NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2255/2004
ze dne 27. prosince 2004
o důkazu splnění celních formalit při dovoz cukru do třetí země podle článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (1), a zejména na čl. 27 odst. 11 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 27 odst. 5 nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví, že vývozní náhrada pro produkty v odvětví cukru může být rozlišena podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů.
(2)
V článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1327/2004 ze dne 19. července 2004 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2004/05 na stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad bílého cukru (2) se toto rozlišení stanoví prostřednictvím vyloučení některých míst určení. Tatáž místa určení zůstávají vyloučena též na základě čtrnáctidenního, případně měsíčního stanovení náhrady pro vývoz surového bílého cukru, surového cukru v nezpracovaném stavu, sirupů a některých jiných produktů z odvětví cukru podle článků 28 a 30 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3)
V čl. 27 odst. 11 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví, že náhrada je vyplacena, je-li prokázáno, že produkty byly vyvezeny ze Společenství, a v případě rozlišené náhrady, že dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena.
(4)
V článku 16 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (3), jsou uvedeny různé doklady, kterými lze v případě náhrady rozlišené podle místa určení prokázat splnění celních formalit při dovozu do třetí země. Na základě tohoto ustanovení může Komise v některých zvláštních případech, které je třeba určit, rozhodnout, že podle uvedeného článku je dovoz považován za prokázaný po předložení zvláštního dokladu nebo jakýmkoli jiným způsobem.
(5)
V odvětví cukru se vývozní operace běžně řídí FOB smlouvami na londýnském termínovém trhu. Podle nich přebírají kupující ve fázi FOB všechny závazky vyplývající ze smlouvy, včetně závazku prokázat splnění celních formalit, i když není přímým příjemcem náhrady, na níž na základě tohoto prokázání vzniká nárok. Získání tohoto důkazu pro všechna vyvezená množství může v některých třetích zemích způsobovat značné správní potíže, což může značně zpozdit či znemožnit výplatu náhrady za veškerá skutečně vyvezená množství.
(6)
Ve snaze omezit dopady na rovnováhu trhu v odvětví cukru stanovilo nařízení Komise (ES) č. 40/2004 ze dne 9. ledna 2004 o důkazu splnění celních formalit při dovozu cukru do třetích zemí podle článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 (4) alternativní důkazy, které poskytují potřebné záruky k tomu, aby produkty mohly být považovány za dovezené do třetí země.
(7)
I přes blížící se termín 31. prosince 2004, což je poslední den pro používání nařízení (ES) č. 40/2004, přetrvávají správní potíže a jejich dopad na trh, je třeba znovu stanovit alternativní důkazy místa určení pro vývozy uskutečněné ode dne 1. ledna 2005.
(8)
Vzhledem k tomu, že se jedná o odchylující se opatření, měla by se omezit doba jeho používání.
(9)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V případě vývozů prováděných v souladu s článkem 27 nařízení (ES) č. 1260/2001, u kterých vývozce nemůže poskytnout důkazy uvedené v čl. 16 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 800/1999, se odchylně od uvedeného článku 16 považuje dovoz do třetí země za prokázaný při předložení těchto tří dokladů:
a)
kopie přepravního dokladu;
b)
osvědčení o vykládce produktu vydané úřadem příslušné třetí země, úřadem jednoho z členských států usazeným v zemi určení nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společností schválenou v souladu s čl. 16a až 16f nařízení (ES) č. 800/1999, které potvrzuje, že produkt opustil místo vykládky nebo alespoň že, pokud je vydávajícímu úřadu nebo vydávající společnosti známo, nebyly produkty následně naloženy pro účely zpětného vývozu;
c)
bankovní doklad vydaný schválenými zprostředkovateli usazenými ve Společenství, který potvrzuje, že platba odpovídající danému vývozu je připsána na účet vývozce vedený u zprostředkovatelů, nebo odpovídající důkaz o platbě.
2. Pro účely článku 20 nařízení (ES) č. 800/1999 členské státy zohlední ustanovení prvního odstavce tohoto článku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2005.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. prosince 2004.
REGOLAMENTO (CE) N. 2255/2004 DELLA COMMISSIONE
del 27 dicembre 2004
relativo alla prova dell'espletamento delle formalità doganali di importazione di zucchero in un paese terzo di cui all'articolo 16 del regolamento (CE) n. 800/1999
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1260/2001 del Consiglio, del 19 giugno 2001, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dello zucchero (1), in particolare l'articolo 27, paragrafo 11, primo comma, secondo trattino, seconda frase,
considerando quanto segue:
(1)
L'articolo 27, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1260/2001 prevede che la restituzione all'esportazione dei prodotti del settore dello zucchero può essere differenziata secondo le destinazioni quando la situazione del mercato mondiale o le esigenze specifiche di taluni mercati lo rendano necessario.
(2)
L'articolo 1 del regolamento (CE) n. 1327/2004 della Commissione, del 19 luglio 2004, relativo a una gara permanente per la determinazione di prelievi e/o di restituzioni all'esportazione di zucchero bianco nel quadro della campagna di commercializzazione 2004/2005 (2), prevede tale differenziazione mediante esclusione di talune destinazioni. Analogamente, la fissazione mensile o bimensile, secondo i casi, della restituzione all’esportazione di zucchero bianco, di zucchero greggio come tale, di sciroppi e di alcuni altri prodotti del settore dello zucchero, prevista agli articoli 28 e 30 del regolamento (CE) n. 1260/2001, esclude talune destinazioni.
(3)
L'articolo 27, paragrafo 11, primo comma, del regolamento (CE) n. 1260/2001 dispone che la restituzione sia pagata su presentazione della prova che i prodotti sono stati esportati fuori della Comunità e, nel caso di una restituzione differenziata, hanno raggiunto la destinazione indicata sul titolo o un'altra destinazione per cui è stata fissata una restituzione.
(4)
L'articolo 16 del regolamento (CE) n. 800/1999 della Commissione, del 15 aprile 1999, recante modalità comuni di applicazione del regime delle restituzioni all'esportazione per i prodotti agricoli (3), indica i vari documenti che possono costituire la prova dell'espletamento delle formalità doganali di importazione in un paese terzo quando il tasso della restituzione è differenziato secondo la destinazione. Secondo tale disposizione, la Commissione può disporre, in casi specifici da determinarsi, che la prova dell'importazione, di cui all'articolo summenzionato, si consideri costituita se è fornita con un documento particolare o con altro mezzo.
(5)
Nel settore dello zucchero, le operazioni di esportazione formano generalmente oggetto di contratti fob stipulati sul mercato a termine di Londra. Pertanto, gli acquirenti assumono allo stadio fob tutti gli obblighi contrattuali, compreso quello relativo alla prova dell'espletamento delle formalità doganali, senza essere direttamente i beneficiari della restituzione alla quale dà diritto tale prova. Il reperimento di detta prova per la totalità dei quantitativi esportati può implicare considerevoli difficoltà amministrative in taluni paesi, ritardando o ostacolando notevolmente il pagamento della restituzione per l'insieme dei quantitativi effettivamente esportati.
(6)
Per limitarne le conseguenze sull’equilibrio del mercato saccarifero, il regolamento (CE) n. 40/2004 della Commissione, del 9 gennaio 2004, relativo alla prova dell'espletamento delle formalità doganali d'importazione di zucchero in un paese terzo di cui all'articolo 16 del regolamento (CE) n. 800/1999 (4), ha stabilito le prove alternative che offrono le garanzie che consentono di considerare il prodotto come importato nel paese terzo.
(7)
Poiché all’approssimarsi del termine del 31 dicembre 2004, data di fine applicazione del regolamento (CE) n. 40/2004, si constata una persistenza delle difficoltà amministrative e delle loro conseguenze sul mercato, è opportuno stabilire nuovamente le prove di destinazione alternative per le esportazioni effettuate dal 1o gennaio 2005.
(8)
Trattandosi di una misura derogatoria, occorre limitarne la durata di applicazione.
(9)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per lo zucchero,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. Per le esportazioni effettuate a norma dell'articolo 27 del regolamento (CE) n. 1260/2001 e per le quali l'esportatore non può fornire le prove di cui all'articolo 16, paragrafi 1 e 2, del regolamento (CE) n. 800/1999, in deroga al medesimo articolo 16, il prodotto si considera importato in un paese terzo dietro presentazione dei seguenti tre documenti:
a)
copia del documento di trasporto;
b)
attestato di scarico del prodotto, rilasciato da un servizio ufficiale del paese terzo di cui trattasi o dai servizi ufficiali di uno Stato membro, stabiliti nel paese di destinazione, o da una società di sorveglianza internazionale riconosciuta conformemente agli articoli da 16 bis a 16 septies del regolamento (CE) n. 800/1999, che certifichi che il prodotto ha lasciato il luogo di scarico o almeno che, a quanto consta, il prodotto non è stato nuovamente caricato ai fini della riesportazione;
c)
documento bancario rilasciato da intermediari riconosciuti, stabiliti nella Comunità, attestante che il pagamento corrispondente all'esportazione considerata è stato accreditato sul conto dell'esportatore, aperto presso di essi, ovvero la prova del pagamento.
2. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 20 del regolamento (CE) n. 800/1999, gli Stati membri tengono conto delle disposizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il 1o gennaio 2005.
Esso si applica fino al 31 dicembre 2005.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 27 dicembre 2004.