Směrnice Rady
ze dne 16. června 1975
o nakládání s odpadními oleji
(75/439/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi ustanoveními o nakládání s odpadními oleji, která se v různých členských státech již uplatňují nebo se připravují, mohou způsobit nerovné podmínky hospodářské soutěže, a tím může být přímo ovlivněno fungování společného trhu; je tudíž nezbytné sblížit v souladu s článkem 100 Smlouvy právní předpisy v této oblasti;
vzhledem k tomu, že se zdá, že toto sbližování právních předpisů musí být doprovázeno akcí Společenství, aby mohlo být jednoho z cílů Společenství v oblasti ochrany životního prostředí dosaženo rozsáhlejším nařízením; že by měla být za tímto účelem stanovena určitá konkrétní ustanovení; že by se měla uplatňovat ustanovení článku 235 Smlouvy, jelikož Smlouva nestanoví pravomoci požadované k tomuto účelu;
vzhledem k tomu, že jedním ze základních cílů všech ustanovení o nakládání s odpadními oleji by měla být ochrana životního prostředí před škodlivými účinky způsobenými vypouštěním, uložením nebo úpravou těchto olejů;
vzhledem k tomu, že recyklace odpadních olejů může přispívat k politice zásobování palivy;
vzhledem k tomu, že akční program Evropských společenství pro životní prostředí [3] podtrhuje význam problémů nakládání s odpadními oleji bez škodlivých účinků na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že se ve Společenství zvýšilo množství odpadních olejů a zejména emulzí;
vzhledem k tomu, že by se na všechny výrobky, včetně výrobků, které jsou z oleje složeny pouze částečně, měl uplatňovat účinný a vnitřně propojený systém úpravy odpadních olejů, který nevytvoří ani překážky pro vnitřní trh v rámci Společenství, ani neovlivní hospodářskou soutěž, a tento systém by měl stanovit jejich bezpečnou úpravu za hospodářsky uspokojivých podmínek;
vzhledem k tomu, že takový systém by měl regulovat úpravu, vypouštění, ukládání a sběr odpadních olejů a stanovit systém vydávání povolení podnikům, které takové oleje sbírají a nakládají s nimi, povinný sběr takových olejů nebo nakládání s nimi v určitých případech a vhodné kontrolní postupy;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy určité podniky jsou povinny sbírat odpadní oleje nebo s nimi nakládat, by měly být možné náhrady té části jejich nákladů, která se sběrem olejů nebo nakládáním s nimi souvisí a která není kryta jejich ziskem, a že tyto náhrady mohou být financovány mimo jiné příspěvky na prvotní nebo regenerované oleje,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se výrazem "odpadní oleje" rozumí polokapalný nebo kapalný použitý produkt, který zcela nebočástečně obsahuje minerální nebo syntetický olej, včetně olejových zbytků z nádrží, směsí oleje a vody a emulsí.
Článek 2
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění bezpečného sběru odpadních olejů a nakládání s nimi.
Článek 3
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění, že nakládání s odpadními oleji bude pokud možno prováděno recyklací (regenerací nebo spalováním kromě spalování za účelem rozkladu).
Článek 4
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění zákazu:
1. jakéhokoli vypouštění odpadních olejů do vnitřních povrchových vod, podzemních vod, pobřežních vod a odvodňovacích systémů;
2. jakéhokoli uložení nebo vypouštění odpadních olejů škodlivých pro půdu a jakéhokoli neřízeného vypouštění zbytků vzniklých při zpracování odpadních olejů;
3. jakéhokoli zpracování odpadních olejů, které způsobuje znečištění ovzduší přesahující úroveň předepsanou stávajícími ustanoveními.
Článek 5
Pokud není možné cílů vymezených v článcích 2, 3 a 4 dosáhnout jinak, přijmou členské státy opatření nezbytná pro zajištění, že sběr produktů, které jim předávají držitelé, nebo nakládání s nimi bude provádět jeden nebo více podniků v zóně, kterou jim přidělí příslušné orgány.
Článek 6
Za účelem dosažení souladu s opatřeními přijatými podle článku 4 musí každý podnik, který nakládá s odpadními oleji, obdržet povolení.
Toto povolení udělují v případě potřeby příslušné orgány po přezkoumání zařízení. Tyto orgány mohou ukládat podmínky, které si vyžádá stav technického rozvoje.
Článek 7
Pokud osoba, která má v držení odpadní oleje, není schopna splnit opatření přijatá podle článku 4, musí dát oleje k dispozici k nakládání podniku či podnikům podle článku 5.
Článek 8
Držitelé určitého množství odpadních olejů, které obsahují nečistoty nad rámec určitých procent, musí s takovými oleji manipulovat a skladovat je odděleně.
Příslušné orgány stanoví množství a procenta ve smyslu prvního pododstavce, které se mohou u jednotlivých skupin výrobků lišit.
Článek 9
Podniky, které sbírají odpadní oleje nebo s nimi nakládají, provádějí tyto činnosti takovým způsobem, aby nehrozilo znečištění vody, ovzduší či půdy.
Článek 10
Provozovna, která ročně vyrábí a sbírá více než dané množství odpadních olejů stanovené každým členským státem, maximálně však 500 litrů, nebo s nimi jinak nakládá, musí:
- vést záznamy o množství, kvalitě, původu a umístění takových olejů a o jejich odeslání a přijetí, včetně dat takového odeslání a přijetí, nebo
- na žádost takové informace sdělovat příslušným orgánům.
Členské státy jsou oprávněny stanovit množství odpadních olejů podle prvního pododstavce z hlediska ekvivalentního množství prvotního oleje, které se vypočítá podle přiměřeného faktoru přepočtu.
Článek 11
Každý podnik, který nakládá s odpadními oleji, musí příslušným orgánům na žádost poskytovat všechny informace o nakládání s takovými odpadními oleji nebo jejich zbytky nebo o jejich ukládání.
Článek 12
Příslušné orgány provádějí pravidelnou kontrolu podniků ve smyslu článku 6, zejména pokud jde o plnění podmínek jejich povolení.
Článek 13
Jako kompenzace v souvislosti s povinnostmi, které členské státy ukládají podle článku 5, mohou být podnikům, které sbírají odpadní oleje nebo s nimi nakládají, udělovány náhrady za poskytované služby. Tyto náhrady nesmějí překročit roční nepokryté náklady, které podnik s přihlédnutím k přiměřenému zisku ve skutečnosti zaznamená.
Výše takových náhrad nesmí významnou měrou narušit hospodářskou soutěž ani nesmí dát popud ke vzniku umělých modelů obchodování s danými produkty.
Článek 14
Náhrady mohou být mimo jiné financovány formou poplatků uvalených na produkty, které jsou po použití přeměněny na odpadní oleje, nebo na odpadní oleje.
Financování náhrad musí probíhat v souladu se zásadou "znečišťovatel platí".
Článek 15
Každý členský stát sděluje pravidelně Komisi informace o svých odborných technických znalostech a získaných zkušenostech a výsledcích dosažených uplatňováním opatření přijatých v souladu s touto směrnicí.
Komise zasílá celkový souhrn těchto informací členským státům.
Článek 16
Každé tři roky vypracují členské státy zprávu o stavu nakládání s odpadními oleji ve svých zemích a zašlou ji Komisi.
Článek 17
Členské státy provedou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 24 měsíců po jejím oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 18
Opatření přijatá členskými státy podle této směrnice mohou být postupně uplatňována na podniky uvedené v článku 6, které existují v době oznámení této směrnice, do čtyř let od uvedeného oznámení.
Článek 19
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 20
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 16. června 1975.
++++
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO
del 16 giugno 1975
concernente l ' eliminazione degli oli usati
( 75/439/CEE )
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE ,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea , in particolare gli articoli 100 e 235 ,
vista la proposta della Commissione ,
visto il parere del Parlamento europeo ( 1 ) ,
visto il parere del Comitato economico e sociale ( 2 ) ,
considerando che una disparità tra le disposizioni in applicazione o in preparazione nei vari Stati membri per ciò che concerne l ' eliminazione degli oli usati può creare disuguaglianza nelle condizioni di concorrenza e avere perciò un ' incidenza diretta sul funzionamento del mercato comune ; che è quindi necessario procedere , in questo settore , al ravvicinamento delle legislazioni previsto dall ' articolo 100 del trattato ;
considerando che appare necessario che tale ravvicinamento delle legislazioni sia accompagnato da un ' azione della Comunità per raggiungere con una più ampia regolamentazione uno degli obiettivi della Comunità nel settore della protezione dell ' ambiente ; che occorre quindi prevedere a tal fine talune disposizioni specifiche ; che , non essendo stati previsti dal trattato i poteri d ' azione necessari a tal fine , occore fare ricorso all ' articolo 235 del trattato ;
considerando che ogni regolamento in materia di eliminazione degli oli usati deve avere fra i suoi obiettivi principali la protezione dell ' ambiente contro gli effetti nocivi dello scarico , del deposito o del trattamento di detti oli ;
considerando che la riutilizzazione degli oli usati può contribuire ad una politica d ' approvvigionamento di combustibili ;
considerando che il programma d ' azione delle Comunità europee in materia ambientale ( 3 ) sottolinea l ' importanza del problema dell ' eliminazione degli oli usati senza conseguenze nocive per l ' ambiente ;
considerando che le quantità di oli usati , ed in particolare delle emulsioni , sono aumentate nella Comunità ;
considerando che un sistema efficace e coerente di trattamento di questi oli , tale da non ostacolare gli scambi intracomunitari e da non alterare le condizioni di concorrenza , dovrebbe essere applicato a tutti questi prodotti , compresi quelli composti soltanto in parte di olio , e prevederne il trattamento innocuo a condizioni economicamente soddisfacenti ;
considerando che un tale sistema dovrebbe regolare il trattamento , lo scarico , il deposito e la raccolta degli oli usati e prevedere un meccanismo di autorizzazione delle imprese che eliminano tali oli , nonché , in taluni casi , la raccolta e/o l ' eliminazione obbligatoria di questi oli e le idonee procedure di controllo ;
considerando che , qualora determinate imprese fossero tenute a procedere alla raccolta e/o all ' eliminazione degli oli usati , la parte delle spese da esse sostenute e non coperte dalle loro entrate dovrebbe poter essere compensata da indennità che possono tra l ' altro , essere finanziate da una tassa sugli oli nuovi o rigenerati ,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA :
Articolo 1
Nell ' applicazione della presente direttiva , per oli usati si intende qualsiasi prodotto usato , fluido o liquido , composto interamente o parzialmente di olio minerale o sintetico , compresi i residui oleosi di cisterne , i miscugli di acqua e olio e le emulsioni .
Articolo 2
Gli Stati membri adottano le misure necessarie per garantire la raccolta e l ' eliminazione innocua degli oli usati .
Articolo 3
Gli Stati membri adottano le misure necessarie affinché , per quanto possibile , l ' eliminazione degli oli usati avvenga mediante riutilizzazione ( rigenerazione e/o combustione a scopi diversi dalla distruzione ) .
Articolo 4
Gli Stati membri adottano le misure necessarie affinché siano vietati :
1 . qualsiasi scarico degli oli usati nelle acque interne di superficie , nelle acque sotterranee , nelle acque costiere e nelle canalizzazioni ;
2 . qualsiasi deposito e/o scarico di oli usati che abbiano effetti nocivi per il suolo , come pure qualsiasi scarico incontrollato di residui risultanti dalla trasformazione di oli usati ;
3 . qualsiasi trattamento di oli usati che provochi un inquinamento dell ' aria superiore al livello fissato dalle disposizioni vigenti .
Articolo 5
Qualora gli obiettivi previsti negli articoli 2 , 3 e 4 non possano essere conseguiti diversamente , gli Stati membri adottano tutte le misure necessarie , affinché una o più imprese effettuino la raccolta e/o l ' eliminazione dei prodotti offerti dai detentori , eventualmente nella zona loro assegnata dall ' amministrazione competente .
Articolo 6
In osservanza delle misure previste dall ' articolo 4 , le imprese che eliminano gli oli usati debbono ottenere un ' autorizzazione .
Tale autorizzazione è concessa dall ' amministrazione competente , previo esame degli impianti , ove necessaria ; essa impone le condizioni richieste dai progressi della tecnica .
Articolo 7
Chiunque detenga oli usati , se non è in grado di rispettare le misure indicate nell ' articolo 4 , deve tenerli a disposizione di una o delle imprese di cui all ' articolo 5 .
Articolo 8
I detentori di determinate quantità di oli usati contenenti impurità che superino determinate percentuali , debbono raccoglierli e immagazzinarli separatamente .
Le autorità competenti stabiliranno , eventualmente per categoria di prodotti , le quantità e le percentuali di cui al primo comma .
Articolo 9
Le imprese che raccolgono e/o eliminano gli oli usati debbono svolgere tali operazioni in modo da evitare conseguenze dannose all ' acqua , all ' aria o al suolo .
Articolo 10
Gli stabilimenti che producono , raccolgono e/o eliminano una quantità di olio usato maggiore di quella da determinarsi da ogni Stato membro in misura comunque non superiore a « 500 litri all ' anno » , devono :
- tenere un registro contenente indicazioni sui quantitativi , sulla qualità , sull ' origine , sull ' ubicazione nonché sulla cessione e sul ricevimento , specificando in particolare la data di questi ultimi
e/o
- notificare tali informazioni all ' amministrazione competente , a richiesta di quest ' ultima .
Gli Stati membri sono autorizzati a determinare , in conformità del primo comma , la quantità degli oli usati , in funzione dell ' equivalente in olio nuovo calcolato secondo un ragionevole coefficiente di conversione .
Articolo 11
Ogni impresa che elimina oli usati deve comunicare alle autorità competenti , a loro richiesta , qualsiasi informazione riguardante l ' eliminazione o il deposito di oli usati oppure dei loro residui .
Articolo 12
Le imprese di cui all ' articolo 6 sono controllate periodicamente dall ' amministrazione competente , soprattutto per quanto riguarda l ' osservanza delle condizioni di autorizzazione .
Articolo 13
Quale contropartita degli obblighi che gli Stati membri impongono alle imprese di raccolta e/o di eliminazione , ai sensi dell ' articolo 5 , queste ultime possono beneficiare di indennità per i servizi resi . Queste indennità non devono superare le spese annuali delle imprese non coperte ed effettivamente accertate , tenuto conto di un ragionevole utile .
L ' importo di tali indennità non deve creare distorsioni di concorrenza di un certo rilievo né correnti artificiali di scambi di prodotti .
Articolo 14
Le indennità possono essere tra l ' altro finanziate mediante una tassa riscossa sui prodotti che , dopo la loro utilizzazione , sono trasformati in oli usati , o sugli oli usati .
Il finanziamento delle indennità deve essere conforme al principio di « chi inquina paga » .
Articolo 15
Ciascuno Stato membro comunica periodicamente alla Commissione le proprie conoscenze tecniche nonché l ' esperienza ed i risultati che derivano dall ' applicazione delle disposizioni adottate in virtù della presente direttiva .
La Commissione trasmette agli Stati membri un resoconto generale di tali informazioni .
Articolo 16
Gli Stati membri redigono ogni tre anni una relazione sulla situazione dell ' eliminazione degli oli usati nei loro paesi e la trasmettono alla Commissione .
Articolo 17
Gli Stati membri mettono in vigore le misure necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro 24 mesi a decorrere dalla sua notifica e ne informano immediatamente la Commissione .
Articolo 18
Le disposizioni adottate dagli Stati membri in virtù della presente direttiva possono essere applicate progressivamente alle imprese di cui all ' articolo 6 , esistenti al momento della notifica di questa direttiva , nel termine di quattro anni a decorrere da tale notifica .
Articolo 19
Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva .
Articolo 20
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva .
Fatto a Lussemburgo , addì 16 giugno 1975 .