí představovat nejméně 30 % celkové podpory. V ostatních případech musí být každá organizace producentů navštívena nejméně jednou za tři roky.
Před výplatou podpory nebo zbývající částky podpory, která se vztahuje k poslednímu roku operačního programu organizace producentů, musí být u každé organizace provedena alespoň jedna kontrola.
3. Výsledky kontrol na místě se vyhodnocují, aby bylo možné stanovit, zda některé ze zjištěných problémů jsou systémového charakteru a zda z nich plyne riziko pro další podobné akce, příjemce nebo subjekty. Toto hodnocení také musí odhalit příčiny takových situací a zjistit, zda je nutný nějaký další přezkum nebo zda jsou nutné nějaké nápravné či preventivní akce.
Pokud kontroly odhalí vážné nesrovnalosti v regionu nebo v části regionu nebo u konkrétní organizace producentů, provede členský stát během dotyčného roku doplňkové kontroly a zvýší procento odpovídajících žádostí, které mají být zkontrolovány v následujícím roce.
4. Členské státy na základě analýzy rizika určí, které organizace producentů je třeba kontrolovat.
Při analýze rizika je třeba zejména přihlédnout k:
a)
výši podpory,
b)
zjištěním kontrol v předchozích letech;
c)
prvku nahodilosti a
d)
ostatním parametrům, které určí členské státy, zejména zda jsou organizace zapojené do programu zajištění kvality uznaného oficiálně členskými státy nebo nezávislými certifikačními orgány.
Článek 109
Kontroly na místě k opatřením operačních programů
1. Členské státy prostřednictvím kontrol na místě k opatřením operačních programů ověřují zejména:
a)
provádění akcí zařazených do operačního programu;
b)
zda je provádění nebo zamýšlené provádění akce v souladu s použitím popsaným ve schváleném operačním programu;
c)
u dostatečného počtu výdajových položek, zda jsou povaha a časové zařazení příslušného výdaje v souladu s předpisy Společenství a odpovídají schváleným specifikacím;
d)
zda lze vzniklé výdaje doložit účetními nebo jinými doklady; a
e)
hodnotu produkce uvedené na trh.
2. Hodnota produkce uvedené na trh se ověřuje na základě údajů z účetního systému požadovaných vnitrostátními předpisy.
Za tímto účelem se členské státy mohou rozhodnout, že prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh je ověřeno stejným způsobem jako účetní údaje požadované vnitrostátními předpisy.
Kontrola prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh může být provedena předtím, než je předána příslušná žádost o podporu.
3. Až na výjimečné okolnosti zahrnuje kontrola na místě návštěvu akce, nebo jde-li o akci nehmotnou, návštěvu jejího navrhovatele. Zejména akce v jednotlivých podnicích pokryté vzorkem podle čl. 108 odst. 2 musí být podrobeny nejméně jedné návštěvě, aby se ověřilo jejich provádění.
Členské státy se však mohou rozhodnout, že neprovedou tyto návštěvy u malých operací nebo v případech, kdy posoudí riziko, že nejsou splněny podmínky pro obdržení podpory nebo že nebylo dodrženo provedení operace, jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam.
4. Kontrola na místě zahrnuje všechny závazky a povinnosti organizace producentů nebo jejích členů, které lze v době návštěvy zkontrolovat.
5. Do plnění četnosti kontrol podle čl. 108 odst. 2 lze započítat pouze kontroly vyhovující všem požadavkům tohoto článku.
Článek 110
Kontroly prvního stupně při stažení z trhu
1. Členské státy provádějí ve všech organizacích producentů kontroly prvního stupně při stažení z trhu, které zahrnují kontrolu dokladů a totožnosti a rovněž fyzickou kontrolu, případně odběr vzorků, kontrolu hmotnosti produktů stažených z trhu a kontrolu dodržování podmínek podle článku 77 v souladu s postupy stanovenými v hlavě II kapitole II. Kontrola se provádí po přijetí oznámení podle čl. 79 odst. 1 ve lhůtách podle čl. 79 odst. 2.
2. Kontroly prvního stupně podle odstavce 1 se vztahují na 100 % množství produktů stažených z trhu. Po skončení této kontroly jsou stažené produkty kromě produktů určených k bezplatnému rozdělení denaturovány nebo vyřazovány pro zpracovatelský průmysl pod dohledem příslušných orgánů za podmínek stanovených členským státem podle článku 81.
Jsou-li však produkty určeny k bezplatnému rozdělení, mohou členské státy kontrolovat menší podíl než je stanoveno v odstavci 2, který však není menší než 10 % příslušných množství během hospodářského roku. Kontrola může proběhnout u organizace producentů a/nebo v místě příjemců produktů. V případě, že kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, provádějí příslušné orgány dodatečné kontroly.
Článek 111
Kontroly druhého stupně při stažení z trhu
1. V rámci kontrol uvedených v článku 108 provádějí členské státy kontroly druhého stupně.
Členské státy stanoví kritéria analýzy a posouzení rizika nedodržení předpisů některými organizacemi producentů při stažení z trhu. Tato kritéria mimo jiné berou v úvahu závěry předchozích kontrol prvního a druhého stupně a skutečnost, zda organizace producentů dodržuje určitý postup pro zajištění jakosti. Tato kritéria se používají pro stanovení minimální četnosti kontrol druhého stupně pro každou organizaci producentů.
2. Kontroly podle odstavce 1 zahrnují kontroly na místě u organizací producentů a u příjemců stažených produktů, aby bylo zaručeno, že byly dodrženy potřebné podmínky pro vyplacení podpory Společenství. Tyto kontroly zahrnují zejména:
a)
ověření skladových a účetních výkazů vedených všemi organizacemi producentů, které provádějí během příslušného hospodářského roku jedno nebo více stažení z trhu;
b)
ověření množství uvedených na trh podle údajů v žádostech o podporu, a zejména skladových a účetních výkazů, faktur a případně jejich věrohodnosti a rovněž shody údajů v prohlášeních s účetními a/nebo daňovými údaji příslušných organizací producentů;
c)
kontrolu správnosti účetnictví, zejména věrohodnosti čistých příjmů organizace producentů podle údajů v jejich žádostech o platbu, úměrnosti všech nákladů na stažení, účetních záznamů organizace producentů o příjmu podpory Společenství a všech jejích částkách dále vyplacených členům a shody těchto záznamů; a
d)
kontrolu určení stažených produktů podle údajů v žádostech o platbu a kontrolu řádné denaturace, která zajišťuje, že organizace producentů a příjemci dodržovali ustanovení tohoto nařízení.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se provádějí u dotčené organizace producentů a příjemců s touto organizací spojených. Každá kontrola zahrnuje odběr vzorků, který se týká nejméně 5 % množství stažených během hospodářského roku organizacemi producentů.
4. Skladové a účetní výkazy podle odst. 2 písm. a) zaznamenávají pro každý stažený produkt tyto operace (vyjádřené v množstvích):
a)
produkci dodanou členy organizace producentů a členy jiných organizací producentů v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007;
b)
prodej organizace producentů rozdělený na produkty určené pro trh s čerstvými produkty a na ostatní druhy produktů (včetně surovin pro zpracování); a
c)
produkty stažené z trhu.
5. Kontroly určení produktů podle odst. 4 písm. c) zahrnují zejména:
a)
namátkovou kontrolu samostatného účetnictví příjemců a případně ověření shody těchto údajů s účetnictvím požadovaným vnitrostátními předpisy; a
b)
kontrolu dodržování příslušných environmentálních předpisů.
6. V případě, že kontroly druhého stupně odhalí závažné nesrovnalosti, příslušné orgány provádějí podrobnější kontroly druhého stupně pro příslušný hospodářský rok a zvýší četnost kontrol druhého stupně u dotyčných organizací producentů nebo jejich sdružení během následujícího hospodářského roku.
Článek 112
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Předtím než proběhne sklízení nezralého ovoce a zeleniny, ověří členské státy formou kontroly na místě, že dotčené produkty nejsou poškozené a že pozemek je dobře obhospodařován. Po sklizení nezralého ovoce a zeleniny ověří členské státy, že dotčená plocha byla zcela sklizena a že sklizený produkt byl denaturován.
Po skončení období sklizně ověří členské státy spolehlivost analýzy založené na očekávané situaci na trhu podle čl. 86 odst. 2. Provedou rovněž analýzu všech rozdílů mezi očekávanou a skutečnou situací na trhu.
2. Dříve než proběhne nesklízení ovoce a zeleniny, ověří členské státy formou kontroly na místě, že daná plocha byla dobře obhospodařována, že nedošlo k žádné částečné sklizni a že produkt je řádně vyvinut a zda je celkově zdravý, přiměřený a splňuje požadavky na prodejní jakost.
Členské státy zajistí, aby produkce byla denaturována. Pokud to není možné, zajistí formou návštěvy nebo návštěv na místě během období sklizně, aby neproběhlo žádné sklízení.
3. Ustanovení čl. 111 odst. 1, 2, 3 a 6 se použijí v přiměřené úpravě.
Článek 113
Kontroly před schválením plánů uznání seskupení producentů
1. Členské státy předtím, než schválí plán uznání seskupení producentů podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007, provádějí kontroly na místě u právnické osoby nebo jednoznačně definované součásti právnické osoby.
2. Členské státy ověří všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě:
a)
přesnost údajů uvedených v plánu uznání;
b)
hospodářskou soudržnost a technickou kvalitu plánu, přiměřenost odhadů i plánování jeho provedení;
c)
způsobilost akcí a způsobilost a opodstatněnost navrhovaných výdajů; a
d)
soulad operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními pravidly a pravidly Společenství, a zejména o veřejných zakázkách, státní podpoře a dalších příslušných závazných normách stanovených vnitrostátními právními předpisy, ve vnitrostátním rámci nebo vnitrostátní strategii.
Článek 114
Kontroly žádostí o podporu seskupení producentů
1. Před poskytnutím platby provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu předložených seskupeními producentů, a na základě vzorků také kontroly na místě.
2. Po předložení žádosti o podporu uvedeném v článku 47 provádějí členské státy kontroly na místě u seskupení producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok; a
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, jakož i provádění opatření obsažených v plánu uznání a vzniklých nákladů.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se každý rok vztahují k podstatnému vzorku žádostí. Vzorek představuje nejméně 30 % celkové částky podpory.
Všechna seskupení producentů se kontrolují alespoň jednou za každých pět let.
4. Články 107 a 109 se použijí s přiměřenými úpravami.
Článek 115
Nadnárodní organizace producentů a nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Členský stát, v němž má sídlo nadnárodní organizace producentů nebo nadnárodní sdružení seskupení producentů, má celkovou odpovědnost za organizování kontrol takové organizace nebo sdružení a podle potřeby uplatňuje sankce.
2. Ostatní členské státy, od nichž se vyžaduje správní spolupráce podle čl. 30 odst. 2 písm. c) a čl. 37 odst. 2 písm. c) provádějí takové správní kontroly a kontroly na místě, které vyžaduje členský stát uvedený v odstavci 1 tohoto článku, a podávají mu zprávy o jejich výsledcích. Dodržují všechny termíny stanovené členským státem podle odstavce 1.
3. Pravidla platná v členském státě podle odstavce 1 se použijí pro organizaci producentů, operační program i provozní fond. Pokud však jde o environmentální a rostlinolékařské otázky a dále o vyřazování produktů stažených z trhu, použijí se pravidla členského státu, kde se uskutečňuje produkce.
Oddíl 3
Sankce
Článek 116
Nedodržení kritérií uznání
1. Členské státy odejmou uznání organizaci producentů, pokud dojde k podstatnému nedodržení kritérií uznání, které je výsledkem úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti organizace producentů.
Členské státy zejména odejmou uznání organizaci producentů tehdy, jestliže se nedodržení kritérií uznání týká:
a)
porušení požadavků článků 23, 25, čl. 28 odst. 1 a 2 nebo článku 33, nebo
b)
situace, kdy hodnota produkce uvedené na trh dva po sobě následující roky klesne pod limit stanovený členským státem podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007.
Odnětí uznání podle tohoto odstavce nabývá účinnosti dnem, od něhož nebyly plněny podmínky uznání, s výhradou jakýchkoli použitelných horizontálních právních předpisů na vnitrostátní úrovni týkajících se časových hůt.
2. Jestliže se nepoužije odstavec 1, členské státy pozastaví uznání organizace producentů v případě, kdy je nedodržení kritérií uznání podstatné, avšak pouze dočasné.
Během doby pozastavení se nevyplácí žádná podpora. Uvedené pozastavení nabývá účinnosti dnem, kdy proběhla kontrola a končí dnem kontroly, která prokáže, že dotyčná kritéria jsou splněna.
Toto období pozastavení nepřesáhne 12 měsíců. Pokud dotyčná kritéria nejsou následně splněna po 12 měsících, je uznání odňato.
Členské státy mohou provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 71, je-li toho zapotřebí k použití tohoto odstavce.
3. V jiných případech nedodržení kritérií uznání, v nichž neplatí odstavec 1 a 2, zašlou členské státy výstražný dopis, v němž se uvedou nápravná opatření, jež je třeba přijmout. Členské státy mohou odložit platby podpory do doby přijetí těchto nápravných opatření.
Nejsou-li nápravná opatření přijata během lhůty 12 měsíců, pokládá se to za podstatné nedodržení kritérií a následně se použije odstavec 2.
Článek 117
Podvodné jednání
1. Aniž jsou dotčeny veškeré další sankce použitelné podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů, odejmou členské státy uznání organizaci producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů, pokud se zjistí, že se tento subjekt dopustil podvodného jednání ve vztahu k podpoře v působnosti nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Členské státy mohou pozastavit uznání organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů nebo pozastavit platby tomuto subjektu, pokud existuje podezření, že se tento subjekt dopustil podvodného jednání, pokud jde o podporu v působnosti nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 118
Seskupení producentů
1. Členské státy uplatní s ohledem na plány uznání v přiměřené úpravě sankce stanovené v článku 116 a/nebo 119.
2. Pokud po uplynutí období stanoveného členským státem podle čl. 51 odst. 4 seskupení producentů není uznáno za organizaci producentů, členské státy kromě opatření podle odstavce 1 vyberou nazpět:
a)
100 % podpory vyplacené seskupení producentů, pokud uznání nebylo možné získat v důsledku úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti seskupení producentů; nebo
b)
50 % podpory vyplacené seskupení producentů ve všech ostatních případech.
Článek 119
Operační program
1. Platby se vypočtou na základě toho, co je shledáno způsobilým.
2. Členské státy prozkoumají žádost o podporu zaslanou příjemcem a stanoví částky, které jsou pro podporu způsobilé. Členský stát stanoví:
a)
částku, jež by se vyplácela příjemci jen na základě jeho žádosti;
b)
částku, jež je splatná příjemci po prozkoumání způsobilosti žádosti.
3. Pokud částka stanovená podle odst. 2 písm. a) převyšuje částku zjištěnou podle odst. 2 písm. b) o více než 3 %, provede se snížení částky skutečně splatné příjemci. Částka snížení se stanoví jako rozdíl mezi částkami vypočtenými v odst. 2 písm. a) a b).
Žádné snížení se však nepoužije tehdy, pokud organizace producentů nebo seskupení producentů mohou doložit, že nenesou odpovědnost za zahrnutí nezpůsobilé částky.
4. Odstavce 2 a 3 se přiměřeně použijí na nezpůsobilé výdaje zjištěné během kontrol na místě.
5. Pokud je hodnota produkce uváděné na trh uvedena a zkontrolována před žádostí o podporu, použije se při výpočtu částek snížení hodnoty produkce uváděné na trh v souladu s odstavcem 2 a 3.
6. Zjistí-li se, že příjemce úmyslně uvedl nepravdivé údaje, vyloučí se dotyčná operace z podpory v rámci operačního plánu nebo plánu uznání a všechny částky doposud vyplacené na tuto operaci se vyberou nazpět. Kromě toho je příjemce v souvislosti s dotyčnou operací vyloučen z příjmu podpory v rámci daného operačního programu na následující rok.
Článek 120
Sankce po kontrolách prvního stupně při stažení z trhu
Jestliže jsou po kontrole uvedené v článku 110 zjištěny nesrovnalosti týkající se obchodních norem nebo minimálních požadavků podle článku 77, je příjemce povinen:
a)
zaplatit penále ve výši vyrovnávací platby, vypočtené na základě množství stažených produktů, které neodpovídají obchodním normám nebo minimálním požadavkům, jsou-li tato množství pro dané stažení menší než 10 % množství oznámených podle článku 79 tohoto nařízení;
b)
zaplatit penále ve výši dvojnásobku vyrovnávací platby, jsou-li tato množství v rozmezí od 10 % do 25 % oznámených množství. nebo
c)
zaplatit penále ve výši vyrovnávací platby za celé oznámené množství podle článku 79, pokud tato množství převyšují 25 % oznámeného množství.
Článek 121
Ostatní sankce použitelné vůči organizacím producentů při stažení z trhu
1. Sankce uvedené v článku 119 se vztahují na podporu, o niž se žádá v případech stažení z trhu, které jsou začleněny do výdajů operačních programů.
2. Výdaje na stažení z trhu se pokládají za nezpůsobilé tehdy, pokud produkty nenabídnuté na prodej nebyly vyřazeny způsobem stanoveným členským státem podle čl. 81 odst. 1), nebo má-li stažení z trhu nebo jeho určení nepříznivý dopad na životní prostředí nebo jakékoli nepříznivé rostlinolékařské důsledky v rozporu s ustanoveními přijatými podle čl. 81 odst. 1).
Článek 122
Sankce použitelné vůči příjemcům stažených produktů
Jsou-li při kontrolách prováděných v souladu s články 110 a 111 zjištěny nesrovnalosti způsobené příjemci stažených produktů, použijí se tyto sankce:
a)
příjemci přestanou být způsobilými pro získání stažených produktů a
b)
příjemci produktů stažených z trhu jsou povinni nahradit hodnotu přijatých produktů a související částky přijaté na krytí nákladů na třídění, balení a přepravu v souladu s pravidly stanovenými členskými státy. V tomto případě organizace producentů nahradí příspěvek Společenství.
Sankce stanovená v písm a) je okamžitě účinná, trvá nejméně pro jeden hospodářský rok a může být prodloužena podle závažnosti zjištěné nesrovnalosti.
Článek 123
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Jestliže je v případě sklízení nezralého ovoce a zeleniny zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
členský stát během ověřování podle čl. 112 odst. 1 druhého pododstavce zjistí, že dané opatření sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebylo odůvodněno na základě analýzy očekávané situace na trhu v dané době,
b)
oblast oznámená jako místo sklízení nezralého ovoce a zeleniny není způsobilá pro sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebo
c)
oblast není plně sklizena nebo produkce nebyla denaturována.
2. Jestliže je v případě nesklízení zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
oblast oznámená jako místo nesklízení není způsobilá pro nesklízení nebo
b)
již došlo ke sklizni nebo částečné sklizni nebo
c)
došlo k nepříznivému dopadu na životní prostředí nebo k jakýmkoli nepříznivým rostlinolékařským důsledkům, za něž je odpovědná organizace producentů.
3. Penále uvedené v odstavcích 1 a 2 se použijí dodatečně k veškerým snížením plateb podle článku 119.
Článek 124
Bránění kontrole na místě
Žádost o podporu je zamítnuta pro dotčenou část příslušných výdajů, pokud organizace producentů, její člen nebo příslušný zástupce zabrání provedení kontroly na místě.
Článek 125
Vymáhání podpory
Neoprávněně vyplacená podpora se od organizací producentů, sdružení organizací producentů, seskupení producentů nebo jiných dotčených subjektů vymáhá i s úrokem. V přiměřené úpravě se použijí pravidla stanovená v článku 73 nařízení (ES) č. 796/2004 (31).
Prováděním správních sankcí a vymáháním neoprávněně vyplacených částek podle tohoto oddílu není dotčeno sdělování nesrovnalostí Komisi podle nařízení Komise č. 1848/2006 (32).
Oddíl 4
Monitorování a hodnocení operačních programů a vnitrostátních strategií
Článek 126
Společný soubor ukazatelů plnění
1. Vnitrostátní strategie a operační programy podléhají monitorování a hodnocení za účelem vyhodnocení pokroku dosaženého v plnění cílů stanovených pro operační programy a jejich účelnosti a účinnosti s ohledem na tyto cíle.
2. Pokrok, účelnost a účinnost se posuzují prostřednictvím společného souboru ukazatelů plnění vztahujících se k výchozí situaci a finančnímu plnění, výstupům, výsledkům a dopadům prováděného operačního programu.
3. Tento společný soubor ukazatelů plnění je uveden v příloze XIV tohoto nařízení.
4. Jestliže členský stát uzná za vhodné, vnitrostátní strategie stanoví omezený soubor doplňujících ukazatelů konkrétně pro danou strategii, které odrážejí vnitrostátní a/nebo regionální potřeby, podmínky a cíle specifické pro operační programy prováděné organizacemi producentů. Jsou-li k dispozici, jsou zohledněny rovněž doplňkové ukazatele týkající se environmentálních cílů, které nespadají pod společné ukazatele plnění.
Článek 127
Postupy monitorování a hodnocení pro operační programy
1. Organizace producentů zajistí monitorování a hodnocení svých operačních programů prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společného souboru ukazatelů plnění podle článku 126 a případně doplňujících ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
Za tímto účelem zavedou systém sběru, evidence a uchovávání údajů sloužících k sestavování uvedených ukazatelů.
2. Cílem monitorování je posouzení pokroku dosaženého při plnění specifických cílů stanovených pro daný operační program. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. Výsledky této činnosti slouží:
a)
k ověřování kvality provádění programu;
b)
k určení všech potřeb úprav nebo přezkumu operačního programu za účelem dosažení cílů stanovených pro tento program a zlepšení řízení programu, včetně jeho finančního řízení;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačního programu.
Údaje o výsledcích monitorovacích činností se zahrnou do každé výroční zprávy podle čl. 98 odst. 1, kterou je organizace producentů povinna předložit vnitrostátnímu orgánu pověřenému řízením vnitrostátní strategie.
3. Hodnocení má formu samostatné zprávy o hodnocení v polovině období.
Cílem hodnocení v polovině období, které lze provést s pomocí specializované konzultantské firmy, je prozkoumání stupně využití finančních prostředků, účinnosti a účelnosti operačního programu a posouzení pokroku dosaženého při plnění celkových cílů programu. K tomuto účelu se použijí společné ukazatele týkající se výchozí situace, výsledků a případně dopadů.
Hodnocení v polovině období případně zahrnuje kvalitativní vyhodnocení výsledků a dopadu environmentálních akcí zaměřených na:
a)
zamezení eroze půdy;
b)
omezení používání a/nebo lepší hospodaření s produkty na ochranu rostlin;
c)
ochrana přirozeného prostředí a biodiverzity; nebo
d)
ochrana krajiny.
Výsledky tohoto úkolu se použijí:
a)
ke zlepšení kvality operačních programů řízených organizací producentů;
b)
k určení všech potřeb věcných změn v operačním programu;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačních programů; a
d)
k poučení sloužícímu ke zlepšení kvality, účinnosti a účelnosti budoucích operačních programů řízených organizací producentů.
Hodnocení v polovině období se vykonává během provádění operačního programu, a to dostatečně včas, aby bylo možné posoudit výsledky hodnocení pro potřeby přípravy následujícího operačního programu.
Zpráva o hodnocení v polovině období se připojí jako příloha k příslušné výroční zprávě uvedené v čl. 98 odst. 1.
Článek 128
Postupy monitorování a hodnocení pro vnitrostátní strategii
1. Monitorování a hodnocení vnitrostátní strategie se provádí prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společného souboru ukazatelů plnění podle článku 126 a případně doplňujících ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
2. Členské státy stanoví systém sběru, evidence a elektronickou formu uchovávání údajů sloužících k sestavování ukazatelů uvedených v článku 126. Za tímto účelem vycházejí z údajů předaných organizacemi producentů při monitorování a hodnocení jejich operačních programů.
3. Monitorování je průběžné a jeho cílem je posouzení pokroku dosaženého při plnění cílů stanovených pro dané operační programy. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. K tomuto účelu se použijí údaje předložené organizacemi producentů v rámci výročních zpráv o pokroku v souvislosti s monitorováním a hodnocením jejich operačních programů. Výsledky monitorování se použijí:
a)
k ověřování kvality provádění operačních programů;
b)
k určení všech potřeb úprav nebo přezkumu vnitrostátní strategie za účelem dosažení cílů stanovených pro tuto strategii a zlepšení řízení provádění strategie, včetně finančního řízení operačních programů; a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
4. Cílem hodnocení je posouzení pokroku dosaženého při plnění cílů stanovených pro vnitrostátní strategii. Provádí se prostřednictvím ukazatelů týkajících se výchozí situace, výsledků a případně dopadů. K tomuto účelu se použijí výsledky monitorování operačních programů a jejich hodnocení v polovině období uvedené ve výročních zprávách o pokroku a závěrečných zprávách předaných organizacemi producentů. Výsledky hodnocení se použijí:
a)
ke zlepšení kvality strategie;
b)
k určení všech potřeb věcných změn ve vnitrostátní strategii; a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
Hodnocení zahrnuje hodnocení, jež má být provedeno v roce 2012, ale musí být provedeno včas, aby bylo možné jeho výsledky zahrnout do samostatné hodnotící zprávy, která bude v tomtéž roce připojena k výroční vnitrostátní zprávě uvedené v čl. 99 odst. 3. Zpráva prozkoumá využití finančních zdrojů, účinnost a účelnost prováděných operačních programů a posoudí účinky a dopad těchto programů ve vztahu k cílům stanoveným strategií, a případně také k dalším cílům stanoveným v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007. Zaměří se na vyvození poučení užitečných pro zlepšení kvality budoucích vnitrostátních strategií, a zejména na odhalování možných nedostatků v definování cílů nebo opatření způsobilých pro podporu nebo na potřeb definování nových nástrojů.
KAPITOLA VI
Rozšíření působnosti pravidel na producenty hospodářského obvodu
Článek 129
Oznámení seznamu hospodářských obvodů
Oznámení seznamu hospodářských obvodů podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007 zahrnuje veškeré informace potřebné k posouzení toho, zda byly splněny podmínky stanovené v čl. 14 odst. 2 prvním pododstavci uvedeného nařízení.
Článek 130
Oznámení závazných pravidel; reprezentativnost
1. Pokud členský stát oznámí pravidla, která stanovil jako závazná pro daný produkt a hospodářský obvod podle článku 15 nařízení (ES) č. 1182/2007, současně uvědomí Komisi o:
a)
organizaci producentů nebo sdružení organizací, které požadovaly rozšíření pravidel;
b)
počtu producentů, kteří patří k této organizaci nebo sdružení, a celkovém počtu producentů v dotyčném hospodářském obvodu; tyto údaje jsou poskytovány s ohledem na situaci v době podání žádosti o rozšíření;
c)
celkové produkci hospodářském obvodu a produkci uváděné na trh organizací producentů nebo sdružením v posledním hospodářském roce, pro který jsou k dispozici údaje;
d)
datu, od kterého se pravidla, která mají být rozšířena, použijí pro dotyčnou organizaci producentů nebo sdružení; a
e)
datu, od kterého rozšíření nabývá účinku, a době trvání jeho použití.
2. Členské státy určí pro účely stanovení reprezentativnosti ve smyslu čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 pravidla, kterými vylučují:
a)
producenty, jejichž produkce je určena zásadně pro přímý prodej spotřebitelům v hospodářství nebo v hospodářské oblasti;
b)
přímé prodeje podle písmene a);
c)
produkty dodané ke zpracování podle čl. 14 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007, kromě případů, kdy příslušná pravidla platí pro tyto produkty zcela nebo částečně.
Článek 131
Finanční příspěvky
Pokud členský stát rozhodne podle článku 17 nařízení (ES) č. 1182/2007, že producenti, kteří nepatří do organizací producentů, podléhají platbě finančního příspěvku, zašle Komisi informace potřebné k posouzení souladu s podmínkami stanovenými v uvedeném článku. Tyto informace obsahují zejména základ, ze kterého se vypočítá příspěvek, a jednotkovou výši tohoto základu, jednoho nebo více příjemců a povahu různých nákladů uvedených v písmenech a) a b) čl. 21.
Článek 132
Rozšíření nad rámec jednoho hospodářského roku
V případě rozhodnutí použít rozšíření na období delší než jeden hospodářský rok členské státy ověří s ohledem na každý hospodářský rok, že podmínky týkající se reprezentativnosti stanovené v čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 vyhovují po celé období, na které je použito rozšíření. Pokud zjistí, že podmínky již nevyhovují, neprodleně zruší rozšíření s účinností od začátku následujícího hospodářského roku. Neprodleně o každém zrušení uvědomí Komisi, která tyto informace zveřejní prostředky, jež uzná za vhodné.
Článek 133
Ovoce prodané na stromě; odběratelé
1. V případech, kdy producenti, kteří nejsou členy organizace producentů, prodají ovoce na stromě, je odběratel za účelem dosažení souladu s předpisy uvedenými v bodě 1 písm. e), bodě 1 písm. f) a v bodě 3 přílohy I nařízení (ES) č. 1182/2007 považován za producenta tohoto ovoce.
2. Příslušné členské státy mohou rozhodnout, že pravidla uvedená v příloze I nařízení (ES) č. 1182/2007 s výjimkou těch, která jsou uvedena v odstavci 1, mohou být závazná pro odběratele, pokud odpovídají za správu dotyčné produkce.
HLAVA IV
OBCHOD S TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Dovozní licence
Článek 134
Dovozní licence pro jablka
1. Propuštění jablek kódu KN 0808 10 80 do volného oběhu podléhá předložení dovozní licence.
2. Pro dovozní licence vydané podle tohoto článku se použije nařízení (ES) č. 1291/2000.
3. Dovozci mohou předložit žádosti o dovozní licence příslušným orgánům kteréhokoli členského státu.
Do kolonky 8 žádostí o licence doplní zemi původu a křížkem zaškrtnou slovo „ano“.
4. Při předložení své žádosti složí dovozci jistotu v souladu s hlavou III nařízení (EHS) č. 2220/85, která zaručí dodržení závazku uskutečnit dovoz během doby platnosti dovozní licence. Jistota činí 15 EUR na tunu.
S výjimkou případů vyšší moci propadne jistota zcela nebo zčásti, jestliže se v době platnosti dovozní licence dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
5. Licence se vydávají neprodleně všem žadatelům, bez ohledu na místo jejich usazení ve Společenství.
Do kolonky 8 dovozní licence se doplní země původu a křížkem se zaškrtne slovo „ano“.
6. Doba platnosti dovozní licence je tři měsíce.
Dovozní licence platí pouze pro dovozy pocházející z uvedené země.
7. Členské státy předloží Komisi každý týden ve středu - nejpozději do 12.00 hodin (bruselského času) - zprávu o množstvích jablek, pro něž byly během předchozího týdne vydány dovozní licence, rozdělených podle třetí země původu.
Tato množství se sdělují prostřednictvím elektronického systému stanoveného Komisí.
KAPITOLA II
Dovozní cla a režim vstupní ceny
Oddíl 1
Režim vstupní ceny
Článek 135
Oblast působnosti a definice
1. Tento oddíl stanoví pravidla pro použití článku 34 nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Pro účely tohoto oddílu:
a)
„šarží“ se rozumí zboží předložené v rámci prohlášení o propuštění do volného oběhu, které má platnost pouze pro zboží téhož původu jednoho kódu kombinované nomenklatury; a
b)
„dovozcem“ se rozumí deklarant ve smyslu čl. 4 odst. 18 nařízení (EHS) č. 2913/92 (33).
Článek 136
Sdělování cen
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XV části A, pro každý tržní den a každý původ členské státy sdělí Komisi nejpozději do 12.00 hod (bruselského času) následujícího pracovního dne:
a)
průměrné reprezentativní ceny produktů dovezených ze třetích zemí, které se prodávají na reprezentativních dovozních trzích uvedených v čl. 137 odst. 1, a významné ceny zjištěné na jiných trzích u velkých množství dovezených produktů, nebo nejsou-li k dispozici žádné ceny na reprezentativních trzích, významné ceny dovezených produktů zjištěné na jiných trzích; a
b)
celková množství, která se vztahují k cenám uvedeným v písmenu a).
Jestliže jsou celková množství uvedená v písmenu b) nižší než jedna tuna, příslušné ceny se Komisi nesdělují.
2. Ceny uvedené v odst. 1 písm. a) se zaznamenávají:
a)
pro každý z produktů uvedených v příloze XV části A,
b)
pro každou z dostupných odrůd a velikostí, a
c)
ve stadiu dovozce/velkoobchodník nebo velkoobchodník/maloobchodník, nejsou-li k dispozici ceny ve stadiu dovozce/velkoobchodník.
Z těchto cen se odečtou tyto částky:
a)
prodejní zisk 15 % pro obchodní střediska v Londýně, Milánu a Rungis a ve výši 8 % pro ostatní obchodní střediska,
b)
náklady na dopravu a pojištění uvnitř celního území Společenství.
Pro náklady na dopravu a pojištění, které je nutno odečíst podle druhého pododstavce, mohou členské státy stanovit standardní částky odpočtu. Tyto standardní částky a metody jejich výpočtu se neprodleně oznámí Komisi.
3. Pokud jsou ceny zaznamenané v souladu s odstavcem 2 zjištěny ve stadiu velkoobchodník/maloobchodník, nejprve se sníží o 9 % s ohledem na obchodní marži velkoobchodníka, a poté o částku 0,7245 EUR na 100 kg s ohledem na náklady na manipulaci a daně a poplatky na trhu.
4. Za reprezentativní se považují:
a)
ceny produktů I. třídy jakosti za předpokladu, že množství v této třídě představují alespoň 50 % z celkových množství na trhu;
b)
ceny produktů I. třídy jakosti doplněné, pokud produkty této třídy představují méně než 50 % z celkových množství, o ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti u množství, které umožňuje zahrnout 50 % z celkových množství na trhu;
c)
ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti, nejsou-li produkty I. třídy jakosti k dispozici, pokud není rozhodnuto, že se na ně použije vyrovnávací koeficient, jestliže tyto produkty nejsou v důsledku produkčních podmínek u produktů dotyčného původu obvykle a tradičně uváděny na trh v I. třídě jakosti v důsledku jejich jakostních znaků.
Vyrovnávací koeficient uvedený v písm. c) prvního pododstavce se použije na ceny, z nichž byly odečteny částky uvedené v odstavci 2.
Článek 137
Reprezentativní trhy
Členské státy uvědomí Komisi o obvyklých tržních dnech na trzích uvedených v příloze XVI, které se považují za reprezentativní trhy.
Článek 138
Paušální dovozní hodnoty
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XV části A, pro každý pracovní den a každý původ Komise stanoví paušální dovozní hodnotu, která se rovná váženému průměru reprezentativních cen uvedených v článku 136, od nichž je odečtena částka 5 EUR na 100 kg a valorická cla.
2. Pokud je pro produkty a období použití uvedené v příloze XV části A stanovena paušální dovozní hodnota v souladu s tímto oddílem, nepoužije se jednotková cena podle čl. 152 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (34). Nahradí se paušální dovozní hodnotou podle odstavce 1.
3. Pokud pro produkt určitého původu není v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, použije se průměr paušálních dovozních hodnot, který je platný pro daný produkt.
4. Během období použití stanovených v příloze XV část A jsou paušální dovozní hodnoty použitelné, dokud nejsou změněny. Přestávají však platit, pokud není Komisi po sedm po sobě následujících tržních dnů sdělena žádná průměrná reprezentativní cena.
Jestliže podle prvního pododstavce není pro daný produkt použitelná žádná paušální dovozní hodnota, rovná se paušální dovozní hodnota použitelná pro uvedený produkt jeho poslední průměrné paušální dovozní hodnotě.
5. Odchylně od odstavce 1 není s účinností od prvního dne období použití uvedených v příloze XV části A použitelná žádná paušální dovozní hodnota, pokud ji není možné vypočítat.
6. Reprezentativní ceny v eurech se převádějí s pomocí reprezentativního tržního kurzu vypočítaného pro daný den.
7. Paušální dovozní hodnoty vyjádřené v eurech zveřejní Komise způsobem, jaký uzná za vhodný.
Článek 139
Základ vstupní ceny
1. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XV části A zařazeny do celního sazebníku Evropských společenství, je podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Společenství, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu. Pokud výše uvedené ceny převyšují o více než 8 % paušální dovozní hodnotu použitelnou pro dotčený produkt uvedenou v době prohlášení o propuštění do volného oběhu, dovozce musí složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty podléhat, rovná částce cla, kterou by dovozce zaplatil, kdyby byl dotčený produkt zařazen na základě dotyčné paušální dovozní hodnoty; nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotyčné dovezené produkty. V takovém případě se clo odečte podle ustanovení čl. 138 odst. 1. V tom případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě paušální dovozní hodnoty použitelné na dotyčnou šarži; nebo
c)
paušální dovozní hodnotě vypočítané v souladu s článkem 138 tohoto nařízení.
2. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XV části B zařazeny do celního sazebníku Evropských společenství, musí být podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Společenství, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době podání celního prohlášení. Mají-li celní orgány za to, že musí být vyžadována jistota podle článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí dovozce složit jistotu, která se rovná maximální výši cla použitelné pro dotyčný produkt; nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotyčné dovezené produkty. V takovém případě se clo odečte podle ustanovení čl. 138 odst. 1. V tom případě musí dovozce složit jistotu uvedenou v článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná maximální výši cla použitelné pro dotyčný produkt.
3. Jestliže je vstupní cena vypočtena na základě ceny FOB produktů v zemi původu, vypočte se celní hodnota na základě příslušného prodeje v této ceně.
Jestliže je vstupní cena vypočtena v souladu s některým z postupů stanovených v odst. 1 písm. b) nebo c) nebo odst. 2 písm. b), vypočte se celní hodnota na stejném základě jako vstupní cena.
4. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotyčných produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby dokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v odst. 1 písm. a) nebo odst. 2 písm. a), nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. a). Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 5.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu.
V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
5. Lhůta čtyř měsíců uvedená v odstavci 4 může být na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužena příslušnými orgány maximálně o tři měsíce.
6. Pokud příslušné orgány při ověřování zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, přistoupí k vybrání dlužného cla podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky cla, které se vybere nebo které zbývá vybrat, se započítává úrok ode dne, kdy bylo zboží propuštěno do volného oběhu až do dne vybrání cla. Použitou úrokovou sazbou je sazba, která je podle vnitrostátního práva platná pro operace vybírání cel.
Oddíl 2
Dodatečná dovozní cla
Článek 140
Oblast působnosti a definice
1. Dodatečné dovozní clo podle čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 (dále jen „dodatečné clo“) může být použito na produkty a období uvedené v příloze XVII za podmínek stanovených v tomto oddílu.
2. Spouštěcí hodnoty pro dodatečná cla jsou uvedeny v seznamu v příloze XVII.
Článek 141
Zaznamenávání objemů
1. U každého produktu uvedeného v příloze XVII a během vyznačených období oznámí členské státy Komisi údaje týkající se objemů propuštěných do volného oběhu, přičemž použijí metodu pro dohled nad preferenčními dovozy uvedenou v článku 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
Toto oznámení o množstvích propuštěných do volného oběhu během předchozího týdne musí být učiněno každý týden ve středu nejpozději do 12.00 hodin (bruselského času).
2. Prohlášení za účelem propuštění do volného oběhu v případě produktů v působnosti tohoto oddílu, která celní orgány mohou přijmout na žádost deklaranta a která neobsahují některé údaje uvedené v příloze 37 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí kromě údajů uvedených v článku 254 uvedeného nařízení obsahovat údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije zjednodušené celní prohlášení podle článku 260 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí zjednodušená celní prohlášení obsahovat kromě ostatních požadavků údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije místní celní řízení podle článku 263 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí oznámení celním orgánům uvedené v čl. 266 odst. 1 uvedeného nařízení obsahovat veškeré nezbytné údaje pro identifikaci zboží a také vyznačení čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Ustanovení čl. 266 odst. 2 písm. b) se nepoužije pro dovozy produktů v působnosti tohoto oddílu.
Článek 142
Vybírání dodatečného cla
1. Pokud se zjistí, že u jednoho z produktů v jednom z období uvedených v příloze XVII překračuje množství uvedené do volného oběhu odpovídající spouštěcí objem, uloží Komise dodatečné clo kromě případů, kdy je nepravděpodobné, že by dovozy narušily trh Společenství nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo se vybírá z množství uvedených do volného oběhu po datu uložení uvedeného cla za předpokladu, že:
a)
z jejich sazebního zařazení určeného v souladu s článkem 139 vyplývá uložení nejvyšších specifických cel, která se vztahují na dovážené produkty daného původu
b)
produkty jsou dovezeny v době uložení dodatečného cla.
Článek 143
Výše dodatečného cla
Dodatečné clo uložené podle článku 142 se rovná jedné třetině cla, které je pro daný produkt stanoveno v souladu se společným celním sazebníkem.
U dovážených produktů, na něž se vztahují celní preference spojené s valorickým clem, se dodatečné clo rovná jedné třetině specifického cla pro dané produkty, pokud se použije čl. 142 odst. 2.
Článek 144
Výjimky z dodatečného cla
1. Dodatečné clo se neuloží na:
a)
zboží dovezené v rámci celních kvót uvedených v příloze VII kombinované nomenklatury;
b)
zboží dopravované do Společenství podle odstavce 2.
2. Za zboží dopravované do Společenství se považuje zboží, které:
a)
opustilo zemi původu před rozhodnutím o uložení dodatečného cla a
b)
převáží se s přepravním dokladem platným pro přepravu z místa nakládky v zemi původu do místa vykládky ve Společenství, který byl vystaven ještě před uložením uvedeného dodatečného cla.
3. Zúčastněné osoby uspokojivě prokážou celním orgánům, že podmínky uvedené v odstavci 2 byly splněny.
Celní orgány však mohou mít za to, že vyvážené produkty opustily zemi původu přede dnem uložení dodatečného cla, pokud je předložen některý z těchto dokladů:
a)
u lodní přepravy lodní náložný list, z něhož vyplývá, že nakládka byla provedena před tímto dnem,
b)
u železniční přepravy náložný list, který byl orgánem železnice země původu přijat před tímto dnem,
c)
u silniční přepravy přepravní smlouva (CMR) nebo jiný tranzitní dokument vystavený v zemi původu před tímto dnem, pokud jsou dodrženy podmínky stanovené dvoustrannými nebo mnohostrannými dohodami o tranzitu Společenství nebo o společném tranzitu,
d)
u letecké přepravy letecký náložný list, z něhož vyplývá, že letecká společnost přijala produkty před tímto dnem.
HLAVA V
OBECNÁ, ZRUŠOVACÍ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 145
Kontroly
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení nebo jiné právní předpisy Společenství, zavedou členské státy kontroly a opatření v míře nezbytné pro zajištění řádného používání nařízení (ES) č. 1182/2007 a tohoto nařízení. Kontroly a opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Zajistí zejména, aby:
a)
bylo možno kontrolovat veškerá kritéria způsobilosti stanovená právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy, vnitrostátním rámcem nebo vnitrostátní strategií;
b)
příslušné orgány odpovědné za provádění kontrol měly k dispozici dostatečný počet pracovníků s odpovídající kvalifikací a zkušenostmi pro účinné provádění kontrol; a
c)
byly stanoveny kontroly k zamezení neoprávněného dvojího financování opatření podle tohoto nařízení a z jiných režimů Společenství nebo vnitrostátních režimů.
Článek 146
Vnitrostátní sankce
Aniž jsou dotčeny sankce uvedené v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, zajistí členské státy, pokud jde o nesrovnalosti způsobené ve vztahu k požadavkům uvedeným v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, používání sankcí na vnitrostátní úrovni, které musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Článek 147
Uměle vytvořené situace
Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní opatření stanovená v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, neprovádí se žádná platba ve prospěch osob, u nichž je zjištěno, že uměle vytvořily podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb a získaly tak výhodu, která je v rozporu s cíli dotyčného režimu podpor.
Článek 148
Sdělování
1. Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní ustanovení tohoto nařízení, provádějí se veškerá sdělení mezi členskými státy a Komisí v rámci tohoto nařízení prostředky a formou, jež stanoví Komise.
Sdělení, které nebyla učiněna stanovenými prostředky a ve stanovené formě, mohou být pokládána za zcela neučiněná, aniž je dotčen odstavec 3.
2. Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní ustanovení tohoto nařízení, přijmou členské státy veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly schopny dodržet lhůty pro sdělování stanovené v tomto nařízení.
3. Jestliže členský stát nepředloží sdělení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007 nebo pokud se sdělení zdá být nesprávné s ohledem na objektivní skutečnosti známé Komisi, může Komise částečně nebo zcela pozastavit měsíční platby uvedené v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 (35), pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny, a to do až doby, kdy je sdělení učiněno správně.
Článek 149
Zjevné chyby
Veškerá sdělení, žádosti a požadavky předložené členskému státu podle tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, včetně žádostí o podpory, mohou být po svém podání kdykoli upraveny v případě, že v nich příslušný orgán zjistí zjevné chyby.
Článek 150
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
Jestliže má být v souladu s tímto nařízením nebo nařízením (ES) č. 1182/2007 uložena sankce nebo odňata výhoda nebo uznání, není taková sankce uložena nebo odnětí provedeno v případech vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Případ vyšší moci však musí být včetně příslušných důkazů, uspokojivě doložených příslušnému orgánu, oznámen orgánu do deseti pracovních dnů ode dne, kdy je dotčená osoba schopna tak učinit.
Článek 151
Zrušení
Nařízení (ES) č. 3223/94, (ES) č. 1555/96, (ES) č. 961/1999, (ES) č. 544/2001, (ES) č. 1148/2001, (ES) č. 2590/2001, (ES) č. 1791/2002, (ES) č. 2103/2002, (ES) č. 48/2003, (ES) č. 606/2003, (ES) č. 761/2003, (ES) č. 1432/2003, (ES) č. 1433/2003, (ES) č. 1943/2003, (ES) č. 103/2004, (ES) č. 1557/2004, (ES) č. 179/2006, (ES) č. 430/2006, (ES) č. 431/2006 a (ES) č. 1790/2006 se zrušují.
Zrušená nařízení však případně zůstanou v platnosti pro účely čl. 55 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 152
Přechodná ustanovení
1. Aniž je dotčen článek 2 tohoto nařízení, platí výhradně pro účely použití čl. 55 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 definice hospodářských roků pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96, platné před okamžikem vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Pravidla pro schvalování všech operačních programů předložených v roce 2007 jsou pravidla platná bezprostředně před datem použití tohoto nařízení.
Operační programy, na které se vztahují výhody podle čl. 55 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007, mohou pokračovat až do konce za předpokladu, že jsou v souladu s pravidly platnými bezprostředně před datem použití tohoto nařízení.
Odchylně od článků 66 a 67 tohoto nařízení mohou členské státy přijmout veškeré nezbytné předpisy umožňující organizacím producentů změnit jejich operační programy co nejdříve po vstupu tohoto nařízení v platnost za účelem použití čl. 55 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Pravidla týkající se minimálních znaků přírodních surovin dodaných ke zpracování a minimálních požadavků na jakost hotových produktů, která zůstávají v platnosti pro suroviny sklízené na území členských států, jež využívají přechodného opatření podle článku 68b nebo článku 143bc nařízení (ES) č. 1782/2003, jsou pro účely čl. 55 odst. 6 nařízení (ES) č. 1182/2007, kromě příslušných obchodních norem uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007, pravidla obsažená v nařízeních Komise uvedených v příloze XVIII.
Článek 153
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. prosince 2007.
REGOLAMENTO (CE) N. 1580/2007 DELLA COMMISSIONE
del 21 dicembre 2007
recante modalità di applicazione dei regolamenti (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96 e (CE) n. 1182/2007 nel settore degli ortofrutticoli
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli (1), in particolare l'articolo 1, paragrafo 3,
visto il regolamento (CE) n. 2201/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dei prodotti trasformati a base di ortofrutticoli (2), in particolare l'articolo 1, paragrafo 3,
visto il regolamento (CE) n. 1182/2007 del Consiglio, del 26 settembre 2007, recante norme specifiche per il settore ortofrutticolo, recante modifica delle direttive 2001/112/CE e 2001/113/CE e dei regolamenti (CEE) n. 827/68, (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96, (CE) n. 2826/2000, (CE) n. 1782/2003 e (CE) n. 318/2006 e che abroga il regolamento (CE) n. 2202/96 (3), in particolare l'articolo 42,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1182/2007 ha modificato il regime precedentemente in vigore nel settore degli ortofrutticoli, disciplinato dai regolamenti (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96 e dal regolamento (CE) n. 2202/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, che istituisce un regime di aiuti ai produttori di taluni agrumi (4).
(2)
Le modalità di applicazione esistenti nel settore degli ortofrutticoli sono sparse in un gran numero di regolamenti, molti dei quali sono stati più volte modificati. È opportuno modificare le suddette modalità di applicazione tenendo conto delle modifiche apportate al regime degli ortofrutticoli dal regolamento (CE) n. 1182/2007, da un lato, e dell'esperienza, dall'altro. Data la portata delle modifiche, per ragioni di chiarezza è necessario accorpare tutte le modalità di applicazione in un nuovo regolamento distinto.
(3)
Occorre quindi abrogare i seguenti regolamenti della Commissione:
-
Regolamento (CE) n. 3223/94 del 21 dicembre 1994 recante modalità d'applicazione del regime d'importazione degli ortofrutticoli (5);
-
Regolamento (CE) n. 1555/96 del 30 luglio 1996 recante modalità d'applicazione del regime relativo all'applicazione dei dazi all'importazione addizionali nel settore degli ortofrutticoli (6);
-
Regolamento (CE) n. 961/1999 del 6 maggio 1999 che stabilisce le modalità di applicazione relative all'estensione delle regole fissate dalle organizzazioni di produttori ortofrutticoli (7);
-
Regolamento (CE) n. 544/2001 del 20 marzo 2001 recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio relativamente ad un aiuto finanziario supplementare a favore dei fondi di esercizio (8);
-
Regolamento (CE) n. 1148/2001 del 12 giugno 2001 sui controlli di conformità alle norme di commercializzazione applicabili nel settore degli ortofrutticoli freschi (9);
-
Regolamento (CE) n. 2590/2001 del 21 dicembre 2001 recante riconoscimento delle operazioni di controllo di conformità alle norme di commercializzazione applicabili agli ortofrutticoli freschi realizzate in Svizzera prima dell'importazione nella Comunità europea (10);
-
Regolamento (CE) n. 1791/2002 del 9 ottobre 2002 recante riconoscimento delle operazioni di controllo di conformità alle norme di commercializzazione applicabili agli ortofrutticoli freschi realizzate in Marocco prima dell'importazione nella Comunità europea (11);
-
Regolamento (CE) n. 2103/2002 del 28 novembre 2002 recante riconoscimento delle operazioni di controllo di conformità alle norme di commercializzazione applicabili agli ortofrutticoli freschi realizzate in Sudafrica prima dell'importazione nella Comunità (12);
-
Regolamento (CE) n. 48/2003 del 10 gennaio 2003 che stabilisce le regole applicabili ai miscugli di ortofrutticoli freschi di specie differenti contenuti in uno stesso imballaggio di vendita (13);
-
Regolamento (CE) n. 606/2003 del 2 aprile 2003 recante riconoscimento delle operazioni di controllo di conformità alle norme di commercializzazione applicabili agli ortofrutticoli freschi realizzate in Israele prima dell'importazione nella Comunità (14);
-
Regolamento (CE) n. 761/2003 del 30 aprile 2003 recante riconoscimento delle operazioni di controllo di conformità alle norme di commercializzazione applicabili agli ortofrutticoli freschi realizzate in India prima dell'importazione nella Comunità (15);
-
Regolamento (CE) n. 1432/2003 dell'11 agosto 2003 recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio per quanto riguarda il riconoscimento delle organizzazioni di produttori e il prericonoscimento delle associazioni di produttori (16);
-
Regolamento (CE) n. 1433/2003 dell'11 agosto 2003 recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio riguardo ai fondi di esercizio, ai programmi operativi e all'aiuto finanziario (17);
-
Regolamento (CE) n. 1943/2003 del 3 novembre 2003 che fissa le modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio per quanto riguarda gli aiuti ai gruppi di produttori prericonosciuti (18);
-
Regolamento (CE) n. 103/2004 del 21 gennaio 2004 recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio per il regime degli interventi e dei ritiri dal mercato nel settore degli ortofrutticoli (19);
-
Regolamento (CE) n. 1557/2004 del 1o settembre 2004 recante riconoscimento delle operazioni di controllo di conformità alle norme di commercializzazione applicabili ad alcuni frutti freschi effettuate in Nuova Zelanda prima dell'importazione nella Comunità (20);
-
Regolamento (CE) n. 179/2006 del 1o febbraio 2006 recante istituzione di un regime di titoli di importazione per le mele importate da paesi terzi (21);
-
Regolamento (CE) n. 430/2006 del 15 marzo 2006 recante riconoscimento delle operazioni di controllo di conformità alle norme di commercializzazione applicabili agli ortofrutticoli freschi realizzate in Senegal prima dell'importazione nella Comunità (22);
-
Regolamento (CE) n. 431/2006 del 15 marzo 2006 recante riconoscimento delle operazioni di controllo di conformità alle norme di commercializzazione applicabili agli ortofrutticoli freschi realizzate in Kenya prima dell'importazione nella Comunità (23);
-
Regolamento (CE) n. 1790/2006 del 5 dicembre 2006 recante riconoscimento delle operazioni di controllo di conformità alle norme di commercializzazione applicabili agli ortofrutticoli freschi realizzate in Turchia prima dell'importazione nella Comunità (24);
(4)
Occorre adottare modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1182/2007.
(5)
È opportuno stabilire le campagne di commercializzazione per i prodotti ortofrutticoli. Poiché in questo settore non esistono più regimi di aiuto concepiti in funzione del ciclo di raccolta dei rispettivi prodotti, è possibile armonizzare la durata delle campagne di commercializzazione e farle corrispondere all'anno civile.
(6)
Il regolamento (CE) n. 1182/2007 autorizza la Commissione a stabilire norme di commercializzazione per i prodotti ortofrutticoli e, all'articolo 2, paragrafo 7, prevede che i singoli regolamenti in vigore recanti tali norme continuino ad applicarsi fino all'adozione di nuove norme.
(7)
È tuttavia opportuno prevedere deroghe all'applicazione delle norme di commercializzazione per talune operazioni molto marginali e/o specifiche o che si effettuano all'inizio del circuito d'immissione in commercio, oppure per i prodotti destinati alla trasformazione.
(8)
Le indicazioni previste dalle norme di commercializzazione devono figurare sull'imballaggio/sull'etichetta in modo ben visibile.
(9)
In risposta alla domanda di certi consumatori, si stanno diffondendo sul mercato imballaggi che contengono specie diverse di ortofrutticoli freschi. La lealtà commerciale implica che gli ortofrutticoli freschi venduti in uno stesso imballaggio siano di qualità omogenea. Per i prodotti per i quali non vigono norme comunitarie, tale omogeneità può essere garantita ricorrendo a disposizioni generali. Per i miscugli di specie diverse di ortofrutticoli nello stesso imballaggio è opportuno stabilire disposizioni di etichettatura, che siano però semplificate rispetto a quelle previste dalle norme di commercializzazione, in particolare per tener conto dello spazio disponibile sull'etichetta.
(10)
Ciascuno Stato membro deve designare gli organismi di controllo responsabili dell'esecuzione dei controlli di conformità in ciascuna fase della commercializzazione. Uno di questi organismi dovrebbe essere incaricato del coordinamento e dei contatti tra tutti gli altri organismi designati.
(11)
Poiché la conoscenza degli operatori e delle loro principali caratteristiche è uno strumento indispensabile per orientare l'analisi degli Stati membri, è necessario che ogni Stato membro costituisca una banca dati degli operatori del settore degli ortofrutticoli freschi.
(12)
I controlli di conformità devono essere effettuati a campione e concentrarsi sugli operatori per i quali il rischio di accertamento di merci non conformi è più elevato. Tenendo conto delle caratteristiche dei rispettivi mercati nazionali, gli Stati membri dovrebbero adottare norme intese ad orientare i controlli in via prioritaria verso determinate categorie di operatori. A fini di trasparenza, è opportuno che tali norme siano comunicate alla Commissione.
(13)
Gli Stati membri devono essere tenuti ad accertare e a certificare che i prodotti esportati nei paesi terzi sono conformi alle norme di commercializzazione, come previsto dal protocollo di Ginevra sulla normalizzazione degli ortofrutticoli freschi e della frutta secca ed essiccata, concluso nel quadro della Commissione economica per l'Europa delle Nazioni Unite, e dal regime dell'OCSE per l'applicazione delle norme internazionali agli ortofrutticoli.
(14)
Le importazioni di prodotti ortofrutticoli freschi in provenienza dai paesi terzi devono essere conformi alle norme di commercializzazione o a norme per lo meno equivalenti. Pertanto, prima dell'introduzione di tali merci nel territorio doganale della Comunità, deve essere eseguito un controllo di conformità, tranne nel caso di partite di piccole dimensioni per le quali i servizi di controllo ritengano che il rischio di non conformità sia minimo. Per certi paesi terzi che garantiscono il rispetto della conformità alle norme in condizioni soddisfacenti, le operazioni di controllo possono essere eseguite dagli organismi di controllo degli stessi paesi terzi. Quando ci si avvalga di tale facoltà, è opportuno che gli Stati membri verifichino periodicamente l'efficacia/adeguatezza dei controlli eseguiti dagli organismi di controllo dei paesi terzi prima dell'esportazione e informino la Commissione dei risultati di tali verifiche.
(15)
Occorre garantire che i prodotti destinati alla trasformazione industriale, che non sono soggetti al rispetto delle norme di commercializzazione, non vengano smerciati sul mercato dei prodotti da consumare allo stato fresco. Oltre ad un'idonea etichettatura di tali prodotti, in certi casi/ove possibile è opportuno che essi siano scortati da un certificato di destinazione industriale che ne attesti la destinazione finale e ne permetta il controllo.
(16)
Gli ortofrutticoli soggetti al controllo di conformità alle norme di commercializzazione devono essere sottoposti allo stesso tipo di controllo in ogni fase della commercializzazione. A tal fine è opportuno adottare le modalità di controllo raccomandate dalla Commissione economica per l'Europa delle Nazioni Unite, le quali a loro volta sono in linea con le raccomandazioni dell'OCSE in materia. È tuttavia necessario prevedere modalità specifiche per i controlli nella fase della vendita al minuto.
(17)
È opportuno prevedere il riconoscimento delle organizzazioni di produttori per i prodotti da queste richiesti. Se il riconoscimento è richiesto solo per prodotti destinati alla trasformazione, occorre accertarsi che tali prodotti siano effettivamente conferiti alla trasformazione.
(18)
Per contribuire alla realizzazione degli obiettivi del regime applicabile agli ortofrutticoli e per garantire che le organizzazioni di produttori esercitino in modo sostenibile ed efficiente le loro attività, è necessario che al loro interno regni una stabilità ottimale. L'adesione ad un'organizzazione di produttori deve quindi avere una durata minima. Occorre lasciare agli Stati membri il compito di fissare il periodo di preavviso e i termini a decorrere dai quali acquista efficacia il recesso del socio.
(19)
Le attività principali ed essenziali di un'organizzazione di produttori devono avere per oggetto la concentrazione dell'offerta e la commercializzazione. Tuttavia, è opportuno consentire alle organizzazioni di produttori di esercitare altre attività, di carattere commerciale o di altro tipo. Occorre favorire la cooperazione tra le organizzazioni di produttori, permettendo che la commercializzazione di ortofrutticoli acquistati esclusivamente ad un'altra organizzazione di produttori riconosciuta non sia contabilizzata né per il calcolo dell'attività principale né a titolo di altre attività. Per quanto riguarda la fornitura di mezzi tecnici, è opportuno estendere le possibilità ammesse includendovi la fornitura attraverso i soci di un'organizzazione produttori.
(20)
Le organizzazioni di produttori possono detenere partecipazioni in filiali che contribuiscono ad incrementare il valore aggiunto della produzione dei soci. È opportuno stabilire le modalità per il calcolo del valore della produzione commercializzata. Le attività principali delle filiali, trascorso un periodo transitorio di adattamento, devono essere le stesse dell'organizzazione di produttori.
(21)
È opportuno stabilire modalità di applicazione relative al riconoscimento e al funzionamento delle associazioni di organizzazioni di produttori, delle organizzazioni di produttori transnazionali e delle associazioni transnazionali di organizzazioni di produttori di cui al regolamento (CE) n. 1182/2007. Per coerenza è opportuno che tali modalità riflettano per quanto possibile le disposizioni relative alle organizzazioni di produttori.
(22)
Per agevolare la concentrazione dell'offerta, occorre promuovere la fusione delle organizzazioni di produttori esistenti per crearne di nuove e definire le regole per la fusione dei programmi operativi delle organizzazioni che si sono fuse.
(23)
Fatto salvo il principio secondo cui un'organizzazione di produttori deve essere costituita per iniziativa degli stessi produttori e da questi controllata, è opportuno accordare agli Stati membri la facoltà di determinare a quali condizioni sia consentito ad altre persone fisiche o giuridiche di aderire ad un'organizzazione di produttori e/o ad un'associazione di organizzazioni produttori.
(24)
Al fine di garantire che le organizzazioni di produttori rappresentino realmente un numero minimo di produttori, risulta necessario che gli Stati membri prendano misure per evitare che una minoranza di soci, che eventualmente detengano la maggior quota del volume di produzione dell'organizzazione di produttori, eserciti un predominio abusivo sulla gestione e sul funzionamento dell'organizzazione.
(25)
Per tener conto delle diverse situazioni di produzione e di commercializzazione esistenti nella Comunità, è opportuno che gli Stati membri definiscano le condizioni per la concessione del prericonoscimento ai gruppi di produttori che presentano un piano di riconoscimento.
(26)
Per favorire la creazione di organizzazioni di produttori stabili e capaci di dare un contributo duraturo alla realizzazione degli obiettivi del regime ortofrutticolo, è opportuno che il prericonoscimento sia concesso unicamente ai gruppi di produttori che siano in grado di dimostrare di potersi conformare a tutti i requisiti prescritti per il riconoscimento entro un periodo prestabilito.
(27)
Occorre definire le informazioni che i gruppi di produttori devono fornire nel piano di riconoscimento. Affinché i gruppi di produttori possano più facilmente conformarsi ai requisiti per il riconoscimento, è necessario autorizzare la modificazione del piano. A questo scopo, è necessario conferire agli Stati membri la facoltà di richiedere al gruppo di produttori l'adozione di misure correttive per consentire la realizzazione del piano.
(28)
È possibile che il gruppo di produttori soddisfi i requisiti per il riconoscimento prima del completamento del piano di riconoscimento. Occorre adottare disposizioni che consentano a tali gruppi di presentare una domanda di riconoscimento unitamente ad un progetto di programma operativo. Per coerenza, la concessione del riconoscimento ad un gruppo di produttori deve implicare necessariamente la fine del piano di riconoscimento e l'interruzione della concessione dell'aiuto corrispondente. Tuttavia, per tener conto dei casi di finanziamenti pluriennali di investimenti, è opportuno permettere il riporto degli investimenti ammessi a beneficiare dell'aiuto nei programmi operativi.
(29)
Per agevolare la corretta applicazione del regime di aiuti intesi a coprire i costi di costituzione e di funzionamento amministrativo dei gruppi di produttori, è opportuno concedere un aiuto forfettario, soggetto ad un massimale nel rispetto delle limitazioni imposte dal bilancio. Inoltre, per tener conto delle diverse esigenze finanziarie dei gruppi di produttori di dimensioni diverse, il massimale deve essere adattato in funzione della produzione commercializzabile dei gruppi.
(30)
Per coerenza e per garantire una transizione armoniosa allo statuto di organizzazione di produttori riconosciuta, è opportuno che ai gruppi di produttori si applichino le stesse regole sulle attività principali e sul valore della produzione commercializzata.
(31)
In caso di fusioni, è opportuno prevedere la possibilità di concedere l'aiuto ai gruppi di produttori originati dalla fusione per tener conto del fabbisogno finanziario dei gruppi di produttori di nuova costituzione e garantire la corretta applicazione del regime di aiuto.
(32)
Per facilitare il funzionamento del regime di sostegno ai programmi operativi, occorre definire chiaramente la produzione commercializzata delle organizzazioni di produttori, nonché specificare quali prodotti possono essere presi in considerazione e in quale fase di commercializzazione si calcola il valore della produzione commercializzata. È altresì opportuno ammettere altri metodi di calcolo della produzione commercializzata in caso di fluttuazioni annuali o di dati insufficienti. Per evitare abusi è opportuno vietare in linea di massima alle organizzazioni di produttori di cambiare i periodi di riferimento nel corso del programma.
(33)
Per garantire l'uso corretto dell'aiuto, occorre stabilire norme che disciplinino la gestione dei fondi di esercizio e i contributi finanziari dei soci, garantendo la massima flessibilità possibile a condizione che tutti i produttori possano beneficiare del fondo di esercizio e possano partecipare democraticamente alle decisioni sul suo utilizzo.
(34)
Occorre adottare disposizioni relative alla portata e alla struttura della strategia nazionale in materia di programmi operativi sostenibili e della disciplina nazionale per le azioni ambientali. Il suo scopo è ottimizzare l'allocazione di risorse finanziarie e migliorare la qualità della strategia.
(35)
Ai fini di una sana gestione, occorre stabilire le procedure ed i termini per la presentazione e l'approvazione dei programmi operativi, in modo da permettere una valutazione adeguata delle informazioni da parte delle competenti autorità, nonché le misure e le attività che possono essere comprese nei programmi o da essi escluse. Poiché la gestione dei programmi è annuale, è opportuno prevedere che i programmi non approvati entro un dato termine siano rinviati di un anno.
(36)
È opportuno prevedere una procedura annuale di modificazione dei programmi operativi per l'anno successivo, affinché questi possano essere adeguati ad eventuali nuove condizioni, non prevedibili al momento della loro presentazione. È altresì opportuno consentire di modificare le misure e gli importi del fondo di esercizio durante l'anno di esecuzione di un programma. Le modifiche sono subordinate a determinati limiti e condizioni da definirsi dagli Stati membri, in particolare in merito alla loro comunicazione obbligatoria alle autorità competenti per garantire che i programmi approvati siano coerenti con gli obiettivi generali.
(37)
Per motivi di sicurezza finanziaria e giuridica è opportuno redigere un elenco delle operazioni e delle spese che non possono essere coperte dai programmi operativi.
(38)
Nel caso di investimenti in aziende individuali, al fine di evitare l'ingiustificato arricchimento di un privato che abbia interrotto i legami con l'organizzazione durante la vita utile dell'investimento, è opportuno adottare disposizioni che permettano all'organizzazione stessa di recuperare il valore residuo degli investimenti, qualora gli stessi siano di proprietà dell'aderente o dell'organizzazione.
(39)
Per garantire la corretta applicazione del regime è opportuno precisare le informazioni da inserire nella domanda di aiuto e le procedure per il pagamento del medesimo. Per evitare difficoltà di tesoreria è opportuno dare alle organizzazioni di produttori la possibilità di beneficiare di anticipi, previa costituzione di una cauzione di importo adeguato. Per motivi analoghi, deve essere disponibile un sistema alternativo per il rimborso delle spese già sostenute.
(40)
È opportuno stabilire modalità relative alla portata e all'applicazione delle misure di prevenzione e di gestione delle crisi. Tali modalità devono offrire, per quanto possibile, flessibilità e rapidità di applicazione in tempo di crisi e quindi dovrebbero consentire agli Stati membri e alle stesse organizzazioni di produttori di prendere le decisioni del caso. Nondimeno, le modalità in questione devono evitare abusi e fissare limiti, anche finanziari, al ricorso a determinate misure. Inoltre devono garantire il pieno rispetto delle condizioni fitosanitarie e ambientali.
(41)
Per quanto riguarda i ritiri dal mercato, è opportuno adottare modalità di applicazione per tener conto dell'impatto potenziale della misura. In particolare, occorre adottare norme relative al dispositivo di sostegno rinforzato previsto per i prodotti ortofrutticoli ritirati dal mercato che sono distribuiti gratuitamente come aiuto umanitario da parte di organizzazioni caritative e di talune altre opere o istituzioni. Inoltre, è necessario fissare dei massimali per il sostegno ai prodotti ritirati dal mercato, onde evitare che il ritiro dal mercato diventi sistematicamente uno sbocco alternativo all'immissione dei prodotti sul mercato. In questo contesto, per i prodotti già soggetti a massimali dell'indennità comunitaria di ritiro ai sensi dell'allegato V del regolamento (CE) n. 2200/96, è opportuno continuare ad applicare detti massimali, eventualmente maggiorati in una certa misura per tener conto del fatto che i ritiri sono attualmente cofinanziati. Per altri prodotti, per i quali l'esperienza non ha finora evidenziato un rischio di eccessivi ritiri, è opportuno conferire agli Stati membri la facoltà di fissare massimali di aiuto. In ogni caso è comunque opportuno, per gli stessi motivi, fissare un limite quantitativo ai ritiri per prodotto e per organizzazione di produttori.
(42)
Occorre adottare modalità di applicazione in merito all'aiuto finanziario nazionale che gli Stati membri possono concedere in regioni della Comunità in cui il livello di organizzazione dei produttori è particolarmente scarso, con una definizione del concetto di livello di organizzazione scarso. Occorre prevedere le procedure di approvazione degli aiuti nazionali suddetti, nonché per l'approvazione e la fissazione dell'importo e dell'aliquota del rimborso comunitario dell'aiuto, procedure che dovrebbero riflettere quelle attualmente in vigore.
(43)
È necessario adottare modalità di applicazione, in particolare disposizioni procedurali, in merito alle condizioni alle quali le regole adottate dalle organizzazioni di produttori o dalle associazioni di organizzazioni di produttori del settore ortofrutticolo possono essere estese a tutti i produttori stabiliti in una determinata circoscrizione economica. Inoltre, nei casi in cui la produzione è venduta sull'albero, occorre precisare quali regole devono essere estese ai produttori e agli acquirenti.
(44)
I produttori di mele comunitari si sono recentemente trovati in una situazione difficile, dovuta tra l'altro ad un sensibile aumento delle importazioni di mele da alcuni paesi dell'emisfero australe. Occorre pertanto migliorare il controllo delle importazioni di mele. Lo strumento idoneo a questo scopo è costituito da un meccanismo basato sul rilascio di titoli di importazione, previa costituzione di una cauzione a garanzia dell'effettiva esecuzione delle operazioni per le quali sono stati richiesti i titoli di importazione. È necessario applicare le disposizioni del regolamento (CE) n. 1291/2000 della Commissione, del 9 giugno 2000, che stabilisce le modalità comuni d'applicazione del regime dei titoli di importazione, di esportazione e di fissazione anticipata relativi ai prodotti agricoli (25) e del regolamento (CEE) n. 2220/85 della Commissione, del 22 luglio 1985, recante fissazione delle modalità comuni di applicazione del regime delle cauzioni per i prodotti agricoli (26).
(45)
Occorre adottare modalità di applicazione del regime del prezzo di entrata degli ortofrutticoli. Poiché la maggior parte degli ortofrutticoli deperibili sono forniti in conto consegna, sorgono particolari difficoltà per la determinazione del valore di tali prodotti. È necessario stabilire i possibili metodi di calcolo del prezzo di entrata in base al quale i prodotti importati sono classificati nella tariffa doganale comune. In particolare, occorre fissare valori forfettari di importazione in base alla media ponderata dei prezzi medi dei prodotti e adottare una disposizione particolare per i casi in cui non siano disponibili i prezzi dei prodotti di una determinata origine. È opportuno prevedere la costituzione di una cauzione, in determinate circostanze, a garanzia della corretta applicazione del sistema.
(46)
Occorre adottare modalità di applicazione in merito ai dazi di importazione addizionali rispetto a quelli previsti dalla tariffa doganale comune, che possono essere imposti a taluni prodotti. I dazi addizionali possono essere imposti se i volumi di importazione dei rispettivi prodotti superano i livelli limite stabiliti per prodotto e per periodo di applicazione. Le merci in viaggio verso la Comunità sono esenti dall'applicazione dei dazi addizionali e perciò occorre prevedere disposizioni specifiche per queste merci.
(47)
È opportuno disporre un'adeguata sorveglianza e valutazione dei programmi e dei regimi in corso, per valutarne l'efficienza e l'efficacia sia da parte delle organizzazioni di produttori che degli Stati membri.
(48)
È opportuno stabilire il tipo, il formato e i mezzi di trasmissione delle comunicazioni necessarie ai fini dell'attuazione del presente regolamento, comprese le comunicazioni che i produttori e le organizzazioni di produttori sono tenuti a trasmettere agli Stati membri e quelle che gli Stati membri sono tenuti a trasmettere alla Commissione, come pure le conseguenze derivanti da una trasmissione tardiva o imprecisa di tali comunicazioni.
(49)
Occorre disciplinare i controlli necessari per garantire la corretta applicazione del presente regolamento e del regolamento (CE) n. 1182/2007, nonché le sanzioni da irrogare per le irregolarità riscontrate. Si tratta sia dei controlli e delle sanzioni specificamente previsti a livello comunitario che di eventuali controlli e sanzioni nazionali supplementari. Tali controlli e sanzioni devono essere efficaci, dissuasivi e proporzionati. Occorre adottare le disposizioni necessarie per risolvere i casi di errore palese, di forza maggiore e altre circostanze eccezionali in modo da garantire la parità di trattamento dei produttori. È opportuno adottare disposizioni per i casi di situazioni create artificialmente in modo da evitare che possano derivarne eventuali vantaggi.
(50)
È opportuno adottare disposizioni per favorire il passaggio armonioso dal regime precedente al nuovo regime istituito dal presente regolamento e per garantire l'applicazione delle disposizioni transitorie di cui all'articolo 55 del regolamento (CE) n. 1182/2007.
(51)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per gli ortofrutticoli,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
TITOLO I
DISPOSIZIONI INTRODUTTIVE
Articolo 1
Campo di applicazione e significato dei termini
1. Il presente regolamento reca modalità di applicazione dei regolamenti (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96 e (CE) n. 1182/2007.
2. I termini utilizzati nei regolamenti di cui al paragrafo 1 quando sono utilizzati nel presente regolamento hanno lo stesso significato, salvo disposizione contraria del medesimo.
Articolo 2
Campagne di commercializzazione
Le campagne di commercializzazione dei prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2200/96 e all'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2201/96 decorrono dal 1o gennaio al 31 dicembre.
TITOLO II
CLASSIFICAZIONE DEI PRODOTTI
CAPO I
Disposizioni generali
Articolo 3
Esenzioni e deroghe all'applicazione delle norme di commercializzazione
1. In deroga all'articolo 2, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1182/2007, non sono soggetti all'obbligo di conformità alle norme di commercializzazione:
a)
i prodotti avviati agli stabilimenti di trasformazione, tranne se il presente regolamento fissa criteri qualitativi minimi per i prodotti destinati alla trasformazione industriale;
b)
i prodotti che il produttore cede, nella propria azienda, al consumatore per il fabbisogno personale di quest'ultimo; nonché
c)
previa decisione della Commissione, adottata su richiesta di uno Stato membro secondo la procedura di cui all'articolo 46 del regolamento (CE) n. 2200/96, i prodotti di una regione determinata venduti al dettaglio in tale regione per soddisfare un consumo locale tradizionale notorio.
2. In deroga all'articolo 2, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1182/2007, non sono soggetti all'obbligo di conformità alle norme di commercializzazione all'interno della regione di produzione:
a)
i prodotti venduti o consegnati dal produttore a centri di condizionamento e di imballaggio o a centri di deposito, oppure avviati dall'azienda del produttore verso tali centri; nonché
b)
i prodotti avviati da centri di deposito verso centri di condizionamento e di imballaggio.
3. In deroga all'articolo 2, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1182/2007, gli Stati membri possono esentare i seguenti prodotti dall'obbligo di conformità alle norme di commercializzazione o ad alcune delle loro disposizioni:
a)
i prodotti esposti per la vendita, messi in vendita, venduti, consegnati o altrimenti commercializzati dal produttore nei luoghi di vendita all'ingrosso, in particolare sui mercati alla produzione, situati nella regione di produzione; nonché
b)
i prodotti avviati da questi luoghi di vendita all'ingrosso verso centri di condizionamento e di imballaggio o centri di deposito situati nella stessa regione di produzione.
In caso di applicazione del primo comma, lo Stato membro interessato comunica alla Commissione le misure adottate.
4. Per i prodotti di cui al paragrafo 1, lettera a), e al paragrafo 2, è fornita all'autorità competente dello Stato membro la prova che soddisfano le condizioni previste, in particolare per quanto concerne la destinazione.
Articolo 4
Indicazioni esterne
1. Le indicazioni previste dalle norme di commercializzazione stabilite ai sensi dell'articolo 2 del regolamento (CE) n. 1182/2007 sono riportate a caratteri leggibili e visibili su uno dei lati dell'imballaggio, mediante stampatura diretta indelebile o mediante etichetta integrata nell'imballaggio o solidamente fissata ad esso.
2. Per le merci spedite alla rinfusa, caricate direttamente su un mezzo di trasporto, le indicazioni di cui al paragrafo 1 sono riportate su un documento che accompagna la merce o su una scheda collocata in modo visibile all'interno del mezzo di trasporto.
Articolo 5
Indicazioni esterne per le merci vendute al minuto
Nella fase della vendita al minuto, se i prodotti sono offerti nell'imballaggio, le indicazioni esterne previste dalle norme di commercializzazione stabilite ai sensi dell'articolo 2 del regolamento (CE) n. 1182/2007 sono presentate in modo chiaro e leggibile.
Per i prodotti presentati in imballaggi preconfezionati ai sensi della direttiva 2000/13/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (27), è indicato il peso netto, oltre a tutte le indicazioni previste dalle norme di commercializzazione. Tuttavia, per i prodotti venduti abitualmente al pezzo, l'obbligo di indicare il peso netto non si applica se il numero di pezzi può essere chiaramente visto e facilmente contato dall'esterno o se tale numero è indicato sull'etichetta.
I prodotti possono non essere presentati nell'imballaggio purché il rivenditore al minuto apponga sulla merce messa in vendita un cartello sul quale figurino in caratteri molto chiari e leggibili le indicazioni previste dalle norme di commercializzazione e dall'articolo 2, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007 in merito alla varietà, al paese di origine del prodotto e alla categoria.
Articolo 6
Imballaggi di vendita
1. Gli imballaggi di vendita degli ortofrutticoli freschi di peso netto pari o inferiore a 3 kg possono contenere miscugli di ortofrutticoli freschi di specie diverse alle seguenti condizioni:
a)
i prodotti siano omogenei per quanto riguarda la qualità e, per ciascuna specie, conformi alle norme, ai sensi del paragrafo 2;
b)
sugli imballaggi sia apposta una dicitura appropriata, conformemente al paragrafo 3; nonché
c)
il miscuglio non sia tale da indurre in errore i consumatori.
2. I prodotti contenuti negli imballaggi di cui al paragrafo 1 appartengono alla stessa categoria commerciale di cui all'allegato I.
Se il miscuglio contiene prodotti a cui non si applicano le norme di commercializzazione comunitarie, i prodotti devono essere classificati nella stessa categoria, secondo l'allegato I.
3. Le indicazioni esterne sugli imballaggi di vendita di cui al paragrafo 1 e/o su ogni imballaggio che li contiene recano almeno i seguenti dati:
a)
il nome e l'indirizzo dell'imballatore e/o dello speditore. Quest'indicazione può essere sostituita:
i)
per tutti gli imballaggi, ad eccezione dei preimballaggi, dal codice che rappresenta l'imballatore e/o lo speditore rilasciato o riconosciuto da un servizio ufficiale, preceduto dalla dicitura «imballatore e/o speditore» o da un'abbreviazione equivalente;
ii)
solo per i preimballaggi, dal nome e dall'indirizzo del venditore stabilito nella Comunità, preceduto dalla dicitura «imballato per:» o da una dicitura equivalente. In questo caso l'etichettatura deve recare inoltre un codice rappresentativo dell'imballatore e/o dello speditore. Il venditore fornisce ogni informazione ritenuta necessaria dai servizi di controllo sul significato di tale codice;
b)
il nome di ciascuno dei prodotti o specie contenuti nell'imballaggio;
c)
il nome della varietà o del tipo commerciale di ogni prodotto contenuto nel miscuglio se la norma di commercializzazione comunitaria lo richiede per i prodotti non mescolati;
d)
il paese d'origine di ciascuno dei prodotti presenti, immediatamente accanto al nome del prodotto corrispondente; nonché
e)
la categoria.
Per gli ortofrutticoli che sono oggetto di norme comunitarie di commercializzazione, le suddette indicazioni sostituiscono quelle previste dalle norme corrispondenti.
CAPO II
Controlli della conformità alle norme di commercializzazione
Sezione 1
Disposizioni generali
Articolo 7
Campo di applicazione
Il presente capo stabilisce le modalità che gli Stati membri applicano quando eseguono i controlli, in tutte le fasi della commercializzazione, del rispetto delle norme di commercializzazione stabilite ai sensi dell'articolo 2 del regolamento (CE) n. 1182/2007.
Articolo 8
Organismi competenti
1. Gli Stati membri designano:
a)
un'unica autorità competente incaricata del coordinamento e dei contatti nelle materie disciplinate dal presente capo, in appresso denominata «l'autorità di coordinamento», e
b)
un organismo o vari organismi di controllo incaricati dell'applicazione dell'articolo 2, paragrafo 6, del regolamento (CE) n. 1182/2007, in appresso «gli organismi di controllo».
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
il nome e l'indirizzo, postale ed elettronico, dell'autorità di coordinamento che hanno designato in applicazione del paragrafo 1;
b)
il nome e l'indirizzo, postale ed elettronico, degli organismi di controllo che hanno designato in applicazione del paragrafo 1; nonché
c)
la definizione precisa delle rispettive sfere di competenza degli organismi di controllo designati.
3. L'autorità di coordinamento può coincidere con l'organismo di controllo o con uno degli organismi di controllo o con qualsiasi altro organismo designato in conformità del paragrafo 1.
4. La Commissione pubblica l'elenco delle autorità di coordinamento designate dagli Stati membri nei modi che ritiene più opportuni.
Articolo 9
Banca dati degli operatori
1. Gli Stati membri creano una banca dati degli operatori del settore ortofrutticolo in cui figurano, alle condizioni definite dal presente articolo, gli operatori che partecipano alla commercializzazione degli ortofrutticoli freschi soggetti a norme di commercializzazione stabilite in applicazione dell'articolo 2 del regolamento (CE) n. 1182/2007.
Ai fini del presente capo, per operatore si intende la persona fisica o giuridica che detiene prodotti ortofrutticoli freschi, soggetti a norme di commercializzazione, destinati ad essere esposti per la vendita, messi in vendita o altrimenti commercializzati, per conto proprio o per conto terzi, sul territorio comunitario e/o destinati ad essere esportati in paesi terzi.
2. Gli Stati membri stabiliscono le condizioni per la registrazione o meno, nella banca dati, delle seguenti categorie di operatori:
a)
gli operatori che, per l'attività svolta, sono esonerati, ai sensi dell'articolo 3, dall'obbligo di conformarsi alle norme di commercializzazione; nonché
b)
le persone fisiche o giuridiche la cui attività nel settore degli ortofrutticoli consiste esclusivamente nel trasporto delle merci oppure nella vendita al minuto di piccoli quantitativi di ortofrutticoli.
3. Se la banca dati è costituita di vari elementi distinti, l'autorità di coordinamento provvede a garantirne l'uniformità, anche in occasione degli aggiornamenti che vi vengono regolarmente apportati, in particolare dagli organismi di controllo, in base alle informazioni acquisite nel corso dei controlli compiuti in tutte le fasi della commercializzazione.
4. La banca dati contiene, per ogni operatore, il numero di registrazione, il nome, l'indirizzo, le informazioni necessarie ai fini della sua classificazione in una delle categorie di cui all'articolo 10, in particolare la posizione che occupa nella catena commerciale, un'indicazione dell'importanza dell'operatore e informazioni relative alle risultanze di controlli precedenti compiuti presso l'operatore, nonché qualsiasi altra informazione ritenuta necessaria ai fini del controllo.
5. Gli operatori sono tenuti a fornire le informazioni che gli Stati membri ritengono necessarie per la costituzione e l'aggiornamento della banca dati. Gli Stati membri stabiliscono le condizioni alle quali devono essere registrati nella rispettiva banca dati nazionale gli operatori che non sono stabiliti sul loro territorio, ma che vi svolgono la loro attività.
Sezione 2
Controlli sul mercato interno
Articolo 10
Controlli di conformità sul mercato interno
1. Gli Stati membri istituiscono un regime di controlli a campione della conformità alle norme di commercializzazione dei prodotti detenuti dagli operatori, in tutte le fasi della commercializzazione.
Nell'ambito di tale regime gli Stati membri stabiliscono, in base ad un'analisi del rischio che un operatore commercializzi prodotti non conformi alle norme di commercializzazione, la frequenza dei controlli che devono essere effettuati dagli organismi di controllo, la quale deve essere sufficiente a garantire il rispetto della normativa comunitaria per ciascuna delle categorie di operatori prestabilite.
La suddetta analisi del rischio si basa, in particolare, sulle dimensioni delle imprese, sulla posizione che occupano nella catena commerciale, sulle risultanze di controlli precedenti e su eventuali altri parametri da definirsi dagli Stati membri.
Gli operatori che procedono al condizionamento e all'imballaggio degli ortofrutticoli, in particolare nella regione di produzione, sono sottoposti a controlli più frequenti rispetto alle altre categorie di operatori. I controlli possono essere eseguiti anche nel corso del trasporto.
Se dai controlli emergono irregolarità significative, gli organismi di controllo aumentano la frequenza dei controlli eseguiti presso gli operatori interessati.
2. Gli operatori sono tenuti a comunicare agli organismi di controllo le informazioni che questi ultimi ritengono necessarie per l'organizzazione e l'esecuzione dei controlli.
3. Gli Stati membri possono autorizzare gli operatori che offrono sufficienti garanzie quanto al tasso di conformità costante ed elevato degli ortofrutticoli soggetti alle norme di commercializzazione di cui curano la spedizione ad apporre su ogni imballaggio l'etichetta il cui facsimile figura nell'allegato II. Tale autorizzazione è concessa per un periodo di tre anni rinnovabile.
Inoltre, per poter avvalersi del facsimile, gli operatori devono:
a)
disporre di addetti al controllo che abbiano ricevuto una formazione riconosciuta dallo Stato membro;
b)
possedere attrezzature adeguate per il condizionamento e l'imballaggio dei prodotti;
c)
impegnarsi ad eseguire controlli di conformità sulle merci che spediscono e tenere un registro con i dati relativi a tutte le operazioni di controllo compiute.
Lo Stato membro revoca l'autorizzazione di apporre l'etichetta riportata nell'allegato II su ogni imballaggio agli operatori che non sono più in grado di garantire un tasso di conformità costante ed elevato, o qualora non sia più rispettata una delle condizioni di cui al secondo comma.
4. L'autorità di coordinamento comunica alla Commissione le disposizioni del regime di controllo di cui al paragrafo 1. In tale comunicazione sono precisate, in particolare, le categorie di operatori definite e la frequenza dei controlli stabilita per ciascuna categoria, nonché eventualmente le modalità d'applicazione del paragrafo 3, le modalità d'applicazione dell'articolo 11, paragrafo 1, e le percentuali minime di controlli stabilite per i diversi operatori interessati. Qualsiasi ulteriore modifica del regime di controllo è comunicata immediatamente alla Commissione.
5. Gli organismi di controllo che riscontrino sul territorio di uno Stato membro la non conformità di una partita di merci provenienti da un altro Stato membro, a causa di difetti o alterazioni già constatabili nei prodotti all'atto dell'imballaggio, provvedono a comunicare immediatamente alle autorità di coordinamento degli Stati membri eventualmente interessati il caso di non conformità constatato fino alla fase del commercio all'ingrosso, comprese le centrali di distribuzione.
Articolo 11
Controllo di conformità nella fase dell'esportazione
1. L'organismo di controllo competente per la fase dell'esportazione sottopone ad un controllo di conformità alle norme di commercializzazione i prodotti destinati all'esportazione nei paesi terzi, prima che lascino il territorio doganale della Comunità.
Gli esportatori sono tenuti a comunicare agli organismi di controllo le informazioni che questi ultimi ritengono necessarie per l'organizzazione e l'esecuzione dei controlli.
2. Per ogni categoria di operatori interessati gli Stati membri possono fissare, in base ad un'analisi del rischio, una percentuale minima delle spedizioni e dei quantitativi che saranno sottoposti a controllo di conformità da parte dell'organismo di controllo competente per la fase dell'esportazione. Tale percentuale deve essere sufficiente a garantire il rispetto della normativa comunitaria. Se dai controlli emergono irregolarità significative, gli organismi di controllo aumentano la percentuale delle spedizioni da controllare presso gli operatori interessati.
Gli Stati membri possono applicare le disposizioni di cui al primo comma agli operatori che soddisfano le seguenti condizioni:
a)
offrono sufficienti garanzie quanto al tasso di conformità costante ed elevato degli ortofrutticoli che commercializzano;
b)
dispongono di addetti al controllo che abbiano ricevuto una formazione riconosciuta dallo Stato membro;
c)
si impegnano ad eseguire controlli di conformità sulle merci che commercializzano; nonché
d)
si impegnano a tenere un registro di tutti i controlli eseguiti.
3. L'organismo di controllo rilascia il certificato di conformità di cui all'allegato III per ciascuna partita destinata all'esportazione che, in esito ai controlli di cui al paragrafo 1, risulti conforme alle norme. Se l'esportazione è composta da varie partite, la loro conformità può essere certificata globalmente su un unico certificato che enumera distintamente le varie partite che compongono la spedizione.
Se a norma del paragrafo 2 l'organismo di controllo competente per la fase dell'esportazione non ha controllato le partite oggetto del certificato di conformità, nella casella 13 (Osservazioni) del certificato figura l'indicazione «autocontrollo (articolo 11, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 0000/2007)».
4. L'autorità doganale competente può accettare la dichiarazione doganale di esportazione soltanto se:
a)
le merci sono accompagnate dal certificato di cui al paragrafo 3 oppure dal certificato di cui all'articolo 19, paragrafo 2, o
b)
l'organismo di controllo competente ha informato l'autorità doganale, con ogni mezzo idoneo, che per le partite di cui trattasi è stato rilasciato uno dei due certificati summenzionati.
Articolo 12
Controlli di conformità nella fase dell'importazione
1. Prima dell'immissione in libera pratica, gli ortofrutticoli in provenienza da paesi terzi sono sottoposti ad un controllo di conformità alle norme di commercializzazione.
Gli importatori comunicano agli organismi di controllo le informazioni che questi ultimi ritengono necessarie per l'esecuzione dei controlli di cui al paragrafo 2 del presente articolo e all'articolo 16, paragrafo 1.
2. Fatte salve le disposizioni della sezione 3, l'organismo di controllo competente per la fase dell'importazione procede ad un controllo di conformità per ciascuna partita importata e rilascia, in caso di conformità dei prodotti, il certificato di conformità di cui all'allegato III. Se l'importazione è composta da varie partite, la loro conformità può essere certificata globalmente su un unico certificato che enumera distintamente le varie partite che compongono la spedizione.
3. L'autorità doganale autorizza l'immissione in libera pratica soltanto se:
a)
le merci sono accompagnate dal certificato di cui al paragrafo 2, oppure dal certificato di cui all'articolo 14, paragrafo 1, oppure dal certificato di cui all'articolo 19, paragrafo 2, o
b)
l'organismo di controllo competente ha informato l'autorità doganale, con ogni mezzo idoneo, che per le partite di cui trattasi è stato rilasciato uno dei certificati summenzionati.
4. In deroga ai paragrafi 1, 2 e 3, l'organismo di controllo competente per la fase dell'importazione, se ritiene che il rischio di non conformità sia limitato per determinate partite, può decidere di non effettuare il controllo sulle medesime. In tal caso trasmette all'autorità doganale una dichiarazione timbrata, oppure informa in qualsiasi altra maniera tale autorità che può procedere allo sdoganamento.
Ai fini dell'applicazione del primo comma, l'organismo di controllo stabilisce preventivamente i criteri di valutazione dei rischi di non conformità e fissa, in base ad un'analisi del rischio, per ciascun tipo d'importazione definito, le percentuali minime di spedizioni e di quantitativi che saranno sottoposti a controllo di conformità dall'organismo di controllo competente per la fase dell'importazione. In ogni caso, le percentuali fissate a norma del presente paragrafo devono essere sensibilmente superiori a quelle fissate a norma dell'articolo 16, paragrafo 1.
5. La Commissione elabora linee direttrici comuni al fine di rendere più uniforme l'applicazione del paragrafo 4 negli Stati membri. L'autorità di coordinamento comunica immediatamente alla Commissione le modalità di applicazione del paragrafo 4, compresi i criteri e le percentuali minime di cui al secondo comma del medesimo, nonché ogni ulteriore modifica di dette modalità.
6. Se una partita di merce importata in provenienza da un paese terzo è ritenuta non conforme, l'autorità di coordinamento dello Stato membro interessato ne avverte immediatamente la Commissione e le autorità di coordinamento degli Stati membri eventualmente interessati, che provvedono alla diffusione dell'informazione sul loro territorio. La comunicazione alla Commissione è effettuata attraverso il sistema elettronico da essa indicato.
Sezione 3
Controlli effettuati da paesi terzi
Articolo 13
Riconoscimento dei controlli effettuati dai paesi terzi prima dell'importazione nella Comunità
1. A richiesta di un paese terzo, secondo la procedura di cui all'articolo 46 del regolamento (CE) n. 2200/96, la Commissione può riconoscere le operazioni di controllo di conformità compiute da tale paese prima dell'esportazione nella Comunità.
2. Il riconoscimento di cui al paragrafo 1 può essere concesso ai paesi terzi che lo richiedano e sul cui territorio sono rispettate le norme di commercializzazione comunitarie o norme almeno equivalenti per i prodotti esportati nella Comunità.
Nel riconoscimento è precisata l'autorità competente del paese terzo sotto la cui responsabilità sono compiute le operazioni di controllo di cui al paragrafo 1. Tale autorità cura i contatti con la Comunità. Nel riconoscimento sono altresì precisati gli organismi di controllo a cui è affidata l'esecuzione dei controlli, in appresso denominati «organismi di controllo del paese terzo».
Il riconoscimento verte esclusivamente sui prodotti originari di tale paese terzo e può essere limitato a certi prodotti.
3. Gli organismi di controllo del paese terzo devono essere ufficiali o ufficialmente riconosciuti dall'autorità di cui al paragrafo 2, offrire sufficienti garanzie e disporre del personale, del materiale e delle attrezzature necessarie all'esecuzione dei controlli secondo i metodi di cui all'articolo 20, paragrafo 1 o metodi equivalenti.
4. L'elenco dei paesi i cui controlli di conformità sono stati riconosciuti ai sensi del presente articolo e dei relativi prodotti sono enumerati nella parte A dell'allegato IV. Nella parte B del medesimo allegato figurano gli estremi delle autorità competenti e degli organismi di controllo, mentre nella parte C del medesimo allegato figurano i moduli dei certificati di cui all'articolo 14.
Articolo 14
Certificati
1. Gli organismi di controllo del paese terzo redigono, per ciascuna partita controllata prima dell'introduzione nel territorio doganale della Comunità, il certificato di conformità di cui all'allegato III oppure qualsiasi altro modulo convenuto dalla Commissione con il paese terzo di cui trattasi. Se un'importazione è composta da varie partite, la loro conformità può essere certificata globalmente su un unico certificato che enumera distintamente le varie partite che compongono la spedizione.
I moduli su cui vengono redatti i certificati di cui al primo comma sono definiti in sede di riconoscimento di cui all'articolo 13, paragrafo 1.
2. Solo un esemplare del certificato può essere identificato con la dicitura «originale». Le eventuali copie supplementari recano la dicitura «copia». Le autorità competenti della Comunità accettano come valido soltanto l'originale del certificato.
Il formato del modulo è di 210 × 297 mm; è tuttavia ammessa una tolleranza massima di 5 mm in meno o di 8 mm in più nel senso della lunghezza. La carta da utilizzare è carta bianca per scritture, senza paste meccaniche, del peso di almeno 40 g/m2.
Il modulo è stampato e compilato in una delle lingue ufficiali della Comunità.
I moduli devono essere compilati con un processo meccanografico o similare.
Il certificato non deve presentare alcuna cancellatura o sovrascritta. Le eventuali modifiche si effettuano depennando le indicazioni erronee e aggiungendo, ove occorra, le indicazioni volute. Ogni modifica così operata deve essere siglata dall'autore e autenticata dall'autorità emittente.
Ogni certificato reca un numero di serie, destinato a contraddistinguerlo, il timbro dell'autorità emittente e la firma della persona o delle persone abilitate a firmarlo.
L'autorità emittente conserva una copia di ciascun certificato rilasciato.
Articolo 15
Sospensione del riconoscimento
La Commissione può sospendere il riconoscimento se constata, per un numero significativo di partite o per quantità ingenti, che le merci non corrispondono ai dati indicati nei certificati di conformità rilasciati dagli organismi di controllo del paese terzo, o se non è stata data risposta soddisfacente alle richieste di controlli a posteriori di cui all'articolo 16, paragrafo 2.
Articolo 16
Controlli supplementari da parte degli Stati membri
1. Gli Stati membri verificano, nella fase dell'importazione, la conformità alle norme dei prodotti importati alle condizioni di cui alla presente sezione, sottoponendo a controlli materiali di conformità, per ogni paese terzo, una percentuale significativa delle spedizioni e dei quantitativi importati secondo tali condizioni. Tale percentuale è sufficiente a garantire che gli organismi di controllo del paese terzo rispettano la normativa comunitaria. Gli Stati membri provvedono ad applicare le misure di cui all'articolo 20, paragrafo 3, alle partite così controllate che risultino non conformi alle norme di commercializzazione.
Se dai controlli emergono irregolarità significative, gli Stati membri ne informano immediatamente la Commissione e gli organismi di controllo aumentano la percentuale delle spedizioni e dei quantitativi da sottoporre a controllo a norma del presente articolo.
Se lo Stato membro esige il pagamento di una tassa destinata a coprire le spese dei controlli di cui al presente paragrafo, il suo importo riflette la percentuale di spedizioni e di quantitativi sottoposti a controllo, che è inferiore a quella indicata all'articolo 12 per i controlli ivi previsti.
2. Ogniqualvolta si manifestino dubbi fondati quanto all'autenticità di un certificato di cui all'articolo 14, paragrafo 1, primo comma, o all'esattezza delle informazioni ivi contenute, viene effettuato un controllo a posteriori.
L'autorità competente della Comunità rinvia il certificato o la relativa copia all'omologa autorità del paese terzo, di cui all'articolo 13, paragrafo 2, secondo comma, indicando, ove del caso, i motivi che giustificano un'indagine e tutte le informazioni ottenute che lasciano presupporre che quanto riportato nel certificato non sia esatto o che il certificato stesso non sia autentico. Le richieste di controllo a posteriori sono portate quanto prima a conoscenza della Commissione, così come l'esito di ciascuna di esse.
Se viene richiesto un controllo a posteriori, l'importatore dei relativi prodotti può chiedere agli organismi di controllo competenti di effettuare un controllo di conformità ai sensi dell'articolo 12.
Articolo 17
Obblighi di comunicazione
1. L'autorità di coordinamento comunica alla Commissione, per ogni trimestre entro la fine del trimestre successivo, per paese terzo e per prodotto, il numero di partite e i quantitativi importati a norma dell'articolo 13, nonché il numero di partite e i quantitativi sottoposti al controllo di conformità di cui all'articolo 16, paragrafo 1, indicando le partite per le quali gli organismi di controllo abbiano riscontrato che le merci non erano conformi ai dati riportati nei certificati di conformità rilasciati dall'organismo di controllo del paese terzo e precisando la quantità di ognuna di tali partite e la natura dei difetti constatati.
2. Le autorità doganali operano in stretta collaborazione con l'autorità di coordinamento e/o con gli organismi di controllo, in particolare per l'applicazione dell'articolo 16, paragrafi 1 e 2, e forniscono loro tutte le informazioni necessarie.
Articolo 18
Cooperazione amministrativa
1. L'applicazione delle disposizioni della presente sezione è subordinata all'istituzione di una procedura di cooperazione amministrativa tra la Comunità e ogni paese terzo interessato.
A tal fine, i paesi terzi interessati comunicano alla Commissione ogni informazione utile relativa alle operazioni di controllo, in particolare gli esemplari dei timbri utilizzati dagli organismi di controllo e, ove necessario e senza indugio, qualsiasi modifica di tali informazioni. La Commissione trasmette le informazioni suddette, e le eventuali ulteriori modifiche, alle autorità di coordinamento degli Stati membri che ne informano le autorità doganali e le altre autorità competenti.
Dopo l'istituzione della cooperazione amministrativa e a seguito di ogni modifica significativa delle informazioni comunicate da un paese terzo nel quadro della suddetta cooperazione o riguardo ai nomi e agli indirizzi delle autorità competenti e degli organismi di controllo, la Commissione pubblica un avviso in merito nei modi che ritiene appropriati.
2. Il riconoscimento dei paesi terzi di cui all'articolo 13, paragrafo 4, si applica a decorrere dalla data in cui la Commissione rende pubblico l'avviso di cui al paragrafo 1 del presente articolo, relativo all'istituzione della cooperazione amministrativa tra la Comunità e il paese terzo interessato.
Sezione 4
Prodotti destinati alla trasformazione
Articolo 19
Prodotti destinati alla trasformazione
1. Ai fini del presente regolamento i prodotti destinati alla trasformazione sono gli ortofrutticoli freschi soggetti a norme di commercializzazione, conferiti alle industrie di trasformazione per esservi trasformati in prodotti che rientrano in una voce della nomenclatura combinata diversa da quella del prodotto fresco iniziale.
2. Gli organismi di controllo competenti rilasciano il certificato di destinazione industriale di cui all'allegato V per i prodotti destinati all'esportazione nei paesi terzi e per i prodotti importati nella Comunità, se tali prodotti sono destinati alla trasformazione e non sono pertanto soggetti all'obbligo di conformità alle norme di commercializzazione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a). Essi controllano il rispetto delle disposizioni specifiche in materia di etichettatura di cui al paragrafo 4 del presente articolo.
3. Nella fase dell'importazione, dopo aver rilasciato il certificato di cui al paragrafo 2, l'organismo di controllo competente trasmette immediatamente all'autorità di coordinamento dello Stato membro in cui sarà realizzata la trasformazione industriale una copia del suddetto certificato nonché tutte le informazioni necessarie ai fini di un eventuale controllo delle operazioni di trasformazione. Dopo la trasformazione, l'impresa trasformatrice restituisce il certificato all'organismo di controllo competente, il quale si accerta che i prodotti abbiano effettivamente subito una trasformazione industriale.
4. Gli imballaggi dei prodotti destinati alla trasformazione industriale recano un'etichettatura in cui figura in maniera ben visibile l'indicazione «destinazione industriale» od ogni altra dicitura di significato equivalente. Per le spedizioni di merci alla rinfusa, caricate direttamente su un mezzo di trasporto, tale indicazione figura su un documento che accompagna la merce o affisso in maniera ben visibile all'interno del mezzo di trasporto.
5. Gli Stati membri adottano tutte le misure del caso, in particolare ai fini della collaborazione con gli altri Stati membri interessati, per evitare che le merci destinate al mercato dei prodotti freschi siano spedite fuori della regione di produzione sotto forma di merci destinate alla trasformazione industriale.
Sezione 5
Metodi di controllo
Articolo 20
Metodi di controllo
1. I controlli di conformità previsti nel presente capo, eccetto quelli eseguiti nella fase della vendita al minuto al consumatore finale, si effettuano, salvo disposizione contraria del presente regolamento, secondo i metodi descritti nell'allegato VI.
Gli Stati membri stabiliscono modalità specifiche per il controllo della conformità nella fase della vendita al minuto al consumatore.
2. Se dal controllo emerge che le merci sono conformi alle norme di commercializzazione, il competente organismo di controllo può rilasciare il certificato di conformità di cui all'allegato III. Tale certificato è comunque rilasciato nelle fasi d'importazione e di esportazione.
3. In caso di non conformità alle norme, l'organismo di controllo rilascia un attestato di non conformità per l'operatore o il suo rappresentante. Le merci oggetto di un attestato di non conformità non possono essere spostate senza l'autorizzazione dell'organismo di controllo che l'ha rilasciato. Tale autorizzazione può essere subordinata al rispetto di condizioni stabilite dall'organismo di controllo.
Gli operatori possono decidere di rendere conforme la merce o parte di essa. La merce resa conforme non può essere commercializzata prima che l'organismo di controllo competente si accerti della conformità della merce con i mezzi ritenuti idonei. Se del caso, tale organismo rilascia il certificato di conformità di cui all'allegato III per la partita o la parte della partita resa conforme.
Se un organismo di controllo accoglie la richiesta di un operatore di rendere conforme la merce in uno Stato membro diverso da quello nel quale è stato eseguito il controllo che ne ha accertato la non conformità, gli Stati membri interessati adottano i provvedimenti che ritengono utili, segnatamente in materia di collaborazione reciproca, per verificare che la merce venga effettivamente resa conforme.
Se la merce non può essere resa conforme, né essere destinata all'alimentazione animale, alla trasformazione industriale o a qualsiasi altro uso non alimentare, l'organismo di controllo può, se necessario, chiedere agli operatori di prendere misure adeguate allo scopo di garantire che i prodotti considerati non siano commercializzati.
Gli operatori comunicano le informazioni che gli Stati membri giudicano necessarie ai fini dell'applicazione del presente paragrafo.
4. Ai fini dell'applicazione del presente capo, le fatture e i documenti di accompagnamento riportano la categoria di qualità, il paese di origine ed eventualmente la destinazione industriale dei prodotti. Tale obbligo non vale nel caso della vendita al minuto al consumatore finale.
TITOLO III
ORGANIZZAZIONI DI PRODUTTORI
CAPO I
Requisiti e riconoscimento
Sezione 1
Definizioni
Articolo 21
Definizioni
1. Ai fini del presente titolo si intende per:
a)
«produttore», un agricoltore ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CE) n. 1182/2007;
b)
«filiale», impresa nella quale una o più organizzazioni di produttori o le loro associazioni detengono una partecipazione e che contribuisce al conseguimento degli obiettivi dell'organizzazione di produttori o dell'associazione di organizzazioni di produttori;
c)
«organizzazione di produttori transnazionale», qualsiasi organizzazione in cui almeno un'azienda appartenente ai produttori è situata in uno Stato membro diverso da quello in cui ha sede l'organizzazione di produttori;
d)
«associazione transnazionale di organizzazioni di produttori», qualsiasi associazione di organizzazioni di produttori in cui almeno una delle organizzazioni associate è situata in uno Stato membro diverso da quello in cui ha sede l'associazione;
e)
«obiettivo di convergenza», l'obiettivo dell'azione a favore degli Stati membri e delle regioni meno sviluppati conformemente alla legislazione comunitaria che disciplina il Fondo europeo di sviluppo regionale (FESR), il Fondo sociale europeo (FSE) e il Fondo di coesione (FC) per il periodo 1o gennaio 2007 - 31 dicembre 2013;
f)
«misura»,
i)
azioni finalizzate alla pianificazione della produzione, incluso l'acquisto di immobilizzazioni,
ii)
azioni finalizzate al miglioramento o al mantenimento della qualità dei prodotti, incluso l'acquisto di immobilizzazioni,
iii)
azioni finalizzate al miglioramento della commercializzazione, incluso l'acquisto di immobilizzazioni, come pure le attività di promozione e comunicazione diverse da quelle contemplate al punto vi),
iv)
ricerca e produzione per fini sperimentali, incluso l'acquisto di immobilizzazioni,
v)
azioni di formazione diverse da quelle contemplate al punto vi) e azioni finalizzate a incoraggiare il ricorso ai servizi di consulenza,
vi)
uno dei sei strumenti di prevenzione e gestione delle crisi elencati all'articolo 9, paragrafo 2, primo comma, lettere da a) a f), del regolamento (CE) n. 1182/2007,
vii)
azioni ambientali di cui all'articolo 9, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007, incluso l'acquisto di immobilizzazioni,
viii)
altre azioni, compreso l'acquisto di immobilizzazioni, diverse da quelle contemplate ai punti i), ii), iii), iv) e vii), che rispondono ad uno o più obiettivi di cui all'articolo 9, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007;
g)
«azione», una specifica attività o uno specifico strumento destinato a conseguire un preciso obiettivo operativo che concorra al raggiungimento di uno o più obiettivi di cui all'articolo 9, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007;
h)
«sottoprodotto», un prodotto ottenuto dalla preparazione e/o dalla trasformazione di un prodotto ortofrutticolo, che possiede un suo valore economico ma che non costituisce il principale risultato ricercato;
i)
«prima trasformazione», la trasformazione di un prodotto ortofrutticolo in uno dei prodotti elencati nell'allegato I del trattato CE. Non sono considerate come prima trasformazione le operazioni effettuate in vista della commercializzazione del prodotto fresco, quali la pulitura, il taglio, la mondatura, l'essiccazione e il condizionamento;
j)
«livello interprofessionale» ai sensi dell'articolo 10, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1182/2007, una o più delle attività elencate all'articolo 20, lettera c), dello stesso regolamento approvate dallo Stato membro e gestite congiuntamente da un'organizzazione di produttori o da un'associazione di organizzazioni di produttori e da almeno un altro operatore attivo nella filiera della trasformazione e/o della distribuzione;
k)
«indicatore iniziale», un indicatore che rispecchi una situazione esistente o una tendenza in atto all'inizio di un periodo di programmazione, in grado di fornire informazioni utili:
i)
nell'analisi della situazione iniziale, per stabilire una strategia nazionale per programmi operativi sostenibili o per stabilire un programma operativo,
ii)
quale riferimento per la valutazione dei risultati e dell'impatto di una strategia nazionale o di un programma operativo, e/o
iii)
nell'interpretazione dei risultati e dell'impatto di una strategia nazionale o di un programma operativo.
2. Gli Stati membri definiscono, in funzione delle proprie strutture giuridiche e amministrative nazionali, le persone giuridiche a cui si applicano, nel loro territorio, l'articolo 3, paragrafo 1 e l'articolo 7, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007. Se del caso, gli Stati membri adottano anche disposizioni recanti una definizione precisa di parti di persone giuridiche ai fini dell'applicazione dei citati articoli.
Sezione 2
Requisiti applicabili alle organizzazioni di produttori
Articolo 22
Prodotti
1. Gli Stati membri riconoscono le organizzazioni di produttori ai sensi dell'articolo 4 del regolamento (CE) n. 1182/2007 per il prodotto o per il gruppo di prodotti precisato nella domanda di riconoscimento, fatte salve eventuali decisioni adottate a norma dell'articolo 4, paragrafo 1, lettera c), del medesimo regolamento.
2. Gli Stati membri riconoscono le organizzazioni di produttori per i prodotti esclusivamente destinati alla trasformazione soltanto se tali organizzazioni sono in grado di garantire che i prodotti vengono conferiti alla trasformazione nell'ambito di un sistema di contratti di fornitura o in altro modo.
Articolo 23
Numero minimo di soci
Nello stabilire il numero minimo di soci di un'organizzazione di produttori a norma dell'articolo 4, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1182/2007, gli Stati membri possono disporre che, se l'organizzazione richiedente il riconoscimento è costituita in tutto o in parte da soci che sono essi stessi persone giuridiche o parti chiaramente definite di persone giuridiche costituite da produttori, il numero minimo di produttori può essere calcolato in base al numero di produttori associati a ciascuna persona giuridica o a una parte chiaramente definita di persona giuridica.
Articolo 24
Periodo minimo di adesione
1. La durata minima dell'adesione di un produttore non è inferiore ad un anno.
2. Il recesso dell'aderente è comunicato per iscritto all'organizzazione di produttori. Gli Stati membri fissano il termine di preavviso, non superiore a sei mesi, e la data in cui il recesso acquista efficacia.
Articolo 25
Strutture e attività delle organizzazioni di produttori
Gli Stati membri si accertano che le organizzazioni di produttori dispongano del personale, dell'infrastruttura e dell'attrezzatura necessari all'adempimento dei requisiti enunciati all'articolo 3, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007 e all'espletamento delle loro funzioni essenziali, ossia:
a)
la conoscenza della produzione dei loro soci,
b)
la raccolta, la cernita, il magazzinaggio e il condizionamento della produzione dei loro soci,
c)
la gestione commerciale e finanziaria e
d)
la contabilità centralizzata e un sistema di fatturazione.
Articolo 26
Valore o volume della produzione commercializzabile
Ai fini dell'articolo 4, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1182/2007, il valore o il volume della produzione commercializzabile è calcolato secondo gli stessi criteri applicati al valore della produzione commercializzata stabiliti agli articoli 52 e 53 del presente regolamento.
Articolo 27
Mezzi tecnici
Ai fini dell'articolo 4, paragrafo 1, lettera e), del regolamento (CE) n. 1182/2007, se un'organizzazione di produttori è riconosciuta per un prodotto per il quale è necessaria la fornitura di mezzi tecnici, si ritiene che adempia i propri obblighi se fornisce mezzi tecnici di livello adeguato direttamente o tramite i suoi soci o attraverso filiali o mediante il ricorso all'esternalizzazione.
Articolo 28
Attività principali delle organizzazioni di produttori
1. L'attività principale di un'organizzazione di produttori consiste nella concentrazione dell'offerta e nella commercializzazione dei prodotti dei soci per i quali è riconosciuta.
2. Il valore della produzione commercializzata venduta da un'organizzazione di produttori, appartenente ai propri soci e ai soci di altre organizzazioni di produttori, è superiore al valore della rimanente produzione commercializzata venduta dalla medesima organizzazione di produttori.
Tale calcolo si basa esclusivamente sui prodotti per i quali l'organizzazione produttori è riconosciuta.
3. In caso di applicazione dell'articolo 52, paragrafo 7, il paragrafo 2 del presente articolo si applica mutatis mutandis alle filiali a decorrere dal 1o gennaio 2012.
Articolo 29
Esternalizzazione
Per esternalizzazione di un'attività di un'organizzazione produttori si intende un accordo commerciale concluso dalla medesima organizzazione di produttori con un altro soggetto, che può essere costituito anche da un suo socio o una sua filiale, per l'esecuzione dell'attività prevista. L'organizzazione di produttori rimane tuttavia responsabile dell'esecuzione dell'attività e della gestione, del controllo e della supervisione complessivi dell'accordo commerciale finalizzato all'esecuzione di tale attività.
Il primo comma si applica mutatis mutandis all'esternalizzazione di attività da parte di un'associazione di organizzazioni di produttori.
Articolo 30
Organizzazioni di produttori transnazionali
1. Un'organizzazione di produttori transnazionale è stabilita nello Stato membro in cui dispone di importanti impianti operativi o di un numero significativo di soci e/o in cui realizza una quota rilevante della produzione commercializzata.
2. Lo Stato membro in cui ha sede l'organizzazione di produttori transnazionale è competente a:
a)
riconoscere l'organizzazione di produttori transnazionale;
b)
approvare il programma operativo dell'organizzazione di produttori transnazionale;
c)
istituire la necessaria collaborazione amministrativa con l'altro o gli altri Stati membri in cui sono stabiliti i soci dell'organizzazione di produttori transnazionale, per quanto concerne il rispetto delle condizioni per il riconoscimento e il regime di controlli e sanzioni. Questi altri Stati membri sono tenuti a fornire la necessaria assistenza allo Stato membro in cui è stabilita l'organizzazione produttori; nonché
d)
fornire, su richiesta, tutta la documentazione pertinente, compresa la normativa in vigore, agli altri Stati membri in cui sono stabiliti i soci, tradotta in una delle lingue ufficiali degli Stati membri richiedenti.
Articolo 31
Fusioni di organizzazioni di produttori
1. In caso di fusione di organizzazioni di produttori che svolgevano in precedenza programmi operativi diversi, i programmi operativi possono essere portati avanti in parallelo e distintamente fino al 1o gennaio dell'anno successivo alla fusione. In tal caso le organizzazioni di produttori chiedono la fusione dei programmi operativi attraverso una modifica dei medesimi, a norma dell'articolo 66. In alternativa, le organizzazioni di produttori chiedono la fusione immediata dei programmi operativi attraverso una modifica dei medesimi, a norma dell'articolo 67.
2. In deroga al paragrafo 1, gli Stati membri hanno la facoltà di autorizzare le organizzazioni di produttori che ne fanno richiesta, per motivi debitamente giustificati, a svolgere in parallelo i programmi operativi distinti fino alla loro conclusione naturale.
Articolo 32
Soci non produttori
1. Gli Stati membri possono stabilire se e a quali condizioni una persona fisica o giuridica che non sia un produttore possa diventare socio di un'organizzazione di produttori.
2. Nel fissare le condizioni di cui al paragrafo 1, gli Stati membri assicurano, in particolare, il rispetto del disposto dell'articolo 3, paragrafo 1, lettera a) e paragrafo 4, lettera c), del regolamento (CE) n. 1182/2007.
3. Le persone fisiche o giuridiche di cui al paragrafo 1 non possono:
a)
essere prese in considerazione agli effetti dei criteri per il riconoscimento;
b)
beneficiare direttamente delle misure finanziate dalla Comunità.
Gli Stati membri possono limitare o vietare il diritto di dette persone al voto per le decisioni relative al fondo di esercizio, nel rispetto delle condizioni stabilite al paragrafo 2.
Articolo 33
Controllo democratico delle organizzazioni di produttori
Gli Stati membri prendono le misure necessarie per evitare ogni abuso di potere o di influenza da parte di uno o più soci in relazione alla gestione e al funzionamento dell'organizzazione produttori; tali misure riguardano tra l'altro i diritti di voto.
Sezione 3
Associazioni di organizzazioni di produttori
Articolo 34
Riconoscimento delle associazioni di organizzazioni di produttori
1. Gli Stati membri riconoscono le associazioni di organizzazioni di produttori a norma dell'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1182/2007 per le attività relative al prodotto o ai prodotti indicati nella domanda di riconoscimento.
2. Un'associazione di organizzazioni di produttori può essere riconosciuta a norma dell'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1182/2007 ed eseguire qualsiasi attività dell'organizzazione di produttori anche se la commercializzazione dei prodotti continua ad essere realizzata dai propri soci.
Articolo 35
Attività principali delle associazioni di organizzazioni di produttori
Le disposizioni dell'articolo 28, paragrafi 2 e 3, si applicano mutatis mutandis alle associazioni di organizzazioni di produttori.
Articolo 36
Membri di associazioni di organizzazioni di produttori diversi dalle organizzazioni di produttori
1. Gli Stati membri possono stabilire se e a quali condizioni una persona fisica o giuridica che non sia un'organizzazione di produttori riconosciuta possa diventare membro di un'associazione di organizzazioni di produttori.
2. I membri di un'associazione riconosciuta di organizzazioni di produttori diversi dalle organizzazioni di produttori riconosciute non possono:
a)
essere presi in considerazione agli effetti dei criteri per il riconoscimento;
b)
votare decisioni relative al fondo di esercizio;
c)
beneficiare direttamente delle misure finanziate dalla Comunità.
Articolo 37
Associazioni transnazionali di organizzazioni di produttori
1. Un'associazione transnazionale di organizzazioni di produttori è stabilita in uno Stato membro in cui riunisce un numero significativo di organizzazioni associate e/o in cui le organizzazioni associate realizzano una quota rilevante della produzione commercializzata.
2. Lo Stato membro in cui ha sede l'associazione transnazionale di organizzazioni di produttori è competente a:
a)
riconoscere l'associazione;
b)
approvare, se necessario, il programma operativo dell'associazione;
c)
istituire la necessaria collaborazione amministrativa con l'altro o gli altri Stati membri in cui sono stabilite le organizzazioni associate, per quanto concerne il rispetto delle condizioni per il riconoscimento e il regime di controlli e sanzioni. Questi altri Stati membri sono tenuti a fornire la necessaria assistenza allo Stato membro in cui ha sede l'associazione transnazionale di organizzazioni di produttori; nonché
d)
fornire, su richiesta, tutta la documentazione pertinente, compresa la normativa in vigore, agli altri Stati membri in cui sono stabiliti i soci, tradotta in una delle lingue ufficiali degli Stati membri richiedenti.
Sezione 4
Gruppi di produttori
Articolo 38
Presentazione del piano di riconoscimento
1. Il piano di riconoscimento di cui all'articolo 7, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007 è presentato da una persona giuridica, o da una sua parte chiaramente definita, all'autorità competente dello Stato membro in cui è stabilita.
2. Gli Stati membri fissano:
a)
i criteri minimi che devono essere rispettati dalla persona giuridica o da una sua parte chiaramente definita per poter presentare un piano di riconoscimento;
b)
le regole relative all'elaborazione, al contenuto e all'attuazione dei piani di riconoscimento;
c)
il periodo nel corso del quale è vietato a un ex socio di un'organizzazione di produttori di entrare a far parte di un gruppo di produttori, dopo aver lasciato l'organizzazione produttori in relazione ai prodotti per i quali la stessa organizzazione era riconosciuta e
d)
le procedure amministrative per l'approvazione, il controllo e la realizzazione dei piani di riconoscimento.
Articolo 39
Contenuto del piano di riconoscimento
Il progetto di piano di riconoscimento contiene almeno i seguenti dati:
a)
una descrizione della situazione iniziale, in particolare con riferimento al numero di soci produttori, con informazioni dettagliate sui soci, sulla produzione, compreso il valore della produzione commercializzata, sulla commercializzazione e sull'infrastruttura, compresa l'infrastruttura di proprietà di singoli soci del gruppo di produttori se è usata dal gruppo di produttori medesimo;
b)
la data proposta di inizio di attuazione del piano e la sua durata, che non può essere superiore a cinque anni; nonché
c)
le attività da svolgere per ottenere il riconoscimento.
Articolo 40
Approvazione del piano di riconoscimento
1. L'autorità nazionale competente prende una decisione in merito al progetto di piano di riconoscimento entro i tre mesi successivi al ricevimento del piano corredato di tutti i documenti giustificativi.
2. In seguito ai controlli di cui all'articolo 113, l'autorità nazionale competente:
a)
approva il piano e conferisce il prericonoscimento;
b)
chiede che il piano sia modificato;
c)
respinge il piano.
L'eventuale approvazione può essere concessa solo dopo che al piano siano state apportate le modifiche richieste a norma della lettera b).
L'autorità competente comunica la propria decisione alla persona giuridica o alla sua parte chiaramente definita.
Articolo 41
Attuazione del piano di riconoscimento
1. L'attuazione del piano di riconoscimento è suddivisa in periodi annuali a decorrere dal 1o gennaio. Gli Stati membri possono autorizzare i gruppi di produttori a suddividere i periodi annuali in semestri.
Il piano di riconoscimento inizia, in funzione della data proposta ai sensi dell'articolo 39, lettera b),
a)
il 1o gennaio successivo alla data in cui è stato approvato dall'autorità nazionale competente, oppure
b)
immediatamente dopo la data di approvazione.
2. Gli Stati membri stabiliscono le condizioni alle quali i gruppi di produttori possono chiedere di modificare i piani durante la loro attuazione. Tali richieste sono corredate di tutti i documenti giustificativi necessari.
3. L'autorità nazionale competente decide in merito ad ogni modifica dei piani entro tre mesi dal ricevimento della richiesta di modificazione, previo esame delle giustificazioni addotte. In caso di mancata adozione di una decisione entro i suddetti tre mesi, la richiesta si ritiene respinta.
Articolo 42
Domanda di riconoscimento in quanto organizzazione di produttori
I gruppi di produttori che attuano un piano di riconoscimento possono presentare in qualsiasi momento una domanda di riconoscimento a norma dell'articolo 4 del regolamento (CE) n. 1182/2007. In ogni caso le domande sono presentate entro il termine del periodo transitorio di cui all'articolo 7 del regolamento (CE) n. 1182/2007.
A partire dalla data di presentazione della domanda, il gruppo può presentare un progetto di programma operativo a norma dell'articolo 64.
Articolo 43
Attività principali dei gruppi di produttori
L'articolo 28 si applica mutatis mutandis ai gruppi di produttori.
Articolo 44
Valore della produzione commercializzata
1. L'articolo 52 si applica mutatis mutandis ai gruppi di produttori.
2. Se si verifica una riduzione del valore della produzione commercializzata per motivi debitamente giustificati a giudizio dello Stato membro, non imputabili alla responsabilità del gruppo di produttori e che esulano dal suo controllo, il valore della produzione commercializzata non è inferiore al 65 % del valore dichiarato nella precedente o nelle precedenti domande di aiuto relativo al periodo annuale più recente, verificato dallo Stato membro o, in mancanza, del valore dichiarato inizialmente nel piano di riconoscimento approvato.
Articolo 45
Finanziamento dei piani di riconoscimento
1. I tassi di aiuto di cui all'articolo 7, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1182/2007 sono dimezzati se il valore della produzione commercializzata è superiore a 1 000 000 EUR.
2. L'aiuto di cui all'articolo 7, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 1182/2007 è soggetto ad un massimale per ciascun gruppo di produttori pari a 100 000 EUR per periodo annuale.
3. Se un periodo di attuazione non copre un anno civile completo, il massimale di cui al paragrafo 2 è ridotto in proporzione.
4. L'aiuto di cui all'articolo 7, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182//2007 è versato:
a)
in rate annuali o semestrali, al termine di ogni periodo annuale o semestrale di attuazione del piano di riconoscimento, oppure
b)
in rate che coprono una parte di un periodo annuale se il piano ha inizio nel corso di un periodo annuale o se il riconoscimento è concesso a norma dell'articolo 4 del regolamento (CE) n. 1182/2007 prima del termine di un periodo annuale.
Per calcolare l'importo delle rate gli Stati membri possono usare la produzione annuale commercializzata corrispondente ad un periodo diverso da quello per il quale è versata la rata, se ciò è giustificato per motivi di controllo e sempreché la differenza tra i due periodi sia inferiore al periodo effettivo considerato.
5. Il tasso di cambio applicabile agli importi di cui ai paragrafi 1 e 2 è il tasso più recente pubblicato dalla Banca centrale europea anteriormente al primo giorno del periodo per il quale è concesso l'aiuto.
Articolo 46
Aiuto per gli investimenti necessari per il riconoscimento
Per gli investimenti connessi all'attuazione dei piani di riconoscimento di cui all'articolo 39, lettera c), del presente regolamento che beneficiano di un aiuto a norma dell'articolo 7, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1182/ 2007:
a)
sono esclusi gli investimenti che possono creare condizioni di distorsione della concorrenza nelle altre attività economiche dell'organizzazione e
b)
gli investimenti che giovano direttamente o indirettamente a tali attività sono finanziati in proporzione alla loro utilizzazione nei settori o per i prodotti a cui si riferisce il prericonoscimento.
Articolo 47
Domanda di aiuto
1. Ciascun gruppo di produttori presenta un'unica domanda per gli aiuti di cui all'articolo 7, paragrafo 3, lettere a) e b), del regolamento (CE) n. 1182/2007 entro tre mesi dal termine di ogni periodo annuale o semestrale di cui all'articolo 45, paragrafo 4 del presente regolamento. La domanda comprende una dichiarazione del valore della produzione commercializzata del periodo a cui si riferisce la domanda di aiuto.
2. Le domande di aiuto relative a periodi semestrali possono essere presentate solo se il piano di riconoscimento è suddiviso in periodi semestrali, secondo il disposto dell'articolo 41, paragrafo 1. Le domande di aiuto sono accompagnate da una dichiarazione scritta del gruppo di produttori dalla quale risulta:
a)
che il gruppo rispetta e si impegna a rispettare le disposizioni del regolamento (CE) n. 1182/2007 e del presente regolamento; e
b)
che il gruppo non beneficia, non ha beneficiato e non beneficerà, direttamente o indirettamente, di un doppio finanziamento comunitario o nazionale per le azioni attuate nell'ambito del piano di riconoscimento che beneficia di un finanziamento comunitario in virtù del presente regolamento.
3. Gli Stati membri fissano il termine per il pagamento dell'aiuto, che non può in alcun caso essere posteriore a sei mesi dal ricevimento della domanda.
Articolo 48
Ammissibilità
Gli Stati membri valutano l'ammissibilità dei gruppi di produttori agli aiuti previsti dal presente regolamento allo scopo di accertare che la concessione di un aiuto sia debitamente motivata, tenuto conto delle condizioni e della data dell'eventuale precedente concessione di un aiuto pubblico alle organizzazioni o ai gruppi di produttori da cui provengono i soci del gruppo considerato, come pure degli eventuali movimenti di soci tra organizzazioni e gruppi di produttori.
Articolo 49
Contributo comunitario
1. La partecipazione finanziaria della Comunità all'aiuto di cui all'articolo 7, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 1182/2007 è pari:
a)
al 75 % della spesa pubblica ammissibile nelle regioni dell'obiettivo di convergenza;
b)
al 50 % della spesa pubblica ammissibile nelle altre regioni.
2. La partecipazione finanziaria della Comunità all'aiuto di cui all'articolo 7, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1182/2007, espressa in sovvenzione in conto capitale o in equivalente sovvenzione in conto capitale, è pari al massimo, in percentuale dei costi ammissibili degli investimenti:
a)
al 50 % nelle regioni ammissibili all'obiettivo di convergenza;
b)
al 30 % nelle altre regioni.
Gli Stati membri si impegnano a contribuire nella misura minima del 5 % al costo dell'investimento ammissibile.
La quota minima a carico dei beneficiari dell'aiuto al costo dell'investimento ammissibile è pari:
a)
al 25 % nelle regioni ammissibili all'obiettivo di convergenza;
b)
al 45 % nelle altre regioni.
Articolo 50
Fusioni
1. Gli aiuti previsti all'articolo 7, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007 possono essere concessi o continuare ad essere concessi ai gruppi di produttori prericonosciuti nati dalla fusione di due o più gruppi di produttori prericonosciuti.
2. Per il calcolo dell'importo degli aiuti di cui al paragrafo 1, il gruppo di produttori nato dalla fusione si sostituisce ai suoi costituenti.
3. In caso di fusione di due o più gruppi di produttori, il nuovo soggetto subentra nei diritti e negli obblighi del gruppo di produttori prericonosciuto per primo.
4. Se un gruppo di produttori prericonosciuto si fonde con un'organizzazione di produttori riconosciuta, il soggetto nato dalla fusione non beneficia più del prericonoscimento in quanto gruppo di produttori, né degli aiuti di cui all'articolo 7, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007. Il soggetto che ne risulta continua ad essere considerato alla stregua dell'organizzazione di produttori riconosciuta, purché rispetti i requisiti previsti. Se necessario, l'organizzazione di produttori chiede una modifica del proprio programma operativo, nel qual caso si applica mutatis mutandis l'articolo 31.
Tuttavia, le azioni eseguite dal gruppo di produttori prima della fusione continuano ad essere ammissibili alle condizioni stabilite nel piano di riconoscimento.
Articolo 51
Conseguenze del riconoscimento
1. L'erogazione degli aiuti di cui all'articolo 7, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007 cessa al momento della concessione del riconoscimento.
2. In caso di presentazione di un programma operativo in virtù del presente regolamento, lo Stato membro si accerta che non vi sia duplice finanziamento delle misure previste nel piano di riconoscimento.
3. Gli investimenti ammessi al beneficio dell'aiuto a copertura dei costi di cui all'articolo 7, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1182/2007 possono essere riportati nei programmi operativi purché rispondano ai requisiti del presente regolamento.
4. Gli Stati membri fissano il periodo entro il quale, dopo l'esecuzione del piano di riconoscimento, il gruppo di produttori deve essere riconosciuto in quanto organizzazione di produttori. Tale periodo non supera quattro mesi.
CAPO II
Fondi di esercizio e programmi operativi
Sezione 1
Valore della produzione commercializzata
Articolo 52
Base di calcolo
1. Ai fini del presente capo, il valore della produzione commercializzata di un'organizzazione di produttori è calcolato in base alla produzione dei soci dell'organizzazione per la quale l'organizzazione è riconosciuta.
2. Il valore della produzione commercializzata comprende la produzione dei soci che lasciano l'organizzazione di produttori e dei nuovi arrivati. Gli Stati membri definiscono le condizioni miranti a evitare doppi conteggi.
3. Gli Stati membri possono autorizzare le organizzazioni di produttori a includere il valore dei sottoprodotti nel valore della produzione commercializzata.
4. Il valore della produzione commercializzata include il valore dei prodotti ritirati dal mercato e smaltiti nei modi indicati all'articolo 10, paragrafo 4, lettere a) e b), del regolamento (CE) n. 1182/2007, stimato al prezzo medio dei prodotti commercializzati l'anno precedente dalla stessa organizzazione produttori.
5. Nel calcolo del valore della produzione commercializzata si tiene conto solo della produzione dei soci commercializzata dall'organizzazione medesima o ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 3, lettere b) e c), del regolamento (CE) n. 1182/2007.
6. La produzione commercializzata è fatturata nella fase di «uscita dall'organizzazione di produttori»:
a)
se del caso, sotto forma di prodotto imballato, preparato o sottoposto a prima trasformazione;
b)
IVA esclusa; e
c)
al netto delle spese di trasporto interno, se la distanza tra i punti di raccolta o di imballaggio centralizzati e il punto di distribuzione dell'organizzazione di produttori è significativa. Gli Stati membri stabiliscono le riduzioni da applicare al valore fatturato dei prodotti nelle varie fasi della trasformazione, della consegna o del trasporto.
7. Il valore della produzione commercializzata può essere anche calcolato nella fase di uscita dalla filiale, secondo le stesse modalità di cui al paragrafo 6, purché almeno il 90 % del capitale della filiale appartenga:
a)
all'organizzazione di produttori o all'associazione di organizzazioni di produttori, oppure
b)
previo consenso dello Stato membro, a cooperative aderenti all'organizzazione di produttori o all'associazione di organizzazioni di produttori, sempreché ciò contribuisca al conseguimento degli obiettivi elencati all'articolo 3, paragrafo 1, lettere b) e c), del regolamento (CE) n. 1182/2007.
8. In caso di riduzione della produzione imputabile a avversità atmosferiche, epizoozie, fitopatie o infestazioni parassitarie, possono essere inclusi nel valore della produzione commercializzata eventuali indennizzi percepiti nell'ambito di misure di assicurazione del raccolto, di cui al capo III, sezione 6, o di misure equivalenti gestite dall'organizzazione di produttori per questo tipo di rischio.
Articolo 53
Periodo di riferimento
1. Il massimale annuo dell'aiuto di cui all'articolo 10, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1182/2007 è calcolato annualmente in funzione del valore della produzione commercializzata nel corso di un periodo di riferimento di 12 mesi determinato dagli Stati membri.
2. Per ciascuna organizzazione di produttori, gli Stati membri fissano il periodo di riferimento in modo che questo corrisponda:
a)
ad un periodo di 12 mesi con decorrenza non anteriore al 1o gennaio del terzo anno precedente l'anno di esecuzione del programma operativo e scadenza non posteriore al 1o agosto dello stesso anno, oppure
b)
al valore medio di tre periodi di 12 mesi consecutivi, con decorrenza non anteriore al 1o gennaio del quinto anno precedente l'anno di esecuzione del programma operativo e scadenza non posteriore al 1o agosto dello stesso anno.
3. Il periodo di 12 mesi è il periodo contabile dell'organizzazione di produttori considerata.
Il periodo di riferimento non può cambiare nel corso di un programma operativo se non in circostanze debitamente giustificate.
4. Se un prodotto si deprezza per motivi debitamente giustificati a giudizio dello Stato membro, non imputabili alla responsabilità dell'organizzazione di produttori e che esulano dal suo controllo, il valore della produzione commercializzata di cui al paragrafo 1 non può essere inferiore al 65 % del valore del prodotto nel precedente periodo di riferimento.
I motivi di cui al primo comma devono essere debitamente giustificati.
5. Se a causa del loro riconoscimento recente le organizzazioni di produttori non dispongono di dati relativi alla produzione commercializzata su un arco di tempo sufficientemente lungo ai fini dell'applicazione del paragrafo 2, si può considerare che il valore della produzione commercializzata corrisponda al valore indicato dall'organizzazione di produttori ai fini del riconoscimento. Tale valore è calcolato come valore medio della produzione commercializzata dei tre anni precedenti per tutti i produttori soci dell'organizzazione di produttori al momento della presentazione della domanda di riconoscimento.
6. Gli Stati membri adottano le misure necessarie per raccogliere i dati relativi al valore della produzione commercializzata delle organizzazioni di produttori che non hanno presentato programmi operativi.
7. In deroga al disposto dei paragrafi 1 e 6, il valore della produzione commercializzata durante il periodo di riferimento è calcolato in base alla normativa vigente in tale periodo.
Sezione 2
Fondi di esercizio
Articolo 54
Gestione
Gli Stati membri provvedono affinché la gestione dei fondi di esercizio sia tale da consentire l'identificazione, la verifica e la certificazione annua delle entrate e delle uscite da parte di revisori esterni.
Articolo 55
Finanziamento dei fondi di esercizio
Il contributo finanziario al fondo di esercizio di cui all'articolo 8, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007 è fissato dall'organizzazione di produttori.
Tutti i produttori hanno l'opportunità di beneficiare del fondo di esercizio e di partecipare democraticamente alle decisioni sull'uso dei fondi dell'organizzazione di produttori e sui contributi finanziari al fondo di esercizio.
Articolo 56
Comunicazione dell'importo indicativo
Entro il 15 settembre le organizzazioni di produttori comunicano allo Stato membro gli importi indicativi del contributo comunitario, del contributo dei soci e del proprio contributo al fondo di esercizio per l'anno successivo, unitamente ai programmi operativi o alle richieste di approvazione delle rispettive modifiche.
Gli Stati membri hanno la facoltà di fissare una data posteriore al 15 settembre.
Il calcolo dell'importo indicativo del fondo di esercizio si basa sui programmi operativi e sul valore della produzione commercializzata. Il calcolo è suddiviso tra spesa per le misure di prevenzione e gestione delle crisi e altre misure.
Sezione 3
Programmi operativi
Articolo 57
Strategia nazionale
1. Dal 1o gennaio 2009, la struttura e il contenuto della strategia nazionale di cui all'articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1182/2007 sono definiti in conformità con le linee guida contenute nell'allegato VII. Anteriormente a tale data, gli Stati membri definiscono la struttura e il contenuto generali della strategia, che può comprendere elementi regionali.
La strategia nazionale comprende tutte le decisioni e le disposizioni adottate dallo Stato membro in applicazione del titolo III del regolamento (CE) n. 1182/2007 e del presente titolo.
2. La strategia nazionale, compresa la disciplina nazionale di cui all'articolo 12, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007, è elaborata prima della presentazione, in un dato anno, dei progetti di programmi operativi. La disciplina nazionale è inserita dopo essere stata presentata alla Commissione ed eventualmente modificata a norma dell'articolo 12, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1182/2007.
3. Il processo di elaborazione della strategia nazionale comprende un'analisi della situazione iniziale, realizzata a cura dello Stato membro. Detta analisi è intesa ad individuare e valutare le esigenze da soddisfare, a stabilire un ordine di priorità delle esigenze stesse, a definire gli obiettivi da raggiungere attraverso i programmi operativi per soddisfare le esigenze prioritarie, ad indicare i risultati da ottenere e gli obiettivi quantificati da raggiungere rispetto alla situazione iniziale e a selezionare le azioni più idonee al raggiungimento di tali obiettivi.
4. Gli Stati membri procedono anche al monitoraggio e alla valutazione della strategia nazionale e della sua attuazione attraverso i programmi operativi.
La strategia nazionale può essere modificata, in particolare alla luce del monitoraggio e della valutazione. Le modifiche sono apportate prima della presentazione dei progetti di programmi operativi di un dato anno.
5. Nella strategia nazionale gli Stati membri fissano le percentuali massime delle risorse che possono essere spese per ogni singola misura e/o tipo di azione e/o voce di spesa in modo da garantire un adeguato equilibrio tra le diverse misure.
Articolo 58
Disciplina nazionale per le azioni ambientali
1. Oltre alla notifica prevista all'articolo 12, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007, gli Stati membri comunicano alla Commissione anche le eventuali modifiche della disciplina nazionale, che sono subordinate alla procedura di cui all'articolo 12, paragrafo 1, secondo comma, dello stesso regolamento. La Commissione mette la disciplina nazionale a disposizione degli altri Stati membri nei modi che giudica opportuni.
2. La disciplina reca un elenco non tassativo delle azioni ambientali e delle relative condizioni applicabili nello Stato membro ai fini dell'articolo 9, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007 e indica, per ogni azione ambientale selezionata:
a)
l'impegno o gli impegni specifici assunti, nonché
b)
la giustificazione dell'azione in base all'impatto ambientale previsto in rapporto alle esigenze e alle priorità ambientali.
Articolo 59
Norme complementari degli Stati membri
Gli Stati membri possono adottare norme complementari a quelle del regolamento (CE) n. 1182/2007 e del presente regolamento per quanto riguarda l'ammissibilità delle misure, delle azioni o delle spese nell'ambito dei programmi operativi.
Articolo 60
Rapporto con i programmi di sviluppo rurale
1. Fatto salvo il disposto del paragrafo 2, le azioni contemplate dalle misure di cui al presente regolamento non beneficiano del sostegno nell'ambito del programma o dei programmi di sviluppo rurale dello Stato membro approvati in virtù del regolamento (CE) n. 1698/2005.
2. Se il sostegno previsto dal regolamento (CE) n. 1698/2005 è stato concesso in via eccezionale a norma dell'articolo 5, paragrafo 6, del medesimo regolamento, per misure potenzialmente ammissibili in forza del presente regolamento, gli Stati membri provvedono affinché il beneficiario riceva il sostegno per una data azione a titolo di un solo regime.
A tal fine, se includono nei rispettivi programmi di sviluppo rurale misure che beneficiano di tali eccezioni, gli Stati membri provvedono affinché la strategia nazionale di cui all'articolo 57 del presente regolamento definisca i criteri e le norme amministrative che intendono applicare nei programmi di sviluppo rurale.
Se del caso, fatte salve le disposizioni dell'articolo 10, paragrafi 1 e 3, e dell'articolo 11 del regolamento (CE) n. 1182/2007, l'importo del sostegno concesso per misure contemplate dal presente regolamento non può essere superiore a quello previsto per le misure che fanno parte del programma di sviluppo rurale.
Il sostegno a favore di azioni ambientali diverse dall'acquisto di immobilizzazioni è limitato ai massimali fissati nell'allegato del regolamento (CE) n. 1698/2005 per i pagamenti agroambientali. Detti massimali possono essere maggiorati, in via eccezionale, per tenere conto di particolari circostanze da giustificare nella strategia nazionale di cui all'articolo 57 del presente regolamento.
Articolo 61
Contenuto dei programmi operativi e spese ammissibili
1. I programmi operativi contengono:
a)
una descrizione della situazione iniziale basata, se del caso, sugli indicatori iniziali elencati nell'allegato XIV;
b)
gli obiettivi del programma, tenendo presenti le prospettive di produzione e di sbocco, con una spiegazione di come il programma contribuisca alla strategia nazionale e la conferma della sua coerenza con tale strategia, compreso l'equilibrio tra le sue attività. La descrizione degli obiettivi fa riferimento alle finalità definite nella strategia nazionale ed indica i traguardi misurabili, in modo da facilitare il monitoraggio dei progressi compiuti gradualmente nell'attuazione del programma;
c)
una descrizione dettagliata delle misure da adottare, comprese quelle finalizzate alla prevenzione e alla gestione delle crisi, indicante le singole azioni che le compongono e i mezzi necessari per raggiungere gli obiettivi prefissati per ogni anno di attuazione del programma. La descrizione indica in che misura le varie misure proposte:
i)
siano complementari e coerenti con altre misure, comprese quelle finanziate da altri fondi comunitari o ammissibili al sostegno di tali fondi, in particolare al sostegno nell'ambito dello sviluppo rurale. Al riguardo si farà riferimento, se del caso, alle misure attuate nell'ambito di precedenti programmi operativi,
ii)
non comportino rischi di doppio finanziamento da parte di fondi comunitari;
d)
la durata del programma; nonché
e)
gli aspetti finanziari, in particolare:
i)
modalità di calcolo ed entità dei contributi finanziari;
ii)
procedura di finanziamento del fondo di esercizio;
iii)
informazioni a giustificazione della diversa entità dei contributi;
iv)
bilancio di previsione e calendario di esecuzione delle azioni per ognuno degli anni di attuazione del programma.
2. È possibile combinare varie azioni ambientali, a condizione che siano tra loro complementari e compatibili.
Ove ricorra tale combinazione, l'entità dell'aiuto tiene conto delle perdite di reddito e dei costi aggiuntivi specifici derivanti dalla combinazione stessa.
3. Gli investimenti, compresi i contratti di locazione finanziaria, con un periodo di ammortamento superiore alla durata del programma operativo possono essere oggetto di riporto ad un successivo programma operativo per motivi economici debitamente giustificati, in particolare se il periodo di ammortamento fiscale è superiore a cinque anni.
In caso di sostituzione degli investimenti, il valore residuo degli investimenti sostituiti è:
a)
aggiunto al fondo di esercizio dell'organizzazione di produttori o
b)
detratto dal costo della sostituzione.
Gli investimenti o le azioni possono essere realizzati nelle singole aziende dei soci dell'organizzazione di produttori, purché contribuiscano agli obiettivi del programma operativo. Gli Stati membri provvedono affinché l'investimento o il suo valore residuo sia recuperato se un socio lascia l'organizzazione di produttori.
4. I programmi operativi non comprendono azioni o spese figuranti nell'elenco di cui all'allegato VIII.
5. Le spese ammissibili all'aiuto nell'ambito dei programmi operativi sono limitate alle spese effettivamente sostenute. Tuttavia, gli Stati membri possono fissare al loro posto, anticipatamente e nella maniera appropriata, tassi forfettari fissi uniformi nei seguenti casi:
a)
se tali tassi forfettari sono previsti nell'allegato VIII;
b)
per spese di trasporto esterno per chilometro, supplementari rispetto alle spese di trasporto su strada, se si ricorre al trasporto ferroviario o marittimo nell'ambito di una misura di protezione dell'ambiente;
c)
per costi aggiuntivi e mancato guadagno derivanti dalle azioni ambientali, calcolati conformemente all'articolo 53, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1974/2006.
Gli Stati membri rivedono i suddetti tassi almeno ogni cinque anni.
6. Perché un'azione sia ammissibile, oltre il 50 % in valore dei prodotti interessati deve essere costituito dai prodotti per i quali l'organizzazione di produttori è riconosciuta. Sono conteggiati nel 50 % solo i prodotti provenienti dai soci dell'organizzazione di produttori o da soci di un'altra organizzazione di produttori. Il valore è calcolato secondo le disposizioni pertinenti dell'articolo 52.
Articolo 62
Documenti da presentare
I programmi operativi sono corredati in particolare di:
a)
documenti comprovanti la costituzione del fondo di esercizio;
b)
un impegno scritto dell'organizzazione di produttori a rispettare il disposto del regolamento (CE) n. 1182/2007 e del presente regolamento; nonché
c)
una dichiarazione scritta dell'organizzazione di produttori attestante che essa non ha beneficiato né beneficerà, direttamente o indirettamente, di alcun altro finanziamento comunitario o nazionale per azioni ammissibili ad un aiuto in forza del presente regolamento.
Articolo 63
Programmi operativi parziali
1. A norma dell'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1182/2007, gli Stati membri possono autorizzare un'associazione di organizzazioni di produttori a presentare un proprio programma operativo parziale, composto di azioni identificate ma non eseguite da due o più organizzazioni di produttori associate nell'ambito dei loro programmi operativi.
2. I programmi operativi parziali sono soggetti alle stesse norme degli altri programmi operativi e sono esaminati insieme ai programmi operativi delle organizzazioni di produttori associate.
3. Gli Stati membri provvedono affinché:
a)
le azioni siano interamente finanziate con i contributi delle organizzazioni di produttori associate, attinti ai fondi di esercizio delle stesse;
b)
le azioni e la corrispondente partecipazione finanziaria siano elencate nel programma operativo di ciascuna organizzazione di produttori associata e
c)
non vi siano rischi di doppi aiuti e si applichi l'articolo 60, mutatis mutandis.
Articolo 64
Termini per la presentazione dei programmi
L'organizzazione di produttori presenta il programma operativo, per approvazione, alla competente autorità dello Stato membro in cui ha sede entro il 15 settembre dell'anno precedente quello della sua esecuzione. Tuttavia, gli Stati membri possono differire tale termine.
Se una persona giuridica o una sua parte chiaramente definita, compresi i gruppi di produttori, presenta una domanda di riconoscimento come organizzazione di produttori, può presentare nello stesso tempo, per approvazione, il programma operativo di cui al primo comma. L'approvazione del programma è subordinata all'ottenimento del riconoscimento entro il termine stabilito all'articolo 65, paragrafo 2.
Articolo 65
Decisione
1. A seconda dei casi, la competente autorità nazionale:
a)
approva gli importi dei fondi e i programmi conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1182/2007 e a quelle del presente capo;
b)
approva i programmi, a condizione che l'organizzazione di produttori accetti alcune modifiche; oppure
c)
respinge i programmi o parti dei medesimi.
2. La competente autorità nazionale adotta una decisione in merito ai programmi e ai fondi entro il 15 dicembre dell'anno di presentazione.
Gli Stati membri notificano la decisione alle organizzazioni di produttori entro il 15 dicembre.
Tuttavia, per motivi debitamente giustificati la competente autorità nazionale ha la facoltà di adottare una decisione sui programmi operativi e sui fondi entro il 20 gennaio successivo alla data di presentazione della domanda. La decisione di approvazione può prevedere che la spesa sia ammissibile a decorrere dal 1o gennaio dell'anno successivo a quello di presentazione della domanda.
Articolo 66
Modifiche ai programmi operativi per gli anni successivi
1. Entro il 15 settembre, le organizzazioni di produttori possono chiedere di apportare modifiche ai programmi operativi, compresa, se necessario, una proroga della loro durata fino ad un massimo di cinque anni, con applicazione a decorrere dal 1o gennaio dell'anno successivo.
Tuttavia, gli Stati membri possono differire la data di presentazione delle richieste di modifica.
2. Le richieste di modifica sono corredate dei documenti che ne giustificano i motivi, la natura e le implicazioni.
3. L'autorità competente adotta una decisione sulle richieste di modifica dei programmi operativi entro il 15 dicembre.
Tuttavia, per motivi debitamente giustificati, gli Stati membri hanno la facoltà di adottare una decisione sulle modifiche dei programmi operativi entro il 20 gennaio successivo alla data di presentazione della richiesta. La decisione di approvazione può prevedere che la spesa sia ammissibile a decorrere dal 1o gennaio dell'anno successivo a quello di presentazione della richiesta.
Articolo 67
Modifiche ai programmi operativi nel corso dell'anno
1. Gli Stati membri possono autorizzare modifiche ai programmi operativi nel corso dell'anno, alle condizioni da essi stabilite.
2. Nel corso dell'anno, la competente autorità nazionale può autorizzare le organizzazioni di produttori:
a)
ad attuare solo parzialmente i programmi operativi;
b)
a cambiare il contenuto del programma operativo, compresa, se necessario, la durata che può essere prorogata fino ad un massimo di cinque anni;
c)
ad aumentare l'importo del fondo di esercizio fino ad un massimo del 25 % dell'importo inizialmente approvato o a diminuirlo di una percentuale fissata dallo Stato membro, a condizione che gli obiettivi generali del programma operativo rimangano invariati. Gli Stati membri possono aumentare la suddetta percentuale in caso di fusioni di organizzazioni di produttori come previsto all'articolo 31, paragrafo 1.
3. Gli Stati membri definiscono a quali condizioni i programmi operativi possono essere modificati nel corso dell'anno senza previa approvazione da parte della competente autorità nazionale. L'ammissibilità all'aiuto è subordinata all'immediata comunicazione delle modifiche all'autorità competente da parte dell'organizzazione di produttori.
Articolo 68
Modalità di esecuzione dei programmi operativi
1. I programmi operativi sono eseguiti nell'arco di periodi annuali che vanno dal 1o gennaio al 31 dicembre.
2. L'esecuzione dei programmi operativi approvati entro il 15 dicembre decorre dal 1o gennaio dell'anno successivo.
L'esecuzione dei programmi approvati dopo il 15 dicembre è rinviata di un anno.
In deroga al primo e al secondo comma, in caso di applicazione dell'articolo 65, paragrafo 2, terzo comma, o dell'articolo 66, paragrafo 3, secondo comma, l'esecuzione dei programmi operativi approvati a norma delle suddette disposizioni inizia non oltre il 31 gennaio successivo alla data di approvazione.
Sezione 4
Aiuto
Articolo 69
Importo approvato dell'aiuto
Entro il 15 dicembre gli Stati membri comunicano alle organizzazioni di produttori e alle loro associazioni l'importo approvato dell'aiuto, come previsto dall'articolo 13, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007.
In caso di applicazione dell'articolo 65, paragrafo 2, terzo comma, o dell'articolo 66, paragrafo 3, secondo comma, gli Stati membri comunicano l'importo approvato dell'aiuto entro il 20 gennaio.
Articolo 70
Domande
1. Le organizzazioni di produttori presentano all'autorità competente una domanda di aiuto o del relativo saldo per ciascun programma operativo per il quale è richiesto l'aiuto, entro il 15 febbraio dell'anno successivo a quello per il quale è chiesto l'aiuto.
2. Le domande sono corredate dei documenti giustificativi attestanti quanto segue:
a)
l'aiuto richiesto;
b)
il valore della produzione commercializzata;
c)
i contributi finanziari versati dai soci e quelli versati dall'organizzazione di produttori medesima;
d)
le spese sostenute a titolo del programma operativo;
e)
le spese relative alle misure di prevenzione e gestione delle crisi, suddivise per azioni;
f)
la quota del fondo di esercizio spesa per le misure di prevenzione e gestione delle crisi;
g)
la conformità all'articolo 9, paragrafo 2, all'articolo 9, paragrafo 3, lettera a) o lettera b), e all'articolo 10 del regolamento (CE) n. 1182/2007;
h)
una dichiarazione scritta attestante che l'organizzazione di produttori non ha ricevuto alcun doppio finanziamento comunitario o nazionale per le misure e/o le azioni ammissibili all'aiuto in forza del presente regolamento; e
i)
in caso di domanda di pagamento di un importo forfettario ai sensi dell'articolo 61, paragrafo 4, la prova della realizzazione dell'azione di cui trattasi.
3. Le domande possono riguardare spese programmate ma non sostenute, a condizione che sia dimostrato che:
a)
le azioni di cui trattasi non hanno potuto essere eseguite entro il 31 dicembre dell'anno di esecuzione del programma operativo per motivi indipendenti dalla volontà dell'organizzazione di produttori;
b)
dette operazioni possono essere eseguite entro il 30 aprile dell'anno successivo; e
c)
un contributo equivalente dell'organizzazione di produttori rimane nel fondo di esercizio.
L'aiuto è pagato e la cauzione costituita a norma dell'articolo 72, paragrafo 3, è svincolata soltanto su presentazione della prova dell'esecuzione delle spese programmate di cui al primo comma, lettera b) entro il 30 aprile dell'anno successivo a quello per il quale dette spese erano state programmate, nonché in base al diritto all'aiuto effettivamente accertato.
4. In caso di presentazione della domanda oltre il termine previsto al paragrafo 1, l'aiuto è ridotto dell'1 % per ogni giorno di ritardo.
In casi eccezionali e debitamente giustificati, l'autorità competente può accogliere domande presentate oltre il termine previsto al paragrafo 1 purché siano stati eseguiti i necessari controlli e sia stato rispettato il termine di pagamento di cui all'articolo 71.
Articolo 71
Pagamento dell'aiuto
Gli Stati membri versano gli aiuti entro il 15 ottobre dell'anno successivo all'anno di esecuzione del programma.
Articolo 72
Anticipi
1. Le organizzazioni di produttori possono chiedere il versamento di un anticipo sulla parte dell'aiuto corrispondente alle spese prevedibili del programma operativo per il trimestre o il quadrimestre decorrente dal mese in cui viene presentata la domanda.
2. Le domande di anticipo sono presentate nei modi stabiliti dallo Stato membro, ogni tre mesi in gennaio, aprile, luglio e ottobre oppure ogni quattro mesi in gennaio, maggio e settembre.
L'importo totale degli anticipi per un dato anno non può superare l'80 % dell'importo dell'aiuto inizialmente approvato per il relativo programma operativo.
3. Il versamento degli anticipi è subordinato alla costituzione di una cauzione pari al 110 % del suo importo, conformemente al regolamento (CEE) n. 2220/85.
Gli Stati membri definiscono le condizioni atte ad assicurare che i contributi finanziari al fondo di esercizio siano stati prelevati in conformità con gli articoli 54 e 55 del presente regolamento e che i precedenti anticipi siano stati effettivamente spesi.
4. Nel corso dell'anno è possibile presentare domande di svincolo delle cauzioni corredate degli opportuni documenti giustificativi.
Le cauzioni sono svincolate nella misura massima dell'80 % dell'importo degli anticipi.
5. L'esigenza principale ai sensi dell'articolo 20 del regolamento (CEE) n. 2220/85 è l'esecuzione delle azioni indicate nel programma operativo nel rispetto degli impegni di cui all'articolo 62, lettere b) e c), del presente regolamento.
Se detta esigenza non è soddisfatta, ovvero in caso di grave inadempimento degli obblighi di cui all'articolo 62, lettere b) e c), la cauzione è incamerata, salve altre sanzioni da applicare in conformità alla sezione 3 del capo V.
In caso di inadempimento di altri obblighi, la cauzione è incamerata proporzionalmente alla gravità dell'irregolarità accertata.
6. Gli Stati membri hanno la facoltà di fissare un importo minimo e le scadenze da rispettare per il versamento degli anticipi.
Articolo 73
Versamenti parziali
Gli Stati membri possono permettere alle organizzazioni di produttori di chiedere il pagamento della parte dell'aiuto corrispondente alle spese inerenti al programma operativo.
Le domande possono essere presentate in qualsiasi momento, ma non più di tre volte all'anno. Esse sono corredate degli opportuni documenti giustificativi.
L'importo totale dei pagamenti relativi alle domande di versamento parziale non può superare l'80 % dell'importo dell'aiuto inizialmente approvato per il programma operativo, o delle spese effettive, se inferiori a detto importo.
Gli Stati membri hanno la facoltà di fissare un importo minimo e le scadenze da rispettare per i versamenti parziali.
CAPO III
Misure di prevenzione e gestione delle crisi
Sezione 1
Disposizioni generali
Articolo 74
Selezione delle misure di prevenzione e gestione delle crisi
Gli Stati membri possono stabilire che sul loro territorio non si applicano una o più delle misure elencate all'articolo 9, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1182/2007.
Articolo 75
Mutui contratti per finanziare le misure di prevenzione e gestione delle crisi
I mutui contratti per finanziare le misure di prevenzione e gestione delle crisi a norma dell'articolo 9, paragrafo 2, terzo comma, del regolamento (CE) n. 1182/2007, con un periodo di ammortamento superiore alla durata del programma operativo, possono essere oggetto di riporto ad un successivo programma operativo per motivi economici debitamente giustificati.
Sezione 2
Ritiri dal mercato
Articolo 76
Definizione
La presente sezione stabilisce le norme relative ai ritiri dal mercato di cui all'articolo 9, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 1182/2007. Ai fini del presente capo, per «prodotti ritirati dal mercato», «prodotti ritirati» e «prodotti non posti in vendita» si intendono i prodotti che sono ritirati dal mercato secondo queste modalità.
Articolo 77
Norme di commercializzazione
1. Se per un dato prodotto vige una norma di commercializzazione ai sensi dell'articolo 2, paragrafi 2 e 7, del regolamento (CE) n. 1182/2007, il medesimo prodotto ritirato dal mercato deve essere conforme alla norma tranne per quanto riguarda le disposizioni relative alla presentazione e alle indicazioni esterne. I prodotti possono essere ritirati alla rinfusa, senza distinzione di calibro, purché rispondano ai requisiti minimi della categoria II in ordine alla qualità e al calibro.
Tuttavia, i prodotti in miniatura, quali definiti dalle norme pertinenti, devono essere conformi alle norme di commercializzazione vigenti, comprese le disposizioni relative alla presentazione e alle indicazioni esterne.
2. Se per un dato prodotto non esistono norme di commercializzazione, i prodotti ritirati dal mercato rispettano i requisiti minimi stabiliti dall'allegato IX. Gli Stati membri possono fissare requisiti complementari a questi requisiti minimi.
Articolo 78
Media triennale per i ritiri dal mercato di prodotti destinati alla distribuzione gratuita
Il limite del 5 % del volume della produzione commercializzata di cui all'articolo 10, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1182/2007 si calcola in base alla media aritmetica dei volumi complessivi di prodotti per i quali l'organizzazione di produttori è riconosciuta, commercializzati per il tramite della medesima organizzazione nel corso dei tre anni precedenti.
Per le organizzazioni di produttori di recente riconoscimento, i dati relativi alle campagne di commercializzazione precedenti il riconoscimento sono i seguenti:
a)
se l'organizzazione è stata in precedenza un gruppo di produttori, i dati equivalenti del gruppo di produttori, se disponibili, oppure
b)
il volume applicabile alla domanda di riconoscimento.
Articolo 79
Comunicazione preventiva delle operazioni di ritiro
1. Le organizzazioni di produttori o le relative associazioni notificano anticipatamente alle autorità nazionali competenti, tramite telecomunicazione scritta o messaggio elettronico, ogni operazione di ritiro che intendono effettuare. La comunicazione reca un elenco dei prodotti conferiti all'intervento, una descrizione delle loro caratteristiche principali con riferimento alle norme di commercializzazione applicabili, una stima del quantitativo di ogni prodotto, la destinazione prevista e il luogo in cui i prodotti ritirati possono essere sottoposti ai controlli di cui all'articolo 110. Le comunicazioni comprendono un certificato attestante che i prodotti ritirati sono conformi alle norme di commercializzazione in vigore o ai requisiti minimi di cui all'articolo 77.
2. Gli Stati membri adottano le modalità di applicazione relative alle comunicazioni da parte delle organizzazioni di produttori di cui al paragrafo 1, con particolare riguardo alla tempistica.
3. Entro i termini di cui al paragrafo 2 lo Stato membro:
a)
procede ad un controllo a norma dell'articolo 110, paragrafo 1, in esito al quale, se non sono emerse irregolarità, autorizza l'operazione di ritiro constatata al termine del controllo; oppure
b)
nei casi di cui all'articolo 110, paragrafo 3, non procede al controllo a norma dell'articolo 110, paragrafo 1, informandone l'organizzazione di produttori mediante telecomunicazione scritta o messaggio elettronico e autorizzando l'operazione di ritiro notificata.
Articolo 80
Sostegno
1. L'aiuto per i ritiri dal mercato, comprensivo del contributo comunitario e del contributo dell'organizzazione di produttori, non supera gli importi indicati nell'allegato X per i prodotti corrispondenti. Per altri prodotti, gli Stati membri fissano i massimali di aiuto.
2. I ritiri dal mercato non superano il 5 % del volume della produzione commercializzata di un dato prodotto e di una data organizzazione di produttori.
Il volume della produzione commercializzata è calcolato in base alla media della produzione commercializzata nei tre anni precedenti. In mancanza di dati al riguardo, si ricorre al volume della produzione commercializzata per la quale l'organizzazione di produttori è stata riconosciuta.
Le percentuali di cui al primo comma costituiscono valori medi annuali per un periodo di tre anni, con un margine annuo di errore del 3 %.
Articolo 81
Destinazioni dei prodotti ritirati
1. Gli Stati membri stabiliscono le destinazioni ammissibili dei prodotti ritirati dal mercato. Essi adottano disposizioni atte a garantire che i ritiri o la destinazione dei prodotti non provochino alcun impatto ambientale negativo né conseguenze fitosanitarie negative. Le spese sostenute dalle organizzazioni di produttori per ottemperare a tali disposizioni possono essere coperte dall'aiuto per i ritiri dal mercato nell'ambito del programma operativo.
2. Le destinazioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo comprendono la distribuzione gratuita ai sensi dell'articolo 10, paragrafo 4, lettere a) e b), del regolamento (CE) n. 1182/2007 ed ogni altra destinazione equivalente autorizzata dagli Stati membri.
Gli Stati membri adottano le misure necessarie per agevolare i contatti e la collaborazione tra le organizzazioni produttori e i beneficiari da essi riconosciuti, a richiesta, ai fini della distribuzione gratuita.
3. La cessione di prodotti all'industria di trasformazione è possibile solo a condizione che ciò non comporti distorsioni di concorrenza per le industrie interessate all'interno della Comunità o per i prodotti importati.
Articolo 82
Spese di trasporto
1. Le spese di trasporto per la distribuzione gratuita dei prodotti ritirati dal mercato sono ammissibili nell'ambito del programma operativo in base agli importi forfettari specificati nell'allegato XI, fissati in funzione della distanza fra il luogo di ritiro e il luogo di consegna.
In caso di trasporto marittimo, la Commissione stabilisce le spese che possono essere finanziate in funzione delle spese effettive del trasporto e della distanza. La compensazione così stabilita non può superare i costi corrispondenti ad un trasporto terrestre sul tragitto più breve tra il luogo di imbarco e il punto teorico di uscita. Agli importi di cui all'allegato XI si applica un coefficiente correttore di 0,6.
2. Le spese di trasporto sono pagate alla parte che ha effettivamente sostenuto il costo del trasporto.
Il pagamento è subordinato alla presentazione di documenti giustificativi che attestano in particolare:
a)
la denominazione degli organismi beneficiari;
b)
il quantitativo dei prodotti considerati;
c)
la presa in consegna da parte degli organismi beneficiari e i mezzi di trasporto utilizzati; nonché
d)
le spese di trasporto realmente sostenute.
Articolo 83
Spese di cernita e di imballaggio
1. Le spese di cernita e di imballaggio degli ortofrutticoli freschi ritirati dal mercato ai fini della distribuzione gratuita sono ammissibili nell'ambito dei programmi operativi nei limiti dell'importo forfettario di 132 EUR/t, peso netto, per i prodotti in imballaggi di peso netto inferiore a 25 kg.
2. Gli imballaggi dei prodotti destinati alla distribuzione gratuita recano l'emblema europeo accompagnato da una o più delle diciture elencate nell'allegato XII.
3. Le spese di cernita e imballaggio sono pagate all'organizzazione di produttori che ha effettuato tali operazioni.
Il pagamento è subordinato alla presentazione di documenti giustificativi che attestano in particolare:
a)
la denominazione degli organismi beneficiari;
b)
il quantitativo dei prodotti considerati; nonché
c)
la presa in consegna da parte degli organismi beneficiari, con indicazione delle modalità di presentazione.
Articolo 84
Condizioni per i destinatari dei prodotti ritirati dal mercato
1. I destinatari dei prodotti ritirati di cui all'articolo 10, paragrafo 4, lettere a) e b), del regolamento (CE) n. 1182/2007 si impegnano a:
a)
rispettare le disposizioni del presente regolamento;
b)
tenere una contabilità di magazzino e una contabilità finanziaria che specifichino dettagliatamente le operazioni di cui trattasi;
c)
sottoporsi ai controlli previsti dalla normativa comunitaria; e
d)
presentare i documenti giustificativi della destinazione finale di ciascun prodotto sotto forma di un certificato di presa in consegna (o di un documento equivalente) attestante che i prodotti ritirati sono stati presi in consegna da terzi ai fini della loro distribuzione gratuita.
Gli Stati membri, se considerano che il rischio è basso, possono decidere che i destinatari non sono tenuti a tenere le contabilità di cui al primo comma, lettera b), se ricevono quantitativi modesti. Tale decisione, debitamente motivata, forma oggetto di registrazione.
2. I destinatari di prodotti ritirati per altre destinazioni si impegnano a:
a)
rispettare le disposizioni del presente regolamento;
b)
tenere una contabilità di magazzino e una contabilità finanziaria che specifichino dettagliatamente le operazioni di cui trattasi se gli Stati membri lo ritengono opportuno benché il prodotto sia stato denaturato prima della consegna;
c)
sottoporsi ai controlli previsti dalla normativa comunitaria; e
d)
non percepire aiuti complementari per l'alcole ottenuto dai prodotti ricevuti se si tratta di prodotti destinati alla distillazione.
Sezione 3
Raccolta prima della maturazione (o raccolta verde) e mancata raccolta degli ortofrutticoli
Articolo 85
Definizione di raccolta verde e di mancata raccolta degli ortofrutticoli
1. Per «raccolta verde» si intende la raccolta completa di prodotti non commercializzabili eseguita su una data superficie prima dell'inizio della raccolta normale. I prodotti non sono già stati danneggiati prima della raccolta verde da avversità atmosferiche, fitopatie o in altro modo.
2. La mancata raccolta significa la mancata effettuazione della raccolta di qualsiasi produzione commerciale su una data superficie nel corso del normale ciclo di produzione. La distruzione dei prodotti a causa di avversità atmosferiche o fitopatie non è tuttavia considerata mancata raccolta.
3. La raccolta verde o la mancata raccolta sono pratiche supplementari e differenti rispetto alle normali pratiche culturali.
Articolo 86
Condizioni per l'applicazione della raccolta verde e della mancata raccolta
1. In relazione alla raccolta verde e alla mancata raccolta gli Stati membri:
a)
adottano modalità di applicazione delle misure in questione, in particolare in merito alla notifica preventiva della raccolta verde e della mancata raccolta, al relativo contenuto e alla tempistica, all'importo della compensazione da versare e all'applicazione delle misure, nonché all'elenco dei prodotti ammissibili;
b)
adottano disposizioni atte a garantire che l'applicazione di queste misure non provochi alcun impatto ambientale negativo né conseguenze fitosanitarie negative;
c)
prevedono la possibilità di effettuare controlli sulla corretta esecuzione delle misure e di non approvarne l'applicazione se non lo ritengono opportuno;
d)
procedono a tali controlli per verificare la corretta esecuzione delle misure, in particolare con riferimento alle disposizioni di cui alle lettere a) e b).
2. Le organizzazioni di produttori o le relative associazioni notificano anticipatamente alle autorità nazionali competenti, tramite telecomunicazione scritta o messaggio elettronico, ogni operazione di raccolta verde o di mancata raccolta che intendono effettuare.
La prima comunicazione di un dato anno e per un dato prodotto è corredata di un'analisi basata sulla situazione prevedibile del mercato a giustificazione della raccolta verde come misura di prevenzione delle crisi.
3. La raccolta verde e la mancata raccolta non si applicano allo stesso prodotto e sulla stessa superficie nel corso di un dato anno, né nel corso di due anni consecutivi.
4. Gli Stati membri fissano l'importo per ettaro della compensazione per la raccolta verde e la mancata raccolta, ai sensi del paragrafo 1, lettera a), comprensivo del contributo comunitario e del contributo dell'organizzazione di produttori,
a)
ad un livello tale da coprire esclusivamente i costi supplementari imputabili all'applicazione della misura, tenendo conto della gestione ambientale e fitosanitaria necessaria per rispettare le disposizioni adottate a norma del paragrafo 1, lettera b), oppure
b)
ad un livello tale da coprire non più del 90 % del massimale di aiuto per i ritiri dal mercato di cui all'articolo 80.
Sezione 4
Promozione e comunicazione
Articolo 87
Applicazione delle misure di promozione e di comunicazione
1. Gli Stati membri adottano modalità di applicazione delle misure di promozione e di comunicazione, tali da permettere, all'occorrenza, l'applicazione rapida delle misure.
2. Le azioni realizzate nell'ambito delle misure di promozione e di comunicazione sono complementari ad eventuali altre azioni di promozione e comunicazione in corso ad opera dell'organizzazione di produttori interessata.
Sezione 5
Formazione
Articolo 88
Applicazione delle misure di formazione
Gli Stati membri adottano le modalità di applicazione delle misure di formazione.
Sezione 6
Assicurazione del raccolto
Articolo 89
Obiettivi delle misure di assicurazione del raccolto
Le organizzazioni di produttori gestiscono le azioni di assicurazione del raccolto in modo da contribuire a salvaguardare il reddito dei produttori e a risarcire le perdite di mercato subite dall'organizzazione di produttori e/o dai suoi soci quando questi sono colpiti da calamità naturali, avversità atmosferiche o eventualmente da fitopatie o infestazioni parassitarie.
Articolo 90
Applicazione delle misure di assicurazione del raccolto
1. Gli Stati membri adottano modalità di applicazione delle misure di assicurazione del raccolto, in particolare le modalità necessarie a garantire che tali misure non siano distorsive della concorrenza sul mercato delle assicurazioni.
2. Gli Stati membri possono concedere un finanziamento nazionale complementare a sostegno delle misure di assicurazione del raccolto che beneficiano del fondo di esercizio. Tuttavia, il sostegno pubblico complessivo per l'assicurazione del raccolto non può superare:
a)
l'80 % del costo dei premi assicurativi versati dai produttori a copertura delle perdite causate da eventi atmosferici assimilabili a calamità naturali;
b)
il 50 % del costo dei premi assicurativi versati dai produttori contro il rischio:
i)
di perdite dovute alle cause di cui alla lettera a) e di altre perdite causate da eventi atmosferici; e
ii)
di perdite dovute a epizoozie, fitopatie o infestazioni parassitarie.
Il limite di cui al primo comma, lettera b) si applica anche nei casi in cui il fondo di esercizio può altrimenti beneficiare dell'aiuto finanziario comunitario del 60 % concesso a norma dell'articolo 10, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007.
3. Le misure di assicurazione del raccolto non coprono i pagamenti dei premi assicurativi che indennizzano i produttori di un importo superiore al 100 % della perdita di reddito subita, tenendo conto di ogni altra compensazione che il produttore ottiene in virtù di altri regimi di sostegno relativi al rischio assicurato.
4. Ai fini del presente articolo, le «avversità atmosferiche assimilabili a calamità naturali» hanno lo stesso significato della definizione di cui all'articolo 2, paragrafo 8, del regolamento (CE) n. 1857/2006 della Commissione (28).
Sezione 7
Sostegno per le spese amministrative di costituzione di fondi comuni di investimento
Articolo 91
Condizioni per la partecipazione alle spese amministrative di costituzione di fondi comuni di investimento
1. Gli Stati membri adottano le modalità di applicazione della partecipazione alle spese amministrative di costituzione di fondi comuni di investimento.
2. La partecipazione alle spese amministrative di costituzione di fondi comuni di investimento rappresentano, nel primo, nel secondo e nel terzo anno di funzionamento del fondo comune di investimento, una quota del contributo dell'organizzazione di produttori al fondo stesso nel primo, secondo e terzo anno di funzionamento, pari al:
a)
10 %, 8 % e 4 % negli Stati membri che hanno aderito all'Unione europea il 1o maggio 2004 o dopo tale data;
b)
5 %, 4 % e 2 % negli altri Stati membri.
3. Gli Stati membri possono fissare massimali per gli importi che un'organizzazione di produttori può ricevere come partecipazione alle spese amministrative di costituzione di fondi comuni di investimento.
Sezione 8
Aiuti di Stato per misure di prevenzione e gestione delle crisi
Articolo 92
Modalità di applicazione nelle strategie nazionali
Gli Stati membri che erogano aiuti di Stato a norma dell'articolo 43, secondo comma, lettera c), del regolamento (CE) n. 1182/2007 definiscono le relative modalità di applicazione nelle strategie nazionali.
CAPO IV
Aiuto finanziario nazionale
Articolo 93
Livello di organizzazione dei produttori
Ai fini dell'articolo 11, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007, il livello di organizzazione dei produttori in una regione di uno Stato membro è considerato particolarmente scarso quando le organizzazioni di produttori, le associazioni di organizzazioni di produttori e i gruppi di produttori hanno commercializzato meno del 20 % del valore della produzione ortofrutticola in ciascuno degli ultimi tre anni per i quali sono disponibili dati.
Articolo 94
Autorizzazione a concedere l'aiuto finanziario nazionale
1. Gli Stati membri presentano alla Commissione, entro il 15 gennaio di un dato anno civile, una richiesta di autorizzazione a concedere l'aiuto finanziario nazionale per quell'anno ai sensi dell'articolo 11, paragrafo 1, primo comma, del regolamento (CE) n. 1182/2007.
La richiesta è corredata degli elementi comprovanti che il livello di organizzazione dei produttori nella regione interessata è particolarmente scarso, ai sensi dell'articolo 93, nonché di informazioni sulle organizzazioni di produttori interessate, sull'importo dell'aiuto concesso e sulla quota dei contributi finanziari versati a norma dell'articolo 8, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CE) n. 1182/2007.
2. La Commissione accoglie o respinge la richiesta entro tre mesi dalla sua presentazione. In mancanza di risposta da parte della Commissione entro tale periodo, la richiesta si ritiene accolta.
Articolo 95
Domanda e concessione dell'aiuto finanziario nazionale
Le organizzazioni di produttori presentano domanda di aiuto finanziario nazionale e gli Stati membri concedono tale aiuto in conformità agli articoli da 70 a 73.
Articolo 96
Quota massima di rimborso comunitario dell'aiuto finanziario nazionale
Il rimborso comunitario dell'aiuto finanziario nazionale è pari al 60 % dell'aiuto finanziario nazionale concesso all'organizzazione di produttori.
Articolo 97
Rimborso comunitario dell'aiuto finanziario nazionale
1. Gli Stati membri presentano richiesta di rimborso comunitario dell'aiuto finanziario nazionale approvato, effettivamente concesso alle organizzazioni di produttori, anteriormente al 1o marzo dell'anno successivo all'esecuzione annuale dei programmi operativi.
La richiesta è corredata degli elementi comprovanti che le condizioni stabilite all'articolo 11, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1182/2007 sono state soddisfatte nei tre anni precedenti, nonché di informazioni sulle organizzazioni di produttori interessate, sull'importo dell'aiuto effettivamente erogato e sulla quota dei contributi finanziari effettivamente versati a norma dell'articolo 8, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CE) n. 1182/2007.
2. La Commissione decide se accogliere o respingere la richiesta.
3. Se il rimborso comunitario dell'aiuto è stato approvato, le spese ammissibili sono dichiarate alla Commissione secondo la procedura di cui all'articolo 5 del regolamento (CE) n. 883/2006 della Commissione (29).
CAPO V
Disposizioni generali
Sezione 1
Comunicazioni
Articolo 98
Relazioni delle organizzazioni di produttori
1. A corredo delle domande di aiuto, le organizzazioni di produttori presentano relazioni annuali sull'esecuzione dei programmi operativi.
Dette relazioni riguardano:
a)
i programmi operativi eseguiti nel corso dell'anno precedente;
b)
le principali modifiche apportate ai programmi operativi; e
c)
le discrepanze tra gli aiuti stimati e gli aiuti effettivamente richiesti.
2. Per ciascun programma operativo attuato la relazione annuale riporta:
a)
i risultati ottenuti dal programma operativo, basati, se del caso, sugli indicatori comuni di prodotto e di risultato figuranti nell'allegato XIV e, se necessario, sugli indicatori supplementari di prodotto e di risultato definiti nella strategia nazionale; e
b)
una sintesi dei principali problemi incontrati nella gestione del programma e delle eventuali misure adottate per assicurare la qualità e l'efficacia della sua attuazione.
Se del caso, la relazione annuale specifica le idonee difese predisposte, conformemente alla strategia nazionale e in applicazione dell'articolo 9, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1182/2007, per proteggere l'ambiente da un'eventuale accresciuta pressione provocata da investimenti sovvenzionati nell'ambito del programma operativo.
3. Nell'ultimo anno di attuazione di un programma operativo, la relazione annuale di cui al paragrafo 1 è sostituita da una relazione finale.
Le relazioni finali indicano in che misura gli obiettivi del programma sono stati conseguiti. Esse spiegano i cambiamenti di azioni e/o di metodi operati e individuano i fattori che hanno contribuito al successo o al fallimento dell'esecuzione del programma, fattori che sono o saranno presi in considerazione in sede di elaborazione dei programmi operativi successivi o di modifica di quelli esistenti.
4. Fatte salve disposizioni specifiche contenute nel presente regolamento, se un'organizzazione di produttori non effettua una comunicazione allo Stato membro prevista dal presente regolamento o dal regolamento (CE) n. 1182/2007, o se la comunicazione risulta inesatta tenuto conto degli elementi obiettivi di cui lo Stato membro dispone, quest'ultimo sospende l'approvazione del programma operativo di cui trattasi per l'anno successivo finché la comunicazione sia effettuata correttamente.
Lo Stato membro inserisce i dati relativi a tali casi nella relazione finale di cui all'articolo 99, paragrafo 3.
Articolo 99
Obblighi di comunicazione degli Stati membri
1. Gli Stati membri designano un'unica autorità competente incaricata delle comunicazioni fra la Commissione e lo Stato membro riguardanti le organizzazioni di produttori, i gruppi di produttori e le associazioni di organizzazioni di produttori. Essi informano la Commissione di tale designazione e le comunicano gli estremi dell'autorità designata.
2. Entro il 31 gennaio gli Stati membri comunicano alla Commissione l'importo totale del fondo di esercizio approvato quell'anno per tutti i programmi operativi. Essi indicano chiaramente sia l'importo complessivo del fondo di esercizio, sia l'importo totale del finanziamento comunitario per il suddetto fondo. Queste cifre sono ulteriormente suddivise fra importi riservati alle misure di prevenzione e gestione delle crisi e altre misure.
3. Entro il 15 novembre di un dato anno gli Stati membri trasmettono alla Commissione una relazione annuale sulle organizzazioni di produttori, i gruppi di produttori e i fondi di esercizio, nonché sui programmi operativi e i piani di riconoscimento attuati nell'anno precedente. La relazione annuale contiene in particolare le informazioni che figurano nell'allegato XIII.
Sezione 2
Controlli
Articolo 100
Sistema di identificazione unico
Gli Stati membri assicurano che venga applicato un sistema di identificazione unico con riguardo a tutte le domande di aiuto inoltrate dalla stessa organizzazione di produttori o dallo stesso gruppo di produttori. Questa identificazione è compatibile con il sistema di registrazione dell'identità di cui all'articolo 18, paragrafo 1, lettera f), del regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio (30).
Articolo 101
Domande di aiuto
Fatte salve disposizioni specifiche contenute nel presente regolamento, gli Stati membri stabiliscono procedure appropriate per la presentazione delle domande di aiuto, delle richieste di riconoscimento o di approvazione del programma operativo, nonché delle domande di pagamento.
Articolo 102
Campionamento
Ove è opportuno eseguire controlli a campione, gli Stati membri assicurano, sulla base di un'analisi dei rischi, che i controlli siano adeguati, per natura e frequenza, alla misura interessata.
Articolo 103
Controlli amministrativi
Tutte le domande di aiuto o di pagamento sono sottoposte a controlli amministrativi che vertono su tutti gli elementi che è possibile e opportuno controllare con mezzi amministrativi. Le procedure presuppongono la registrazione delle operazioni intraprese, dei risultati della verifica e delle misure adottate in caso di constatazione di irregolarità.
Articolo 104
Controlli in loco
1. Ciascun controllo in loco forma oggetto di una relazione, onde poter riesaminare gli elementi delle verifiche effettuate. Tale relazione indica in particolare quanto segue:
a)
il regime di aiuto e la domanda oggetto di controllo;
b)
le persone presenti;
c)
le azioni, le misure e i documenti controllati; nonché
d)
i risultati del controllo.
2. Il beneficiario può essere invitato a firmare la relazione per attestare di aver presenziato al controllo ed eventualmente ad apporvi le proprie osservazioni. Qualora siano constatate irregolarità, al beneficiario è consegnata una copia della relazione di controllo.
3. È possibile dare preavviso dei controlli in loco, purché ciò non pregiudichi la finalità del controllo. Il preavviso è limitato al minimo indispensabile.
4. Ove possibile, i controlli in loco ai sensi del presente regolamento sono effettuati contemporaneamente ad altri controlli previsti dalla normativa comunitaria in materia di sovvenzioni agricole. Tuttavia nel 2008, se necessario, i controlli in loco possono essere eseguiti da organismi diversi in momenti diversi.
Articolo 105
Approvazione delle domande di riconoscimento e dei programmi operativi
1. Prima di riconoscere un'organizzazione di produttori ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 1182/2007, gli Stati membri effettuano un sopralluogo presso l'organizzazione stessa per verificare il rispetto delle condizioni previste per il riconoscimento.
2. Prima di approvare un programma operativo ai sensi dell'articolo 65, l'autorità nazionale competente verifica con tutti i mezzi appropriati, compresi i controlli in loco, il programma operativo presentato per approvazione e le eventuali domande di modifica. Detti controlli verificano in particolare:
a)
l'esattezza delle informazioni fornite ai sensi dell'articolo 61, paragrafo 1, lettere a), b) ed e);
b)
la conformità dei programmi con l'articolo 9 del regolamento (CE) n. 1182/2007 nonché con la disciplina nazionale e la strategia nazionale;
c)
l'ammissibilità delle azioni e delle spese proposte;
d)
la coerenza e la qualità tecnica dei programmi, la fondatezza delle stime e del piano di aiuti, nonché la programmazione della relativa esecuzione. I controlli verificano inoltre se sono stati stabiliti traguardi misurabili, in modo che se ne possa sorvegliare la realizzazione, e se i traguardi fissati possono essere raggiunti attuando le misure proposte; nonché
e)
la conformità delle operazioni oggetto della domanda di sostegno con la pertinente normativa comunitaria e nazionale, in particolare, ove applicabile, in materia di appalti pubblici, aiuti di Stato e altre norme obbligatorie previste dalla normativa nazionale o dalla disciplina nazionale o dalla strategia nazionale.
Articolo 106
Controlli delle domande di aiuto per i programmi operativi
Prima di concedere il pagamento, gli Stati membri eseguono controlli amministrativi su tutte le domande di aiuto nonché controlli in loco a campione.
Articolo 107
Controlli amministrativi delle domande di aiuto per i programmi operativi
1. I controlli amministrativi delle domande di aiuto vertono in particolare sulle seguenti verifiche, se pertinenti:
a)
la relazione annuale o, se del caso, la relazione finale, trasmessa insieme alla domanda, relativa all'esecuzione del programma operativo;
b)
il valore della produzione commercializzata, i contributi al fondo di esercizio e le spese sostenute;
c)
la fornitura dei beni e dei servizi e la veridicità delle spese dichiarate;
d)
la conformità delle azioni eseguite con quelle contenute nel programma operativo approvato; nonché
e)
il rispetto dei limiti e dei massimali finanziari e di altra natura imposti.
2. I pagamenti finanziati nell'ambito del programma operativo sono comprovati da fatture e documenti attestanti l'effettuazione degli stessi. Ove ciò non risulti possibile, tali pagamenti devono essere comprovati da documenti aventi forza probatoria equivalente. Le fatture utilizzate sono intestate all'organizzazione di produttori, all'associazione di organizzazioni di produttori, al gruppo di produttori o alla filiale, secondo il disposto dell'articolo 52, paragrafo 7, oppure, previo consenso dello Stato membro, a uno o più dei rispettivi soci.
Articolo 108
Controlli in loco delle domande di aiuto per i programmi operativi
1. Nell'ambito della verifica delle domande di aiuto di cui all'articolo 70, paragrafo 1, gli Stati membri eseguono controlli in loco delle organizzazioni di produttori in modo da assicurare il rispetto delle condizioni previste per la concessione dell'aiuto o del relativo saldo per l'anno considerato.
I controlli verificano in particolare:
a)
il rispetto dei criteri di riconoscimento per l'anno considerato;
b)
l'utilizzo del fondo di esercizio nell'anno considerato, comprese le spese dichiarate nelle domande di anticipi o di pagamenti parziali; nonché
c)
i controlli di secondo livello per le spese inerenti ai ritiri dal mercato, alla raccolta verde e alla mancata raccolta.
2. I controlli di cui al paragrafo 1 riguardano ogni anno un campione significativo di domande. Il campione rappresenta almeno il 30 % dell'importo totale dell'aiuto negli Stati membri con più di 10 organizzazioni di produttori riconosciute. Negli altri casi, ciascuna organizzazione di produttori è oggetto di una visita almeno una volta ogni tre anni.
Prima del versamento dell'aiuto o del saldo relativo all'ultimo anno del programma operativo, deve essere effettuato almeno un controllo per ogni organizzazione di produttori.
3. I risultati dei controlli in loco sono valutati per determinare se gli eventuali problemi riscontrati abbiano carattere sistematico e comportino quindi un fattore di rischio per altre azioni analoghe, altri beneficiari o altri organismi. La valutazione individua inoltre le cause di tali situazioni e l'esigenza di eventuali esami ulteriori nonché di opportune misure correttive e preventive.
Se dai controlli emergono irregolarità di rilievo in una regione o in parte di essa o presso una determinata organizzazione di produttori, lo Stato membro effettua controlli supplementari nel corso dell'anno e aumenta la percentuale delle domande da controllare l'anno successivo.
4. Lo Stato membro determina le organizzazioni di produttori da controllare sulla base di un'analisi dei rischi.
L'analisi dei rischi tiene conto in particolare dei seguenti elementi:
a)
l'importo dell'aiuto,
b)
le risultanze dei controlli degli anni precedenti,
c)
un elemento casuale e
d)
altri parametri definiti dagli Stati membri, in particolare se le organizzazioni di produttori partecipano ad un programma di assicurazione qualità ufficialmente riconosciuto dagli Stati membri o da organismi di certificazione indipendenti.
Articolo 109
Controlli in loco relativi alle misure dei programmi operativi
1. Mediante i controlli in loco relativi alle misure dei programmi operativi gli Stati membri verificano in particolare:
a)
l'attuazione delle azioni contemplate nel programma operativo;
b)
la coerenza dell'attuazione, effettiva o prevista, dell'azione con l'utilizzazione descritta nel programma operativo approvato;
c)
per un adeguato numero di voci di spesa, la conformità della natura della spesa e dei relativi tempi di esecuzione alle disposizioni comunitarie e al capitolato approvato;
d)
la giustificazione delle spese sostenute mediante documenti contabili o di altra natura; nonché
e)
il valore della produzione commercializzata.
2. Il valore della produzione commercializzata è verificato sulla base dei dati del sistema contabile richiesti a norma del diritto nazionale.
A tal fine, gli Stati membri hanno facoltà di decidere se la dichiarazione del valore della produzione commercializzata debba essere certificata allo stesso modo dei dati contabili richiesti a norma del diritto nazionale.
Il controllo relativo alla dichiarazione del valore della produzione commercializzata può essere eseguito prima che sia presentata la domanda di aiuto corrispondente.
3. Salvo circostanze particolari, il controllo in loco comprende una visita sul luogo di realizzazione dell'azione o, se l'azione non è tangibile, presso il promotore della stessa. In particolare, le azioni realizzate in aziende individuali che rientrano nel campione di cui all'articolo 108, paragrafo 2, formano oggetto di almeno una visita intesa a verificarne l'esecuzione.
Tuttavia, gli Stati membri possono decidere di non effettuare tali visite per operazioni di piccola entità o se ritengono che vi sia un rischio limitato di inadempimento delle condizioni di ammissibilità all'aiuto o di mancata esecuzione dell'operazione. La suddetta decisione, debitamente motivata, forma oggetto di registrazione.
4. Il controllo in loco verte su tutti gli impegni e gli obblighi dell'organizzazione di produttori o dei suoi soci che possono essere verificati al momento del sopralluogo.
5. Possono rientrare nel calcolo della percentuale di controllo fissata all'articolo 108, paragrafo 2, soltanto i controlli che soddisfano tutte le condizioni previste dal presente articolo.
Articolo 110
Controlli di primo livello sulle operazioni di ritiro
1. Gli Stati membri procedono, presso ciascuna organizzazione di produttori, a controlli di primo livello delle operazioni di ritiro, che consistono in un controllo documentale e d'identità, nonché in un controllo materiale, eventualmente a campione, avente ad oggetto il peso dei prodotti ritirati dal mercato, e in un controllo di conformità alle disposizioni dell'articolo 77, secondo le modalità previste dal titolo II, capo II. Il controllo è effettuato successivamente al ricevimento della comunicazione di cui all'articolo 79, paragrafo 1, entro i termini di cui all'articolo 79, paragrafo 2.
2. I controlli di primo livello di cui al paragrafo 1 coprono l'intero quantitativo di prodotti ritirati dal mercato. Al termine del controllo, i prodotti ritirati non destinati alla distribuzione gratuita sono sottoposti a denaturazione o conferiti all'industria di trasformazione sotto la supervisione delle autorità competenti, alle condizioni stabilite dallo Stato membro a norma dell'articolo 81.
Per i prodotti destinati alla distribuzione gratuita, gli Stati membri possono limitare il controllo ad una percentuale inferiore a quella fissata al paragrafo 2 del presente articolo, ma non inferiore al 10 % dei quantitativi interessati durante la campagna di commercializzazione. Il controllo può aver luogo presso l'organizzazione di produttori e/o presso i destinatari dei prodotti. Se dai controlli emergono irregolarità di rilievo, le autorità competenti effettuano controlli supplementari.
Articolo 111
Controlli di secondo livello sulle operazioni di ritiro
1. Nell'ambito dei controlli indicati all'articolo 108, gli Stati membri effettuano controlli di secondo livello.
Gli Stati membri stabiliscono criteri per analizzare e valutare il rischio che una determinata organizzazione di produttori abbia realizzato operazioni di ritiro non conformi alla normativa. Tali criteri tengono conto, tra l'altro, delle constatazioni emerse da precedenti controlli di primo e secondo livello, nonché dell'esistenza di un sistema di assicurazione qualità in seno all'organizzazione di produttori. Sulla base di detti criteri definiscono, per ciascuna organizzazione, una frequenza minima dei controlli di secondo livello.
2. I controlli di cui al paragrafo 1 consistono in controlli in loco presso le organizzazioni di produttori e i destinatari dei prodotti ritirati, intesi ad accertare l'osservanza delle condizioni prescritte per il pagamento dell'aiuto comunitario. I controlli comprendono in particolare:
a)
la verifica della contabilità di magazzino e della contabilità finanziaria che ciascuna organizzazione di produttori che effettui operazioni di ritiro durante la campagna in questione è tenuta a conservare;
b)
la verifica dei quantitativi commercializzati dichiarati nelle domande di pagamento, con particolare riferimento alla contabilità di magazzino e alla contabilità finanziaria, alle fatture e, se necessario, alla loro veridicità, nonché alla corrispondenza tra i dati dichiarati e i dati contabili e/o fiscali delle organizzazioni di produttori interessate;
c)
il controllo della correttezza della contabilità, in particolare la verifica della veridicità delle entrate nette realizzate dalle organizzazioni di produttori e da esse dichiarate nelle domande di pagamento, la proporzionalità delle eventuali spese di ritiro, la verifica delle registrazioni contabili relative alla riscossione da parte delle organizzazioni di produttori dell'aiuto comunitario e all'eventuale trasferimento di una parte di quest'ultimo ai soci, nonché della coerenza tra tali registrazioni; nonché
d)
il controllo della destinazione dei prodotti ritirati dichiarata nella domanda di pagamento nonché dell'eventuale denaturazione, per verificare il rispetto delle disposizioni del presente regolamento da parte delle organizzazioni di produttori e dei destinatari.
3. I controlli di cui al paragrafo 2 sono eseguiti presso le organizzazioni di produttori interessate e i destinatari associati a dette organizzazioni. Ciascun controllo verte su un campione pari ad almeno il 5 % dei quantitativi ritirati dall'organizzazione di produttori nel corso della campagna.
4. La contabilità di magazzino e la contabilità finanziaria di cui al paragrafo 2, lettera a), distinguono, per ciascun prodotto ritirato, i movimenti (espressi in volume):
a)
della produzione conferita dai soci dell'organizzazione di produttori e dai soci di altre organizzazioni di produttori a norma dell'articolo 3, paragrafo 3, lettere b) e c), del regolamento (CE) n. 1182/2007;
b)
delle vendite realizzate dall'organizzazione di produttori, con una ripartizione tra i prodotti condizionati per il mercato del fresco e gli altri tipi di prodotti (comprese le materie prime destinate alla trasformazione); nonché
c)
dei prodotti ritirati dal mercato.
5. I controlli della destinazione dei prodotti di cui al paragrafo 4, lettera c), comprendono in particolare:
a)
un controllo a campione della contabilità specifica che deve essere tenuta dai destinatari e, ove opportuno, della sua corrispondenza con la contabilità imposta dalla legislazione nazionale; e
b)
il controllo del rispetto delle condizioni ambientali applicabili.
6. Se dai controlli di secondo livello emergono irregolarità di rilievo, le autorità competenti approfondiscono tali controlli durante la campagna considerata e intensificano la frequenza dei controlli di secondo livello sulle organizzazioni di produttori interessate (o le relative associazioni) durante la campagna successiva.
Articolo 112
Raccolta verde e mancata raccolta degli ortofrutticoli
1. Prima che venga effettuata un'operazione di raccolta verde, gli Stati membri verificano mediante un controllo in loco che i prodotti non siano danneggiati e che l'appezzamento sia stato coltivato correttamente. Dopo la raccolta verde, gli Stati membri verificano che la raccolta sia completa su tutta la superficie e che i prodotti raccolti siano stati denaturati.
Alla fine del periodo della raccolta, gli Stati membri verificano la fondatezza dell'analisi basata sulla situazione prevedibile del mercato di cui all'articolo 86, paragrafo 2. Analizzano anche le eventuali differenze fra la situazione prevedibile del mercato e quella reale.
2. Prima di un'operazione di mancata raccolta, gli Stati membri verificano mediante un controllo in loco che la superficie sia stata coltivata correttamente, che non abbia già avuto luogo una raccolta parziale e che il prodotto sia ben sviluppato e generalmente di qualità sana, leale e mercantile.
Gli Stati membri si assicurano che la produzione venga denaturata. Se questo non è possibile, essi garantiscono, mediante uno o più sopralluoghi durante la stagione della raccolta, che non si proceda alla raccolta.
3. I paragrafi 1, 2, 3 e 6 dell'articolo 111 si applicano mutatis mutandis.
Articolo 113
Controlli prima dell'approvazione dei piani di riconoscimento dei gruppi di produttori
1. Prima di approvare un piano di riconoscimento di un gruppo di produttori ai sensi dell'articolo 7, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007, gli Stati membri effettuano un controllo in loco della persona giuridica o della sua parte chiaramente definita.
2. Gli Stati membri verificano con tutti i mezzi appropriati, compresi i controlli in loco:
a)
l'esattezza delle informazioni contenute nel piano di riconoscimento;
b)
la coerenza commerciale e la qualità tecnica del piano, la fondatezza delle stime e la programmazione della sua esecuzione;
c)
l'ammissibilità delle azioni e l'ammissibilità e ragionevolezza delle spese proposte; nonché
d)
la conformità delle operazioni oggetto della domanda di sostegno con la pertinente normativa comunitaria e nazionale, in particolare in materia di appalti pubblici, aiuti di Stato, e altre norme obbligatorie previste dalla normativa nazionale o dalla disciplina nazionale o dalla strategia nazionale.
Articolo 114
Controlli delle domande di aiuto dei gruppi di produttori
1. Prima di concedere il pagamento, gli Stati membri eseguono controlli amministrativi su tutte le domande di aiuto presentate dai gruppi di produttori nonché controlli in loco a campione.
2. A seguito della presentazione della domanda di aiuto di cui all'articolo 47, gli Stati membri eseguono controlli in loco sui gruppi di produttori in modo da assicurare il rispetto delle condizioni previste per la concessione dell'aiuto per l'anno considerato.
Detti controlli riguardano in particolare:
a)
il rispetto dei criteri di riconoscimento per l'anno considerato; e
b)
il valore della produzione commercializzata nonché l'attuazione delle misure contenute nel piano di riconoscimento e le spese sostenute.
3. I controlli di cui al paragrafo 2 riguardano ogni anno un campione significativo di domande. Il campione rappresenta almeno il 30 % dell'importo totale dell'aiuto.
Tutti i gruppi di produttori sono controllati almeno una volta ogni cinque anni.
4. Gli articoli 107 e 109 si applicano mutatis mutandis.
Articolo 115
Organizzazioni di produttori transnazionali e associazioni transnazionali di organizzazioni di produttori
1. Lo Stato membro in cui ha sede un'organizzazione di produttori transnazionale o un'associazione transnazionale di organizzazioni di produttori ha competenza generale per l'organizzazione di controlli su tale organizzazione o associazione e, ove necessario, commina sanzioni.
2. Gli altri Stati membri tenuti a prestare la collaborazione amministrativa di cui all'articolo 30, paragrafo 2, lettera c), e all'articolo 37, paragrafo 2, lettera c), effettuano i controlli amministrativi e in loco richiesti dallo Stato membro di cui al paragrafo 1 del presente articolo e gli riferiscono i risultati. Essi rispettano tutte le scadenze fissate dallo Stato membro di cui al paragrafo 1.
3. Le norme vigenti nello Stato membro di cui al paragrafo 1 si applicano nei riguardi dell'organizzazione di produttori, del programma operativo e del fondo di esercizio. Tuttavia, per quanto riguarda le questioni ambientali e fitosanitarie nonché lo smaltimento dei prodotti ritirati, si applicano le norme dello Stato membro in cui ha luogo la produzione.
Sezione 3
Sanzioni
Articolo 116
Inosservanza dei criteri di riconoscimento
1. Gli Stati membri revocano il riconoscimento di un'organizzazione di produttori in caso di inosservanza sostanziale dei criteri di riconoscimento dovuta ad un'azione deliberata o a una negligenza grave commessa da detta organizzazione.
In particolare, gli Stati membri revocano il riconoscimento di un'organizzazione di produttori se l'inosservanza dei criteri di riconoscimento riguarda:
a)
una violazione dei requisiti di cui agli articoli 23 e 25, all'articolo 28, paragrafi 1 e 2, o all'articolo 33, oppure
b)
una situazione in cui il valore della produzione commercializzata scende per due anni consecutivi al di sotto del valore minimo fissato dallo Stato membro ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1182/2007.
Fatte salve eventuali disposizioni orizzontali di diritto nazionale sui periodi di limitazione, la revoca del riconoscimento di cui al presente paragrafo ha effetto a decorrere dalla data in cui le condizioni del riconoscimento non sono più soddisfatte.
2. Nei casi in cui non si applica il paragrafo 1, gli Stati membri sospendono il riconoscimento di un'organizzazione di produttori se l'inosservanza dei criteri di riconoscimento è sostanziale, ma solo temporanea.
Durante il periodo di sospensione non viene erogato alcun aiuto. La sospensione ha effetto a decorrere dal giorno in cui si è svolto il controllo e termina il giorno in cui ha luogo il controllo che accerta il soddisfacimento dei criteri in questione.
Il periodo di sospensione non supera i 12 mesi. Se i criteri in questione non sono ancora soddisfatti dopo 12 mesi, il riconoscimento è revocato.
Gli Stati membri possono effettuare pagamenti dopo la scadenza del termine di cui all'articolo 71 ove necessario ai fini dell'applicazione del presente paragrafo.
3. Negli altri casi di inosservanza dei criteri di riconoscimento, in cui non si applicano i paragrafi 1 e 2, gli Stati membri inviano una lettera di avvertimento con le misure correttive da adottare. Gli Stati membri possono ritardare i pagamenti degli aiuti fino all'adozione delle misure correttive.
La mancata adozione delle misure correttive entro un periodo di 12 mesi è considerata alla stregua dell'inosservanza sostanziale dei criteri e comporta l'applicazione del paragrafo 2.
Articolo 117
Frodi
1. Fatte salve eventuali altre sanzioni che possono essere comminate ai sensi del diritto comunitario e nazionale, gli Stati membri revocano il riconoscimento di un'organizzazione di produttori, di un'associazione di organizzazioni di produttori o di un gruppo di produttori se risulta che abbiano commesso una frode con riguardo agli aiuti contemplati dal regolamento (CE) n. 1182/2007.
2. Gli Stati membri possono sospendere il riconoscimento di un'organizzazione di produttori, di un'associazione di organizzazioni di produttori o di un gruppo di produttori, o sospendere i pagamenti, se tali organismi sono sospettati di aver commesso una frode con riguardo agli aiuti contemplati dal regolamento (CE) n. 1182/2007.
Articolo 118
Gruppi di produttori
1. Gli Stati membri irrogano, mutatis mutandis, le sanzioni di cui agli articoli 116 e/o 119 con riguardo ai piani di riconoscimento.
2. Oltre a quanto stabilito al paragrafo 1, se, al termine del periodo fissato dallo Stato membro a norma dell'articolo 51, paragrafo 4, il gruppo di produttori non è riconosciuto come organizzazione di produttori, lo Stato membro recupera:
a)
il 100 % degli aiuti versati al gruppo di produttori se il mancato ottenimento del riconoscimento è dovuto a un'azione deliberata o a una negligenza grave del gruppo di produttori; oppure
b)
il 50 % degli aiuti versati al gruppo di produttori in tutti gli altri casi.
Articolo 119
Programma operativo
1. I pagamenti sono calcolati in funzione degli importi risultati ammissibili.
2. Lo Stato membro esamina la domanda di aiuto ricevuta dal beneficiario e stabilisce gli importi ammissibili al sostegno. Esso determina:
a)
l'importo a cui il beneficiario avrebbe diritto esclusivamente in base alla domanda di aiuto;
b)
l'importo a cui il beneficiario ha diritto dopo un esame dell'ammissibilità della domanda di aiuto.
3. Se l'importo stabilito ai sensi del paragrafo 2, lettera a), supera l'importo stabilito ai sensi della lettera b) dello stesso paragrafo di più del 3 %, si applica una riduzione all'importo effettivo da versare al beneficiario. L'importo della riduzione corrisponde alla differenza fra l'importo calcolato alla lettera a) e quello calcolato alla lettera b) del paragrafo 2.
Non si applica tuttavia alcuna riduzione se l'organizzazione o il gruppo di produttori è in grado di dimostrare che non è responsabile dell'inserimento dell'importo non ammissibile al beneficio dell'aiuto.
4. I paragrafi 2 e 3 si applicano mutatis mutandis alle spese non ammissibili rilevate durante i controlli in loco.
5. Se il valore della produzione commercializzata è dichiarato e verificato prima della presentazione della domanda di aiuto, si applica una riduzione al valore della produzione commercializzata utilizzato per calcolare gli importi da versare ai sensi dei paragrafi 2 e 3.
6. Se viene accertato che un beneficiario ha reso deliberatamente una falsa dichiarazione, l'operazione è esclusa dal sostegno del programma operativo o del piano di riconoscimento e si procede al recupero degli importi già versati per tale operazione. Il beneficiario è inoltre escluso, per detta operazione, dal beneficio dell'aiuto nell'ambito del programma operativo in questione per l'anno successivo.
Articolo 120
Sanzioni a seguito di controlli di primo livello sulle operazioni di ritiro
Se, a seguito del controllo di cui all'articolo 110, si riscontrano irregolarità con riguardo alle norme di commercializzazione o ai requisiti minimi menzionati all'articolo 77, il beneficiario è tenuto a:
a)
versare una penale equivalente all'importo dell'indennità, calcolata in base ai quantitativi di prodotti ritirati non conformi alle norme di commercializzazione o ai requisiti minimi, se tali quantitativi sono inferiori al 10 % dei quantitativi comunicati a norma dell'articolo 79 per l'operazione di ritiro interessata;
b)
versare una penale equivalente al doppio dell'importo dell'indennità se tali quantitativi sono compresi fra il 10 % e il 25 % dei quantitativi comunicati; oppure
c)
versare una penale equivalente all'importo dell'indennità per l'intero quantitativo comunicato ai sensi dell'articolo 79, se tali quantitativi superano il 25 % del quantitativo comunicato.
Articolo 121
Altre sanzioni applicabili alle organizzazioni di produttori con riguardo alle operazioni di ritiro
1. Le sanzioni di cui all'articolo 119 riguardano gli aiuti richiesti per le operazioni di ritiro come parte integrante delle spese del programma operativo.
2. Le spese per le operazioni di ritiro non sono considerate ammissibili se i prodotti non posti in vendita non sono stati smaltiti come stabilito dallo Stato membro a norma dell'articolo 81, paragrafo 1, oppure se il ritiro o la sua destinazione hanno provocato un impatto ambientale negativo o conseguenze fitosanitarie negative in violazione delle disposizioni adottate in virtù dell'articolo 81, paragrafo 1.
Articolo 122
Sanzioni applicabili ai destinatari dei prodotti ritirati
Se, all'atto dei controlli eseguiti a norma degli articoli 110 e 111, emergono irregolarità imputabili ai destinatari dei prodotti ritirati, si applicano le seguenti sanzioni:
a)
i destinatari non possono più ricevere i prodotti ritirati, e
b)
i destinatari dei prodotti ritirati dal mercato sono tenuti a rimborsare una somma equivalente al valore dei prodotti messi a loro disposizione, maggiorata delle spese di cernita, imballaggio e trasporto, secondo le modalità stabilite dagli Stati membri. In tal caso, l'organizzazione di produttori rimborsa il contributo comunitario.
La sanzione di cui alla lettera a) ha effetto immediato, si applica per almeno una campagna di commercializzazione e può essere prorogata in funzione della gravità dell'irregolarità.
Articolo 123
Raccolta verde e mancata raccolta degli ortofrutticoli
1. Per quanto riguarda la raccolta verde, l'organizzazione di produttori che risulti non aver adempiuto i propri obblighi è tenuta a versare una penale pari all'importo dell'indennità percepita per le superfici sulle quali gli obblighi non sono stati rispettati. Il mancato rispetto degli obblighi comprende fra l'altro i casi in cui:
a)
lo Stato membro accerta, nel corso della verifica di cui all'articolo 112, paragrafo 1, secondo comma, che la raccolta verde non era giustificata in base all'analisi della situazione prevedibile del mercato esistente in quel momento;
b)
la superficie comunicata per la raccolta verde non è ammissibile a tale misura, oppure
c)
la superficie non è stata interamente sottoposta a raccolta o la produzione non è stata denaturata.
2. Per quanto riguarda la mancata raccolta, l'organizzazione di produttori che risulti non aver adempiuto i propri obblighi è tenuta a versare una penale pari all'importo dell'indennità percepita per le superfici sulle quali gli obblighi non sono stati rispettati. Il mancato rispetto degli obblighi comprende fra l'altro i casi in cui:
a)
la superficie comunicata per la mancata raccolta non è ammissibile a tale misura;
b)
la raccolta è stata comunque effettuata, in tutto o in parte, oppure
c)
si sono verificati un impatto ambientale negativo o conseguenze fitosanitarie negative di cui l'organizzazione di produttori è responsabile.
3. Le penali di cui ai paragrafi 1 e 2 si aggiungono a un'eventuale riduzione dei pagamenti a norma dell'articolo 119.
Articolo 124
Impossibilità di effettuare un controllo in loco
Le domande di aiuto sono respinte per la parte di spesa corrispondente nel caso in cui non possa essere effettuato un controllo in loco per cause imputabili all'organizzazione di produttori, a un suo socio o a un suo rappresentante.
Articolo 125
Recupero degli aiuti
Gli aiuti indebitamente versati formano oggetto di recupero, con i relativi interessi, presso le organizzazioni di produttori, le associazioni di organizzazioni di produttori, i gruppi di produttori o gli altri operatori interessati. Le norme di cui all'articolo 73 del regolamento (CE) n. 796/2004 (31) si applicano mutatis mutandis.
L'applicazione delle sanzioni amministrative e il recupero degli importi indebitamente versati di cui alla presente sezione non ostano alla comunicazione delle irregolarità alla Commissione a norma del regolamento (CE) n. 1848/2006 della Commissione (32).
Sezione 4
Sorveglianza e valutazione dei programmi operativi e delle strategie nazionali
Articolo 126
Insieme di indicatori comuni di rendimento
1. Le strategie nazionali e i programmi operativi sono sottoposti a sorveglianza e valutazione allo scopo di verificare i progressi compiuti per il conseguimento degli obiettivi fissati per i programmi operativi nonché l'efficienza e l'efficacia in rapporto a tali obiettivi.
2. Il progresso, l'efficienza e l'efficacia sono valutati mediante un insieme di indicatori comuni di rendimento relativi alla situazione iniziale nonché all'esecuzione finanziaria, ai prodotti, ai risultati e all'impatto dei programmi operativi realizzati.
3. L'insieme di indicatori comuni di rendimento figura nell'allegato XIV del presente regolamento.
4. Se uno Stato membro lo ritiene opportuno, la strategia nazionale definisce un insieme limitato di indicatori supplementari specifici per la strategia, che riflettono esigenze, condizioni e obiettivi nazionali e/o regionali propri dei programmi operativi attuati dalle organizzazioni di produttori. Laddove esistono, vengono aggiunti indicatori supplementari relativi agli obiettivi ambientali, che non rientrano nell'insieme di indicatori comuni di rendimento.
Articolo 127
Procedure di sorveglianza e valutazione relative ai programmi operativi
1. Le organizzazioni di produttori garantiscono la sorveglianza e la valutazione dei programmi operativi avvalendosi degli indicatori pertinenti scelti tra gli indicatori comuni di rendimento di cui all'articolo 126 e, ove opportuno, degli indicatori supplementari specificati nella strategia nazionale.
A tal fine essi istituiscono un sistema di raccolta, registrazione e conservazione dei dati utili per la compilazione dei suddetti indicatori.
2. La sorveglianza è intesa a valutare i progressi compiuti per il conseguimento degli obiettivi specifici stabiliti per il programma operativo. Essa è effettuata mediante gli indicatori finanziari, di prodotto e di risultato. Le risultanze della sorveglianza sono intese a:
a)
verificare la qualità dell'esecuzione del programma;
b)
individuare la necessità di adeguamenti o di una revisione del programma operativo allo scopo di conseguire gli obiettivi o di migliorare la gestione, anche finanziaria, dello stesso;
c)
contribuire a soddisfare i requisiti in materia di comunicazione riguardanti l'esecuzione del programma operativo.
Le informazioni relative ai risultati delle attività di sorveglianza sono incluse in tutte le relazioni annuali di cui all'articolo 98, paragrafo 1, che l'organizzazione di produttori è tenuta a trasmettere all'autorità nazionale incaricata della gestione della strategia nazionale.
3. La valutazione si presenta come una relazione di valutazione intermedia distinta.
L'esercizio di valutazione intermedio, che può essere condotto con l'aiuto di un ufficio di consulenza specializzato, è inteso ad esaminare il livello di utilizzazione delle risorse finanziarie e l'efficienza e l'efficacia del programma operativo, nonché a valutare i progressi compiuti in rapporto agli obiettivi generali del programma. A tal fine si utilizzano gli indicatori comuni iniziali, di risultato e, se del caso, di impatto.
Se del caso, l'esercizio di valutazione intermedio comprende una valutazione qualitativa dei risultati e dell'impatto delle azioni ambientali riguardanti:
a)
la prevenzione dell'erosione del suolo;
b)
un uso ridotto e/o più razionale di prodotti fitosanitari;
c)
la protezione degli habitat e della biodiversità; oppure
d)
la tutela del paesaggio.
I risultati dell'esercizio sono utilizzati per:
a)
migliorare la qualità dei programmi operativi gestiti dall'organizzazione di produttori;
b)
individuare la necessità di cambiamenti sostanziali del programma operativo;
c)
contribuire all'adempimento degli obblighi di comunicazione in merito all'esecuzione dei programmi operativi; nonché
d)
trarre insegnamenti utili per migliorare la qualità, l'efficienza e l'efficacia dei futuri programmi operativi gestiti dall'organizzazione di produttori.
L'esercizio di valutazione intermedio è condotto durante il periodo di esecuzione del programma operativo, in modo che i risultati possano essere presi in considerazione per l'elaborazione del programma operativo successivo.
La relazione di valutazione intermedia è allegata alla corrispondente relazione annuale di cui all'articolo 98, paragrafo 1.
Articolo 128
Procedure di sorveglianza e valutazione relative alla strategia nazionale
1. La sorveglianza e la valutazione della strategia nazionale sono effettuate utilizzando gli indicatori pertinenti scelti tra gli indicatori comuni di rendimento di cui all'articolo 126 e, ove opportuno, gli indicatori supplementari specificati nella strategia nazionale.
2. Gli Stati membri istituiscono un sistema di raccolta, registrazione e conservazione dei dati in un formato elettronico idoneo per la compilazione degli indicatori di cui all'articolo 126. A tal fine essi si basano sulle informazioni trasmesse dall'organizzazione di produttori in merito alla sorveglianza e alla valutazione dei programmi operativi.
3. La sorveglianza è permanente ed è intesa a valutare i progressi compiuti per il conseguimento degli obiettivi e dei traguardi stabiliti per i programmi operativi. Essa è effettuata mediante gli indicatori finanziari, di prodotto e di risultato. A tal fine si utilizzano le informazioni contenute nelle relazioni annuali sullo stato di avanzamento trasmesse dall'organizzazione di produttori in merito alla sorveglianza dei programmi operativi. I risultati dell'esercizio di sorveglianza sono utilizzati per:
a)
verificare la qualità dell'esecuzione dei programmi operativi;
b)
individuare la necessità di adeguamenti o di una revisione della strategia nazionale allo scopo di conseguire gli obiettivi per essa stabiliti o di migliorare la gestione della sua attuazione, compresa la gestione finanziaria dei programmi operativi; nonché
c)
contribuire all'adempimento degli obblighi di comunicazione in merito all'esecuzione della strategia nazionale.
4. La valutazione è intesa a verificare i progressi compiuti per il conseguimento degli obiettivi generali della strategia. Essa è effettuata mediante gli indicatori iniziali, di risultato e, se del caso, di impatto. A tal fine si utilizzano i risultati della sorveglianza e della valutazione intermedia dei programmi operativi, esposti nelle relazioni annuali sullo stato di avanzamento e nelle relazioni finali trasmesse dalle organizzazioni di produttori. I risultati dell'esercizio di valutazione sono utilizzati per:
a)
migliorare la qualità della strategia;
b)
individuare la necessità di cambiamenti sostanziali della strategia; e
c)
contribuire all'adempimento degli obblighi di comunicazione in merito all'esecuzione della strategia nazionale.
La valutazione comprende un esercizio di valutazione da eseguire nel 2012, in tempo utile per esporne i risultati in una relazione di valutazione distinta da allegare, nello stesso anno, alla relazione annuale nazionale di cui all'articolo 99, paragrafo 3. La relazione esamina il livello di utilizzazione delle risorse finanziarie nonché l'efficienza e l'efficacia dei programmi operativi eseguiti, oltre a valutare gli effetti e l'impatto di tali programmi in relazione agli obiettivi, ai traguardi e alle finalità stabiliti dalla strategia e, se del caso, agli altri obiettivi fissati all'articolo 9, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007. Il suo scopo è ricavare insegnamenti utili per migliorare la qualità delle future strategie nazionali e, in particolare, individuare possibili carenze nella definizione di obiettivi o misure ammissibili al sostegno o la necessità di definire nuovi strumenti.
CAPO VI
Estensione delle regole ai produttori di una circoscrizione economica
Articolo 129
Comunicazione dell'elenco delle circoscrizioni economiche
La comunicazione dell'elenco delle circoscrizioni economiche di cui all'articolo 14, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1182/2007 contiene tutte le informazioni necessarie per valutare il rispetto delle condizioni stabilite all'articolo 14, paragrafo 2, dello stesso regolamento.
Articolo 130
Comunicazione delle regole vincolanti; rappresentatività
1. Contestualmente alla comunicazione, a norma dell'articolo 15 del regolamento (CE) n. 1182/2007, delle regole che ha reso vincolanti per un particolare prodotto e per una determinata circoscrizione economica, lo Stato membro comunica alla Commissione:
a)
l'organizzazione di produttori o l'associazione di organizzazioni di produttori che ha chiesto l'estensione delle regole;
b)
il numero di produttori aderenti a tale organizzazione o associazione e il numero totale di produttori della circoscrizione economica in questione; tali dati devono riferirsi alla situazione esistente alla data di inoltro della domanda di estensione;
c)
il volume totale della produzione della circoscrizione economica e il volume della produzione commercializzata dall'organizzazione di produttori o dall'associazione durante l'ultima campagna per la quale questi dati sono disponibili;
d)
la data a partire dalla quale le regole estese sono applicate all'organizzazione di produttori o all'associazione interessata; nonché
e)
la data di entrata in vigore dell'estensione e la durata di validità della stessa.
2. Per la determinazione della rappresentatività ai sensi dell'articolo 14, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007, gli Stati membri stabiliscono le condizioni per l'esclusione:
a)
dei produttori la cui produzione è essenzialmente destinata alla vendita diretta al consumatore nell'azienda o nella zona di produzione;
b)
delle vendite dirette di cui alla lettera a);
c)
dei prodotti consegnati per la trasformazione di cui all'articolo 14, paragrafo 4, lettera b), del regolamento (CE) n. 1182/2007, salvo se le regole di cui trattasi si applicano, in tutto o in parte, a tali prodotti.
Articolo 131
Contributo finanziario
Lo Stato membro che decide, conformemente all'articolo 17 del regolamento (CE) n. 1182/2007, che i produttori non aderenti ad un'organizzazione di produttori sono tenuti al pagamento di un contributo finanziario, comunica alla Commissione gli elementi necessari per verificare l'osservanza delle condizioni prescritte nel suddetto articolo. Tali elementi comprendono, in particolare, la base di calcolo del contributo, l'importo unitario, il o i beneficiari, nonché le varie categorie di spese menzionate alle lettere a) e b) dell'articolo 21.
Articolo 132
Estensione di durata superiore a una campagna di commercializzazione
In caso di estensione di durata superiore a una campagna di commercializzazione, gli Stati membri verificano, per ciascuna campagna, che le condizioni di rappresentatitività di cui all'articolo 14, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007 ricorrano per tutto il periodo di validità dell'estensione. Essi revocano l'estensione a decorrere dall'inizio della campagna di commercializzazione successiva se risulta che tali condizioni non sono più soddisfatte. Essi informano immediatamente delle revoche la Commissione, la quale pubblica tali informazioni nei modi che giudica opportuni.
Articolo 133
Vendita di prodotti sull'albero; acquirenti
1. In caso di vendita di prodotti sull'albero da parte di un produttore non aderente ad un'organizzazione di produttori, l'acquirente si considera come produttore dei prodotti in questione ai fini del rispetto delle regole di cui all'allegato I, punto 1, lettere e) ed f), e punto 3, del regolamento (CE) n. 1182/2007.
2. Lo Stato membro interessato può decidere che per l'acquirente responsabile della conduzione della produzione di cui trattasi possano essere rese vincolanti determinate regole, tra quelle elencate nell'allegato I del regolamento (CE) n. 1182/2007, diverse da quelle indicate al paragrafo 1.
TITOLO IV
SCAMBI CON I PAESI TERZI
CAPO I
Titoli di importazione
Articolo 134
Titoli di importazione per le mele
1. L'immissione in libera pratica di mele del codice NC 0808 10 80 è soggetta alla presentazione di un titolo di importazione.
2. Il regolamento (CE) n. 1291/2000 si applica ai titoli di importazione rilasciati ai sensi del presente articolo.
3. Gli importatori possono presentare domande di titoli di importazione alle autorità competenti di qualsiasi Stato membro.
Essi indicano il paese di origine nella casella 8 della domanda di titolo e contrassegnano con una crocetta la parola «sì».
4. All'atto della presentazione della domanda gli importatori costituiscono una cauzione in conformità alle disposizioni contenute nel titolo III del regolamento (CEE) n. 2220/85, a garanzia dell'impegno di importare il prodotto durante il periodo di validità del titolo di importazione. L'importo della cauzione è di 15 EUR/tonnellata.
Salvo casi di forza maggiore, la cauzione è incamerata in tutto o in parte se l'importazione non è effettuata o se è effettuata solo parzialmente entro il periodo di validità del titolo di importazione.
5. Il titolo di importazione è rilasciato immediatamente a qualsiasi interessato che ne faccia richiesta, indipendentemente dal suo luogo di stabilimento nella Comunità.
Nella casella 8 del titolo di importazione è indicato il paese d'origine e la parola «sì» è contrassegnata con una crocetta.
6. Il periodo di validità del titolo è di tre mesi.
Il titolo di importazione è valido unicamente per le importazioni originarie del paese indicato.
7. Gli Stati membri comunicano settimanalmente alla Commissione, entro le ore 12 (ora di Bruxelles) di ogni mercoledì, i quantitativi di mele per i quali sono stati rilasciati titoli di importazione nella settimana precedente, ripartiti per paese terzo di origine.
La comunicazione dei dati suddetti è effettuata mediante il sistema elettronico indicato dalla Commissione.
CAPO II
Dazi all'importazione e regime del prezzo di entrata
Sezione 1
Regime del prezzo di entrata
Articolo 135
Campo di applicazione e definizioni
1. La presente sezione stabilisce le modalità di applicazione dell'articolo 34 del regolamento (CE) n. 1182/2007.
2. Ai fini della presente sezione si intende per:
a)
«partita», la merce presentata sotto la scorta di una dichiarazione di immissione in libera pratica rilasciata solo per prodotti aventi la stessa origine e facenti capo ad un unico codice della nomenclatura combinata;
b)
«importatore», il dichiarante ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 18, del regolamento (CEE) n. 2913/92 (33).
Articolo 136
Comunicazione dei prezzi
1. Per ciascuno dei prodotti e durante i periodi indicati nell'allegato XV, parte A, ogni giorno di mercato gli Stati membri comunicano alla Commissione, entro e non oltre le ore 12 (ora di Bruxelles) del giorno feriale successivo, separatamente per origine:
a)
i prezzi medi rappresentativi dei prodotti importati dai paesi terzi e commercializzati sui mercati d'importazione rappresentativi di cui all'articolo 137, paragrafo 1, nonché i prezzi significativi rilevati su altri mercati per quantitativi ingenti dei prodotti importati, oppure, in mancanza di prezzi sui mercati rappresentativi, i prezzi significativi dei prodotti importati rilevati su altri mercati; e
b)
i quantitativi totali corrispondenti ai prezzi di cui alla lettera a).
Se i quantitativi totali di cui alla lettera b) sono inferiori a una tonnellata, i prezzi corrispondenti non sono comunicati alla Commissione.
2. I prezzi di cui al paragrafo 1, lettera a), vengono rilevati:
a)
per ciascuno dei prodotti elencati nell'allegato XV, parte A;
b)
per l'insieme delle varietà e dei calibri disponibili, e
c)
nella fase importatore/grossista o nella fase grossista/dettagliante se i prezzi nella fase importatore/grossista non sono disponibili.
Essi sono diminuiti dei seguenti importi:
a)
un margine di commercializzazione del 15 % per le piazze di Londra, Milano e Rungis e dell'8 % per le altre piazze, e
b)
delle spese di trasporto e di assicurazione sul territorio doganale della Comunità.
Gli Stati membri possono fissare importi forfettari per le spese di trasporto e di assicurazione che vanno dedotte a norma del secondo comma. Tali importi forfettari e i relativi metodi di calcolo vengono comunicati senza indugio alla Commissione.
3. I prezzi rilevati secondo il disposto del paragrafo 2, se sono constatati nella fase grossista/dettagliante, sono diminuiti dapprima di un importo pari al 9 % per tener conto del margine commerciale del grossista e poi di un importo pari a 0,7245 EUR/100 kg per tener conto delle spese di movimentazione, delle tasse e degli oneri di mercato.
4. Sono considerati rappresentativi:
a)
i prezzi dei prodotti della categoria I, se i quantitativi di questa categoria rappresentano almeno il 50 % dei quantitativi totali commercializzati;
b)
i prezzi dei prodotti della categoria I, completati, ove i prodotti di questa categoria rappresentino meno del 50 % dei quantitativi totali commercializzati, dai prezzi, rilevati tali e quali, dei prodotti della categoria II per un quantitativo che permetta di raggiungere il 50 % dei quantitativi totali commercializzati;
c)
i prezzi, rilevati tali e quali, dei prodotti della categoria II se non sono disponibili prodotti della categoria I, tranne che si decida di applicare loro un coefficiente di adeguamento se, a causa delle condizioni di produzione del paese d'origine, tali prodotti non presentano caratteristiche qualitative sufficienti per poter essere normalmente e tradizionalmente commercializzati nella categoria I.
Il coefficiente di adeguamento di cui alla lettera c) del primo comma si applica ai prezzi previa detrazione degli importi indicati al paragrafo 2.
Articolo 137
Mercati rappresentativi
Gli Stati membri comunicano alla Commissione i giorni di mercato abituali dei mercati elencati nell'allegato XVI che sono considerati mercati rappresentativi.
Articolo 138
Valore forfettario all'importazione
1. Per ciascuno dei prodotti e durante i periodi indicati nella parte A dell'allegato XV, ogni giorno feriale la Commissione calcola, separatamente per origine, un valore forfettario all'importazione pari alla media ponderata dei prezzi rappresentativi di cui all'articolo 136, diminuiti di un importo forfettario di 5 EUR/100 kg nonché dei dazi doganali ad valorem.
2. Se per i prodotti e durante i periodi di applicazione indicati nella parte A dell'allegato XV è fissato un valore forfettario all'importazione a norma della presente sezione, non si applica il prezzo unitario ai sensi dell'articolo 152, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione (34). In tal caso esso è sostituito dal valore forfettario all'importazione di cui al paragrafo 1.
3. Se per un prodotto di una determinata origine non è in vigore alcun valore forfettario all'importazione, si applica la media dei valori forfettari all'importazione in vigore.
4. Durante i periodi di applicazione indicati nella parte A dell'allegato XV, i valori forfettari all'importazione restano in vigore finché non sono modificati. Tuttavia essi non sono più applicabili se per sette giorni di mercato consecutivi non viene comunicato alla Commissione alcun prezzo medio rappresentativo.
Se, in applicazione del precedente comma, non è in vigore nessun valore forfettario all'importazione per un determinato prodotto, il valore forfettario all'importazione applicabile a tale prodotto è pari all'ultima media dei valori forfettari all'importazione.
5. In deroga al paragrafo 1, a partire dal primo giorno dei periodi di applicazione indicati nella parte A dell'allegato XV, se non si è potuto calcolare un valore forfettario all'importazione, non si applica alcun valore forfettario all'importazione.
6. Per la conversione in euro dei prezzi rappresentativi si utilizza il tasso rappresentativo di mercato calcolato per il giorno in questione.
7. La Commissione pubblica, nei modi che giudica opportuni, i valori forfettari all'importazione espressi in euro.
Articolo 139
Base del prezzo di entrata
1. Il prezzo di entrata in base al quale i prodotti elencati nella parte A dell'allegato XV sono classificati nella tariffa doganale delle Comunità europee è pari, a scelta dell'importatore:
a)
al prezzo fob dei prodotti nel paese d'origine, maggiorato delle spese di assicurazione e di trasporto sino alle frontiere del territorio doganale della Comunità, quando tali prezzi e tali spese siano noti alla data della dichiarazione di immissione in libera pratica dei prodotti. Se i prezzi summenzionati superano di oltre l'8 % il valore forfettario applicabile al prodotto al momento dell'immissione in libera pratica, l'importatore deve costituire la cauzione di cui all'articolo 248, paragrafo 1, del regolamento (CEE) n. 2454/93. A tale scopo l'importo del dazio all'importazione a cui i prodotti possono in definitiva essere soggetti corrisponde all'importo del dazio che l'importatore avrebbe dovuto pagare se il prodotto fosse stato classificato in base al valore forfettario; oppure
b)
al valore in dogana calcolato conformemente all'articolo 30, paragrafo 2, lettera c), del regolamento (CEE) n. 2913/92 applicato ai soli prodotti importati di cui trattasi. In tal caso la deduzione dei dazi viene effettuata secondo le modalità previste all'articolo 138, paragrafo 1. In tal caso l'importatore costituisce la cauzione di cui all'articolo 248, paragrafo 1, del regolamento (CEE) n. 2454/93, per un importo pari all'importo del dazio che avrebbe pagato se la classificazione dei prodotti fosse stata effettuata in base al valore forfettario all'importazione applicabile alla partita in questione; oppure
c)
al valore forfettario all'importazione calcolato conformemente all'articolo 138 del presente regolamento.
2. Il prezzo di entrata in base al quale i prodotti elencati nella parte B dell'allegato XV sono classificati nella tariffa doganale delle Comunità europee deve essere pari, a scelta dell'importatore:
a)
al prezzo fob dei prodotti nel paese d'origine, maggiorato delle spese di assicurazione e di trasporto sino alle frontiere del territorio doganale della Comunità, quando tali prezzi e tali spese siano noti alla data della dichiarazione in dogana dei prodotti. Se le autorità doganali ritengono che sia necessaria una cauzione a norma dell'articolo 248 del regolamento (CEE) n. 2454/93, l'importatore deve costituire una cauzione di importo pari all'importo massimo del dazio applicabile al prodotto di cui trattasi; oppure
b)
al valore in dogana calcolato conformemente all'articolo 30, paragrafo 2, lettera c), del regolamento (CEE) n. 2913/92 applicato ai soli prodotti importati di cui trattasi. In tal caso la deduzione dei dazi viene effettuata secondo le modalità previste all'articolo 138, paragrafo 1. In tal caso l'importatore deve costituire la cauzione di cui all'articolo 248 del regolamento (CEE) n. 2454/93, di importo pari all'importo massimo del dazio applicabile al prodotto di cui trattasi.
3. Se il prezzo di entrata è fissato in base al prezzo fob dei prodotti nel paese di origine, il valore in dogana è stabilito in base alla vendita effettuata a tale prezzo.
Se il prezzo di entrata è fissato secondo una delle procedure di cui al paragrafo 1, lettere b) o c), oppure al paragrafo 2, lettera b), il valore in dogana viene stabilito sulla stessa base del prezzo di entrata.
4. L'importatore dispone di un termine di un mese a decorrere dalla vendita dei prodotti di cui trattasi, nel limite di un termine di quattro mesi dalla data di accettazione della dichiarazione di immissione in libera pratica, per fornire la prova che la partita è stata smerciata in condizioni tali da confermare la realtà dei prezzi di cui al paragrafo 1, lettera a), secondo comma, o al paragrafo 2, lettera a), o per determinare il valore in dogana di cui al paragrafo 1, lettera b), e al paragrafo 2, lettera b). In caso di inosservanza di uno dei due termini suddetti la cauzione costituita viene incamerata, fatta salva l'applicazione del paragrafo 5.
La cauzione costituita è svincolata, dietro presentazione alle autorità doganali delle prove riguardanti le condizioni di smercio.
In caso di mancata presentazione di tali prove, la cauzione è incamerata a titolo di pagamento dei dazi d'importazione.
5. Il termine di quattro mesi di cui al paragrafo 4 può essere prorogato dalle autorità competenti per un periodo massimo di tre mesi su richiesta debitamente motivata dell'importatore.
6. Se in occasione di una verifica le autorità competenti constatano che le disposizioni del presente articolo non sono state rispettate, esse riscuotono i dazi dovuti conformemente all'articolo 220 del regolamento (CEE) n. 2913/92. L'importo dei dazi da riscuotere o che rimangono da riscuotere include gli interessi maturati dalla data di immissione della merce in libera pratica alla data della riscossione. Il tasso d'interesse applicato è quello praticato nel diritto nazionale per le operazioni di recupero degli importi dovuti.
Sezione 2
Dazi addizionali all'importazione
Articolo 140
Campo di applicazione e definizioni
1. I dazi addizionali all'importazione di cui all'articolo 35, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007 (di seguito «dazi addizionali») possono essere applicati ai prodotti e nei periodi indicati nell'allegato XVII alle condizioni stabilite nella presente sezione.
2. I livelli limite per i dazi addizionali sono fissati nell'allegato XVII.
Articolo 141
Comunicazione dei volumi
1. Per ciascuno dei prodotti elencati nell'allegato XVII e nei periodi in esso indicati gli Stati membri comunicano alla Commissione i dati relativi ai volumi immessi in libera pratica utilizzando il metodo di sorveglianza delle importazioni preferenziali di cui all'articolo 308 quinquies del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione.
Tale comunicazione ha luogo entro le ore 12 (ora di Bruxelles) ogni mercoledì per i volumi immessi in libera pratica la settimana precedente.
2. Le dichiarazioni di immissione in libera pratica per i prodotti contemplati nella presente sezione che le autorità doganali possono accettare, su richiesta del dichiarante, senza che vi figurino talune indicazioni enumerate nell'allegato 37 del regolamento (CEE) n. 2454/93, contengono, oltre ai dati specificati all'articolo 254 dello stesso regolamento, l'indicazione della massa netta (kg) dei prodotti interessati.
Se, per l'immissione in libera pratica dei prodotti contemplati nella presente sezione, si utilizza la procedura di dichiarazione semplificata di cui all'articolo 260 del regolamento (CEE) n. 2454/93, le dichiarazioni semplificate contengono, oltre agli altri requisiti, l'indicazione della massa netta (kg) dei prodotti.
Se, per l'immissione in libera pratica dei prodotti contemplati nella presente sezione, si utilizza la procedura di domiciliazione di cui all'articolo 263 del regolamento (CEE) n. 2454/93, la comunicazione alle autorità doganali menzionata all'articolo 266, paragrafo 1, dello stesso regolamento contiene tutti i dati necessari per l'identificazione delle merci nonché l'indicazione della massa netta (kg) dei prodotti.
L'articolo 266, paragrafo 2, lettera b), non si applica alle importazioni dei prodotti contemplati nella presente sezione.
Articolo 142
Imposizione di un dazio addizionale
1. Non appena, per uno dei prodotti e per uno dei periodi indicati all'allegato XVII, si constata che i quantitativi immessi in libera pratica superano il livello limite corrispondente, la Commissione impone un dazio addizionale, salvo quando le importazioni non rischiano di perturbare il mercato comunitario o se gli effetti del dazio sarebbero sproporzionati rispetto all'obiettivo perseguito.
2. Il dazio addizionale è imposto sui quantitativi immessi in libera pratica dopo la data di applicazione del dazio suddetto, purché:
a)
la classificazione tariffaria dei prodotti di cui trattasi, effettuata conformemente all'articolo 139, comporti l'applicazione dei dazi specifici all'importazione più elevati applicabili alle importazioni dell'origine in questione;
b)
l'importazione sia effettuata durante il periodo di applicazione del dazio addizionale.
Articolo 143
Importo del dazio addizionale
Il dazio addizionale imposto a norma dell'articolo 142 è pari ad un terzo del dazio doganale applicabile al prodotto considerato in base alla tariffa doganale comune.
Tuttavia, per le importazioni che beneficiano di preferenze tariffarie relative al dazio ad valorem, il dazio addizionale è pari ad un terzo del dazio specifico applicabile al prodotto in questione, in caso di applicazione dell'articolo 142, paragrafo 2.
Articolo 144
Esenzioni dal dazio addizionale
1. Sono esenti dall'applicazione del dazio addizionale:
a)
i prodotti importati nell'ambito dei contingenti tariffari di cui all'allegato VII della nomenclatura combinata;
b)
i prodotti in fase di inoltro nella Comunità a norma del paragrafo 2.
2. Sono considerati prodotti in fase di inoltro nella Comunità i prodotti che:
a)
hanno lasciato il paese di origine prima della decisione di imposizione del dazio addizionale e
b)
sono scortati, dal luogo di carico nel paese di origine sino al luogo di scarico nella Comunità, da un documento di trasporto valido rilasciato prima dell'imposizione del suddetto dazio addizionale.
3. Gli interessati forniscono alle autorità doganali competenti la prova che sono state rispettate le condizioni di cui al paragrafo 2.
Tuttavia, le autorità possono considerare che i prodotti hanno lasciato il paese d'origine prima della data di applicazione del dazio addizionale se è esibito uno dei seguenti documenti:
a)
in caso di trasporto marittimo, la polizza di carico dalla quale risulta che il carico è stato effettuato prima di tale data;
b)
in caso di trasporto per ferrovia, la lettera di vettura accettata dai servizi delle ferrovie del paese di origine prima di tale data;
c)
in caso di trasporto su strada, il contratto di trasporto internazionale di merci su strada o qualsiasi altro documento di transito rilasciato nel paese di origine prima di tale data, se sono rispettate le condizioni stabilite dagli accordi bilaterali o multilaterali conclusi in materia di transito comunitario o di transito comune;
d)
in caso di trasporto aereo, la lettera di vettura aerea dalla quale risulta che la compagnia aerea ha ritirato i prodotti prima di tale data.
TITOLO V
DISPOSIZIONI GENERALI, ABROGATIVE, TRANSITORIE E FINALI
Articolo 145
Controlli
Fatte salve le disposizioni specifiche contenute nel presente regolamento o in altri atti legislativi comunitari, gli Stati membri istituiscono i controlli e i provvedimenti necessari a garantire la corretta applicazione del regolamento (CE) n. 1182/2007 e del presente regolamento. Essi sono effettivi, proporzionati e dissuasivi per assicurare un'adeguata tutela degli interessi finanziari delle Comunità.
Gli Stati membri assicurano che:
a)
tutti i criteri di ammissibilità stabiliti dalla normativa comunitaria o nazionale o dalla disciplina nazionale o dalla strategia nazionale possano essere verificati;
b)
le autorità competenti responsabili dell'esecuzione dei controlli dispongano di personale sufficiente con idonee qualifiche ed esperienza per eseguire efficacemente i controlli; e
c)
siano previsti controlli intesi ad evitare doppi finanziamenti irregolari delle misure previste dal presente regolamento e da altri regimi comunitari o nazionali.
Articolo 146
Sanzioni nazionali
Fatte salve le sanzioni previste dal presente regolamento o dal regolamento (CE) n. 1182/2007, gli Stati membri provvedono a irrogare sanzioni a livello nazionale per irregolarità commesse con riguardo alle disposizioni del presente regolamento e del regolamento (CE) n. 1182/2007; tali sanzioni sono effettive, proporzionate e dissuasive per assicurare un'adeguata tutela degli interessi finanziari delle Comunità.
Articolo 147
Situazioni create artificialmente
Fatte salve le disposizioni specifiche contenute nel presente regolamento o nel regolamento (CE) n. 1182/2007, non sono concessi pagamenti a favore di beneficiari che risultino aver creato artificialmente le condizioni necessarie per ottenere tali pagamenti al fine di trarne un vantaggio contrario agli obiettivi del regime di sostegno.
Articolo 148
Comunicazioni
1. Fatte salve le disposizioni specifiche contenute nel presente regolamento, tutte le comunicazioni che gli Stati membri sono tenuti a trasmettere alla Commissione ai sensi del presente regolamento sono effettuate con i mezzi e nel formato specificati dalla Commissione.
Fatto salvo il paragrafo 3, le comunicazioni effettuate utilizzando mezzi e un formato diversi da quelli specificati possono essere considerate nulle.
2. Fatte salve le disposizioni specifiche contenute nel presente regolamento, gli Stati membri adottano tutte le misure necessarie per garantire il rispetto dei termini per le comunicazioni di cui al presente regolamento.
3. Se uno Stato membro non effettua una comunicazione prevista dal presente regolamento o dal regolamento (CE) n. 1182/2007 o se la comunicazione risulta inesatta, tenuto conto degli elementi obiettivi di cui dispone, la Commissione può sospendere in tutto o in parte i pagamenti mensili di cui all'articolo 14 del regolamento (CE) n. 1290/2005 del Consiglio (35) con riguardo al settore ortofrutticolo fino a quando la comunicazione sia effettuata correttamente.
Articolo 149
Errori palesi
Qualsiasi comunicazione, domanda o richiesta presentata a uno Stato membro ai sensi del presente regolamento o del regolamento (CE) n. 1182/2007, comprese le domande di aiuto, può essere corretta in qualsiasi momento dopo la sua trasmissione in caso di errori palesi riconosciuti dall'autorità competente.
Articolo 150
Forza maggiore e circostanze eccezionali
Se, a norma del presente regolamento o del regolamento (CE) n. 1182/2007, è necessario irrogare una sanzione o revocare un beneficio o un riconoscimento, la sanzione non è irrogata né la revoca è effettuata in casi di forza maggiore o in circostanze eccezionali ai sensi dell'articolo 40, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
I casi di forza maggiore sono tuttavia comunicati all'autorità competente, insieme alle relative prove giudicate soddisfacenti da quest'ultima, entro il termine di dieci giorni lavorativi a decorrere dal momento in cui l'interessato è in grado di farlo.
Articolo 151
Abrogazioni
Sono abrogati i regolamenti (CE) n. 3223/94, (CE) n. 1555/96, (CE) n. 961/1999, (CE) n. 544/2001, (CE) n. 1148/2001, (CE) n. 2590/2001, (CE) n. 1791/2002, (CE) n. 2103/2002, (CE) n. 48/2003, (CE) n. 606/2003, (CE) n. 761/2003, (CE) n. 1432/2003, (CE) n. 1433/2003, (CE) n. 1943/2003, (CE) n. 103/2004, (CE) n. 1557/2004, (CE) n. 179/2006, (CE) n. 430/2006, (CE) n. 431/2006 e (CE) n. 1790/2006.
Tuttavia, i regolamenti abrogati continuano ad applicarsi, se del caso, ai fini dell'applicazione dell'articolo 55, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007.
Articolo 152
Disposizioni transitorie
1. In deroga all'articolo 2 del presente regolamento e unicamente ai fini dell'applicazione dell'articolo 55, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007, per i prodotti elencati all'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2201/96 si applicano le definizioni di campagne di commercializzazione vigenti prima dell'entrata in vigore del presente regolamento.
2. Le modalità per l'approvazione dei programmi operativi presentati nel 2007 sono quelle vigenti immediatamente prima della data di applicazione del presente regolamento.
I programmi operativi che beneficiano delle disposizioni dell'articolo 55, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 1182/2007 possono proseguire fino alla loro scadenza a condizione che rispettino le norme in vigore prima della data di applicazione del presente regolamento.
In deroga agli articoli 66 e 67 del presente regolamento, gli Stati membri adottano le disposizioni necessarie per consentire alle organizzazioni di produttori, non appena possibile dopo l'entrata in vigore del presente regolamento, di modificare i loro programmi operativi ai fini dell'applicazione dell'articolo 55, paragrafo 3, lettere b) e c), del regolamento (CE) n. 1182/2007.
3. Ai fini dell'applicazione dell'articolo 55, paragrafo 6, del regolamento (CE) n. 1182/2007, le norme sulle caratteristiche minime della materia prima consegnata alla trasformazione e sui requisiti qualitativi minimi per i prodotti finiti, che continuano ad applicarsi alle materie prime raccolte nel territorio degli Stati membri che si avvalgono delle disposizioni transitorie di cui all'articolo 68 ter o all'articolo 143 ter quater del regolamento (CE) n. 1782/2003, sono costituite, oltre che dalle pertinenti norme di commercializzazione di cui all'articolo 2 del regolamento (CE) n. 1182/2007, da quelle contenute nei regolamenti della Commissione citati nell'allegato XVIII.
Articolo 153
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2008.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, 21 dicembre 2007