ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. června 2008
o státní podpoře C 41/05 poskytované Maďarskou republikou v rámci dlouhodobých dohod o prodeji elektřiny
(oznámeno pod číslem K(2008) 2223)
(Pouze maďarské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2009/609/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1, písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly připomínky (1),
1. POSTUP
(1)
Maďarské orgány ve svém dopise ze dne 31. března 2004 zaevidovaném téhož dne informovaly Komisi o vládním nařízení (2) číslo 183/2002 (23.VIII.) v souladu s postupem řízení („prozatímní řízení“) podle přílohy IV odst. 3 pododst. 1 písm. c) Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky k Evropské unii. Oznámené vládní nařízení upravuje kompenzační systém nákladů, které nese držitel licence pro velkoobchod s elektřinou pro spotřebitele, jehož vlastníkem je stát, společnost „Magyar Villamos Művek Zrt.“ (dále: MVM). Komise toto oznámení zaznamenala do evidence pod jednacím číslem státní podpory HU 1/2004.
(2)
V souvislosti s opatřením došlo několikrát k výměně oficiálních dopisů mezi maďarskými orgány a Komisí (3). Komise obdržela připomínky i od třetích stran (4). V průběhu přechodného řízení Komise zjistila, že maďarský trh velkoobchodu s elektřinou je v podstatě postaven na dlouhodobých kupních dohodách o elektřině (dále: DDD) uzavřených mezi MVM a jistými výrobci elektřiny. Na základě informací, které byly v té době k dispozici, Komise pojala podezření, že DDD obsahují protiprávní elementy státní podpory.
(3)
Maďarské orgány ve svém dopise ze dne 13. dubna 2005, zaevidovaném dne 15. dubna 2005 odvolaly oznámení týkající se vládního nařízení č. 183/2002. Komise dne 4. května 2005 v souladu s nařízením Rady ES č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (5) (dále: nařízení o postupu) - na vlastní podnět - zaznamenala do evidence věc státní podpory vztahující se na DDD (číslo jednací: NN 49/05).
(4)
Komise ve svém dopise ze dne 24. května 2005 (D/54013) požádala maďarské orgány o poskytnutí dalších informací. Odpověď maďarských orgánů ze dne 20. července 2005 zaznamenala Komise do evidence dne 25. července 2005. Maďarské orgány poskytly další informace ve svém dopise ze dne 28. září 2005, zaznamenaném do evidence dne 30. září 2005.
(5)
Komise ve svém dopise ze dne 9. listopadu 2005 informovala Maďarskou republiku o svém rozhodnutí, že v souvislosti s DDD zahájí řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES, (dále: rozhodnutí o zahájení řízení). Toto rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (6).
(6)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila pochybnosti v souvislosti se slučitelností DDD se společným trhem. Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek.
(7)
Poté, co Komise přijala žádost (7) o prodloužení termínu pro předložení připomínek, podala Maďarská republika dne 31. ledna 2006 své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení. Komise tyto dne 1. února 2006 zaznamenala do evidence.
(8)
Následně po podání mnohých žádostí (8) předložených za účelem prodloužení lhůty pro podání připomínek, které byly Komisí přijaty, Komise připomínky doručené od třetích stran zaznamenala do evidence v následující dny: připomínky podané společností MVM dne 11. ledna 2006, připomínky podané třetí stranou, která si nepřála být jmenována, dne 20. ledna 2006, připomínky ze strany společnosti „Mátrai Erőmű Rt.“ dne 20. ledna 2006 a 6. března 2006, připomínky podané ze strany […] dne 10. února 2006, připomínky ze strany „AES-Tisza Erőmű Kft.“ dne 13. a 14. února 2006, připomínky podané ze strany […] dne 13. února 2006, připomínky podané ze strany společnosti „Electrabel S.A.“ a „Dunamenti Erőmű Rt.“ jako dceřinné společnosti dne 14. února 2006, připomínky podané společností „Budapesti Erőmű Rt.“ dne 21. února 2006 a připomínky společnosti „Csepeli Áramtermelő Kft.“ dne 21. února 2006.
(9)
Poté, co maďarské orgány potvrdily, že informace (10) poskytnuté v rámci tohoto řízení třetí stranou budou spravovány důvěrně, Komise výše uvedené připomínky odeslala Maďarské republice ve svém dopise ze dne 25. dubna 2006.
(10)
Maďarské orgány předložily první část svých poznámek týkajících se připomínek třetích stran v dopise ze dne 28. června 2006, zaevidovaném dne 29. června 2006, druhou část pak v dopise ze dne 24. července 2006, zaevidovaném dne 25. července 2006.
(11)
V souvislosti s plánovanými změnami právních předpisů týkajících se maďarského odvětví energetiky členka Komise N. Kroes ve svém dopise ze dne 17. října 2006 adresovaném panu ministrovi Kóka požádala maďarskou vládu, aby v rámci nových právních předpisů v souladu s právními předpisy Unie byly vyřešeny otázky týkající se DDD a veškerých potencionálních kompenzačních opatření.
(12)
Společnost „AES-Tisza“ předložila dne 19. prosince 2006 další připomínky, kdy formulovala námitky vůči několika aspektům postupu Komise.
(13)
V dopise ze dne 21. listopadu 2006, zaevidovaném dne 23. listopadu 2006, a dále v dopise ze dne 15. ledna 2007 zaevidovaném téhož dne, dále na setkáních s Komisí uskutečněných dne 18. prosince 2006 a dne 8. března 2007 maďarské orgány potvrdily svůj záměr provést v souvislosti s liberalizací odvětví energetiky změny v právních předpisech, aby tak současně došlo ke změně stávající situace na trhu velkoobchodu s elektřinou.
(14)
Komise dne 23. dubna 2007 požádala o poskytnutí dalších informací. Maďarská republika odeslala svou odpověď na tento požadavek dne 5. června 2007 a dne 6. srpna 2007 tuto odpověď doplnila dalšími informacemi.
(15)
Dne 4. května 2007 maďarské orgány informovaly Komisi, že byla vytvořena pracovní komise za účelem uskutečnění jednání se všemi příslušnými výrobci, jejichž tématem je zrušení nebo provedení významných změn DDD. V této návaznosti vláda dne 11. května 2007 přijala rozhodnutí (11) č. 2080/2007 (V.11.) pojednávající o urovnání dlouhodobých smluv uzavřených v průmyslovém odvětví elektrické energie, ve kterém vláda ustanovuje pracovní komisi řízenou úřadem ministerského předsedy v zájmu toho, aby byla situace DDD neprodleně vyřešena v souladu s pravidly EU vztahujícími se na státní podpory, dále nařizuje zahájení oficiálních jednání o tomto tématu s příslušnými výrobci elektřiny. Maďarské orgány ve svém dopise ze dne 3. července 2007 poskytly Komisi informace o výsledku prvního jednání uskutečněného v červnu roku 2007.
(16)
Nový zákon o elektrické energii (12) související s liberalizačním procesem byl zveřejněn dne 2. července 2007, v účinnost vstoupil částečně dne 15. října 2007, částečně pak 1. ledna 2008. Maďarské orgány ve svém dopise ze dne 25. července 2007 informovaly Komisi o výsledcích dosažených v souvislosti s otevřením maďarského trhu s elektrickou energií prostřednictvím nového zákona. Nový zákon však neprovedl změny týkající se DDD uzavřených mezi společností MVM a výrobci elektřiny vyjmenovanými v rozhodnutí o zahájení řízení, které tak zůstaly dále v platnosti beze změny.
(17)
Komise ve svém dopise ze dne 26. července 2007 odeslala maďarským orgánům další dotazy.
(18)
Dne 7. září 2007 Komise zaevidovala dopis maďarských orgánů, ve kterém tyto požádaly o poskytnutí dalšího času k úspěšnému dokončení jednání vedených s výrobci.
(19)
Dne 24. září a dne 31. října 2007 Komise zaznamenala do evidence odpovědi Maďarské republiky na otázky ze dne 26. července 2007.
(20)
Komise dne 14. prosince 2007 v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 odeslala maďarským orgánům připomenutí, ve kterém uvedla takové otázky, v souvislosti se kterými jsou poskytnuté informace i nadále neúplné. Maďarské orgány reagovaly v dopise ze dne 16. ledna 2008.
(21)
Jelikož společnosti „Dunamenti Erőmű“ a „AES-Tisza Erőmű“ neposkytly požadované informace, maďarské orgány konstatovaly, že nemohou podat úplnou odpověď na otázky Komise.
(22)
V návaznosti na tuto skutečnost Komise dne 15. února 2008 přijala opatření za účelem poskytnutí informací a Maďarskou republiku vyzvala, aby ve lhůtě 15 dnů poskytla údaje uvedené v rozhodnutí.
(23)
Dne 27. února společnost „Dunamenti Erőmű“ odeslala Komisi kopii odpovědí, které podala na otázky maďarských orgánů. V tomto dopise společnost „Dunamenti Erőmű“ uvádí důvody, které jí znemožňují zodpovědět položené otázky. Maďarské orgány odeslaly svou odpověď dne 4. a 13. března 2008. Na výslovnou žádost společnosti „Dunamenti Erőmű“ přiložily maďarské orgány ke své odpovědi dopisy společnosti „Dunamenti Erőmű“ ze dne 14. května 2007, dne 21. srpna 2007, dne 13. září 2007, dne 7. prosince 2007, dne 14. ledna 2008 a 20. února 2008, jejichž adresátem bylo Ministerstvo financí a Energetický úřad Maďarské republiky. Maďarské úřady dříve neodeslaly Komisi kopie těchto dopisů (13), avšak v průběhu řízení začlenily do svých odpovědí na otázky Komise takové informace, které považovaly za relevantní.
(24)
Z odpovědí maďarských orgánů je zřejmé, že společnost „AES-Tisza Erőmű“ jim nepodala žádnou odpověď. Dne 10. března 2008„AES-Tisza Erőmű“ prostřednictvím telefaxu odeslala člence Komise N. Kroes dopis, ve kterém vyjádřila svůj názor, že veškeré údaje požadované Komisí jsou maďarským orgánům již k dispozici.
(25)
Maďarské úřady ve svém dopise ze dne 13. března 2008 postoupily Komisi údaje vztahující se k otázkám zformulovaným v odst. 1 bodech a)-d) kapitoly III nařízení o poskytnutí informací na základě takových údajů, které měly k dispozici. Neposkytly však doplňující informace k otázce zformulované v odst. 1 bodě e) kapitoly III nařízení o poskytnutí informací v souvislosti s investicemi dvou výše uvedených výrobců elektřiny.
(26)
Od zaevidování věci č. HU1/2004 se významná část výměny informací vztahovala na výklad a konkrétní uplatnění sdělení Komise týkajícího se metodiky analýzy státní podpory spojené s převodními náklady (dále jako: „metodika“) (14). Z dokumentů předložených v průběhu řízení bylo zřejmé, že maďarské orgány hodlají zavést systém státní podpory na kompenzaci převodních nákladů, jehož posouzení mohlo být zahrnuto v tomto rozhodnutí. V návaznosti na tuto skutečnost Komise a maďarské orgány v průběhu tohoto řízení projednávaly detaily kompenzačního systému, který by Maďarská republika přijala v zájmu toho, aby tento systém byl v souladu s metodikou.
(27)
Navzdory jednáním technického charakteru týkajících se možných budoucích kompenzačních mechanismů maďarské orgány - do data tohoto rozhodnutí - nepředložily Komisi kompenzační mechanismus schválený vládou. Maďarské orgány ve svém dopise ze dne 13. března 2008 výslovně potvrdily, že v současné době nehodlají výrobcům elektřiny poskytnout kompenzaci převodních nákladů. Výslovně si však vyhradily právo vyplacení takové kompenzace jistým výrobcům elektřiny v pozdější době.
(28)
Komise ve svém dopise ze dne 7. dubna 2008 požádala maďarské orgány o potvrzení některých údajů. Maďarské orgány odeslaly svou odpověď v dopise zaevidovaném dne 22. dubna 2008.
(29)
Maďarské orgány ve svém dopise ze dne 20. května 2008 informovaly Komisi o tom, že DDD společnosti „Paksi Atomerőmű“ byla stranami ukončena s platností ke dni 31. března 2008. Společnosti „Csepeli Áramtermelő Kft.“ a „Pannonpower Holding Rt.“ sice v průběhu dubna roku 2008 podepsaly dohodu o zrušení jejich DDD, avšak vstoupení v platnost těchto dohod závisí v době tohoto rozhodnutí ještě na schválení akcionářů, respektive úvěrových institucí.
(30)
Společnost „Budapesti Erőmű Rt.“ ve svém návrhu podaném dne 3. března 2006, zaevidovaném pod číslem jednacím T-80/06 podala k Soudu prvního stupně námitky vůči rozhodnutí o zahájení řízení. Společnost „Csepeli Áramtermelő Kft.“ dne 6. června 2006 požádala, aby se na podpoření žádosti společnosti „Budapesti Erőmű“ mohla zúčastnit řízení jako intervenovaná strana, k čemuž Soud svým usnesením ze dne 11. března 2008 udělil povolení.
(31)
Kromě toho jsou proti Maďarské republice vedena dvě řízení u mezinárodního arbitrážního soudu, a to před Mezinárodním centrem pro řešení investičních sporů ve Washingtonu (International Centre for Settlement of Investment Disputes, ICSID), která byla zahájena z podnětu výrobců elektřiny […] S.A. a […] - akcionáři maďarských elektráren činných v rámci DDD. Řízení vycházejí z ustanovení pro ochranu investic uvedených ve Smlouvě o energetické chartě.
2. POPIS OPATŘENÍ
(32)
V období od 31. prosince 1991 do 31. prosince 2002 byl maďarský trh s elektřinou soustředěn v okruhu jediného velkoobchodníka pro velkoodběratele, společnosti „Magyar Villamos Művek“ (MVM), („Single Buyer“ aneb model „jediný kupující“). MVM je společnost, jejímž vlastníkem je z 99,9 % stát a jejíž činnost zahrnuje výrobu elektřiny, velkoobchod, přenos a prodej elektřiny. V rámci modelu „jediného kupujícího“ mohly společnosti vyrábějící elektřinu prodávat bezprostředně pouze společnosti MVM (vyjma případů, kdy se této výsady MVM zřekla ve prospěch oblastního poskytovatele elektřiny), a společnost MVM byla jako jediná oprávněna zásobovat elektřinou oblastní poskytovatele elektřiny. Společnost MVM měla na základě zákona o elektrické energii č. XLVIII z roku 1994 (dále jako: I. Zákon o elektrické energii) povinnost zajistit vedle zásady co nejnižších možných nákladů zabezpečení zásobování Maďarska elektřinou.
(33)
Zákon o elektrické energii č. CX z roku 2001 (nahradil I. Zákon o elektrické energii, dále jako: II. Zákon o elektrické energii) vstoupil v platnost dne 1. ledna 2003. Podvojný model maďarského energetického systému zůstal v platnosti do 1. ledna 2008, tzn. tedy do doby, kdy nabyl účinnosti zákon o elektrické energii č. LXXXVI z roku 2007 (dále jako: III. Zákon o elektrické energii, nahradil II. Zákon o elektrické energii). Dle tohoto podvojného modelu existoval sektor spotřebitelský a sektor konkurenční a oprávnění spotřebitelé (jejichž okruh se postupně rozšiřoval) byli oprávněni přestoupit do konkurenčního sektoru. Ve spotřebitelském sektoru zůstala společnost MVM nadále jako jediný velkoobchodník, avšak v sektoru volného trhu se objevili i jiní obchodníci. III. Zákon o elektrické energii zrušil spotřebitelský sektor, avšak v souvislosti se spotřebiteli-domácnostmi a několika obchodními spotřebiteli - jak bylo umožněno druhou směrnicí o elektřině (15) - zachoval všeobecnou poskytovatelskou povinnost.
(34)
I. Zákon o elektrické energii uložil společnosti MVM povinnost zjistit celkové požadavky státu na elektřinu a jednou za dva roky vypracovat Celostátní plán výstavby elektráren. Tento plán musel být předložen ke schválení maďarské vládě a sněmovně.
(35)
Z I. Zákona o elektrické energii a z podání (16) maďarské vlády vyplývá, že v polovině devadesátých let byly nejnaléhavějšími cíli maďarského energetického trhu následující cíle: zabezpečit zásobování energií v Maďarsku při co možná nejnižších nákladech, modernizovat infrastrukturu se zvláštním přihlédnutím k aktuálně platným normám ochrany životního prostředí, dále provést nutnou restrukturalizaci odvětví poskytovatelů elektřiny. V zájmu realizace těchto všeobecných cílů byly nabídnuty dlouhodobé kupní dohody o elektřině takovým zahraničním investorům, kteří se zavázali, že budou investovat do výstavby a modernizace maďarských elektráren. Jednotlivé DDD podepsaly jednak elektrárny, jednak společnost MVM.
(36)
DDD uzavřené mezi MVM a jednotlivými elektrárnami (17) vytvořily vyrovnané výrobní portfolio, které společnosti MVM umožňuje splnit její povinnost týkající se zabezpečení zásobování elektřinou. DDD umožňují společnosti MVM, aby splnila jak požadavek na stálé zatížení (s uhelnými elektrárnami a jadernou elektrárnou), tak požadavek na zatížení ve špičce (s plynovými elektrárnami).
(37)
Ve smyslu DDD jsou výrobci elektřiny povinni odpovídajícím způsobem udržovat a provozovat výrobní jednotky. DDD tak společnosti MVM vytěžují úplnou výrobní kapacitu elektráren (MW) nebo převážnou část této kapacity. Vytěžování kapacity je nezávislé na skutečném využití elektrárny. Kromě vytížené kapacity je MVM povinna od každé elektrárny činné v rámci DDD odkupovat určené minimální (MWh) množství elektřiny (garantovaný odběr).
(38)
Několik DDD obsahuje tzv. „systémové služby“ (18) v případě takových elektráren, které jsou z technického hlediska schopny tyto poskytovat. MVM tyto systémové služby nabízí společnosti MAVIR řídicí soustavu.
(39)
DDD uzavřené v letech 1995-1996 (sedm z deseti kontrolovaných DDD) byly stranami podepsány v rámci přípravy privatizace elektráren. Tyto DDD byly uzavřeny dle vzoru smlouvy, který byl na žádost maďarské vlády vypracován mezinárodní advokátní kanceláří. Podpis těchto DDD nebyl realizován v rámci výběrového řízení. Avšak privatizace elektráren probíhala v rámci výběrového řízení. DDD (podepsané před privatizací) byly součástí privatizačních smluv. Po privatizaci bylo několik takových dohod (především dohody uzavřené s elektrárnou „Mátrai Erőmű“, „Tiszai Erőmű“ a „Dunamenti Erőmű“) stranami částečně modifikováno.
(40)
DDD podepsaná v roce 1997 se společností „Csepeli Áramtermelő Kft.“ byla uzavřena dle poněkud odlišného vzoru smlouvy. Ani uzavření této dohody neproběhlo v rámci výběrového řízení a také souviselo s privatizací elektrárny.
(41)
DDD uzavřená v případě elektrárny „Újpesti Erőmű“ (jedna ze tří elektráren společnosti „Budapesti Erőmű“) byla podepsána se společností „Budapesti Erőmű“ v roce 1997, také bez výběrového řízení.
(42)
Pouze podepsání DDD s elektrárnou „Kispesti Erőmű“ (další, již zastaralá elektrárna společnosti „Budapesti Erőmű“, která byla v té době prakticky v přestavbě) proběhlo po skončení veřejného výběrového řízení v roce 2001.
(43)
V letech 2000-2004 znamenala kapacita vytížená DDD přibližně 80 % z celkového množství spotřeby elektřiny (MW) v Maďarsku. Od roku 2005 až do data tohoto rozhodnutí se tento podíl pohyboval okolo 60-70 %. Zrušením DDD by se tento podíl v období let 2011 až 2024 podle předpokladů postupně snižoval (19).
(44)
V době přistoupení Maďarska k EU (1. květen 2004) bylo stále ještě v platnosti deset DDD z téměř dvaceti dohod podepsaných v letech 1995 až 2001.
(45)
Toto rozhodnutí se vztahuje pouze na DDD, které byly 1. května 2004 v platnosti. Rozhodnutí se tedy nevztahuje na DDD zrušené před tímto datem. Přestože některé DDD byly stranami v průběhu dubna 2008 dobrovolně zrušeny (viz výše odstavec (28) preambule), toto rozhodnutí se vztahuje i na tyto DDD a prověřuje charakter státní podpory, dále slučitelnost se společným trhem v období mezi 1. květnem 2004 a datem jejich zrušení (duben 2008).
(46)
Elektrárny spadající pod účinnost tohoto rozhodnutí a fungující v rámci DDD jsou uvedeny v následující tabulce. Doba trvání DDD uvedená v této tabulce označuje původně stanovenou - vymezenou samotnými DDD - dobu ukončení.
Tabulka 1
Přehled výrobců vázaných DDD, většinových majitelů a doby trvání DDD
Název výrobní společnosti
Skupina většinového majitele
Elektrárna fungující v rámci DDD
Doba trvání DDD
Budapesti Erőmű Rt.
EDF
Kelenföldi Erőmű
1996-2011
Újpesti Erőmű
1997-2021
Kispesti Erőmű
2001-2024
Dunamenti Erőmű Rt.
Electrabel
Dunamenti F bloky
1995-2010
(podepsána v roce 1995, v platnost vstoupila v roce 1996)
Dunamenti G2 blok
1995-2015
(podepsána v roce 1995, v platnost vstoupila v roce 1996)
Mátrai Erőmű Rt.
RWE
Mátrai Erőmű
1995-2022
(původní doba trvání: do 2015, v roce 2005 prodloužena do roku 2022)
AES-Tisza Erőmű Kft.
AES
Tisza II Erőmű
1995-2016
(podepsána v roce 1995, v platnost vstoupila v roce 1996)
(…)
Csepeli Áramtermelő Kft.
ATEL
Csepel II Erőmű
1997-2020
(podepsána v roce 1997, v platnost vstoupila v roce 2000)
Paksi Atomerőmű Rt.
MVM
Paksi Atomerőmű
1995-2017 (20)
(podepsána v roce 1995, v platnost vstoupila v roce 1996)
Pannonpower Holding Rt.
Dalkia
Pécsi Erőmű
1995-2010
(podepsána v roce 1995, v platnost vstoupila v roce 1996)
(47)
V rozhodnutí vlády č. 1074/1995 (4.VIII.) o regulaci cen elektřiny se vláda zavázala, že od 1. ledna 1997 (v tzv. prvním cyklu regulace cen) musí „distribuční a konečná spotřebitelská cena kromě odůvodněných provozních nákladů zahrnovat také 8 % zisk kapitálového poměru“. Tímto vláda elektrárnám fungujícím v rámci dohod DDD zaručovala návratnost kapitálu ve výši 8 %.
(48)
Od 1. ledna 2001 (od počátku druhého cyklu regulace cen) zahrnovaly oficiální ceny návratnost ve výši 9,8 % poměru prostředků elektrárnám. Zvýšení procenta neznamenalo nutně změnu skutečných částek, jelikož se základ dvou záloh návratnosti od sebe odlišoval (základem výpočtu první zálohy je vlastní kapitál, druhé pak hodnota prostředků). Ceny reflektovaly změny inflace.
(49)
Oficiální ceny týkající se elektráren zůstaly v platnosti do 31. prosince 2003.
(50)
V době regulace cen Energetický úřad Maďarské republiky analyzoval strukturu nákladů každé jednotlivé elektrárny a cenu za elektřinu vykupovanou společností MVM stanovil tak, že byla zajištěna výše garantovaného zisku.
(51)
K rejstříku nákladů krytých uvedeným mechanismem stanovení ceny náležely následující hlavní nákladové položky (21):
- stálé (fixní) náklady: amortizace, pojištění, určité stálé náklady na údržbu a provoz, úvěrové úroky, rekultivační náklady, daně, náklady personálního charakteru, náklady na ochranu životního prostředí, v případě jaderné elektrárny platby Ústřednímu nukleárnímu fondu a mimořádné výlohy,
- proměnlivé náklady: náklady na palivo.
(52)
Úlohou Energetického úřadu Maďarské republiky byla kontrola, zda kryté výlohy byly skutečně vzniklé a nutné náklady.
(53)
Oficiální ceny převýšily ceny stanovené v DDD.
(54)
Ceny od 1. ledna 2004 byly stanoveny dle cenového vzorce v DDD. Přesný obsah cenových vzorců byl dohodnut v rámci ročních jednání o cenách uskutečněných mezi MVM a výrobci elektřiny.
(55)
Cenový vzorec DDD sestává z mnoha parametrů, avšak vytvořen je dle stejných principů, jako metodika Energetického úřadu Maďarské republiky uplatňovaná před lednem 2004. Podle podání (22) maďarských orgánů byla příloha DDD stanovující ceny vypracována v souladu s výše odkazovanými vzorci a pojmy uvedenými v rozhodnutí vlády o regulaci ceny elektřiny č. 1074/1995. (Dle podání „smlouva jakoby překlenula vzorce, pojmy uvedené v Rozhodnutí vlády“.) Výsledkem je, že zásady stanovení ceny v DDD - podobně jako mechanismus stanovení oficiálních cen - vycházejí z kategorií odůvodněných nákladů.
(56)
Každá samostatná DDD zahrnuje dva cenové elementy: cenu za kapacitu (nebo cenu za poskytnutí k dispozici) hrazenou za rezervovanou kapacitu (MW), která kryje stálé (fixní) náklady a zisk (kapitálové náklady), dále cenu za energii pokrývající nestálé náklady. Různé DDD stanovují další různé ceny. V závislosti na DDD mohou být stanoveny další ceny, bonus/malus ceny, které podněcují výrobce elektřiny k provozu při co možná nejnižších nákladech, dále takové doplňující ceny, ke kterým je výrobce oprávněn např. pro dodržení rezervy, v případě úpravy harmonogramu údržby na žádost MVM, zvýšení výkonu v době špičky, respektive minimalizace zatížení v době minimálního zatížení, apod. Periodické změny ceny za kapacitu (roční, čtvrtletní, měsíční) závisí na mnoha faktorech: aktivace realizovaných projektů modernizace, různé úrokové kategorie, devizové kurzy, indexy inflace, apod. Cena za kapacitu, respektive doplňující ceny pokrývají také systémové služby (tam, kde o tom pojednává i DDD). Ceny za energii souvisejí v podstatě s náklady na palivo a se spotřebou specifického tepla, založeny jsou na principu převedení (pass-through) nestálých nákladů.
(57)
Nutno poznamenat, že stanovení kategorií krytých nákladů uvedených v regulaci cen před 1. lednem 2004 se ve všech případech neshodovalo se skutečnostmi uvedenými v DDD. Z podání (23) Maďarské republiky vyplývá, že například cena za kapacitu […] a elektrárny „Dunamenti Erőmű“ byla dle jejich DDD vyšší, než cena dle regulace. Důvodem je skutečnost, že DDD přihlížely k retrofit, což vedlo k vyšším stálým nákladům. Tyto vyšší stálé náklady se postupně projevovaly (sledujíce postupný retrofit) ve vyšších cenách za kapacitu dle DDD, než jak bylo stanoveno regulací cen. Ve výsledku dvoustranných jednání mezi MVM a výrobci lze pozorovat i další rozdíly mezi cenami dle regulace cen a cenami dle DDD.
(58)
Navzdory takovým rozdílům jednotlivé elektrárny fungující v rámci DDD v podáních Maďarské republiky ze dne 20. října 2004 a 20. července 2005 potvrdily, že kategorie nákladů dle metodiky výpočtu cen aplikované po dokončení období cenové regulace se ve velké míře podobaly cenám uplatňovaným Energetickým úřadem Maďarské republiky před daným termínem.
(59)
Ceny dle DDD uplatňované po 1. lednu 2004 tak i nadále vycházely z výpočtu odůvodněných (stálých a proměnlivých) nákladů + zisku.
(60)
Z výše uvedeného vyplývá, že regulace cen dnem 31. prosince 2003 skončila, avšak ceny ve skutečnosti liberalizovány nebyly, protože na základě DDD výrobní cenu elektřiny i nadále určoval princip návratnosti investic. (24)
(61)
Dne 6. února 2006 přijal maďarský parlament zákon č. XXXV (25) z roku 2006 a tak byl obnoven proces oficiální regulace cen v rámci DDD v souvislosti s elektřinou prodávanou společnosti MVM. První cenové nařízení vstoupilo v účinnost 9. prosince 2006. Počínaje tímto datem vládní regulace cen přibližně na dobu jednoho roku (do 31. prosince 2007) opět přepsala cenový vzorec uvedený v DDD.
(62)
Počínaje dnem 1. ledna 2008 - v souvislosti s liberalizací trhu - III. Zákon o elektrické energii zrušil oficiální výrobní ceny, stejně jako podvojný model zahrnující spotřebitelský sektor a sektor volného trhu.
(63)
Následovně od 1. ledna 2008 byla cena za elektřinu od výrobců elektřiny prodávanou společnosti MVM opět určena cenovým vzorcem dle DDD. Principy pro stanovení těchto cenových vzorců se od doby poslední aplikace nezměnily: jsou tedy shodné s principy platnými v období mezi 1. lednem 2004 a 8. prosincem 2006 (viz výše odstavec (54)-(59) preambule).
(64)
V souladu s tímto se tvorba cen výrobců fungujících v rámci DDD i nadále řídí principem návratnosti investic.
(65)
DDD rezervují společnosti MVM celkovou kapacitu nebo převážnou část kapacity výrobních jednotek činných v rámci DDD.
Tabulka 2
Výkon tuzemských výrobců v Maďarsku (26)
(MW)
Kapacita
2004
2005
2006
2007
Nominální výkon (27)
8 777
8 595
8 691
8 986
Stálý využitelný výkon (28)
8 117
8 189
8 097
8 391
Využitelný výkon (29)
7 252
7 792
7 186
7 945
Zatížení maďarské elektrické soustavy ve špičce
6 356
6 409
6 432
6 605
Tabulka 3
Výrobní kapacita elektráren činných v rámci DDD (30)
(MW)
Elektrárna
Kapacita
2004
2005
2006
2007
Kelenföld
Využitelný výkon
90,1
97,6
97,2
78,0
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici (31)
83,3
89,8
89,4
71,9
Újpest
Využitelný výkon
106,3
106,1
106,2
106,0
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici
99
98,8
98,9
98,7
Kispest
Využitelný výkon
46,1
110,2
110,2
109,6
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici
43
102,6
102,6
102,3
Dunamenti F
Využitelný výkon
1 020
1 020
1 020
1 020
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici
928,2
923,1
923,1
923,1
Dunamenti G2
Využitelný výkon
187,6
223,1
223,1
223,7
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici
178,4
212,4
212,4
213
AES-Tisza
Využitelný výkon
638,0
824,7
824,7
824,7
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici
[…] (32)
[…] (33)
[…] (33)
[…] (33)
Csepeli
Využitelný výkon
348,9
331
355
349,5
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici
323
307
329
324
Pannon
Využitelný výkon
25,9
25,9
25,9
25,9
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici
20,1
20,1
20,1
20,1
Mátrai
Využitelný výkon
593
552
552
552
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici
496
460
460
460
Paks
Využitelný výkon
1 597
1 596
1 596
1 596
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici
1 486
1 486
1 485
1 485
Celkový využitelný výkon elektráren činných v rámci DDD
4 652,0
4 886,6
4 910,3
4 885,4
Smluvní hodnota průměrného výkonu, který je k dispozici celkem
[…] (34)
[…] (35)
[…] (36)
[…] (37)
(66)
Z výše uvedených údajů vyplývá, že v hodnoceném období společnost MVM rezervuje DDD přibližně 60 % z využitelného výkonu v Maďarsku. V případě přihlédnutí ke skutečně využitelnému výkonu a samospotřebě je tento poměr vyšší, než je výše uvedeno.
(67)
Z výše uvedených tabulek dále vyplývá, že DDD rezervují pro společnost MVM celkovou nebo významnou část stávající kapacity jednotlivých elektráren.
(68)
Společnost MVM platí poplatek za rezervaci kapacity (viz výše uvedený odstavec (56) preambule), nezávisle na skutečném využití kapacity elektrárny.
(69)
Dovozní kapacita Maďarska je 1 000-1 300 MW. Z dovozní kapacity je pro společnost MVM vázáno zhruba 600 MW jinými dlouhodobými smlouvami.
(70)
Když společnost MVM skutečně využije rezervovanou kapacitu a od elektrárny vykupuje elektřinu, pak za převzatou energii hradí cenu za energii (výše uvedený odstavec (56) preambule).
(71)
V případě každé elektrárny zaručují DDD určitý minimální odběr.
(72)
Tuzemská výroba elektřiny v Maďarsku se pohybuje ročně mezi 32 a 36 TWh (= 32-36 000 000 GWh).
Tabulka 4
Vyrobená elektřina dle DDD (38)
(GWh)
Elektrárna
Vyrobená elektřina
2004
2005
2006
2007
Budapesti
(včetně elektráren Kelenföldi, Újpesti a Kispesti)
Celková produkce elektřiny
1 228
1 510
1 643
1 742
Samospotřeba elektrárny
87
89
91
84
Zaručený odběr
Kelenföld:
(…)
Újpest:
(…)
Kispest:
(…)
Kelenföld:
(…)
Újpest:
(…)
Kispest:
(…)
Kelenföld:
(…)
Újpest:
(…)
Kispest:
(…)
Kelenföld:
(…)
Újpest:
(…)
Kispest:
(…)
Skutečný odběr
939
1 302
1 451
1 538
Dunamenti (39) (F + G2)
Celková produkce elektřiny
4 622
3 842
3 450
4 300
Samospotřeba elektrárny
174
148
147
188
Zaručený odběr
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
Skutečný odběr
4 232
2 888
2 495
3 296
AES-Tisza
Celková produkce elektřiny
1 621
1 504
1 913
2 100
Samospotřeba elektrárny
96
97
117
116
Zaručený odběr
(…)
(…)
(…)
(…)
Skutečný odběr
1 525
1 407
1 796
1 984
Csepeli
Celková produkce elektřiny
1 711
1 764
1 710
2 220
Samospotřeba elektrárny
48
49
48
53
Zaručený odběr
(…)
(…)
(…)
(…)
Skutečný odběr
1 662
1 715
1 661
2 166
Pannon (39)
Celková produkce elektřiny
673
266
237
232
Samospotřeba elektrárny
116
52
34
29
Zaručený odběr
(…)
(…)
(…)
(…)
Skutečný odběr
361
206
203
203
Mátrai (39)
Celková produkce elektřiny
5 688
5 698
5 621
6 170
Samospotřeba elektrárny
675
670
667
710
Zaručený odběr
(…)
(…)
(…)
(…)
Skutečný odběr
3 730
3 762
3 587
4 082
Paksi
Celková produkce elektřiny
11 915
13 833
13 460
14 677
Samospotřeba elektrárny
750
821
800
848
Zaručený odběr
(…)
(…)
(…)
(…)
Skutečný odběr
11 112
13 012
12 661
13 828
(73)
Zaručené množství odběru je množství, které je MVM povinna v každém roce odebrat nezávisle na skutečných požadavcích trhu. Pokud společnost MVM neodebere stanovené minimální množství, pak je povinna uhradit vzniklé náklady na palivo (v případě elektrárny „Dunamenti Erőmű“, „Kelenföld Erőmű“, „Pécs Erőmű“ a […] „Erőmű“), veškeré vzniklé náklady nebo položky výrobce na základě dohody o dodávce paliva (v případě společnosti „Csepeli Áramtermelő Kft.“), respektive veškeré potvrzené náklady (v případě elektrárny „Kispesti Erőmű“ a „Újpesti Erőmű“).
3. DŮVODY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
3.1 DDD
(74)
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k předběžnému závěru, že DDD zajišťují výrobcům elektřiny, kteří tyto dohody podepsali, ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES státní podporu.
(75)
Komise vyjádřila svůj názor, že DDD jsou ve smyslu Aktu o přistoupení (40) příloha IV, kapitola 3, odstavec 1, písmeno c) opatření uplatnitelná i po přistoupení a nejsou považována za stávající podporu, jelikož DDD nesplňují kategorie podpory, které jsou po datu přistoupení na základě předpisů Dokumentu o přistoupení, ve smyslu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES považovány za stávající podpory.
(76)
Za prvé, ani jedna z DDD nenabyla účinnosti před 10. prosincem 1994. Za druhé, žádná z DDD není uvedena v seznamu stávajících podpor přiloženém k příloze IV. Aktu o přistoupení, za třetí DDD nebyly Komisi oznámeny v rámci tzv. „prozatímního řízení“.
(77)
Komise byla toho názoru, že zaručená návratnost investic a vysoké ceny garantované DDD zajišťují výrobcům elektřiny činným v rámci DDD hospodářské výhody v porovnání s takovými výrobci elektřiny, kteří nejsou účastníky DDD, včetně případných nových účastníků trhu, dále v porovnání se společnostmi působícími ve srovnatelných odvětvích, kde takové dlouhodobé dohody vůbec nebyly účastníkům trhu nabídnuty. Proto Komise předběžně konstatovala, že opatření znamená pro zmiňované výrobce elektřiny selektivní výhody.
(78)
Komise dále poznamenala, že na trhu s elektřinou byla zahájena volná soutěž, mezi členskými státy se obchoduje s elektřinou, zvláště od data, kdy vstoupila v účinnost směrnice (41) Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou. Následkem toho mohou opatření členského státu, která zajišťují jednotlivým společnostem působícím v odvětví elektrické energie výhodu, zabraňovat společnostem z jiných členských států, aby do daného členského státu vyvážely elektřinu, respektive mohou ovlivňovat vývoz elektřiny z tohoto členského státu do jiných členských států.
(79)
Komise dále zdůraznila, že tyto výhody vycházejí ze státních zdrojů, jelikož uzavření DDD je výsledkem státní politiky realizované prostřednictvím velkoobchodní společnosti MVM, která je ve vlastnictví státu. Podle soudní praxe Soudního dvora Evropských společenství (dále jen „Soudní dvůr“) v případě, pokud společnost, která je ve vlastnictví státu, používá své prostředky takovým způsobem, který lze přičíst na vrub státu, pak jsou tyto prostředky dle Smlouvy o ES, článek 87, odstavec (1) považovány za státní zdroje. (42)
(80)
Komise tedy dospěla k předběžnému závěru, že DDD poskytované výrobcům elektřiny jsou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES považovány za státní podpory, které jsou ve smyslu Aktu o přistoupení, příloha IV, kapitola 3, odstavec 1, písmeno c) „uplatnitelné i po datu přistoupení“.
(81)
Komise dále konstatovala, že k prošetření státní podpory poskytované výrobcům elektřiny je nutné uplatnit metodiku. Na základě dokumentů, které byly k dispozici v době rozhodnutí pojednávajícím o zahájení řízení, vyslovila Komise pochybnosti, zda DDD splňují kritéria uvedená v Metodice.
(82)
Komise za prvé zpochybnila, zda principy řídící DDD - které znamenají zábrany pro volnou soutěž - jsou slučitelné se základním cílem metodiky, tedy s tím, aby státní podpora napomáhala liberalizaci odvětví formou poměrných protipoložek poskytovaných inkumbentním společnostem vystaveným novým okolnostem soutěže.
(83)
Za druhé Komise zpochybnila, zda státní podpora obsažená v DDD splňuje detailní kritéria uvedená v Metodice z ohledu výpočtu způsobilých převodních nákladů a stanovení odpovídajících protipoložek.
3.2 Vládní nařízení č. 183/2002 (23.VIII.) o převodních nákladech
(84)
V zájmu toho, aby společnost MVM mohla splnit své závazky uvedené v DDD a současně aby distribuční ceny ve spotřebitelském sektoru zůstaly zhruba na úrovni cen na volném trhu, vládní nařízení číslo 183/2002. (23.VIII.) upravilo za dodržení jistých okolností výplatu státní kompenzace společnosti MVM.
(85)
Maďarské orgány ve svém původním oznámení (HU 1/2004, které bylo 13. dubna 2005 staženo zpět) považovaly zmiňovanou kompenzaci za státní podporu poskytnutou společnosti MVM.
(86)
Komise však ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k názoru, že kompenzace není považována za státní podporu poskytovanou MVM, jelikož částka, kterou společnost MVM na základě vládního nařízení č. 183/2002 (23.VIII.) obdržela, je součástí pořizovací ceny vyplácené společností MVM elektrárnám, které jsou ve smluvním vztahu DDD, a proto je to také součást výhod, které výrobci získají prostřednictvím DDD.
(87)
Proto rozhodnutí o zahájení řízení zahajuje formální vyšetřovací řízení pouze v souvislosti s DDD, a nikoli v souvislosti s vládním nařízením číslo 183/2002 (23.VIII.).
4. PŘIPOMÍNKY MAĎARSKÉ REPUBLIKY V SOUVISLOSTI S ROZHODNUTÍM O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(88)
Maďarská republika vyjádřila svůj názor, že - s přihlédnutím k rozdílům mezi konkrétními podmínkami - by bylo odůvodněné samostatné posouzení DDD.
(89)
V souvislosti s liberalizací maďarského trhu s elektřinou zastává Maďarská republika názor, že z aspektu počtu spotřebitelů volících si volný trh bylo otevření trhů úspěšné (tzn., že odpovídalo evropskému průměru). Maďarsko dospělo k závěru, že DDD nezabraňovaly spotřebitelům ve volbě volného trhu. Překážky takového charakteru byly z větší míry výsledkem omezené kapacity hraničního křížení Maďarska, respektive z tohoto vyplývajících vysokých cen.
(90)
Kromě toho zastává Maďarsko stanovisko, že dlouhá doba trvání DDD sama o sobě ještě nemůže znamenat zvýhodnění výrobců v soutěži, jelikož dlouhodobé smlouvy jsou běžnou a velmi rozšířenou praxí uplatňovanou v sektoru elektrické energie jak v Evropě, tak na jiných kontinentech.
(91)
V souvislosti s referenční cenou zmiňovanou v rozhodnutí o zahájení řízení maďarské orgány konstatují, že Komise by při stanovení referenční ceny měla přihlížet k regionálním okolnostem Maďarska, dále ke zvýšení ceny pohonných hmot, ke kterému došlo v nedávné minulosti.
(92)
V souvislosti s novými účastníky trhu s elektřinou Maďarská republika Komisi informuje, že ode dne 1. května 2004 (datum přistoupení Maďarska k Unii a datum liberalizace energetického trhu) na trh s elektřinou nový účastník nevstoupil. Maďarské orgány poukazují na časově náročnou podstatu investic takového charakteru, dále na skutečnost, že - v důsledku tohoto - není pravděpodobné, aby jakákoli investice začala fungovat před rokem 2011.
(93)
V závěru, jako reakci na pochybnosti Komise týkající se otázky, zda jsou DDD slučitelné s bodem č. 4.6 metodiky, Maďarská republika potvrzuje, že neposkytne státní podporu za účelem záchrany či restrukturalizace společností zvýhodněných prostřednictvím DDD, které jsou předmětem posouzení.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(94)
Po zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení (21. prosinec 2005) a v příslušné lhůtě (ve většině případů po schválení prodloužení lhůty Komisí na žádost zúčastněných stran) byly Komisi doručeny připomínky od níže uvedených stran:
-
následující společnosti jako výrobci elektřiny: „AES-Tisza Erőmű Kft.“, „Budapesti Erőmű Rt.“, „Csepeli Áramtermelő Kft.“, „Dunamenti Erőmű Rt.“ a jeho hlavní akcionář, společnost „Electrabel S.A.“a „Mátrai Erőmű Rt.“,
-
následující banky, které zajistily výrobcům elektřiny financování: […] banka, zástupující dvanáct bank, které poskytly úvěry společnosti „Csepeli Áramtermelő Kft.“, dále […] banka, zástupující devět bank, které poskytly úvěry společnosti „AES-Tisza Erőmű Kft.“,
-
MVM, dále
-
jedna strana, která si nepřeje být jmenována.
(95)
Převážná většina připomínek stran doručených Komisi vycházela z podobných argumentů. Z toho vyplynulo, že namísto obeznámení s připomínkami jednotlivých zúčastněných stran, Komise provedla rozdělení do následujících všeobecných kategorií (viz níže uvedené body 5.1 až 5.7).
5.1 Připomínky týkající se jednotlivých posouzení DDD
(96)
Elektrárna „Mátrai Erőmű“ a další strana, která si nepřála být jmenována, vyslovila všeobecnou připomínku, že v případě jednotlivých DDD by Komise z důvodu konkrétních rozdílů v jejich obsahu měla provést samostatné posouzení. Jiní výrobci elektřiny také požádali o samostatné posouzení svých DDD tím, že Komisi poskytli k dispozici detaily vztahující se na konkrétní podmínky svých DDD.
5.2 Připomínky vztahující se na existenci státní podpory
(97)
Elektrárny „AES-Tisza Erőmű“, „Budapesti Erőmű“, „Csepeli Áramtermelő Kft.“ a „Dunamenti Erőmű“ argumentovaly tím, že kritéria existence státní podpory by měly být šetřeny na základě podmínek trhu platných v době uzavření DDD. Část připomínek vyloženě připomíná tento požadavek, zatímco jiné připomínky tak činí zprostředkovaně tím, že v souvislosti se šetřením existence státní podpory poukazují na okolnosti uzavření DDD. V této návaznosti zúčastněné strany odkazují na judikaturu Soudu (43).
i) Nesprávná referenční cena/Absence cen vytvářejících výhody
(98)
Všichni výrobci elektřiny argumentují tím, že DDD neznamenají hospodářské výhody.
(99)
S kritikou přijímají předběžná konstatování Komise, podle kterých jsou ceny dle DDD vyšší, než výrobní tržní ceny.
(100)
Dle jejich argumentace je referenční cena 36 EUR/MWh uplatněná v jiných rozhodnutích a odkazovaná v rozhodnutí o zahájení řízení v tomto řízení neodpovídající, jelikož pochází ze zcela odlišného zeměpisného a časového prostředí. Dle jejich mínění by se v průběhu posuzování ceny mělo přihlížet k okolnostem, které byly aktuální v době uzavření DDD. Zdůrazňují dále, že ceny vytvořené na základě dlouhodobých dohod budou vždy nižší, než momentální (spot) tržní ceny. Kromě toho výrobci, kteří zajišťují společnosti MVM elektřinu především v době špičkového zatížení, argumentují také tím, že jejich ceny nelze porovnávat s cenou stálých produktů. Většina z nich navrhuje, aby Komise přihlédla k významnému zvýšení cen paliva v uplynulých letech.
(101)
Mnozí z výrobců prohlašují, že skutečný poměr návratnosti nedosáhl procenta uváděná v rozhodnutí o zahájení řízení.
(102)
Zdůrazňují dále, že (na rozdíl od faktů uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení) výrobci jsou nuceni v rámci DDD nést značná rizika, a to především riziko realizace, regulace, ochrany životního prostředí, údržby, respektive daňové/finanční riziko. Regulaci cen uvedli jako jednu z významných kategorií regulačních rizik. Výrobci považují za znevýhodnění, že značnou část jejich výrobní kapacity rezervuje společnost MVM, jelikož to jim zabraňuje v tom, aby tyto kapacity využili pro výrobu elektřiny určené jiným potencionálním spotřebitelům. Navíc DDD předepisují výrobcům jednoznačné povinnosti; a pokud tyto závazky výrobci nesplní, vede to k nižším platbám, respektive platbě odškodnění.
(103)
Společnost […] naznačila, že jednu z výhod vyplývajících z DDD představovaly pro Maďarsko spolehlivé kompenzační služby, které však mohla poskytnout pouze […] a elektrárna „Dunamenti Erőmű“. Podle argumentace tohoto výrobce by bez DDD nevstoupil na trh a nenabízely by své služby.
(104)
Podle mínění elektrárny „Mátrai Erőmű“ jsou její ceny konkurenceschopné jenom díky vlastním uhelným dolům a díky tomu nízkým důlním nákladům. Podle jejich tvrzení jsou vlastní ceny ještě nižší, než distribuční ceny společnosti MVM, naproti jiným cenám dle DDD.
ii) Privatizační cena
(105)
Elektrárna „Dunamenti Erőmű“ prohlašuje, že v souvislosti se svou DDD nezískala výhody, jelikož v průběhu privatizace platila svým elektrárnám tržní cenu, do prodejní ceny byla zohledněna její práva a povinnosti vyplývající z DDD. Jinak řečeno jakou součást privatizační ceny zaplatila protihodnotu DDD (a tedy i cenu případného zvýhodnění).
iii) Princip tržního investora
(106)
Dle vyjádření elektrárny „Budapesti Erőmű“, „AES-Tisza Erőmű“, „Mátrai Erőmű“a „Csepeli Áramtermelő Kft.“ DDD reflektují tržní podmínky stávající v době uzavření dohody jak z hlediska MVM, tak z hlediska výrobců. Podle jejich argumentace by se v situaci společnosti MVM (tedy jako jediný kupující z právního hlediska povinný zajistit zásobování) kterýkoli privátní účastník rozhodl, že DDD uzavře. Dle jejich názoru v souvislosti s výrobci hospodářské „zvýhodnění“ plynoucí z DDD nedosahuje takové úrovně, kterou lze považovat za běžnou hospodářskou výhodu dosahovanou stranou účastnící se kterékoli jiné obchodní dohody. DDD v době uzavření splňovaly běžné tržní podmínky v příslušném odvětví. Navíc DDD představují běžný obchodní způsob, dále obvyklou formu rozdělení a spravování rizika.
(107)
DHD byla jediným způsobem jak zajistit takové investice, které odpovídaly požadavkům maďarského odvětví elektrické energie (především z hlediska modernizace celého systému, ekologie a zabezpečení zásobování). Uplatnění principu soukromého investora by mělo vést k přihlédnutí k tomuto požadavku, tyto požadavky však bylo možné splnit pouze prostřednictvím DDD. Zúčastněné strany upozorňují, že v souladu s tímto DDD nařizují výrobcům elektřiny povinnost investice a dispozice.
iv) Služby všeobecného hospodářského zájmu
(108)
Dle názoru elektrárny „Budapesti Erőmű“ a „Csepeli Áramtermelő Kft.“ výrobci vystupující v DDD jako strany vykonávají služby všeobecného hospodářského zájmu. Dle jejich podání slouží DDD společnosti MVM jako prostředek, aby tato splnila svůj závazek týkající se zabezpečení zásobování. DDD by tedy zajišťovaly plnění této povinnosti poskytovat zásobování spotřebitelům. Dle argumentů „Budapesti Erőmű“ na toto lze pohlížet také tak, že v podstatě společnost „Budapesti Erőmű“ je povinna splnit závazek zásobování spotřebitelů stanovený jí DDD. Obě zúčastněné strany se odvolávají na rozhodnutí Komise (44) číslo N 475/2003 ze dne 16. prosince 2003 vynesené ve věci státní podpory (Irsko), ve kterém Komise uznala, že budování nové výrobní kapacity v zájmu zajištění zásobování lze považovat za službu všeobecného hospodářského zájmu.
(109)
Zúčastněné strany zastávají názor, že podobně jako v irské záležitosti státní podpora v rámci DDD - pokud taková existuje - splňuje čtyři konjunktivní kritéria uvedená v rozsudku (45) Evropského soudu vyneseného ve věci číslo C-280/00 (dále jako: věc Altmark).
(110)
Za prvé, z maďarských zákonů o elektrické energii vyplývá, že společnost MVM měla mnohé závazky týkající se zásobování spotřebitelů, jako například zajištění zásobování při co možná nejnižších nákladech, ochrana životního prostředí a efektivita. Závazky společnosti MVM týkající se zásobování spotřebitelů jsou tedy jasně vymezeny ze zákona, DDD pak poskytování těchto služeb všeobecného hospodářského zájmu převádějí na výrobce elektřiny.
(111)
Za druhé, nařízení vlády o cenách a vzorce cen uvedené v DDD předem stanovují poměr protipoložek. Protipoložky lze tedy vypočítat na základě objektivních a viditelných ukazatelů.
(112)
Za třetí, protipoložky poskytované na základě DDD nejsou vyšší, než náklady na služby všeobecného hospodářského zájmu. DDD se přísně zakládají na nákladech, míra zisku nepřesahuje obvyklou tržní míru zisku. Toto je zajištěno - podle argumentů „Budapesti Erőmű“ - tím, že své DDD uzavřeli po skončení veřejného a transparentního výběrového řízení. Elektrárny byly prodány účastníkovi řízení, který podal nejvyšší nabídku a předložil nejlepší obchodní plán. Z výběrového řízení vyplývá, že kompenzace poskytovaná na základě DDD nesmí překročit náklady a reálnou míru zisku plynoucích z plnění závazku zásobovat spotřebitele.
(113)
Za čtvrté, podle argumentů elektrárny „Budapesti Erőmű“ byly veškeré DDD uzavřeny po skončení veřejných a transparentních výběrových řízeních nebo jako nedílná součást privatizačního balíčku, nebo samostatně. Podle prohlášení společnosti „Csepeli Áramszolgáltató Kft.“ nebyla elektrárna sice vybrána v průběhu veřejného výběrového řízení, nezávisle na tom je kompenzace omezena na krytí nákladů a na reálnou míru zisku. Mechanismus tvorby cen zajišťuje, aby nedocházelo k překompenzování.
(114)
V návaznosti na výše uvedené připomínky zúčastněné strany konstatují, že DDD splňují čtyři konjunktivní kritéria uvedená v rozsudku vyneseném ve věci Altmark, a proto nejsou podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES považovány za státní podporu.
(115)
Společnost „Budapesti Erőmű“ dále zdůrazňuje, že i pokud by Komise rozhodla tak, že DDD nesplňují čtyři konjunktivní kritéria uvedená v rozsudku vyneseném ve věci Altmark, přesto by v souladu s čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES mohly být považovány za slučitelné se společným trhem. Podle názoru zainteresované strany je vliv, který mají DDD na údajné uzavření maďarského trhu s elektřinou, zanedbatelný, jelikož tyto dohody pokrývají pouze 3 % z celkové spotřeby elektřiny v Maďarsku. Navíc - z technických důvodů - zvýšení úrovně dovozu elektřiny v době uzavření DDD nebylo ani možné. Z toho plyne, že DDD nemohou negativně působit na obchodování. Zúčastněná strana ve svých připomínkách zdůrazňuje význam dálkového vytápění realizovaného prostřednictvím technologie výroby přidružené energie, tato technologie je v souladu s cíly odborné energetické a ekologické politiky EU.
(116)
Podle vyjádření společnosti „Mátrai Erőmű“ byla povinna rezervovat stanovenou minimální kapacitu pro společnost MVM v zájmu toho, aby při využití tuzemských uhelných zdrojů zajistila zásobování elektřinou na maďarském trhu. Podle jejich argumentů - v souladu s čl. 11 odst. 4 směrnice o elektřině (46) - musí být státní podpora považována za slučitelnou se společným trhem pokud - v zájmu zajištění zásobování - financuje takovou výrobu elektřiny, která je realizována při využití tuzemského uhlí.
v) Absence výhod plynoucích z dlouhé doby trvání
(117)
Dle názoru elektrárny „Csepeli Áramtermelő Kft.“, „Mátrai Erőmű“ a „Budapesti Erőmű“ nelze dlouhou dobu trvání smlouvy samu o sobě považovat za výhodu. Dle vyjádření společnosti „Csepeli Áramtermelő Kft.“ v dlouhodobé dohodě obě strany platí cenu za bezpečnost, kterou pro ně znamenají dlouhodobé nabídky. Výrobci elektřiny akceptují, aby nabídli ceny nižší, než jsou tržní „spot“ ceny, stejně jako fakt, že cena dle dohody je pro ně závazná nezávisle na výši tržní „spot“ ceny, dále akceptují také skutečnost, že po celou dobu trvání dohody rezervují své kapacity jediné společnosti. Na základě výše uvedeného argumentují tím, že dlouhodobé dohody kompenzují oběma stranám hospodářská rizika a možnosti a nelze tyto jednoznačně považovat za výhodu.
(118)
Dle výše uvedených argumentů dospěli všichni výrobci elektřiny k závěru, že DDD pro ně neznamenají hospodářské výhody, a proto nejsou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, považovány za státní podporu.
(119)
Dle vyjádření elektrárny „AES-Tisza Erőmű“ DDD nezajišťují selektivní výhody. Zúčastněná strana se odvolává na to, že v celém sektoru elektrické energie existují takové dlouhodobé dohody, které byly uzavřeny nejenom mezi výrobci a společností MVM, ale také mezi MVM a společnostmi jako dodavateli elektřiny, mezi dodavateli paliva a výrobci elektřiny, stejně jako v případě dovozu elektřiny. V souvislosti s výrobci I. Zákon o elektrické energii (1994) a vládní nařízení č. 34/1995 výslovně od výrobců požaduje, aby se společností MVM uzavřely dlouhodobé dohody o výkupu elektřiny v zájmu toho, aby získali stavební a provozní povolení. Proto všichni výrobci elektřiny uzavřeli se společností MVM dohody a pouze elektrárny využívající obnovitelnou energii a elektrárny produkující přidruženou energii mohly disponovat krátkodobějšími dohodami z toho důvodu, že tito výrobci disponují jinými právními garancemi (například povinný odběr).
(120)
Dle tvrzení elektrárny „Mátrai Erőmű“ může být za státní podporu v DDD považována pouze cena. Dobu trvání DDD ani množství zaručeného odběru nelze považovat za státní podporu, jelikož nevedou k poskytnutí státních zdrojů, ani pokud by zajišťovaly výhody. Třetí strana dospěla k závěru, že z důvodu mimořádně konkurenceschopných cen neobsahuje DDD společnosti „Mátrai Erőmű“ (viz bod i) výše) žádný prvek státní podpory.
(121)
Dle argumentace společnosti „AES-Tisza“ ceny v rámci DDD nejsou stanoveny státem, ale stranami DDD. Elektrárna „AES-Tisza Erőmű“ má výhrady vůči posuzování otázky týkající se úlohy státu zmiňované v rozhodnutí o zahájení řízení v souvislosti s tím, že rozhodnutí vyšetřuje úlohu státu pouze z hlediska uzavření DDD, ale nikoli z hlediska stanovení ceny, zatímco Komise současně argumentuje tím, že výhoda je zajištěna výhodnými cenami. Po uplynutí období ústředního stanovení cen (tedy po lednu 2004, vyjma roku 2007) byly ceny určovány na základě dohody mezi MVM a výrobci elektřiny, nelze je přičíst státu.
(122)
Elektrárna „AES-Tisza Erőmű“, „Budapesti Erőmű“ a „Csepeli Erőmű“ popírá zkreslující efekt způsobený DDD a jejich případný vliv na obchodování mezi členskými státy.
(123)
Výše uvedené strany za prvé prohlašují, že toto kritérium by mělo být prošetřeno vzhledem k době uzavření DDD. V té době Maďarsko nebylo členem EU, a nebyla provedena ani liberalizace trhu s elektřinou. Proto argumentují tím, že DDD logicky nemohly zkreslovat soutěž na společném trhu.
(124)
Za druhé, podle jejich názoru byla soutěž a obchodování mezi členskými státy kromě DDD ovlivňována také jinými faktory. Jmenovitě kapacita hraničního křížení Maďarska by byla jedním z hlavních faktorů, který mohl mít vliv na obchodování mezi Maďarskem a ostatními zeměmi. Tyto kapacity hraničního křížení jsou maximálně vytíženy. Obchodování s elektřinou je tedy evidentně omezeno konečnými kapacitami hraničního křížení Maďarska, ale nikoli z důvodu DDD. Dle argumentů jsou právní předpisy druhým faktorem, který ovlivňuje obchodování mezi členskými státy. Na základě maďarských právních předpisů nedisponují maďarští výrobci elektřiny žádným oprávněním bezprostředně prodávat elektřinu do zahraničí.
(125)
Dle vyjádření společnosti „Csepeli Erőmű“ nemůže jejich DDD skutečně působit na obchodování mezi členskými státy, jelikož elektřinu prodává výhradně na území Maďarské republiky.
(126)
Dle dalších tvrzení se maďarský trh s elektřinou v souladu se závazky vůči Evropské unii postupně otevřel soutěži. Značná část spotřebitelů velice brzy přešla do segmentu volného trhu. Dle připomínek důvody, které by mohly zabraňovat novým účastníkům v tom, aby vstoupili na maďarský trh s elektřinou, respektive aby rozšířili svou účast na tomto trhu, nesouvisejí s DDD, ale s nevypočitatelností návratnosti. Dle argumentace společnosti „Csepeli Erőmű“ byly v Maďarsku v minulosti budovány elektrárny pouze tehdy, pokud stát zajistil stabilitu a výpočet návratnosti projektů formou dlouhodobých dohod nebo povinného odběru, respektive pokud bylo využití nových kapacit garantováno poptávkou podloženou prostřednictvím vertikálně integrované rozdělovací činnosti. V každém případě by stávající DDD nebyly považovány za takové faktory, které omezují nové účastníky.
(127)
Dle dalších argumentů není v Maďarsku tržní poptávka po dalších kapacitách. To by prokazovala skutečnost, že na aukcích společnosti MVM s elektřinou nebyla prodána značná část nabízených kapacit.
5.3 Uplatnění po přistoupení
(128)
Tyto připomínky předložila společnost „Budapesti Erőmű“.
(129)
Na základě argumentace společnosti „Budapesti Erőmű“ nelze DDD ve smyslu Aktu o přistoupení, příloha IV, kapitola 3, odstavec (1), písmeno c) považovat za opatření „uplatnitelná i po přistoupení“.
(130)
Zainteresovaná strana argumentuje tím, že opatření za účelem státní podpory vytvořená na právním základě před přistoupením k Evropské unii, není Komise po přistoupení oprávněna prošetřovat. To je v souladu se všeobecnou zásadou regulace zákazu zpětné účinnosti. Jelikož pravidla společenství vztahující se na státní podporu lze uplatňovat až od data přistoupení, lze za opatření uplatnitelná i po přistoupení považovat pouze opatření poskytující další podporu učiněná až poté. Dle jejich argumentace DDD nepřinesly po přistoupení další výhody, jelikož vzorce cen byly stanoveny již předtím, a v souladu s tímto byly finanční závazky státu plně známy již před přistoupením.
5.4 Existující podpora
(131)
Tento argument byl předložen elektrárnami „Budapesti“, „Csepeli“, „AES-Tisza“ a „Mátrai“, dále bankou […].
(132)
Zainteresované strany argumentují tím, že i pokud by přijaly fakt, dle kterého jsou dohody dle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES považovány za státní podporu, jsou ve smyslu Aktu o přistoupení, příloha IV, kapitola 3, odstavec (1), písmeno c) považovány za stávající podporu. Zastávají názor, že Komise ve lhůtě 3 měsíců předepsané Aktem o přistoupení nevznesla námitky proti opatření. Maďarské orgány oznámily opatření dne 31. března 2004 a Komise - následovně po výměně informací - nereagovala ve lhůtě 3 měsíců na dopis Maďarské republiky ze dne 19. října 2004, čímž vyloučila, aby opatření bylo považováno za „novou podporu“.
(133)
Společnost „Budapesti Erőmű“ dále vyjadřuje svůj názor, že při posuzování podpory udělené před přistoupením a stávající i po přistoupení jako „nová podpora“ nebo „stávající podpora“ nelze vycházet výhradně ze skutečností uvedených v příloze IV Aktu o přistoupení. Dle „Budapesti Erőmű“ pokud podpora není považována na základě přílohy IV Aktu o přistoupení za stávající podporu, je nutné toto prošetřit také z hlediska čl. 1 písm. b) bod ii)-v) nařízení č. 659/1999/ES.
(134)
Zdůrazňuje, že čl. 1 písm.) bod v) nařízení Rady č. 659/1999/ES lze uplatnit na DDD, a proto jsou považovány za „stávající podporu“. Podle jejich mínění poslední tři věty uvedené v čl. 1 písm. b) bod v) nařízení č. 659/1999/ES nelze ze tří důvodů uplatnit pro DDD.
(135)
Za prvé ve věci Alzetta Mauro (47) Soud konstatoval, že podpora poskytnutá na trhu před liberalizací a uzavřeném hospodářské soutěži musí být po liberalizaci považována za stávající podporu. Podle zúčastněné strany tento rozsudek vychází bezprostředně z výkladu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES, a proto má v souladu s řádem právní hierarchie přednost před předpisy nařízení č. 659/1999/ES.
(136)
Za druhé, vzhledem k tomu, že nařízení č. 659/1999/ES v době liberalizace trhu s elektřinou, která byla provedena na základě směrnice č. 96/92/ES, respektive v době podpisu DDD, nebylo ještě v platnosti, neuplatňuje se nařízení Rady č. 659/1999/ES, ale pravidla stanovená v rozsudku vyneseném ve věci Alzetta Mauro.
(137)
Za třetí, z porovnání formulace různých kategorií uvedených v čl. 1 písm. b) nařízení č. 659/1999/ES vyplývá, že čl. 1, písm.b), bod v. se týká pouze režimů podpory, jelikož o podpoře samostatné se výhradně nezmiňuje.
(138)
Naproti tomu společnost „AES-Tisza Erőmű“ argumentuje tím, že pokud by DDD byly považovány za novou podporu, pak by taková formulace musela vycházet ze skutečností uvedených v čl. 1 písm. b) bod v) nařízení č. 659/1999/ES.
5.5 Komise není oprávněna zrušit účinnost platně uzavřených privátních právních dohod („pacta sunt servanda“) - Právní nejistota
(139)
Tyto argumenty předložily elektrárny „Budapesti“ a „AES-Tisza Erőmű“, dále banka […].
(140)
Strany zdůrazňují, že DDD podepsaly v dobré víře, za tržních podmínek platných v době uzavření DDD. Zavázaly se k významným investičním povinnostem, které byly podpořeny úvěrovými institucemi prostřednictvím dohod o financování. Dle jejich názoru šetření Komise vede k závažným právním nejistotám, čemuž je vhodné se vyvarovat. Společnost „AES-Tisza Erőmű Kft.“ zpochybňuje právo Komise zrušit na základě pravidel vztahujících se na státní podpory, dále v širším spektru na základě pravidel soutěžní politiky Smlouvy o ES platně uzavřené obchodní dohody (48).
5.6 Proporcionalita
(141)
Společnost „AES-Tisza Erőmű Kft.“ vyjádřila pochybnosti týkající se proporcionality zrušení dohod DDD předepsaného Komisí a poukazuje na možnost nového projednání dohod.
5.7 Poznámky vztahující se na slučitelnost DDD se společným trhem
(142)
Elektrárny „Csepel“ a „AES-Tisza erőmű“ uvedly, že DDD nebyly vytvořeny jako systém kompenzace, a proto není správné porovnávat je s metodikou. V době jejich uzavření ani nemohly být DDD vytvořeny za účelem kompenzace uvízlých nákladů, jelikož metodika tehdy ještě neexistovala. Podle názoru elektráren lze metodiku uplatnit pouze v takové situaci, kdy byly DDD dříve zrušeny.
(143)
Naproti tomu banka […] v souvislosti s DDD elektrárny „Csepel“ argumentuje tím, že protislužby hrazené v rámci DDD jsou ve skutečnosti omezeny na krytí nákladů, které lze dle metodiky podporovat (tedy fixní náklady, proměnlivé náklady a reálná míra zisku). Dle její argumentace DDD elektrárny „Csepel“ nezahrnuje kompenzaci přesahující uvízlé náklady, které lze podporovat.
(144)
Společnost „Csepeli Erőmű“ dále prohlašuje, že DDD jsou v souladu s podmínkami uvedenými ve Smlouvě o ES, článek 87, odstavec (3), jelikož značnou měrou přispívají k zabezpečení zásobování elektřinou v Maďarsku, v širším měřítku pak k rozvoji maďarského hospodářství.
(145)
Elektrárna „AES-Tisza Erőmű“ (bez podrobnějšího odůvodnění) prohlašuje, že DDD je nutné považovat dle čl. 87 odst. 3 písm.a) za jistiny investicí realizovaných v regionu.
(146)
Dále „AES-Tisza Erőmű“ namítá, že rozhodnutí o zahájení řízení není jednoznačné z ohledu uplatnění pojmů „benchmark“ tržní cena a „ztrátová investice“, dále z hlediska hospodářských hypotéz a termínů, ke kterým Komise přihlíží při posuzování slučitelnosti se společným trhem.
6. ODPOVĚĎ MAĎARSKÉ REPUBLIKY NA PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(147)
V reakci na připomínky podané společností „Csepeli Erőmű“ Maďarská republika poznamenala, že naproti náznakům obsaženým v připomínkách také DDD elektrárny „Csepeli Erőmű“ obsahuje údaje minimálního množství spadajícího pod zaručený odběr.
(148)
V souvislosti s argumentací společnosti „Dunamenti Erőmű“, podle které „Dunamenti Erőmű“ není oprávněna odmítnout výrobu energie dle podmínek diktovaných společností MVM, ani pokud se tak děje na úkor prodeje na volném trhu, maďarské orgány zdůrazňují, že společnost MVM v roce 2006 požádala v souvislosti se 4 bloky F udělení výjimky od DDD, jelikož tyto bloky by se tak bezprostředně mohly účastnit soutěže na trhu systémových služeb. Avšak „Dunamenti Erőmű“ tuto možnost odmítla.
(149)
V souvislosti s připomínkami elektrárny „AES-Tisza Erőmű“, dle kterých výrobci nedisponující DDD investovali především tehdy, když spadali pod zaručený odběr, maďarské orgány oznamují, že významné elektrárny a bloky elektráren prodávají elektřinu na volném trhu bez DDD a bez zaručeného odběru (například elektrárna „Dunamenti“ blok G1, „Vértesi Erőmű“, „Mátrai Erőmű“ bloky I-II).
(150)
Maďarsko dále zdůraznilo, že naproti skutečnostem uvedeným elektrárnou „AES-Tisza Erőmű“ je jednací pozice společnosti MVM také omezena z důvodu ustanovení uvedených v DDD (vzorce cen a množství zaručeného odběru).
7. POSOUZENÍ KOMISE
7.1 Protiprávní podpora
(151)
Maďarské orgány v souladu s pravidly řízení státní podpory Komisi neoznámily podporu obsaženou v DDD, proto je tato podpora považována za protiprávní podporu.
7.2 Všeobecné připomínky vztahující se na zvláštní posuzování DDD
(152)
Jednotlivé zúčastněné strany a maďarské orgány ve svých připomínkách navrhovaly zvláštní posuzování DDD vzhledem k existujícím rozdílům v konkrétních smluvních podmínkách těchto dohod.
(153)
Toto rozhodnutí platí na všechny takové DDD, které byly uzavřeny mezi společností MVM a elektrárnami, a které byly v platnosti v době přistoupení Maďarska k Unii (viz odstavce (44) a (45) preambule). Dle názoru Komise prokazují hlavní principy DDD takové analogie, které jsou v případě řízení týkajícího se státní podpory důvodem pro společné posouzení. Jak bude níže uvedeno, Komise zastává názor, že hlavní výhody vyplývající z DDD jsou společnou charakteristikou všech prošetřovaných DDD, dále že rozhodnutí o uzavření těchto dohod v letech 1995-2001 sledovalo stejné cíle oborové politiky a nabízelo řešení stejného charakteru. Konkrétně každá DDD předepisuje společnosti MVM v ohledu rezervovaných kapacit a množství zaručeného odběru povinnost odkupu na dobu pokrývající značnou část životnosti prostředků, uplatňujíce přitom takový mechanismus tvorby cen, který výrobcům umožňuje krytí fixních a proměnlivých nákladů. Kromě výše uvedeného také další podmínky existence státní podpory prokazují takové analogie, které jsou důvodem pro jejich společné posouzení. Selektivita vychází z analogických principů, k odpovědi na otázku, zda DDD vedly k poskytnutí státních zdrojů, je nutné provést převážně stejné posouzení, dále zjištění vlivu na soutěž a obchodování sleduje také identické hospodářské hodnocení a přihlíží k existenci dalších DDD na maďarském trhu. Proto Komise zastává názor, že v zájmu toho, aby toto rozhodnutí o státní podpoře poskytlo věrný obraz o skutečnostech na maďarském trhu produkce energie, musí toto rozhodnutí DDD posuzovat společně, prostřednictvím závěrečného rozhodnutí uzavírajícího jediné řízení.
(154)
Tento komplexní přístup však přesto nebrání Komisi v tom, aby přihlédla ke skutečným rozdílům mezi příslušnými DDD. Proto toto rozhodnutí konstatuje rozdíly mezi DDD, pokud jsou tyto relevantní z hlediska uplatnění tohoto rozhodnutí.
7.3 Existence státní podpory podle čl. 87 odst. 1) Smlouvy o ES
(155)
Komise dále prošetří všechna čtyři konjunktivní kritéria existence státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1) Smlouvy o ES: využití státních zdrojů, existenci hospodářských výhod, selektivní charakter výhod a vliv na obchodování.
(156)
Zúčastněné strany ve svých připomínkách (v souvislosti s více kritérii posouzení) argumentovaly tím, že Komise by měla brát v úvahu výhradně situaci aktuální v době podpisu DDD, poté by měla výsledek této analýzy rozšířit na celkovou dobu trvání DDD. Elektrárna „Budapesti Erőmű“ se v této souvislosti odvolává na sdělení Komise (49) o stanovení použitelných pravidel pro hodnocení protiprávní státní podpory.
(157)
Za účelem stanovení vhodného termínu pro posouzení by Komise měla nejprve přihlédnout k Aktu o přistoupení Maďarska, k procesnímu nařízení a k judikatuře Soudu.
(158)
Příslušná část přílohy č. IV Dokumentu o přístupu ustanovuje následující:
„PŘÍLOHA IV
Seznam uvedený v článku č. 22 Aktu o přistoupení
(…)
3) Politika hospodářské soutěže
1.
Následující režimy podpor a individuální podpory, které nabyly účinku v novém členském státě přede dnem přistoupení a jsou stále použitelné i po tomto dni, se považují po přistoupení za existující podpory ve smyslu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES:
a)
podpůrná opatření, která nabyla účinku před 10. prosincem 1994;
b)
podpůrná opatření uvedená v dodatku této přílohy;
c)
podpůrná opatření, která byla ke dni přistoupení posouzena orgánem nového členského státu pro dohled nad státní podporou, která byla shledána slučitelnými s acquis a v jejichž případě Komise nevznesla námitku na základě vážných pochybností o slučitelnosti opatření se společným trhem postupem uvedeným v odstavci 2.
Všechna opatření stále použitelná po dni přistoupení, která představují státní podporu a nesplňují výše uvedené podmínky, se pro účely čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES po přistoupení považují za nové podpory.
Výše uvedená ustanovení se nevztahují na podpory v odvětví dopravy ani na činnosti spojené s výrobou, zpracováním a uváděním na trh produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES, s výjimkou produktů rybolovu a výrobků z nich odvozených.
Výše uvedenými ustanoveními rovněž nejsou dotčena přechodná opatření týkající se hospodářské soutěže, která jsou stanovena v aktu.“
(159)
Příslušná část článku 1 Procesního nařízení ustanovuje následující:
„b)
‚existující podporou‘:
i)-iv)
[…]
v)
‚podporu, která se považuje za existující podporu, protože v době, kdy začala být uskutečňována, nevytvářela podporu a poté se stala podporou následkem vývoje společného trhu bez toho, že by byla členským státem pozměněna‘. Pokud se některá opatření stala podporou následkem liberalizace činnosti právem Společenství, taková opatření nebudou považována za existující podporu po datu stanoveném pro liberalizaci;
c)
‚novou podporou‘ každá podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivou podporu, která není existující podporou, včetně změn existující podpory“.
(160)
Z výše uvedených opatření vyplývá, že taková opatření, která v době poskytování nebyla považována za státní podporu, se za jistých okolností mohou stát státní podporou ve smyslu čl. 87 Smlouvy o ES. Z tohoto hlediska není podstatné, zda opatření, které se stalo státní podporou, je zařazeno mezi stávající nebo mezi nové státní podpory.
(161)
Ačkoli je pravda, že Komise, když v daném případě prošetřuje existenci státní podpory, musí posoudit situaci charakteristickou v době, kdy opatření vstoupilo v účinnost, neznamená to však, že posouzení čtyř kritérií uvedených v definici státní podpory musí být za každých okolností omezeno výhradně na dobu, kdy byla podpora udělena.
(162)
Z ustanovení čl. 1 odst. b) bod v. procesního nařízení jednoznačně vyplývá, že jsou takové mimořádné okolnosti, jako například rozvoj společného trhu nebo liberalizace některého odvětví, v jejichž průběhu probíhají v hospodářství nebo ve více odvětvích mnohé hospodářské a právní změny a kdy - důsledkem těchto změn - se mohou do okruhu kontroly státní podpory dostat i taková opatření, která původně nespadala pod účinnost článku 87 Smlouvy o ES. Pokud by například v průběhu liberalizace některého odvětví hospodářství byla zachována všechna opatření, která v době jejich přisouzení - v důsledku značně odlišných tržních podmínek - nebyla považována za státní podporu, avšak počínaje liberalizací splňují všechny podmínky státní podpory, tímto bychom de facto prodloužili převážnou část tržních okolností před situací soutěže. To by však bylo v rozporu se záměrem, aby na všech trzích byla zrušena situace bez hospodářské soutěže, jinými slovy s rozhodnutím členských států, aby bylo dané odvětví liberalizováno. Cílem speciálních opatření, na jejichž základě se opatření může stát státní podporou, je, aby nebylo zachováno takové opatření, které sice za dřívějších hospodářských a právních okolností nebylo považováno za státní podporu, avšak je v rozporu se zájmy tržních podmínek nových účastníků trhu (50).
(163)
Otázku, zda daná státní podpora je již stávající podpora nebo nová podpora, Musí Komise posuzovat zvlášť, následovně po konstatování existence státní podpory.
(164)
Hospodářství Maďarska prošlo v devadesátých letech drastickými změnami. Země se rozhodla vstoupit do Evropské unie a dne 1. května 2004 se stala plnoprávným členem Unie. Maďarsko si plně uvědomovalo svůj závazek, aby svá stávající opatření zharmonizovalo s pravidly soutěžní politiky na vnitřním trhu, ke kterému hodlá přistoupit, jelikož Evropská dohoda (51), kterou v roce 1991 podepsalo, tento závazek výslovně uvádí.
(165)
Přistoupením k Evropské unii se Maďarsko připojilo také k prvnímu liberalizovanému vnitřnímu energetickému trhu. Akt o přistoupení neustanovuje v souvislosti s maďarským energetickým trhem výjimky od pravidel soutěžní politiky. Na základě výše uvedené argumentace Komise - oproti připomínkám příslušných stran - zastává názor, že DDD, které byly (což potvrzují i zúčastněné strany) uzavřeny za diametrálně odlišných hospodářských podmínek před přistoupením k prvnímu liberalizovanému vnitřnímu energetickému trhu, se za nových hospodářských a právních okolností mohly stát státními podporami. V zájmu stanovení existence takové podpory musí být čtyři kritéria existence státní podpory posuzována v nových hospodářských a právních podmínkách.
(166)
Otázka relevantního termínu posouzení musí být dále prošetřena z hlediska Aktu o přistoupení. Naproti všem dřívějším přistoupením členské státy souhlasily s rozšířením Aktu o přistoupení o zvláštní ustanovení, dle kterých musela být veškerá opatření podpory použitelná po přistoupení a uzavřená po 10. prosinci 1994 ještě před přistoupením oznámena Komisi, která tyto na základě acquis communautaire prošetří.
(167)
Ve většině států, které přistoupily k unii dne 1. května 2004, měla státní intervence z historických důvodů velmi silné tradice. Mohou se však objevit taková opatření, která před přistoupením - z důvodu tehdejších, velmi odlišných tržních podmínek - nesplňují čtyři kritéria státní podpory, avšak za nových právních hospodářských podmínek po přistoupení již splňují kritéria všechna.
(168)
Cílem příslušných článků Aktu o přistoupení je zajistit nezkreslenou soutěž na vnitřním trhu na dobu následující po vstupu smlouvy v platnost. Proto jsou příslušné články Aktu o přistoupení zaměřeny na to, aby neslučitelná státní opatření po přistoupení nenarušovala společnou tržní soutěž. V tomto ohledu je irelevantní, zda v devadesátých letech, v době přijetí, opatření splňovalo či nesplňovalo podmínky státní podpory. Z toho plyne, že z hlediska posouzení kritérií existence podpory je relevantním obdobím období následující po přistoupení Maďarska k EU a tím také po přistoupení k liberalizovanému vnitřnímu energetickému trhu.
(169)
Výsledkem každého jiného přístupu by byla taková situace, ve které hospodářské vztahy pocházející z období před přistoupením a liberalizací (což v případě většiny nových členských států znamená přechodné období následující po éře komunistického režimu) přetrvávaly ještě dlouhou dobu po přistoupení země k Evropské unii. Proto by členský stát mohl taková opatření, která před přistoupením nebyla považována za státní podporu, mohl zachovat, dokonce tyto podle své vůle prodlužovat i tehdy, kdyby tato opatření byla za podmínek nastávajících po přistoupení považována již za státní podporu, a to vzhledem k tomu, že tato opatření by nespadala pod kompetenci kontroly Komise vztahující se na státní podpory.
(170)
Připomínky zúčastněných stran jsou zaměřeny právě na tuto skutečnost. Cílem argumentace příslušných stran týkající se vhodné doby posouzení je prokázat, že v rámci tohoto řízení státní podpory musí hospodářské a právní posuzování DDD vycházet výhradně z doby uzavření DDD (tedy v době mezi lety 1995 až 2001), a na základě těchto právních a hospodářských okolností dojít k závěru, že se DDD nejsou považovány za státní podporu. Zúčastněné strany prohlašují, že test účastníka tržního hospodářství, dále kritéria týkající se vlivu na zkreslování soutěže a obchodování musí být analyzovány v kontextu ekonomiky poloviny devadesátých let, a že Komise musí přihlížet k tehdejším závazkům společnosti MVM (zajištění zásobování), dále k tehdy převládajícímu modelu odvětví energetiky (model jediný kupující, apod.). Podle jejich názoru výsledek vynesený na základě těchto okolností zůstane poté směrodatný až do dne uplynutí platnosti DDD (v případě smlouvy s nejdelší dobou trvání do roku 2024), nezávisle na takových změnách, jako je přistoupení Maďarska k Evropské unii a následovná liberalizace energetického trhu.
(171)
Komise s touto argumentací nesouhlasí. Podle názoru Komise je cílem příslušných článků Aktu o přistoupení právě vyhnout se takovým situacím tím, že účastníkům hospodářského sektoru nařídí okamžité uplatnění pravidel vztahujících se na státní podpory. V případě jistých hospodářských odvětví zajišťuje Akt o přistoupení výjimky (např. ustanovení o dopravě), avšak v souvislosti s účastníky trhu s elektřinou nejsou v této smlouvě uvedeny výjimky žádné. Proto musí být acquis communautaire, včetně směrnice 96/92/ES, počínaje datem přistoupení bezodkladně uplatňovány ve všech smluvních vztazích na maďarském trhu s elektřinou.
(172)
Proto v průběhu posuzování DDD vycházela Komise z faktu, že přistoupením k liberalizovanému vnitřnímu energetickému trhu EU Maďarsko souhlasilo, že bude uplatňovat zásady tohoto tržního hospodářství vzhledem ke všem účastníkům maďarského energetického trhu, a to včetně všech obchodních vztahů.
(173)
Proto Komise dále posoudí, zda opatření, které je předmětem řízení, splňuje počínaje dnem přistoupení Maďarska k Unii všechna kritéria státní podpory.
(174)
Úvodem posouzení týkajícího se existence výhody je důležité připomenout, že většina výrobců elektřiny ve svých připomínkách přiznala, že bez záruk poskytovaných DDD by do těchto elektráren neinvestovala. Elektrárna […] Erőmű Rt. ve svých připomínkách argumentuje tím, že „[-] DDD je důležitým faktorem pro banky z hlediska ochoty financovat investice a plynule předem financovat provozní náklady. […] … […] vyžádala stanovisko konsorcia [tedy bank] týkající se změn DDD dne […], avšak banky se od poskytnutí příspěvku jak za účelem snížení rezervovaných kapacit, tak snížení objemu zaručeného odběru distancovaly.“ (52).
(175)
V souvislosti s tímto […] (jako zástupce téměř dvanácti bank poskytujících úvěry […] společnosti „Csepeli Áramtermelő Kft.“) prohlašuje, že „[-] dle stanoviska bank je DDD součástí vzájemně úzce souvisejících obchodních dohod, které představovaly a i dnes představují jistinu úvěrové smlouvy sloužící k financování projektu založeného na tržních podmínkách. Jinými slovy jakákoli změna DDD by se automaticky týkala i bank a jelikož za účelem ochrany finančních zájmů posledně jmenovaných jsou k dispozici odpovídající smluvní mechanismy, ohrozilo by toto ve svém důsledku projekt Csepel II. jako celek.“
(176)
[…] (jako zástupce devíti bank poskytujících úvěry ve výši téměř […] společnosti „AES-Tisza Erőmű Kft.“) prohlašuje, že „[-] financování bylo založeno především na existenci DDD, respektive na dalších příslušných projektových dokumentech (např.: dohoda o zásobování palivem). […] DDD zajišťují stabilitu (týkající se množství prodané elektřiny a stanovení ceny) vůči rizikům poptávky.“„Stabilita poptávky je určujícím faktorem[…], který poskytuje bankám potřebnou jistotu v případě dlouhodobého financování na zatím nevyvinutém trhu.“
(177)
V zájmu posouzení týkajícího se existence výhod Komise předběžně analyzovala, jaké argumentování by měla v průběhu posouzení uplatňovat. V důsledku předběžné analýzy uvedené v odstavcích (180) až (190) preambule Komise došla k závěru, že v zájmu určení existence výhody je nutné zjistit, zda by průměrný účastník hospodářského sektoru poskytl za tržních okolností v době přistoupení Maďarska k Evropské unii výrobcům podobnou záruku jako jsou záruky uvedené v DDD, tedy takovou záruku, na jejímž základě je společnost MVM po dobu 15-27 let - odpovídající běžně předpokládané provozní nebo amortizační době příslušných zařízení - povinna odebrat kapacitu rezervovanou v DDD (jež odpovídá celkové využitelné kapacitě nebo převážné části této kapacity elektrárny), respektive odkoupit vyrobenou elektřinu v zaručeném minimálním množství za cenu, která kryje stálé a nestálé náklady elektrárny (včetně nákladů na palivo) (53).
(178)
Komise ve druhém kole hledala odpověď na tuto otázku, a to v souvislostech běžné obchodní praxe na evropských trzích s elektřinou.
(179)
Závěrem Komise krátce vyhodnotila vliv DDD na trh v období následujícím po přistoupení Maďarska k Evropské unii. Přestože posledně zmiňovaná analýza není nutná ke stanovení toho, zda DDD poskytují hospodářské výhody, je přesto vhodné provést ji za účelem odpovídající revize jednotlivých připomínek předložených zúčastněnými stranami.
1) Předběžná analýza: doporučená argumentace pro posouzení existence výhod
(180)
Třetí strany ve svých připomínkách předložených v průběhu řízení analyzovaly existenci výhod na základě takových okolností, za kterých byly DDD v polovině devadesátých let podepsány. V podstatě došly strany k závěru, že v uvedené době v průběhu privatizace společností vyrábějících elektřinu by průměrný účastník hospodářského sektoru poskytl výrobcům podobné záruky, jako jsou záruky uvedené v DDD v zájmu toho, aby podnítil investory a aby tak zajistil zásobování Maďarska.
(181)
Komise prošetřila opodstatnění tohoto přístupu a došla k závěru, že není správný hned ze dvou důvodů. Za prvé, nebere v úvahu skutečně zvýhodněné subjekty prošetřovaného opatření. Za druhé, tento přístup přihlíží z hlediska posouzení existence výhody k nesprávnému období.
(182)
Společnost „Dunamenti Erőmű Rt.“ prohlašuje, že v důsledku své DDD nebyla zvýhodněna, jelikož v průběhu privatizace svých elektráren zaplatila tržní cenu a v prodejní ceně byla zohledněna její práva a povinnosti dle DDD. Jinými slovy, pokud by prostřednictvím DDD výhody i získala, protihodnotu zaplatila jako součást privatizační ceny.
(183)
Komise zastává názor, že tyto argumenty v tomto případě neobstojí. Prostřednictvím podpory představující předmět tohoto řízení jsou zvýhodněnými subjekty privatizované elektrárny (alespoň tam, kde byla privatizace provedena), nikoli akcionáři. Privatizace elektráren proběhla formou získání vlastnického podílu.
(184)
Soudní dvůr již prošetřoval otázku, jakým způsobem ovlivňuje změna, která nastala v důsledku získání vlastnického podílu, existenci protiprávně poskytnuté podpory společnosti a zvýhodněnému subjektu. Dle rozsudku Soudu taková protiprávně poskytnutá podpora nezávisle na změnách týkajících se vlastnických vztahů existuje i nadále ve prospěch původně zvýhodněné společnosti (54). Převedení obchodních podílů za tržní cenu zajišťuje pouze to, že samotná osoba, která získala podíl, nedostane státní podporu. To je však nezávislé na tom, zda zvýhodněná elektrárna získala hospodářskou výhodu pro svou činnost.
(185)
V posuzovaném případu jsou zvýhodněnými subjekty maďarské společnosti, které provozují elektrárny a které podepsaly DDD, nikoli členové (akcionáři) těchto elektrárenských společností. Navíc ke změnám ve vlastnických vztazích elektráren došlo před datem, kdy prošetřujeme existenci státní podpory, a proto je tato změna z hlediska revize týkající se existence podpory poskytnuté společnostem provozujícím elektrárny irelevantní. Společnosti, které podepsaly DDD tedy - nezávisle na svých vlastnických vztazích - získaly výhody obsažené v DDD.
(186)
Komise si je vědoma skutečnosti, že při maďarských tržních podmínkách v devadesátých letech byl zásadním principem DDD, tedy garance návratnosti investice, základní podmínkou realizace potřebných investic.
(187)
Skutečnost, že z důvodu charakteristiky odvětví výroby elektřiny a tehdejší politické a hospodářské situace v Maďarsku bylo ve veřejném zájmu nutné učinit zásahy ze strany státu a že nejvhodnějším řešením se zdálo být přisouzení DDD většímu počtu výrobců, v žádném případě neprotiřečí faktu, že DDD poskytují výrobcům výhody.
(188)
Většina výrobců uvádí, že DDD jim neposkytly výhody, protože jsou v souladu s chováním společnosti MVM, respektive jakéhokoli účastníka dění v hospodářském sektoru nacházejícího se v situaci výrobců. Argumentují tím, že kterýkoli privátní účastník nacházející se v situaci společnosti MVM (jako jediný kupující s právní povinností zajistit zásobování) by se rozhodl uzavřít DDD a k tomu, že hospodářská výhoda z nich plynoucí nesmí přesáhnout úroveň, které strany běžně dosahovaly v devadesátých letech za nerozvinutých tržních podmínek. Kromě toho byli výrobci za účelem získání povolení k provozu právně povinni uzavřít dohodu s MVM. Výrobci zdůrazňovali, že dle zásady privátního investora by Komise měla přihlédnout k právním podmínkám a hospodářské realitě stávající v době uzavření DDD.
(189)
Komise se z aspektu argumentace zúčastněných stran týkající se zásady privátního investora odvolává na odstavce preambule tohoto rozhodnutí, které určují, které období musí být zohledňováno při posuzování existence státní podpory poskytnuté prostřednictvím DDD. Komise opakovaně poukazuje na to, že nehodlá zpochybňovat skutečnost, že v době uzavření DDD za tehdejších okolností bylo nutné tyto dohody uzavřít. Avšak toto rozhodnutí výše uvádí, že to v žádném případě neznamená, že DDD nezajišťují výrobcům výhody. Zúčastněné strany v podstatě výhradně prohlašují, že tyto dohody jsou v souladu s tržními podmínkami stávajícími v době jejich uzavření. Ani jedna ze zúčastněných stran však netvrdí, že by byly v souladu s nynějšími podmínkami vnitřního trhu.
(190)
Komise zastává názor, že v průběhu revize za účelem zjištění existence výhod poskytovaných DDD se musí přesvědčit o tom, zda by průměrný účastník hospodářského sektoru poskytl za tržních okolností v době přistoupení Maďarska k Evropské unii výrobcům podobnou záruku - uvedenou v odstavci preambule (177) - jako jsou záruky uvedené v DDD.
2) Analýza existence výhody poskytnuté výrobcům elektřiny v době přistoupení Maďarska k Evropské unii
(191)
Aby Komise mohla odpovědět na otázku zmiňovanou v předcházejícím odstavci preambule, stanovila za účelem této analýzy nejvýznamnější směrodatné praxe obchodních subjektů účastnících se evropských trhů s elektřinou, dále analyzovala, zda DDD jsou v souladu s těmito praxemi či zda poskytují výrobcům takové záruky, které by zákazník konající čistě na obchodní bázi nepřijal.
(192)
Předesíláme, že trh s elektřinou se tradičně rozděluje na čtyři částečné trhy: i) výroba/dovoz a velkoobchodní služby, ii) přenos/distribuce, iii) maloobchod, iv) doplňující služby. Jelikož společnost MVM elektřinu nakupuje od tuzemských výrobců, respektive dováží, poté tuto prodává regionálním dodavatelským podnikům a obchodním dodavatelům (maloobchodní dodavatelé), je z hlediska posouzení DDD významným relevantním trhem pro první a čtvrtou kategorii. Společnost MVM kromě výše uvedeného poskytuje rezervované kapacity provozovateli přenosové soustavy, aby tak byla zajištěna rovnoměrnost systému.
(193)
Maďarský maloobchodní trh je ve sledovaném období rozdělen na dva sektory: i) spotřebitelský, kdy regionální dodavatelské podniky poskytují elektřinu za regulované ceny spotřebitelům bez oprávnění, dále spotřebitelům, kteří své oprávnění nevyužívají; ii) volný trh, kdy obchodní dodavatelé dodávají elektřinu spotřebitelům s oprávněním za ceny, které byly vytvořeny tržními mechanismy. Systém zavedený III. Zákonem o elektrické energii omezuje spotřebitelský sektor na domácnosti a obchodní spotřebitele, na které se vztahuje celková dodavatelská povinnost.
(194)
Ve sledovaném období společnost MVM dodávala elektřinu jak regionálním dodavatelským podnikům (poskytovatelé spotřebitelského sektoru), tak dodavatelům sektoru volného trhu. Současně však - jak jsme uvedli v odstavcích preambule (221)-(231) - znamenal prodej ze strany MVM směrem k dodavatelům na volném trhu pouze množství, které bylo odkoupeno v rámci DDD a které nebylo požadováno spotřebitelským sektorem. Takový prodej neznamenal samostatnou obchodní činnost, ale byl realizován spíše jako důsledek DDD. Proto musí být existence výhody s prvotním cílem stanoveným pro MVM - tedy poskytováním dostatečného množství elektřiny regionálním dodavatelským podnikům za účelem zásobování požadavků spotřebitelského sektoru - posuzována společně. Musí se tedy zjistit, zda by bez existence DDD účastník hospodářského dění konající výhradně na obchodní bázi, který by byl pověřen zásobovat regionální dodavatelské podniky dostatečným množstvím elektřiny, nabídl stejné jistiny, jako subjekty uvedené v těchto dohodách. Toto posouzení je nutné provést z hlediska velkoobchodního trhu fungujícího dle podmínek soutěže. Následující odstavce preambule poskytují nejprve přehled typických obchodních metod podstatných z hlediska analýzy, poté porovnávají DDD se zmiňovanými metodami. V závěru Komise z hlediska porovnání prošetřila důsledky DDD, se kterými mohly orgány počítat v době přistoupení Maďarska k Evropské unii, respektive zda by v případě dohod jiného typu mohli počítat s lepší rovnováhou mezi příznivými a nepříznivými důsledky.
2a) Stručný popis obchodních metod na evropském trhu s elektřinou relevantním z hlediska posouzení existence výhod zajištěných DDD
(195)
V průběhu revize sektoru elektřiny v Evropě (55) Komise do detailů prošetřila podmínky distribuce elektřiny na evropských velkoobchodních trzích.
(196)
S elektřinou - v závislosti na období plnění - lze obchodovat na okamžitých (spot) nebo termínových trzích. Na okamžitých trzích se zpravidla v den, který předchází skutečnému plnění, uzavírají obchody s elektřinou na následující den. Burzovní „spot“ prodej elektřiny se vždy provádí na marginálních cenách, které zaručují výhradně krytí krátkodobých hraničních nákladů (56).
(197)
Na termínových trzích se elektřina prodává s daty pozdějšího plnění. Termínové produkty mohou být týdenní, měsíční, čtvrtletní a roční. Distribuce okamžitých a termínových produktů může být realizována na energetických burzách, stejně jako formou transakcí realizovaných mimo burzu (OTC) prostřednictvím „clearing house“. V důsledku plynulé volby mezi těmito produkty se ceny stejných produktů na energetických burzách a na OTC trzích vzájemně přibližují. Proto energetické burzy ve stále větší míře určují referenční ceny všech okamžitých a termínových produktů, tedy celého velkoobchodního trhu.
(198)
Cena termínových produktů je kromě toho ovlivňována předpoklady účastníků trhu týkajících se budoucího vývoje cen okamžitého trhu. Účastníci trhu uzavírají termínové transakce, protože upřednostňují jisté ceny před neznámými budoucími okamžitými cenami, tak termínové kupní ceny mohou také obsahovat rizikové prvky. V praxi ceny termínových produktů obsahují takový určující prvek, který zrcadlí předpoklady účastníků trhu týkající se vývoje okamžitých kupních cen, respektive - v závislosti na tom, zda účastníci trhu přikládají cenové jistotě velkou hodnotu - rizikovou prémii nebo slevu, ačkoli ta se v praxi zpravidla objevuje jako prémie. Z toho plyne, že okamžité kupní ceny jsou referenční pro všechny energetické ceny. Pokud existuje okamžitý burzovní prodej, pak se jeho ceny považují za reference pro celý trh. Na vícero velkoobchodních trzích se kupující - aby měli přehled o svých nákladech - zpravidla termínovými transakcemi pokouší krýt větší část svých předpokládaných potřeb. Své potřeby, které přesahují pokrytí termínovými transakcemi, pak kryjí koupí realizovanou na okamžitých trzích.
(199)
Revize sektoru elektřiny prokázala, že vedle prodeje na standardizované energetické burze a mimo burzu prostřednictvím trhů OTC jsou realizovány i „individuální bilaterální transakce“. Z hlediska dodávaných produktů nebo služeb se tyto transakce mohou velmi lišit, o cenách se zpravidla zprávy nevypracovávají. Avšak za tržních podmínek realizovaný prodej na energetické burze a prodej mimo burzu prostřednictvím trhů OTC nutně ovlivňuje tyto transakce, jelikož daný výrobce nebo dovozce by nepřistoupil na uzavření takového dvoustranného obchodu, který nabízí jednoznačně nevýhodnější podmínky, než standardní okamžitá nebo termínová transakce. Standardní okamžité nebo termínové transakce realizované na evropských velkoobchodních trzích jsou tedy odpovídajícím podkladem pro zjištění, zda DDD znamenají pro výrobce výhody.
(200)
Nejdelším obdobím plnění na termínových trzích je jeden rok. Dále nejdelší období mezi datem uzavření smlouvy a datem zahájením plnění jsou následující: 4 roky - NordPool (skandinávské země), 3 roky - Powernext (Francie), 5 let - UKPX (Velká Británie) a 6 let - EEX (Německo). Na některých burzách, např. OMEL ve Španělsku, se termínové transakce vůbec neuzavírají. Standardní termínové transakce ukládají dodavateli povinnost dodávat určité množství elektřiny za předem stanovenou cenu po dobu nejvýše jednoho roku, v termínu nejdéle 6 let ode dne uzavření smlouvy. Uvedené časové horizonty nedosahují doby amortizace, respektive provozní doby kterékoli elektrárny. Z toho plyne, že výrobci za běžných tržních podmínek nemají přehled o cenách a objemech prodeje elektřiny po dobu amortizace výrobních zařízení nebo provozní doby elektrárny ani v takovém případě, kdy převážnou část jimi vyrobené elektřiny prodávají prostřednictvím termínových transakcí. Kromě toho - jelikož ceny jsou stanoveny předem - musí výrobci čelit riziku, že jejich náklady převýší stanovené ceny. Toto riziko je významné především z hlediska kolísajících cen paliva. V případě nejčastějších výrobních technologií posledně uvedené představuje nejvýznamnější element proměnlivých nákladů. Dále musí výrobci čelit také konkurenčním tlakům, jelikož v provozním období svých výrobních zařízení musí mnohokrát obnovit své termínové smlouvy a upravit svou nabídku v souladu s vývojem tržních podmínek.
(201)
Na velkoobchodních trzích existují také transakce spojené s rezervací výrobních kapacit formou „práva čerpání“ (drawing rights), které je proto vhodné porovnat s DDD. Získání práva čerpání znamená, že část výrobní kapacity dané elektrárny je zpravidla na předpokládanou provozní dobu zarezervována a provozovateli elektrárny je hrazena „kapacitní cena“ odpovídající výši kapitálu a stálých nákladů, které souvisejí s rezervovanou kapacitou. Provozovatel elektrárny nese technická rizika. Osoba oprávněná k právům čerpání stanovuje stupeň využití vázaných kapacit a provozovateli elektrárny platí cenu odpovídající výši proměnlivých nákladů, které souvisejí s elektřinou vyrobenou prostřednictvím rezervovaných kapacit.
(202)
Za účelem dalšího posouzení výhod poskytovaných v rámci DDD stojí za povšimnutí také situace velkých obchodních nebo průmyslových konečných spotřebitelů, kteří nejsou sice účastníky trhu velkoobchodního, ale maloobchodního (následující stupeň distribučního řetězce). Jelikož se stává, že výrobci zásobují elektřinou bezprostředně obchodní nebo průmyslové velkoodběratele, je i tady na místě porovnání s DDD.
(203)
Oborová revize sektoru elektřiny prokázala, že dodavatelé elektřiny často uzavírají s obchodními nebo průmyslovými velkoodběrateli transakce obsahující pevné ceny. Období takových transakcí je obvykle omezeno na dobu jednoho roku nebo dvou let. Zpravidla je na základě dřívější spotřeby stanoven harmonogram dodávek. Ceny jsou odvozeny od velkoobchodních cen na termínových trzích, dále zahrnují také další nákladové prvky, jako předpokládané náklady na vyrovnání sítě nebo míru zisku dodavatele. V případě odchýlení od harmonogramu dodávek vstupuje v platnost doložka „take or pay“, která ukládá kupujícímu povinnost uhradit buď cenu elektřiny, kterou nepotřebuje, nebo přirážku. Z tohoto hlediska se zdá, že transakce jsou založeny na společné aplikaci minimálního zaručeného množství odběru a rezervace kapacit (57).
(204)
Za účelem zjišťování výhod poskytovaných v rámci DDD je nutné přihlédnout k dalšímu typu dohody, a to ke smlouvám uzavřeným za účelem vyrovnávacích služeb poskytovaných provozovateli přenosové soustavy (TSO). Jelikož elektřinu nelze skladovat, nabídka a poptávka se musí vždy vzájemně shodovat. Pokud se poptávka či nabídka odchýlí od prognostik a je nutná výroba další energie, je úlohou provozovatele soustavy požádat jisté výrobce o zvýšení produkce v krátkém termínu. Pro zajištění, aby v takových případech potřeby byly k dispozici nutné výrobní kapacity, rezervují TSO část kapacity takových výrobních jednotek, které jsou schopny v krátkém termínu změnit úroveň své produkce. Vzhledem k tomu, že Maďarsko nemá vodní elektrárnu se zásobníkem, disponují technickými parametry potřebnými pro poskytování těchto služeb plynové elektrárny.
(205)
Oborová revize sektoru elektřiny poskytla přehled o evropské praxi TSO souvisejících se smlouvami rezervace kapacit, které se vztahují na poskytování vyrovnávajících služeb. Z přehledu vyplývá, že kapacity jsou rezervovány prostřednictvím tendrů. Období jednoho roku lze považovat za obvyklou dobu, která poskytuje požadovanou reflektivnost pro TSO, aby množství rezervovaných kapacit bylo upraveno dle skutečných potřeb. Smlouvy zpravidla stanovují technické parametry požadovaných služeb, rezervované kapacity, dále pouze cenu poskytované elektřiny nebo cenu energie i kapacity současně.
2b) Porovnání DDD se standardní obchodní praxí
(206)
Komise porovnala kupní závazky uvedené v DDD s termínovými a okamžitými transakcemi, s transakcemi uplatňujícími „práva čerpání“, dále s nejvýznamnějšími charakteristikami dlouhodobých smluv uzavřených konečnými velkospotřebiteli, dále smlouvami uzavřenými mezi výrobci a TSO za účelem poskytování vyrovnávacích služeb.
(207)
Ze situace uvedené v odstavcích preambule (195)-(200) vyplývá, že současné uplatnění dlouhodobé rezervace kapacit elektřiny, zaručeného minimálního odběru a mechanismu tvorby cen kryjících proměnlivé, stálé a kapitálové náklady není v souladu s obvyklými transakcemi evropských velkoobchodních trhů a že ochraňuje výrobce před více riziky, než standardní termínové a okamžité transakce.
(208)
Burzovní „spot“ prodej elektřiny je vždy realizován na marginálních cenách, které zaručují krytí výhradně krátkodobých marginálních nákladů - nikoli krytí všech stálých a kapitálových nákladů. Kromě toho na okamžitých trzích nedisponují společnosti vyrábějící elektřinu jistinami týkajícími se stupně využití jejich výrobních kapacit. Nemožnost ekonomického skladování elektřiny - což je charakteristika výhradně tohoto odvětví - a v porovnání s většinou ostatních výrobních odvětví značně zvyšuje toto riziko. Pokud je v daném okamžiku nabízeno větší množství elektřiny, než je množství dostačující ke krytí poptávky, za nižší cenu, než je cena od daných výrobních jednotek vyrábějících elektřinu, pak tyto výrobní jednotky nejsou spuštěny, jinými slovy propadá výrobní kapacita této jednotky pro dané období.
(209)
Z toho vyplývá, že okamžitý „spot“ tržní prodej je z hlediska návratnosti stálých a kapitálových nákladů a z hlediska využitelnosti výrobních kapacit doprovázen značnou nejistotou.
(210)
Termínové trhy - jejichž ceny jsou odvozeny od okamžitých „spot“ kupních cen - také neposkytují výrobcům jistotu, že jejich prodej bude pokrývat jejich veškeré stálé a kapitálové náklady, jelikož ceny jsou určeny předem. Pokud dojde v průběhu období plnění ke zvýšení nákladů na palivo ve větší míře, než se předpokládalo, pak náklady na výrobu elektřiny překročí předem stanovené ceny. Díky delšímu období transakcí na termínových trzích je nejistota související s využitím výrobních kapacit nižší, než v případě „spot“ trhů. Současně však - i pokud výrobce dokáže větší část své produkce elektřiny prodat prostřednictvím termínových transakcí - v porovnání s délkou provozní doby získá přehled týkající se stupně využití svých jednotek vyrábějící elektřinu pouze na omezené období.
(211)
Zúčastněné strany zdůrazňují, že výrobci musí v rámci DDD nést značná rizika, která se týkají především realizace, regulace, ochrany životního prostředí, údržby a danění/financování. Komise přiznává, že DDD neznamenají zrušení všech rizik souvisejících s provozem elektrárny. Rizika uvedená v připomínkách výrobců zajisté skutečně i sami nesou. Tato rizika však odpovídají takovým běžným rizikům - včetně standardních případů prodeje „spot“ a prodeje na termínových trzích - která musí nést kterýkoli jiný účastník trhu s elektřinou. Avšak obchodní rizika související s kolísáním výrobních nákladů produkce elektřiny - zvláště nákladů na palivo, se změnami cen elektřiny placených konečnými spotřebiteli, dále s nevyrovnaností požadavků na elektřinu ze strany konečných spotřebitelů, nese ve velké části (nebo celkově) období provozní doby výrobních zařízení činných v rámci DDD společnost MVM.
(212)
Zúčastněné strany ve svých připomínkách dále uváděly, že rezervace kapacit ve prospěch MVM pro ně představuje znevýhodnění, jelikož tyto kapacity nemohou využít na jiné účely, než je prodej společnosti MVM. Systém zaručeného minimálního odběru však ve velké míře snižuje nevýhody tohoto závazku. Systém zaručeného minimálního odběru lze považovat za garanci poskytovanou výrobcům v souvislosti s tím, že pokud MVM nevyužije jejich rezervované kapacity, nebude toto omezovat využití těchto kapacit na výrobu a prodej elektřiny. Jak je viditelné z následující tabulky, minimální zaručený odběr skutečně znamenal, že poměr využití rezervovaných kapacit přesáhl poměr průměrného využití celkových kapacit, které jsou v Maďarsku k dispozici.
Tabulka 5
Minimální zaručený odběr a rezervované kapacity
2004
2005
2006
Zaručený odběr (GWh)
23 234
23 528
23 516
Rezervované kapacity (MW)
4 242
4 460
4 481
Poměr zaručeného odběru a rezervovaných kapacit (počet provozních hodin za rok)
5 477
5 275
5 248
Poměr produkce elektřiny v Maďarsku a využitelného výkonu (počet provozních hodin za rok)
4 272
4 225
4 601
(213)
Z výše uvedeného vyplývá, že okamžité a termínové transakce znamenají pro výrobce mnohem vyšší rizika, než DDD. Posledně uvedené totiž poskytují jistoty jak z hlediska návratnosti stálých a kapitálových nákladů, tak z hlediska využití výrobních kapacit.
(214)
Co se práva čerpání týče, nejvýznamnějším rozdílem mezi druhem této dohody a DDD je, že práva čerpání zpravidla nejsou doprovázena minimálním zaručeným odběrem. Subjekt oprávněný k právu čerpání nese obchodní rizika související s prodejem elektřiny vyrobené prostřednictvím rezervovaných kapacit. Současně však disponuje jistinou, že bude schopen celkové množství zmiňované elektřiny prodat alespoň za cenu, která pokryje proměnlivé náklady, jelikož se může rozhodnout nevyrábět elektřinu v případě, že ceny klesnou pod výši proměnlivých nákladů. DDD - v důsledku závazku minimálního odběru poskytovaného ve prospěch elektráren - neposkytují společnosti MVM takové jistoty.
(215)
V souvislosti s dlouhodobými kupními smlouvami uzavřenými velkospotřebiteli je zcela jednoznačné, že jsou pro kupující mnohem výhodnější, než DDD pro MVM, jelikož cena pevně stanovená na celou dobu trvání smlouvy se zpravidla neváže k takovým ukazatelům - jako například upisovacím cenám paliva - jejichž vývoj nelze v době trvání smlouvy předem předpokládat, za druhé není vytvářena tak, aby kryla stálé a kapitálové náklady, protože je závislá na cenách velkoobchodních trhů. Kupující mají ve skutečnosti zájem na uzavření dlouhodobých dohod pouze v případě, že pro ně tyto smlouvy znamenají jistou ochranu vůči kolísání na trhu s elektřinou, zvláště vůči změnám způsobeným kolísáním cen paliva. Z toho vyplývá, že kupující může být hospodářsky zainteresován na takových dlouhodobých smlouvách, ve kterých prodávající poskytne nabídku převzetí určitého podílu rizika související s kolísáním cen paliva, nebo v případě, že zajistí stabilní náklady na palivo technologie výroby elektřiny - příkladem je technologie vodních elektráren a za jistých podmínek technologie jaderných elektráren. Kromě toho jsou tyto smlouvy zpravidla uzavírány na mnohem kratší dobu, než DDD, čímž umožňují kupujícím změnit dodavatele, pokud konkurence nabízí výhodnější ceny. V zájmu dosažení co nejnižších cen uplatňují tito kupující často postupy výběrového řízení.
(216)
Smlouvy vztahující se na služby vyrovnávací energie jsou relevantní z hlediska analýzy existence výhod, protože společnost MVM část kapacit rezervovaných v rámci DDD poskytuje TSO za účelem zajištění vyrovnávací energie (58). Společnost MVM v praxi jednou za rok v balíčku prodává kapacity TSO, a za tímto účelem využívá část kapacit rezervovaných v rámci DDD. To v podstatě znamená, že výrobci nenesou rizika, která jsou spojena s ročními výběrovými řízeními (59) a nejistotami souvisejícími s jimi poskytovaným množstvím elektřiny. Z hlediska výrobců smluvní podmínky poskytování vyrovnávací energie odpovídají podmínkám DDD. Jak jsme však poukázali v odstavci preambule (204), pravidla DDD - zvláště dlouhá doba trvání a zaručený odběr - nelze odůvodnit na obchodním základě ani v případě poskytování vyrovnávací energie. Komise přiznává, že v Maďarsku - v souladu s konstatováními zainteresovaných stran - je pouze málo výrobních jednotek schopno poskytnout TSO potřebnou vyrovnávací energii, avšak došla k závěru, že podmínky poskytované DDD i za takových okolností překračují to, co by TSO považovaly z obchodního hlediska za přijatelné.
(217)
Toto porovnání prokazuje, že DDD - důsledkem jejich struktury - poskytují výrobcům více záruk, než obvyklé obchodní smlouvy. Výrobci jsou tedy ve výhodnější situaci díky existenci DDD, než v jaké situaci by se nacházeli bez existence DDD na volném trhu. V zájmu komplexního posouzení týkajícího se existence výhody je nutné prošetřit takové příznivé a nepříznivé vlivy, se kterými mohly maďarské orgány počítat v době přistoupení Maďarské republiky k Evropské unii. Dále se musí zjistit, zda v případě jiných přístupů vycházejících ze standardních obchodních metod mohly orgány počítat s příznivější rovnováhou mezi příznivými a nepříznivými vlivy.
2c) Dopady DDD, které mohly orgány předpokládat, ve světle standardních obchodních metod evropského trhu s elektřinou
(218)
Orgány mohly předpokládat, že díky DDD bude společnost MVM dlouhodobě schopna zajistit dostatečné množství elektřiny potřebné pro spotřebitelský segment.
(219)
Současně však orgány nedisponovaly jistotami z hlediska, jaké ceny se budou muset společnosti MVM platit během tohoto stejného období, jelikož DDD neposkytují ochranu vůči kolísání cen, zvláště pak vůči výkyvům ceny paliva.
(220)
Kromě toho současné uplatnění dlouhodobé rezervace kapacity a s tím spojené záruky minimálního odběru připravuje orgány o možnost využít výhodnější ceny nabízené ostatními výrobci nebo dovozci. Množství elektřiny nakoupené v rámci kapacity a zaručeného minimálního odběru uvedených v DDD, dlouhodobé dovozní smlouvy uzavřené společností MVM a množství nakupované v rámci systému povinného odběru (60) bylo dostačující pro pokrytí potřeb. Společnost MVM tak nemohla diverzifikovat své poskytovatelské portfolio, navzdory tomu, že byly k dispozici alternativní výrobní kapacity. V roce 2004 hned několik výrobců elektřiny nemělo uzavřené dlouhodobé kupní dohody o prodeji elektřiny. DDD dvou elektráren týkající se vbudované kapacity 470 MW končily koncem roku 2003, což významně zvýšilo poskytovatelské kapacity mimo DDD. Navíc dovozní kapacitu o objemu téměř 700 MW dlouhodobé dovozní smlouvy nepokrývají. Pokud by systém rezervovaných kapacit a minimální zaručený odběr nevázal společnost MVM, pak by mohla využít tuto energii z dovozu.
(221)
Vedle toho - jak bude uvedeno v následujících odstavcích preambule - v roce 2003 a v roce 2004, kdy Maďarsko přistoupilo k Evropské unii, bylo zřejmé, že systém rezervace kapacit a minimálního zaručeného odběru vytvořený v rámci modelu jediného kupujícího prostřednictvím společnosti MVM za účelem zajištění celkové spotřeby v Maďarsku je doprovázen značným rizikem, že smlouvy předepíší společnosti MVM nákup elektřiny v množství přesahujícím její potřeby.
(222)
V této souvislosti je významným faktorem, ke kterému je nutné přihlédnout, částečné otevření trhu s elektřinou v roce 2003. Dne 18. prosince 2001 maďarský parlament přijal II. Zákon o elektrické energii, který umožnil, aby se velkospotřebitelé - tedy spotřebitelé, jejichž roční spotřeba přesahovala 6,5 GW - stali „oprávněnými spotřebiteli“, a aby si tak mohli zvolit svého vlastního dodavatele elektřiny. Tento právní předpis, který vstoupil v účinnost dne 1. ledna 2003, způsobil, že vedle již dříve existujícího spotřebitelského segmentu vznikl volný trh, kde se ceny vyvíjely v závislosti na vztazích poptávky a nabídky. Předpokládaným dopadem zmiňovaného opatření bylo snížení množství, které byla společnost MVM povinna dodávat regionálním dodavatelům elektřiny v zájmu uspokojení potřeb poptávky ze strany spotřebitelského segmentu. Následující tabulka uvádí, že množství prodané na volném trhu v období 2003 až 2006 se skutečně postupně zvyšovalo, množství prodané prostřednictvím regionálních dodavatelů elektřiny spotřebitelskému segmentu pak v souladu s tímto klesalo.
Tabulka 6
Hodnocení maloobchodního trhu (spotřebitelský sektor a sektor volného trhu)
(GWh)
2003
2004
2005
2006
Celková spotřeba
33 584
33 836
34 596
35 223
Prodej v sektoru volného trhu
3 883
7 212
11 685
13 057
Prodej ve spotřebním sektoru
29 701
26 624
22 911
22 166
Zdroj: Statistické údaje maďarské energetické soustavy za rok 2006 ().
(223)
V letech 2003 až 2006 se o 25 % snížilo prodané množství ve spotřebitelském segmentu, toto množství současně odpovídá skutečným potřebám společnosti MVM. Snížení potřeb společnosti MVM - zvláště na základě značného rozdílu mezi oficiálními cenami spotřebitelského sektoru (ceny placené poskytovateli regionálním dodavatelským podnikům) a cenami placenými v sektoru volného trhu v letech 2003 a 2004 - bylo možné předpokládat v době přistoupení Maďarska k Evropské unii.
Tabulka 7
Rozdíly mezi cenami ve spotřebitelském sektoru a v sektoru volného trhu na distributorském trhu v roce 2003 a v roce 2004
(HUF/kWh)
2003
2004
Průměrná cena na volném trhu
11,1
12,7
Průměrná cena ve spotřebitelském sektoru (62)
19
21,1
Zdroj: Statistické údaje maďarské energetické soustavy za rok 2006.
(224)
Ceny volného trhu byly jednoznačným podnětem pro oprávněné spotřebitele, aby využili svých oprávnění. Navíc bylo v roce 2003 a v roce 2004 známo, že v důsledku blízkého přistoupení Maďarska k Evropské unii vstoupí v účinnost druhá směrnice o elektrické energii (63), čímž se počínaje datem 1. července 2007 všichni spotřebitelé stanou oprávněnými, což povede k dalšímu snížení potřeb společnosti MVM v době významně kratší, než je zbývající doba trvání DDD.
(225)
Z toho vyplývá, že v roce 2003 a v roce 2004 bylo zřejmé, že DDD vytvořené v rámci modelu jediného kupujícího zásobujícího prostřednictvím společnosti MVM celkovou spotřebu elektřiny v Maďarsku, neomezují pouze společnost MVM v tom, aby diverzifikovala své dodavatelské portfolio a s využitím konkurenční situace mezi poskytovateli získala výhodnější ceny, ale pravděpodobně způsobují také to, že společnost MVM bude nucena nakoupit více elektřiny, než jaké jsou její skutečné potřeby.
(226)
Orgány s tímto rizikem skutečně počítaly. V roce 2002 maďarská vláda vydala nařízení (64), které ukládá společnosti MVM povinnost, aby za účelem úpravy množství rezervovaných kapacit iniciovala nová jednání o DDD se všemi výrobci. Přestože odkazované nařízení nenařizovalo zrušení DDD, již samo o sobě naznačuje, že ve světle postupné liberalizace distribučního trhu je množství kapacit vázaných v rámci DDD (a z toho plynoucí minimálně zaručený odběr) příliš vysoké. Výše uvedení nařízení dále umožňuje, že pokud jednání s výrobci budou neúspěšná, je společnost MVM oprávněna prostřednictvím tří níže uvedených „prodejních mechanismů“ prodat takové množství kapacit a elektřiny, o kterém se prokázalo, že přesahuje množství skutečně potřebné k zásobování spotřebního sektoru: aukce kapacit, výběrová řízení týkající se kapacity, dále prodej na tzv. „Tržnici“, tedy virtuální obchodní platformě na internetu. Přestože forma těchto tří mechanismů je odlišná, podstatou každé je nabídnout k prodeji na volném trhu jako produkt společnosti MVM s různými termíny plnění přebytek elektřiny, který není potřeba pro účely zásobování spotřebního sektoru, avšak který je dle podmínek DDD společnost MVM povinna nakoupit.
(227)
Následující tabulka uvádí údaje týkající se prvních tří aukcí společnosti MVM. Z tabulky vyplývá, že ceny, za které společnost MVM prostřednictvím uvolňovacích mechanismů prodávala elektřinu, jsou podstatně nižší, než ceny placené za stejnou elektřinu v rámci DDD.
Tabulka 8
První tři aukce společnosti MVM
První aukce červen 2003
Druhá aukce prosinec 2003
Třetí aukce červen 2004
Produkty základního zatížení:
Množství prodané elektřiny (GWh)
375
240
133
Prodejní ceny na aukcích (HUF/KWh)
8,02
9,5
8,4
Produkty mimošpičkového zatížení:
Množství prodané elektřiny (GWh)
259
421
Prodejní ceny na aukcích
5,6
3,5
Průměrné roční ceny dle DDD
2003
2004
11,3
11,7
(228)
Maďarská legislativa jednoznačně předpokládala tento vliv a předepsala, že maďarský stát je povinen platit kompenzaci za ztráty, které vzniknou společnosti MVM z důvodu rozdílu mezi cenou zaplacenou za množství kapacity vytvořené prostřednictvím aukcí a tržní prodejní cenou. Kompenzace vyplacené společnosti MVM činily v roce 2003 celkem 3,8 miliard forintů (65). Dle roční zprávy společnosti MVM vzrostla částka kompenzace v roce 2004 o 2,4 miliardy forintů.
(229)
Z hlediska orgánů je jednoznačné, že nelze obchodními příčinami odůvodnit takový systém, který je v podstatě totožný s podporou prodeje výrobců realizovaného v segmentu volného trhu.
(230)
Následující tabulka - na základě informací poskytnutých Maďarskem dne 24. září 2007 a dne 21. dubna 2008 - uvádí celkové množství elektřiny prodané prostřednictvím prodejních mechanismů společností MVM v letech 2003 až 2004.
Tabulka 9
Množství prodané prostřednictvím prodejních mechanismů společností MVM
(TWh)
ROK
2003
2004
2005
2006
Prodej společnosti MVM prostřednictvím všech prodejních mechanismů (66)
0,6
1,9
6,5
6,5
(231)
Je jednoznačné, že za obvyklých tržních podmínek kupující neuzavírají takové smlouvy, které by znamenaly závažná rizika, že budou muset nakoupit větší množství elektřiny, než skutečně potřebují, a že jim při prodeji dál vzniknou závažné ztráty. Teoreticky i v případě termínových transakcí a dlouhodobých smluv uzavíraných konečnými velkospotřebiteli existuje takové riziko, avšak v mnohem menší míře.
(232)
Doba trvání termínových transakcí je mnohem kratší, než doba trvání DDD. Během takové doby trvání má zákazník mnohem lepší přehled o svých potřebách, než v období trvajícím 15 až 27 let. Kromě toho mají zákazníci snahu, aby pouze část svých předpokládaných potřeb kryli termínovými smlouvami a aby množství, které potřebují kromě toho navíc, obstarávali na „spot“ trhu.
(233)
V případě dlouhodobých smluv uzavíraných konečnými velkospotřebiteli hrozí riziko koupě v přílišném množství pouze v omezené míře, jelikož doba trvání uvedených smluv je omezená a jelikož spotřeba průmyslových a obchodních konečných velkospotřebitelů uzavírajících takové smlouvy bývá zpravidla stabilní a vypočitatelná - což v případě MVM z výše uvedených důvodů nehrozí.
(234)
Kromě toho je vhodné připomenout, že na základě termínových transakcí a dlouhodobých kupních smluv uzavřených konečnými spotřebiteli kupující akceptují zavázat se ke koupi elektřiny v určitém množství několik měsíců nebo rok před skutečným plněním dodávky, jelikož kupní smlouva jim zaručuje jistou ochranu před kolísáním cen. DDD takovou výhodu neposkytují, protože ceny kryjící proměnlivé náklady mohou díky kolísání ceny paliva stoupat v míře, kterou nelze předpokládat.
(235)
Komise dospěla k závěru, že výhody, které získají orgány prostřednictvím DDD, nezpůsobují takovou stabilitu ceny elektřiny, jakou očekávají běžní účastníci trhu v souvislosti s dlouhodobými smlouvami, dále jsou doprovázeny závažným rizikem, že bude nutné nakoupit větší množství elektřiny, než kolik je ve skutečnosti potřeba a že v průběhu prodeje nadbytečného množství vzniknou ztráty. V době přistoupení Maďarska k Evropské unii si maďarské orgány tato rizika uvědomovaly. Porovnání DDD a běžných obchodních metod kupujících na evropských trzích s elektřinou prokazuje, že kupující konající výhradně na obchodním základě by takové nepříznivé vlivy neakceptoval a - v souladu se standardní obchodní praxí - by vytvořil jinou nákupní strategii, respektive by uzavřel dohody jiného druhu.
(236)
Komise na základě výše uvedeného dospěla k závěru, že nejvýznamnější ustanovení DDD znamenají pro výrobce výhody přesahující rámec běžných obchodních transakcí. V souvislosti s tímto nutno poznamenat, že nedůležitější prvky DDD - tedy dlouhodobá rezervace kapacit, minimální zaručený odběr a mechanismus tvorby cen vycházející z cen kapacit a energie, zaměřený na krytí stálých, proměnlivých a kapitálových nákladů - nelze od sebe oddělit, ani je nelze zkoumat odděleně. Výhody nastávají v důsledku společného uplatnění těchto prvků. Dlouhodobé trvání DDD, jak vyplývá z výše uvedeného, ve velké míře přispívá k existenci výhody.
3) Vliv DDD na trh v období po přistoupení Maďarska k Evropské unii
(237)
Zainteresované strany ve svých připomínkách prohlašují, že ceny uplatňované v rámci DDD nepřekračují velkoobchodní ceny. Společnost „Mátrai Erőmű Rt.“ navíc zvlášť zdůrazňuje, že její ceny jsou konkurenceschopné díky vlastním uhelným dolům a tedy nízkým důlním nákladům. Výše uvedené strany v souladu s tímto zastávají názor, že výhody nezískávají.
(238)
Komise s touto argumentací nesouhlasí.
(239)
Za prvé - jak toto rozhodnutí výše do detailů uvedlo - skutečně zaplacená cena v rámci DDD je pouze jedním z důsledků DDD, avšak není součástí nejvýznamnějšího podílu výhod poskytovaných DDD. Výše uvedené připomínky bankovních institucí (viz zvláště odstavec (175) a (176)) také potvrzují, že veškeré takové prvky DDD, které zaručují návratnost investic realizovaných do výrobních jednotek a ochraňují výrobce před obchodními riziky plynoucími z jejich činnosti, společně tvoří podstatu výhod DDD.
(240)
Za druhé, cenový rozdíl existující vůči tržním cenám závisí na mnoha faktorech souvisejících s rozvojem trhu, které jsou nezávislé na obsahu DDD a posuzovat je lze výhradně dodatečně. Zmiňované ceny dle DDD jsou v určitém období směrodatnými jednotkovými cenami, které neberou v úvahu výhody plynoucí z ostatních prvků DDD, jako například jakou kapacitu, respektive jaké množství mohli výrobci prodat, kdyby jejich prodej závisel na poptávce trhu. Jak vyplývá z výše uvedeného, dle názoru Komise jsou nedílnou součástí všech posuzovaných DDD hospodářské výhody zajišťované výrobcům, nezávisle na tom, zda v daném okamžiku vedou či nevedou k vyšším cenám, než jsou tržní ceny.
(241)
Komise přesto porovnala ceny reálně uplatňované v DDD s cenami vytvořenými na velkoobchodním trhu, který není krytý DDD, v zájmu toho, aby mohla podat plnohodnotné odpovědi na doručené připomínky, respektive aby lépe pochopila důsledky DDD.
(242)
V průběhu tohoto porovnání Komise nebere v úvahu ceny z roku 2007, jelikož v průběhu tohoto roku (přesněji od 9. prosince 2006 do 31. prosince 2007) úřední ceny převýšily ceny dle DDD. V souladu s tímto není jisté, že uplatňované ceny zrcadlí přesnou cenu, ke které by vedla aplikace vzorce cen dle DDD.
(243)
Z toho vyplývá, že Komise porovnala ceny uplatňované na základě DDD s cenami volného trhu v období 2004-2006.
Tabulka 10
Průměrná cena elektřiny prodané společnosti MVM v rámci DDD (67)
HUF/kWh
Elektrárna činná v rámci DDD
2004
2005
2006
Dunamenti Erőmű F bloky
(…)
(…)
(…)
Dunamenti Erőmű G2 blok
(…)
(…)
(…)
Tisza II. Erőmű
(…)
(…)
(…)
Pécsi Erőmű
(…)
(…)
(…)
Csepel II. Erőmű
(…)
(…)
(…)
Kelenföldi Erőmű
(…)
(…)
(…)
Újpesti Erőmű
(…)
(…)
(…)
Kispesti Erőmű
(…)
(…)
(…)
Mátrai Erőmű
(…)
(…)
(…)
Paksi Atomerőmű
(…)
(…)
(…)
Tabulka 11
Množství a průměrná cena elektřiny prodané tuzemskými výrobci mimo DDD na volném trhu (68)
Elektrárna
2004
2005
2006
Množství
(MWh)
Ceny
(HUF/kWh)
Množství
(MWh)
Ceny
(HUF/kWh)
Množství
(MWh)
Ceny
(HUF/kWh)
Mátrai Erőmű ([…] blok)
989 097
8,15
972 813
8,33
1 082 699
9,26
Vértesi Erőmű
157 701
8,02
942 999
8,79
1 213 622
10,51
Dunamenti Erőmű […] blok
215 647
8,57
805 381
9,85
814 702
13,29
EMA
133 439
11,07
129 252
11,83
101 607
12,92
AES Borsodi Erőmű
(…)
(…)
18 301
11,25
neuv. (69)
AES Tiszapalkonyai Erőmű
364 869
12,76
86 673
9,87
119 218
14,27
Tabulka 12
Množství a průměrná cena elektřiny z dovozu nakoupená společností MVM (70)
Dovoz
2004
2005
2006
Množství
(MWh)
Ceny
(HUF/kWh)
Množství
(MWh)
Ceny
(HUF/kWh)
Množství
(MWh)
Ceny
(HUF/kWh)
z Ukrajiny přes Slovensko ([…] (72))
1 715 200
[…] (71)
1 525 600
[…] (71)
1 311 400
[…] (71)
Ze Švýcarska přes Slovensko ([…] (72))
1 768 100
[…] (71)
1 761 700
[…] (71)
1 709 200
[…] (71)
Švýcarsko ([…] (72))
631 700
[…] (71)
629 500
[…] (71)
626 200
[…] (71)
(244)
Společnost MVM od roku 2003 - v souladu s II. Zákonem o elektrické energii (73) - poskytuje nadbytečnou energii (tedy energii, která není zapotřebí k zásobování spotřebního sektoru) aby prostřednictvím dále uvedených prodejních mechanismů zásobovala soutěžní trh: i) aukce spotřebitelských výrobních kapacit, ii) výběrová řízení vztahující se na kapacity a iii) platforma virtuální formy obchodování, tzv. „Tržnice“. Níže uvedená tabulka uvádí přehled průměrných cen dosažených v průběhu těchto prodejů:
Tabulka 13
Průměrné ceny dosažené na aukcích kapacit, ve výběrových řízeních společnosti MVM a na Tržnici (74)
Rok dodávky produktu prodaného na aukci (75)
Průměrná cena aukcí kapacit
(HUF/kWh)
Rok prodeje dle výběrového řízení a transakce na Tržnici
Průměrná cena prodeje dle výběrového řízení a transakce na Tržnici
(HUF/kWh)
Rok 2004
4,7
2004
6,5
Aukce ze dne 17. června 2002
Mimošpička: 3,48
Základ: 8,4
Rok 2005
5,4
2005
8,1
Aukce ze dne 9. prosince 2004
Mimošpička: 4,54
Základ: 8,32
Aukce ze dne 10. června 2005
Mimošpička: 4,6
Základ: 8,5
Aukce ze dne 21. července 2005
Základ: 9,3
Špička: 10,42
Rok 2006
9,9
2006
9,1
Aukce ze dne 9. listopadu 2005
Mimošpička: 6,02
Základ: 9,74
Špička: 11,76
Aukce ze dne 31. května 2006
Základ: 11,33
(245)
Z výše uvedených číselných údajů vyplývá, že průměrná prodejní velkoobchodní cena elektřiny v konkurenčním sektoru v Maďarsku se v roce 2004 pohybovala mezi 4,7 a 12,76 HUF/kWh. Z výrobců činných v rámci DDD prodávala elektřinu v tomto pásmu společnosti MVM elektrárna „Paksi Atomerőmű“ a „Mátrai Erőmű“. Elektřina vyrobená blokem […] elektrárny „Dunamenti Erőmű“ činné v rámci DDD byla prodána za cenu […] odpovídající nejvyšší ceně na volném trhu ve výši ([…]) HUF/kWh. Všichni ostatní výrobci účtovali společnosti MVM průměrnou cenu mezi 13,86 a 25,46 HUF/kWh. To znamená ceny o 10-100 % vyšší, než byla nejvyšší cena na volném trhu.
(246)
V roce 2005 se sledované prodejní ceny mimo DDD pohybovaly mezi 5,4 a 12,91 HUF/kWh. Z výrobců činných v rámci DDD pouze elektrárna v Paksi a „Mátrai Erőmű“ prodávala elektřinu v tomto cenovém pásmu dle DDD. Všichni ostatní výrobci účtovali za elektřinu na základě svých DDD průměrnou cenu mezi 13,99 a 25,64 HUF/kWh. To odpovídá cenám o 10-100 % vyšším, než byla nejvyšší cena na volném trhu.
(247)
V roce 2006 se prodejní ceny mimo DDD pohybovaly mezi 9,1 a 14,27 HUF/kWh. Z výrobců činných v rámci DDD pouze elektrárna v Paksi a „Mátrai Erőmű“ prodávala elektřinu v tomto cenovém pásmu dle DDD (v případě elektrárny v Paksi v podstatě pod nejnižší cenou na volném trhu). Všichni ostatní výrobci účtovali za elektřinu na základě svých DDD průměrnou cenu mezi 16,67 a 33,49 HUF/kWh. To znamená ceny o 15-135 % vyšší, než byla nejvyšší cena na volném trhu.
(248)
Výše uvedené výpočty vycházejí z údajů průměrných cen, tedy nepočítají zvlášť s cenami mimošpičkového období, základních produktů nebo období špičky. Výrobci, kteří by bez DDD prodávali z převážné části své produkty z pásma špičkového zatížení (76), argumentují tím, že jejich ceny nelze porovnávat s cenami základního zatížení. Komise přiznává, že ceny elektřiny za období špičkového zatížení jsou zpravidla skutečně vyšší, než ceny elektřiny v základním zatížení. Pokud tyto ceny porovnáme s prodejem na volném trhu (například s aukcemi elektřiny společnosti MVM), pak průměrná cenová úroveň produktů ve špičkovém období přibližně o 10-30 % překračuje ceny základních produktů.
(249)
Pokud však porovnáme ceny za špičkové období elektráren „Csepeli Erőmű“, „Dunamenti Erőmű“ - blok F a […] s aukcemi kapacity, zjistíme, že ceny elektráren jsou vyšší, než cena zaplacená v průběhu aukcí uplynulých tří let za kterýkoli produkt špičkového období. Kromě toho jsou mezi výrobci uvedenými v tabulce číslo 11, kteří prodávali elektřinu na volném trhu bez DDD, takoví výrobci (například elektrárna EMA), kteří také prodávali převážně produkty špičkového období.
(250)
Z výše uvedeného porovnání vyplývá, že s výjimkou elektrárny v Paksi a „Mátrai Erőmű“, ceny výrobců činných v rámci DDD, stanovené dle DDD, v letech 2004-2006 skutečně překročily nejvyšší ceny na volném trhu.
(251)
V souladu s tímto Komise nesouhlasí s argumenty dotyčných stran, že jejich ceny dle DDD nedosáhly úrovně cen na volném trhu.
(252)
Z hlediska elektráren „Mátrai“ a „Paksi“ výše uvedená tabulka ukazuje, že jejich ceny zůstaly pod úrovní nejvyšších cen dosažených na volném trhu. Co se týče elektrárny „Mátrai Erőmű“, její ceny odpovídaly nejvyšší úrovni cen na volném trhu. Přestože její ceny jsou pravděpodobně skutečně konkurenceschopnější, než většina cen dle DDD, Komise si netroufá tvrdit, že elektrárna by byla schopna i bez DDD dosáhnout alespoň těchto cen. V této souvislosti Komise podotýká, že prodejní ceny elektřiny produkované v blocích elektrárny „Mátrai Erőmű“, které jsou činné bez DDD, by zůstaly značně pod úrovní prodejních cen produkce bloků činných v rámci DDD.
(253)
Komise si uvědomuje, že ceny vytvořené v sektoru volného trhu (bez DDD) nelze považovat za přesný ekvivalent tržních cen, kterých by dosáhli výrobci činní bez DDD v případě, že by ve sledované době neexistovaly DDD. DDD pokrývající přibližně 60 % výrobního trhu bezpochybně ovlivňují ceny ve zbývající části trhu. Avšak porovnání alespoň poukazuje na rozdíl mezi cenami DDD podrobených revizi a mezi cenami, kterých bylo skutečně dosaženo mimo DDD.
(254)
Elektrárny „Budapesti Erőmű“ a „Csepeli Áramtermelő Kft.“ prohlašují, že na DDD musí pohlíženo jako na služby všeobecného hospodářského zájmu, které zajišťují plynulé zásobování elektrickou energií. Podle jejich názoru DDD splňují všechna kritéria uvedená v rozsudku vyneseném ve věci Altmark, a proto je nelze ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES považovat za státní podporu.
(255)
Komise prostudovala tyto argumenty a z níže uvedených důvodů s nimi nesouhlasí.
(256)
Ve smyslu právních předpisů Společenství disponují členské státy jistými právními kompetencemi posouzení za účelem určení, které služby jsou považovány za služby všeobecného hospodářského zájmu. Prvotním právem daného členského státu je stanovit v rámcích vymezených právními předpisy Společenství pásmo služeb všeobecného hospodářského zájmu příslušného členského státu. Subjekty zvýhodněné prostřednictvím opatření podpory nemohou své vlastní služby zařadit mezi služby veřejného spotřebitelského charakteru.
(257)
Avšak maďarské orgány v průběhu tohoto řízení nikdy netvrdily, že by kterýkoli z výrobců poskytoval služby všeobecného hospodářského zájmu, ani nepodporovaly žádné takové argumentování výrobců.
(258)
Komise zastává ostatně stanovisko, že DDD nesplňují kritéria uvedená v rozsudku vyneseném ve věci Altmark.
(259)
Za prvé, ve smyslu rozsudku ve věci Altmark je zvýhodněná společnost povinna poskytovat služby veřejného spotřebitelského charakteru a povinnosti v rámci těchto služeb musí jednoznačně stanovit stát.
(260)
Dle platných maďarských právních předpisů je povinností MVM ve sledované době zajistit plynulé zásobování. To je však závazek všeobecného charakteru, který se vztahuje na fakt, že tehdejší jediný kupující musel zajistit plynulé zásobování elektřinou z hlediska celkové poptávky, přičemž však žádnému konkrétnímu výrobci neukládá povinnost charakteru služeb všeobecného hospodářského zájmu.
(261)
Cíle vztahující se na zajištění plynulého zásobování energií mají velmi všeobecný charakter. Do určité míry lze konstatovat, že realizaci těchto cílů napomáhají všichni výrobci v energetickém odvětví. Zainteresované strany nepředložily žádný dokument vystavený maďarskými orgány, který by jednoznačně vymezil jakoukoli službu všeobecného hospodářského zájmu a který by konkrétního výrobce (nebo více výrobců) pověřil poskytováním takové přesně vymezené služby.
(262)
V těchto ohledech jsou si DDD podobné: vymezují povinnosti stran, avšak neurčují konkrétní služby spotřebitelského charakteru. Sama skutečnost, že všechny elektrárny činné v rámci DDD jsou povinny rezervovat kapacity pro společnost MVM, neznamená, že byla těmto elektrárnám výslovně uložena povinnost zajistit služby spotřebitelského charakteru. Přístup, na který jsme výše poukazovali, by vedl k závěru, že celé energetické odvětví by splňovalo kritéria služeb všeobecného hospodářského zájmu. To je ve zřejmém rozporu s interpretací tohoto pojmu v legislativě a právní praxi Společenství.
(263)
V tomto případě nejsou údajné závazky služeb všeobecného hospodářského zájmu přesně definovány a žádný výrobce není povinen plnit takto konkrétně vymezené závazky veřejných služeb.
(264)
Zainteresované strany zdůrazňují, že DDD jsou takové dokumenty, které ukládají výrobcům povinnosti služeb všeobecného hospodářského zájmu. Současně však obsahem DDD není žádná konkrétní definice služeb všeobecného hospodářského zájmu, nepoukazují ani na takovou povinnost, ani na ustanovení právních předpisů, které by byly podkladem sloužícím z hlediska služeb všeobecného hospodářského zájmu uložených státem jako povinnost jiným organizacím.
(265)
Komise ve svých dosavadních rozhodnutích (77) přiznala, že zajištění plynulého zásobování skutečně může představovat službu všeobecného hospodářského zájmu, přihlížejíce k omezením uvedeným v čl. 8 odst. 4 směrnice 96/92ES, (což odpovídá skutečnostem uvedeným v čl. 11 odst. 4 směrnice 2003/54/ES), tedy za předpokladu, že daní výrobci využívají za účelem výroby energie jako prvotní zdroj energie domácí primární zdroje energie, a kdy celkové množství energie v kterémkoli kalendářním roce nepřekračuje 15 % z celkové primární energie potřebné k výrobě elektrické energie spotřebované v příslušném členském státě.
(266)
Elektrárna „Mátrai Erőmű Rt.“ byla jediná, která uváděla, že využívá domácí primární palivové zdroje energie. Žádný z ostatních výrobců takový argument nepředložil. Avšak ani společnost „Mátrai Erőmű Rt.“ nepředložila jediný oficiální dokument, dle kterého by ji maďarský stát výslovně pověřil zajištěním přesně definovaných služeb všeobecného hospodářského zájmu.
(267)
Komise ve smyslu výše uvedeného odmítá argument, že by DDD plnily v oblasti plynulého zajištění zásobování elektřinou služby veřejného charakteru.
(268)
Za druhé, ukazatele sloužící jako podklad výpočtu kompenzace měly být vymezeny dříve, objektivní a transparentní metodou, kompenzace by neměla překračovat částku potřebnou ke krytí celkových nebo částečných nákladů vyplývajících z povinnosti plnění služeb veřejného spotřebitelského charakteru, s přihlédnutím k příjmům plynoucím z plnění závazků a k obsahu reálného zisku (78).
(269)
Jelikož neexistuje přesná definice služeb všeobecného hospodářského zájmu, zvláště pak vymezení uvedených služeb a přesné každodenní hospodářské činnosti elektrárny, není možné určit kompenzační ukazatele a/nebo zkontrolovat, zda kompenzace nepřekračuje částku potřebnou ke krytí nákladů vznikajících v souvislosti s plněním služeb všeobecného hospodářského zájmu. Nelze přesně stanovit, ani čemu kompenzace konkrétně odpovídá.
(270)
Určení cen dle DDD na základě jistých ukazatelů absolutně není ekvivalentní s přesnými ukazateli používanými k výpočtu kompenzace služeb všeobecného hospodářského zájmu, jelikož tato cena není totožná s kompenzací. Dále skutečnost, že tato cena zahrnuje výhradně částku navýšenou o míru zisku nákladů na výrobu elektřiny, neznamená současně, že neobsahuje žádnou excesívní kompenzaci. Mnohé náklady vyúčtovávané během procesu výroby elektřiny jsou totiž takové běžné náklady, které by měl nést kterýkoli výrobce elektrické energie, oproti nákladům navíc, které vznikají při plnění služeb všeobecného hospodářského zájmu.
(271)
Za třetí, pokud společnost plnící závazky služeb veřejného spotřebitelského charakteru nebyla vybrána v rámci výběrového řízení, pak částka kompenzace musí být stanovena cestou analýzy nákladů. Analýza nákladů vychází z takových nákladových prvků, které by z důvodu plnění závazků služeb veřejného spotřebitelského charakteru nesl kterýkoli průměrný, správně řízený a k plnění služeb veřejného charakteru potřebnými výrobními prostředky disponující podnikatelský subjekt, s přihlédnutím k příjmům a reálnému obsahu zisku, který z této činnosti plyne.
(272)
Devět DDD z deseti bylo podepsáno bez výběrového řízení. V případě elektrárny „Kispesti Erőmű“ sice výběrové řízení probíhalo, avšak konkrétní cíle týkající se služeb všeobecného hospodářského zájmu zformulovány nebyly. Tato skutečnost ztěžuje posouzení, která část činnosti elektrárny by odpovídala službám veřejného spotřebitelského charakteru a jaká by měla být výše kompenzace, která nedosahuje míry potřebné ke krytí nákladů vyplývajících ze závazku plnění služeb všeobecného hospodářského zájmu.
(273)
Kromě toho ani maďarské orgány, ani zainteresované strany nepředložily analýzu nákladů vztahující se na zainteresované výrobce za účelem opodstatnění, že tyto náklady skutečně odpovídají nákladům, které běžně nese průměrný podnikatelský subjekt.
(274)
Komise v závěru podotýká, že s výjimkou elektrárny „Kispesti Erőmű“ byly všechny sledované DDD podepsány bez výběrového řízení.
(275)
Z toho vyplývá, že DDD neodpovídají kritériím uvedeným v rozsudku vyneseném ve věci Altmark.
(276)
Zainteresované strany argumentovaly tím, že ustanovení čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES lze aplikovat na DDD i v případě, kdy tyto jinak nesplňují kritéria uvedená v rozsudku vyneseném ve věci Altmark. Slučitelností tohoto opatření s ustanoveními čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES se zabývá bod číslo 7.7 tohoto rozhodnutí.
(277)
DDD byly uzavřeny s jednotlivými podniky určitých hospodářských odvětví. Výše uvedená tabulka 1 uvádí společnosti, které jsou účastníky zmiňovaných DDD.
(278)
Podle argumentace elektrárny „AES-Tisza Erőmű Kft.“ DDD nejsou selektivní, jelikož dlouhodobé dohody existují v celém energetickém sektoru: mezi společností MVM a výrobci, mezi MVM a dodavatelskými podniky, dále v souvislostech s dovozem elektřiny. Prohlašuje, že v důsledku tehdejších maďarských právních předpisů měli všichni výrobci uzavřeny smlouvy se společností MVM, respektive pouze elektrárny využívající obnovitelnou energii a přidružené elektrárny produkující energii disponovaly krátkodobějšími dohodami.
(279)
Maďarské orgány ve svém podání týkajícím se připomínek zainteresovaných stran uvádějí, že významné elektrárny a bloky elektráren prodávají elektřinu na volném trhu bez existence DDD a bez povinného odběru (například „Dunamenti Erőmű“ blok G1, „Vértesi Erőmű“, „Mátrai Erőmű“ bloky I-II).
(280)
Je pravdou, že významné elektrárny a bloky elektráren fungují bez existence DDD (viz příklady uvedené maďarskými orgány). Jen společnost „AES-Tisza Erőmű Kft.“ disponuje dvěma takovými elektrárnami, které nejsou činné v rámci DDD.
(281)
Komise dále podotýká, že skutečnost, že podpora není adresována výhradně jednomu nebo několika předem stanoveným zvýhodněným subjektům, ale zvýhodněné subjekty jsou zvoleny na základě daného počtu objektivních argumentů, ještě neznamená, že sporné opatření nepředstavuje pro zvýhodněné subjekty selektivní výhodu. Postup potřebný k identifikaci zvýhodněných subjektů nemá vliv na to, zda opatření je dle svého charakteru státní podporou (79).
(282)
Kromě toho na základě judikatury Soudu i takové opatření, které v porovnání s jinými odvětvími hospodářství nacházejícími se v podobné situaci upřednostní celé odvětví, musí být považováno za opatření poskytující celému odvětví selektivní výhodu (80).
(283)
Na základě výše uvedených konstatování Komise došla k závěru, že DDD jsou selektivní opatření.
(284)
Komise musí zjistit, zda jsou DDD doprovázeny přidělením státních zdrojů.
(285)
Určující zásadou všech sledovaných DDD je povinnost společnosti MVM, aby v průběhu období 15-27 let nakupovala stanovené výrobní kapacity, respektive určené množství vyrobené elektřiny za cenu pokrývající stálé a proměnlivé náklady elektrárny. Z hospodářského hlediska je společnost MVM v důsledku této kupní povinnosti plynule, po celou dobu trvání smlouvy, povinna platit stanovenou cenu za kapacity v určitém množství (cena za kapacitu), respektive za energii v určitém množství (cena za energii). Dle skutečností uvedených výše v kapitole 2 některé DDD předepisují společnosti MVM ještě další povinnosti. Plynulý převod finančních zdrojů na výrobce (tedy platba zmiňovaných cen) tvoří nedílnou součást všech DDD a platí po celou dobu trvání DDD. Samozřejmě, čím je doba trvání DDD delší, tím vyšší je hodnota převedených finančních zdrojů.
(286)
V zájmu stanovení, zda lze zdroje poskytnuté společností MVM výrobcům považovat za státní zdroje, hodnotila Komise opatření zvláště na základě dále uvedených hledisek:
(287)
V rozsudku vyneseném ve věci PreussenElektra prošetřoval Soud takový mechanismus, ve kterém stát uložil podnikům v soukromém vlastnictví, aby od určených výrobců elektrické energie nakupovaly elektřinu za cenu stanovenou státem, která byla vyšší než tržní cena. Soud rozhodl tak, že v takovém případě se nejedná o využití veřejných zdrojů, a proto se nejedná ani o státní podporu.
(288)
Komise je toho názoru, že maďarský systém vykazuje značné rozdíly v porovnání se systémem prošetřovaným Soudem ve výše uvedeném rozhodnutí, především z důvodu rozdílnosti ve vlastnické struktuře podniků, kterým byla uložena kupní povinnost.
(289)
Ve věci PreussenElektra byl podnik, jemuž stát uložil kupní povinnost, v soukromém vlastnictví, naproti tomu společnost MVM je v plné míře podnikem ve vlastnictví státu. Z toho vyplývá, že využité zdroje jsou zdroje podniku, který je v plném měřítku ve vlastnictví a pod kontrolou státu.
(290)
Při zpětném sledování cesty finančních prostředků ve věci PreussenElektra od zvýhodněného subjektu až po zdroje bylo prokázáno, že tento podnik se nikdy nedostal pod bezprostřední nebo zprostředkované řízení státem. Avšak v tomto případě se finance dostaly pod kontrolu státu, jelikož při zpětném sledování cesty financí až ke zdroji lze konstatovat, že se tyto dostaly pod řízení státním podnikem.
(291)
Komise zastává dále názor, že vystupování společnosti MVM je výsledkem účasti státu. Nutno podotknout, že maďarské orgány v průběhu tohoto řízení nikdy neprohlašovaly, že by stát neměl účast na DDD, a proto by nebyly doprovázeny poskytováním státních zdrojů.
(292)
Zásada, která je základem DDD, podle které je společnosti MVM uložena kupní povinnost zaručující ziskovost dotyčných elektráren, je výsledkem účasti maďarského státu. Vzhledem k tomu, že tato zásada směrodatná pro celou dobu trvání DDD byla vytvořena při uzavírání smluv, musí Komise zjistit podmínky uzavření DDD (tedy takové okolnosti, za kterých byl tento zásadní princip stanoven), aby bylo možné stanovit účast či neúčast maďarského státu.
(293)
Komise při posuzování otázky účasti státu přihlížela mimo jiné k následujícím okolnostem:
(294)
V době uzavření DDD, na základě I. Zákona o elektrické energii měla společnost MVM uloženu právní povinnost zajistit plynulé zásobování Maďarska elektřinou za co nejnižších možných nákladů.
(295)
Stejný I. Zákon o elektrické energii ukládal společnosti MVM povinnost zjistit požadavky na spotřebu elektřiny a na základě zjištěných skutečností iniciovat potřebné rozšíření výrobních kapacit. Společnost MVM byla povinna vypracovat Celostátní plán výstavby elektráren, který předložila vládě a sněmovně ke schválení.
(296)
Maďarská vláda a zainteresované strany se ve svých připomínkách shodují, že v době svého uzavření představovaly DDD prostředek určený vládou, který byl zaměřen na zajištění plynulého zásobování elektřinou, respektive na zajištění dalších vládních cílů - tedy modernizace energetického odvětví, se zvláštním přihlédnutím k aktuálním normám ochrany životního prostředí a dále na nutnou reorganizaci sektoru dodavatelů elektřiny (83). Jak ve svých připomínkách formuluje společnost „Csepeli Áramtermelő Kft.“: „DDD musí být posuzovány podle toho, co jsou: nedílná součást snah maďarského státu zaměřených na vybudování diverzifikovaného výrobního portfolia prostřednictvím MVM v takovém období, kdy stát sám nedisponoval finančními prostředky, aby toto realizoval.“ (84)
(297)
Maďarské orgány informovaly Komisi (85), že v rámci privatizačního procesu elektráren na základě vládního nařízení č. 1114/1994 (XII.7.) byly zahájeny přípravy podpisu DDD. V době příprav zaměřených na DDD a po celou dobu privatizačního procesu existovala úzká spolupráce mezi Energetickým úřadem Maďarské republiky (regulační orgán), Ministerstvem průmyslu a obchodu, Ministerstvem financí, společností „Állami Vagyonügynökség Rt.“, tedy vládním orgánem odpovídajícím za privatizaci, společností MVM a mezi mnoha mezinárodními poradci.
(298)
V rámci tohoto výše uvedené orgány vytvořily pracovní komisi sestávající částečně z jejich zástupců, která mimo jiné přijala pokyny vztahující se na vypracování DDD a metod stanovení cen.
(299)
Na žádost maďarské vlády vypracovala mezinárodní advokátní kancelář jednotný vzor smlouvy pro DDD. Maďarské orgány potvrdily, že DDD vycházely z tohoto jednotného vzoru smlouvy. Potvrdily dále, že mechanismy stanovení cen DDD vycházely z vládního nařízení č. 1074/1995 (III.4.) o regulaci cen elektrické energie. Toto vládní nařízení zahrnovalo do detailů vypracovaná pravidla pro výpočet úředních cen elektrické energie. Do DDD byly zapracovány vzorce a definice uvedené ve vládním nařízení (86).
(300)
Rozhodnutí o podpisu DDD bylo vyneseno jak v souvislosti s privatizací, tak následovně představenstvem společnosti MVM. Členové představenstva jsou voleni valnou hromadou. Na základě sdělení maďarských orgánů (87)„s přihlédnutím k tomu, že ‚MVM Rt.‘ je více než z 99 % ve vlastnictví státu, jmenování, zvolení, respektive odvolání členů představenstva se děje v souladu s vůlí státu“.
(301)
Na základě vládního nařízení č. 34/1995 (IV.5.) o provádění I. Zákona o elektrické energii byla společnost MVM ve lhůtě devadesáti dnů po přijetí Plánu výstavby elektráren povinna připravit výzvy k předložení nabídek.
(302)
DDD společnosti „Kispesti Erőmű Rt.“ byla podepsána po výběrovém řízení v rámci níže uvedeného právního řízení.
(303)
Společná směrnice o postupu povolovacího zřizovacího procesu elektrárny a všeobecných pravidlech výběrového řízení byla vydána odpovědným oborovým ministerstvem a Energetickým úřadem Maďarské republiky v roce 1997.
(304)
Společná směrnice obeznamuje s důvody opodstatňujícími potřebu transformace vlastnické struktury, respektive zřízení nové kapacity výroby elektřiny. Spis jednoznačně stanovuje následující cíle: zajištění plynulého zásobování elektřinou za co možná nejnižších nákladů, modernizace infrastruktury v souladu s předpisy směrnic ochrany životního prostředí, diverzifikace prvotních zdrojů energie, zřízení flexibilnější sítě elektráren disponujících potřebnými rezervami, která bude schopna spolupracovat se západoevropskými sítěmi elektrické energie. Zdůrazňuje také, že provozování budoucí sítě elektráren „musí umožnit ziskový provoz a údržbu přetvořením cen v souladu s ustanoveními zákona“ (88).
(305)
Ve 2. bodě společné směrnice ministerstva a Energetického úřadu Maďarské republiky je také uvedeno, že výsledkem realizace výše uvedených cílů musí být „moderní síť elektrické energie splňující předpisy ochrany životního prostředí, která zajistí evropskou spolupráci, návratnost odůvodněných investic a nákladů nesených efektivně fungujícím zvýhodněným subjektem, dále ceny zajišťující zisk potřebný k dlouhodobému provozu. Výše uvedené cíle realizovat takovým způsobem, aby zajišťovaly … jistotu prvotního zásobování energií, umožnily účastníkům hodlajícím investovat zabezpečení jejich investic a návratnosti investic, …, a zajistily realizaci zveřejněných úmyslů vlády.“
(306)
Společná směrnice dále upravuje výběrové řízení týkající se zřizování kapacit výroby elektrické energie.
(307)
Konečný návrh na vítěze výběrového řízení předložila Hlavní posuzovací komise. Členy této hlavní komise byli zástupci Ministerstva hospodářství, Ministerstva životního prostředí, Energetického úřadu, společnosti MVM a banky ERSTE. Konečné rozhodnutí vyneslo představenstvo společnosti MVM. V souladu se společnou směrnicí byl oficiální výsledek výběrového řízení (výhradně) zveřejněn v úředním věstníku ministerstva.
(308)
II. Zákon o elektrické energii byl vypracován tak, že existenci DDD považuje za danou skutečnost. Tento zákon, který v období posuzování položil základy právních rámců fungování maďarského energetického trhu, v mnoha případech poukazuje na dlouhodobý kupní závazek společnosti MVM.
(309)
Vládní nařízení č. 183/2002 (23.VIII.) o uvízlých nákladech v čl. 5 odst. 2 nařizuje společnosti MVM povinnost, aby iniciovala nová jednání o DDD v zájmu snížení míry rezervovaných kapacit. Vládní nařízení tímto způsobem ukládá společnosti MVM povinnost podat návrh na modifikaci DDD.
(310)
Společnost „AES-Tisza Erőmű Kft.“ ve svých připomínkách prohlašuje, že následovně po období regulace (tedy po 1. lednu 2004, s výjimkou nové cenové regulace v roce 2007) nebyly ceny dle DDD výsledkem účasti státu, ale vznikly jako výsledek jednání mezi příslušnou elektrárnou a společností MVM.
(311)
Komise přiznává, že přesná částka zdrojů převedených na zvýhodněné subjekty nezávisí výhradně na dodatcích uvedených v DDD, které jsou výsledkem účasti státu, ale také na dvoustranných pravidelných jednáních mezi MVM a výrobci. DDD ve skutečnosti poskytují určitý prostor stranám, aby se mohly dohodnout o společností MVM skutečně nakupovaném množství elektřiny, dále - zvláště v ohledu ceny za kapacitu - o jednotlivých elementech ceny, které - jak je uvedeno v odstavci (356) - závisí na mnoha faktorech a občas vyžadují úpravu. Současně však jednání vedená o množství nakupované elektřiny nikdy nemohou vést k menšímu množství, než je množství zaručeného minimálního odběru uvedené v DDD. Stejně tak lze jednání o stanovení cen vést výhradně v rámci mechanismů stanovení cen uvedených v DDD, který je výsledkem účasti státu. Jednání o ceně tedy nemohou zpochybnit kupní povinnost za ceny, které zajišťují krytí odůvodněných nákladů a zisku potřebných k provozování elektrárny.
(312)
Kromě toho - nezávisle na pravidelných jednáních mezi MVM a výrobci - samotný fakt přenechání státních zdrojů zvýhodněným subjektům je doprovázen tím, že DDD nařizují rezervování převážné části kapacity elektrárny za protihodnotu.
(313)
Všechny zainteresované strany ve svých připomínkách (89) souhlasily s tím, že výpočtové vzorce cen a způsob stanovení cen použité na základě DDD po 1. lednu 2004 probíhalo v souladu s hlavními pravidly cenové regulace. Společnost […] (90) Erömü Rt. jak ve zmiňovaných připomínkách, tak ve svých poznámkách k rozhodnutí o zahájení řízení uvádí, že jednání o ceně „objasnila“ použití vzorců cen a „vysvětlila“ jejich obsah (91). Přiznává, že DDD jsou založeny na nákladech a pokrývají odůvodněné náklady, dále že od počátku ve velké míře přihlížely k výpočtové metodě použité v nařízeních o cenách.
(314)
Společnost […] kromě toho uvádí, že také vzorec cen uvedený v roční modifikaci její DDD […] vychází z vládních nařízení: „v modifikaci na rok […] uvedený výpočtový vzorec pro stanovení ceny za rezervaci (a […] příloha […] přehled) se shoduje se vzorcem, který v příslušných nařízeních stanovuje maximální cenu za rezervaci kapacit výrobců a cenu za energii“ (v poznámce pod čarou je uveden odkaz na nařízení MOŽP MR č. 55/1996/IKIM a MH MR č. 46/2000/GM, dále na poslední právní předpis uplatňovaný před 1. lednem 2004, na nařízení MHD MR č. 60/2002/GKM).
(315)
Z výše uvedeného vyplývá, že ani jednání o cenách, ani modifikace DDD se netýkaly základních principů DDD, které byly stanoveny za výše popsaných podmínek v době uzavření příslušných dohod. Základem DDD je i dnes totožný princip, tedy kupní povinnost zajišťující návratnost investic.
(316)
Z výše uvedeného je zřejmé, že maďarský stát měl podíl na určení kupní povinnosti společnosti MMV vůči výrobcům elektrické energie, která vychází ze zásady pokrytí odůvodněných stálých a proměnlivých nákladů.
(317)
Kromě toho dle stálé judikatury nejsou všechna opatření považována za státní podporu pouze v případě, kdy poskytují zřejmé výhody podnikatelským subjektům bezprostředním a zprostředkovaným převodem státních zdrojů, ale i tehdy, kdy v případě splnění jistých podmínek v budoucnu musí orgány nést takové další finanční závazky, kterým by bez poskytnutí výhody mohly předejít (92). V roce 2004 bylo zřejmé, že společnost MVM bude muset nést další finanční závazky v takovém reálném případě, pokud výrobci a dovozci elektrické energie nabídnou nižší ceny, než jsou ceny uvedené v DDD, jelikož tyto ceny by byly pro společnost MMV podnětem k provedení změn v jejím portfoliu zásobování elektrickou energií, aby v důsledku toho snížila množství elektrické energie nakupované od výrobců činných v rámci DDD, respektive aby dosáhla snížení jejich cen. Na základě povinnosti uložené jí DDD však společnost MVM nemá možnost takové volby, protože - jak bylo výše uvedeno - nemá možnost snížit pod danou minimální úroveň (množství zaručeného odběru) množství nakupované od výrobců činných v rámci DDD, dále nemá možnost realizovat jednání o cenách na základě alternativních nabídek přicházejících od vzájemně si konkurujících výrobců, ale je vázána mechanismy tvorby cen vycházejících z podstaty nákladů, které jsou uvedeny v DDD. Komise na základě této skutečnosti, dále na základě faktů uvedených v odstavcích preambule (315)-(316) dospěla k závěru, že podmínky převedení státních zdrojů v DDD existují od 1. května 2004 a budou existovat po celou dobu trvání DDD, nezávisle na skutečných tržních okolnostech, protože DDD odepírají společnosti MVM takovou možnost volby, která by umožnila snížení částky vydávané na nákup elektřiny potřebné k uspokojení jejích potřeb na co nejnižší možnou úroveň.
(318)
Z výše uvedených konstatování dále vyplývá, že DDD vedou k poskytnutí státních zdrojů.
(319)
Na trhu s elektrickou energií se otevřela volná soutěž a mezi členskými státy se obchoduje s elektřinou, zvláště pak od doby, kdy vstoupila v účinnost společná směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou (93).
(320)
V důsledku toho mohou opatření v energetickém odvětví v některém ze členských států zajišťující některým podnikatelským subjektům výhody znamenat překážky pro podniky z jiných členských států ohledně exportu elektrické energie do tohoto státu, respektive mohou být podnětem pro export elektrické energie z tohoto státu do ostatních členských států. To platí zvláště v případě Maďarska, jelikož v důsledku své zeměpisné polohy uprostřed Evropy se snadno napojuje nebo se může snadno napojovat na sítě mnoha současných či budoucích členských států.
(321)
Zvláště to platí v případě Maďarska, které leží uprostřed Evropy, a čtyři z jeho sedmi sousedních států jsou členy Evropské unie. Z členských států unie je ve smluvním vztahu se Slovenskem, Rakouskem a Rumunskem. V roce 2004 vyvezlo Maďarsko téměř 14 000 GWh, dovezlo 6 300 GWh. Od roku 2005 se dovoz zvýšil nad 15 000 GWh, vývoz stoupl na množství mezi 8 000 a 10 000 GWh.
(322)
V letech následujících po přistoupení Maďarska k Unii bylo téměř 60 % maďarské výrobní kapacity smluvně vázáno společností MVM v rámci DDD. Platnost DDD uplyne v období mezi koncem roku 2010 a 2024. Výše uvedené podmínky kupní povinnosti společnosti MVM zůstanou beze změny až do uplynutí platnosti DDD.
(323)
První krok směrem k otevření maďarského trhu byl učiněn dne 1. července 2004, když všichni spotřebitelé mimo spotřebitelský sektor domácností získali oprávnění vstoupit na volný trh. Dnem 1. ledna 2008 byl zrušen spotřebitelský sektor a v souladu s tímto získali „oprávnění“ všichni spotřebitelé.
(324)
Značná část spotřebitelů s oprávněním si však navzdory otevření trhu v roce 2004 nezvolila sektor volného trhu. Oborová revize Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže prováděná na maďarském trhu s elektřinou došla k jednoznačnému závěru, že nedostatek konkurenceschopných kapacit na volném trhu z důvodu značných kapacit vázaných DDD představuje významnou překážku pro vstoupení na volný trh (94). Přibližně 60 % maďarských výrobních kapacit je prostřednictvím DDD vázáno na spotřebitelský sektor a na jedinou společnost MVM, a o přízeň nových spotřebitelů se mohou ve skutečnosti ucházet pouze zbývající kapacity.
(325)
Rezervované kapacity, tedy natolik dlouhodobě zaručená množství představují také překážku vstupu nových výrobců na trh, jelikož 60 % z celkové kapacity je vázáno na jediný podnik (ve vlastnictví státu) poskytující zaručený odběr.
(326)
Komise i v tomto ohledu přihlédla k oborové revizi Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže, která jednoznačně konstatovala, že DDD vedou k uzavření trhu tím, že omezují spotřebitele s oprávněním ve volbě dodavatele a také brání případným velkoobchodníkům, aby vstoupili na trh (95).
(327)
Zúžení kapacit, které jsou k dispozici mimo DDD, způsobuje kromě výše uvedeného také zvyšování cen na konkurenčním trhu. Značné kapacity a množství elektřiny rezervované v rámci DDD ovlivňují i ceny na volném trhu.
(328)
Dle revize (96) Regionálního výzkumného centra energetiky týkající se vlivu DDD na velkoobchodní ceny elektřiny v Maďarsku způsobují DDD vyšší velkoobchodní ceny, než jaké ceny by byly dosažitelné bez DDD. Studie v obecnějším významu dále konstatuje, že DDD představují jeden z hlavních faktorů, v důsledku kterých vzniká taková tržní struktura, která „je neslučitelná se zásadami fungování konkurenčního trhu“ (97). Tato studie mimo jiné navrhuje rozvázat DDD, což by znamenalo řešení pro zajištění volné soutěže na maďarském velkoobchodním trhu s elektřinou.
(329)
Komise se ve své oborové revizi (98) prováděné v sektoru elektrické energie také zabývá vlivem DDD na soutěž a obchod. Komise v odstavcích 467-473 konstatuje, že „Dlouhodobé dohody o prodeji elektrické energie (DDD) jsou také způsobilé ovlivňovat množství elektřiny pravidelně distribuované na velkoobchodním trhu“. V souvislosti s polskými DDD tento dokument uvádí, že „mohou znamenat významnou překážku na cestě vývoje polského velkoobchodního trhu“. Poté pokračuje, že „Podobná situace je v Maďarsku, kde společnost ‚Magyar Villamos Művek‘ (MVM), tedy velkoobchodník pro spotřebitelský sektor, nakupuje elektřinu prostřednictvím DDD, tuto poté prodává místním dodavatelům. Maďarské DDD pokrývající největší část potřeby elektřiny tohoto členského státu mohou ovlivňovat velkoobchod podobně, jak bylo uvedeno v souvislosti s polským velkoobchodním trhem, nebo dokonce ve větší míře.“
(330)
Všechny výše uvedené studie tedy docházejí k závěru, že DDD narušují hospodářskou soutěž a ovlivňují obchodování mezi členskými státy.
(331)
Zainteresované strany argumentují také tím, že není pravdou, že omezení volných kapacit, které jsou k dispozici, vede ke narušování soutěže, jelikož aukce kapacit společnosti MVM prokazují, že podnik nedokázal prodat ani všechny své nabízené produkty elektrické energie.
(332)
Porovnání (99) nabízeného množství a úspěšně vydražených produktů však současně prokazuje, že společnost MVM téměř na všech aukcích prodala všechny nabízené produkty. Ve většině případů dokonce prodala i dalších 10 % produktů z množství, jehož nabídnutí právní předpis umožnil.
(333)
Zainteresované strany ve svých připomínkách také zdůraznily, že na obchod mělo vliv mnoho dalších faktorů, které také ovlivnily vytvoření volné soutěže na maďarském velkoobchodním trhu s elektrickou energií. Komise samozřejmě souhlasí s tím, že DDD nepředstavují jediný faktor působící na soutěž a obchod. Také všechny výše uvedené studie přiznávají, že mnoho dalších faktorů (právní předpisy, omezený přístup k přeshraničním kapacitám, značný vliv vývoje cen na mezinárodních energetických trzích, apod.) také ovlivňuje úspěšnost otevření trhu a skutečnou úroveň cen. Současně však všechny studie předložené Komisi v průběhu této revize nebo jinak přístupné - s výjimkou studie objednané a předložené společností „AES-Tisza Erőmű Kft.“ (100) - jednoznačně přiznávají, že DDD vyvíjejí značný vliv na soutěž a obchod.
(334)
Kapacity vázané prostřednictvím DDD, zaručený odběr a mechanismus tvorby cen po celou dobu trvání dohod ochraňují elektrárny před obchodními riziky souvisejícími s jejich provozováním. Jak bylo uvedeno výše v odstavci preambule (211), mezi posledně jmenované patří kolísání výrobních nákladů elektřiny, zvláště nákladů na palivo, změny cen za elektřinu placené konečnými spotřebiteli, dále nerovnoměrnost poptávky konečných spotřebitelů po elektřině. Vzhledem k tomu, že to jsou běžná rizika, která musí výrobci elektřiny fungující bez DDD nést, DDD brání vytvoření stejných soutěžních podmínek mezi výrobci a zkreslují soutěž založenou na schopnostech účastníků.
(335)
Komise dále konstatuje, že elektrárny činné v rámci DDD jsou členy takových mezinárodních podniků, které jsou přítomny také v mnoha jiných členských státech. Opatření zajišťující sporným podnikům zvýhodnění v soutěži bezpochyby mají vliv na obchodování a mohou narušovat hospodářskou soutěž na společném trhu.
(336)
Většina zainteresovaných stran prošetřuje kritéria vlivu na obchodování a zkreslování soutěže s odkazem na tržní okolnosti, které byly charakteristické v době uzavření DDD nebo v každém případě před přistoupením Maďarska k Unii. Komise není ochotna tento přístup akceptovat, v souvislosti s tímto poukazuje na výše uvedené odstavce (156)-(172).
(337)
Některé zainteresované strany také uvádějí, že po revizi jejich vlastní DDD tato nemá vliv na obchod, jelikož v porovnání s celkovou celostátní kapacitou je výrobní kapacita jejich elektrárny zanedbatelná. Jelikož principy všech DDD jsou totožné (povinnost nákupu určitého minimálního množství vyrobené elektřiny, rezervování výrobních kapacit, uplatnění ceny pokrývající odůvodněné stálé a proměnlivé náklady v průběhu období 15-27 let), všechny mají vliv na trh. Současně však existence deseti DDD na maďarském trhu najednou logicky znásobuje tento vliv. Zmiňovaný vliv je tím významnější, čím větší kapacity DDD pokrývá.
(338)
V důsledku tohoto Komise konstatuje, že výše uvedená ustanovení DDD mají vliv na obchodování a mohou narušovat hospodářskou soutěž.
(339)
Komise v bodě č. 3.1 rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti týkající se skutečnosti, zda DDD elektrárny „Paksi Atomerőmű“ představuje státní podporu, vzhledem k případným podstatným odchylkám od ostatních DDD. Ve výsledku revize však Komise došla k závěru, že výše uvedené posouzení kritérií státní podpory se vztahuje stejnou měrou i na DDD elektrárny „Paksi Atomerőmű“, jelikož relevantní ustanovení této DDD jsou totožná s principy ostatních DDD. Individuální relevantní charakteristiku DDD elektrárny Paks uvedlo toto rozhodnutí výše, v rámci analýzy příslušných kritérií.
(340)
Na základě této analýzy zastává Komise názor, že za státní podporu jsou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES považovány nejvýznamnější podmínky kupní povinnosti uvedené v DDD: tedy podmínka rezervování kapacit a zaručeného odběru společností MVM za takových podmínek, jejichž cílem je zajistit návratnost investic elektráren, přičemž je osvobozuje od obchodních rizik plynoucích z provozování. Tato státní podpora je výsledkem současného uplatnění rezervování kapacit, zaručeného minimálního odběru, mechanismu tvorby cen založeného na cenách za kapacity a energii a zaměřeného na pokrytí stálých, proměnlivých a kapitálových nákladů, dále dlouhé doby trvání smluv překračující obvyklou tržní praxi.
7.4 Použitelnost DDD po přistoupení
(341)
Zúčastněné strany tvrdí, že v souladu s obecnou zásadou zákazu zpětné účinnosti není Komise po přistoupení oprávněna prošetřovat opatření vytvořená na právním základě před přistoupením.
(342)
Komise nemůže s tímto tvrzením souhlasit. Všechna opatření (bez ohledu na jejich zákonnost podle vnitrostátních pravidel před přistoupením) začnou ke dni přistoupení podléhat pravidlům acquis communautaire. Zvláštní pravidla pro opatření státní podpory stanovená v příloze IV Aktu o přistoupení se vztahují na opatření podpory i v případě, že byla vytvořena v souladu s vnitrostátními právními předpisy před přistoupením.
(343)
Kapitola 3 bod 1 přílohy IV Aktu o přistoupení vymezuje jako existující podporu pouze tři kategorie opatření: i) opatření, která nabyla účinku před 10. prosincem 1994; ii) opatření, která byla po posouzení Komisí uvedena na seznamu v příloze IV Smlouvy o přistoupení, a iii) opatření, která byla schválena Komisí v rámci tzv. prozatímního mechanismu. Všechna opatření nadále použitelná po dni přistoupení, která představují státní podporu a nespadají do žádné z těchto tří kategorií, jsou po přistoupení považována za novou podporu; Komise je proto plně oprávněna zakázat tato opatření, nejsou-li slučitelná se společným trhem. Toto uplatňování pravidel státní podpory na budoucí účinky opatření nadále použitelných po přistoupení neznamená uplatňování pravidel ES v oblasti státních podpor se zpětným účinkem a v každém případě to je v souladu s Aktem o přistoupení.
(344)
Kapitola 3 bod 2 přílohy IV Aktu o přistoupení stanoví „prozatímní mechanismus“. Ten poskytuje právní rámec pro posuzování režimů podpory a jednotlivých opatření podpory, jež byly v novém členském státě zavedeny přede dnem přistoupení a jsou nadále použitelné po přistoupení.
(345)
Zúčastněné strany tvrdí, že vzhledem ke skutečnosti, že pravidla Společenství v oblasti státních podpor platí až ode dne přistoupení, jako opatření použitelná po přistoupení lze vymezit pouze opatření podpory, která poskytují dodatečný prospěch po přistoupení. Tvrdí, že DDD neposkytují dodatečný prospěch po přistoupení, jelikož jejich cenové vzorce byly stanoveny před přistoupením, finanční účast státu byla proto plně známa před přistoupením.
(346)
Komise předkládá tyto připomínky. Platnost DDD skončí v období mezi rokem 2010 a 2024, tj. po přistoupení. Pouze výjimečně Komise usuzovala, že opatření podpory, které je po přistoupení nadále v platnosti, nepředstavuje podporu použitelnou po přistoupení ve smyslu Aktu o přistoupení. Tuto výjimečnou praxi je však nutno (jako všechny výjimky v právu) vykládat v užším slova smyslu, aby se zamezilo tomu, že se kontrole Komise v oblasti státních podpor vymknou opatření, jež podle záměru signatářů Aktu o přistoupení mají podléhat této kontrole.
(347)
V této souvislosti Komise ve své praxi (101) skutečně usuzovala, že opatření podpory, u nichž byla hospodářská účast státu přesně známa před přistoupením, nejsou použitelná po přistoupení ve smyslu přílohy IV Aktu o přistoupení.
(348)
DDD nestanoví maximální výši finanční účasti státu, ani ji nebylo možno před přistoupením přesně vypočítat pro celou dobu trvání DDD.
(349)
Naopak, hospodářská účast státu na základě DDD závisí na parametrech, jejichž budoucí vývoj nebyl v době přistoupení znám. DDD mimoto zaručují výrobcům ochranu před výkyvy v nákladech, jež nesouvisí s transakcemi nebo událostmi před přistoupením, nýbrž se týkají budoucího vývoje, proto nebyly ke dni přistoupení známy.
(350)
Skutečnost, že účast státu na základě DDD nebyla ke dni přistoupení známa a že DDD ukládaly státu další povinnosti po přistoupení, prokazují zejména níže uvedené okolnosti.
(351)
Za prvé, přesné ceny elektřiny, za něž výrobci elektřiny prodávají elektřinu společnosti MVM, nejsou v jednotlivých DDD stanoveny. Ceny jsou výsledkem výpočtů, které se provádějí pomocí vzorce zahrnujícího řadu parametrů, jejichž vývoj nelze předvídat.
(352)
Cenové vzorce DDD zahrnují cenu za kapacitu a cenu za energii s dalšími různými cenami v závislosti na výrobcích.
(353)
Vzorec stanoví pouze přípustné náklady a sazby v rámci jednotlivých kategorií poplatků a váhu dané kategorie poplatků v ceně.
(354)
Sami výrobci i společnost MVM ve svých připomínkách připouštějí, že přesný význam jednotlivých kategorií poplatků je nutno dále objasnit při jednání se společností MVM.
(355)
Mnoho kategorií nákladů v DDD je proměnlivých a nemohly být přesně známy před přistoupením. Například:
(356)
Cena za kapacitu
Tato kategorie nákladů bere v úvahu zaručené kapacity i kapacity skutečně využité pro společnost MVM. Tato kategorie nákladů závisí mimo jiné na ročním, měsíčním a týdenním plánování. Každá DDD odkazuje na pravidla pravidelného plánování a přesná konečná cena v každé DDD závisí na ročních, měsíčních a týdenních plánech. Tyto kategorie nákladů nelze samozřejmě stanovit přesně předem. Strany mohou ve svých plánech například předpokládat „nadměrné kapacity“ pro dané období. Celková cena, kterou má společnost MVM uhradit, závisí nutně na dalších parametrech, například počasí, jež ovlivňují poptávku po elektřině.
Tato kategorie nákladů závisí rovněž na směnných kurzech HUF.
(357)
Cena za energii
Tato kategorie nákladů závisí především na nákladech na palivo. Tyto náklady kolísají podle pravidel trhu, jež jsou mimo kontrolu smluvních stran. Náklady spojené s budoucím vývojem cen paliva nepodléhají v DDD žádnému konkrétnímu limitu.
Přesná výše cen za energii splatná za určité časové období samozřejmě závisí rovněž na přesném objemu prodeje pro společnost MVM, jenž lze vypočítat pouze následně.
(358)
Různé další ceny (jsou-li použitelné)
Některé DDD stanoví další ceny za kapacity, které byly rezervovány, nakonec však nebyly využity. Jejich přesnou výši však nelze samozřejmě stanovit předem.
(359)
Ve většině DDD existuje systém bonus/malus, na jehož základě mají výrobci nárok na bonus, pokud v době špičky provozují více kapacit, než je stanoveno v DDD, nebo vyrobí více elektřiny. Malus se uplatňuje v případě, že výrobce poskytne méně kapacity, než se předpokládalo v DDD a ročních/měsíčních plánech.
(360)
Tyto výpočty, stejně jako ostatní výše uvedené výpočty, jsou založeny na pravidelných provozních plánech a závisí rovněž na chování výrobce. V žádném případě je nelze stanovit předem.
(361)
Ze všech výše uvedených skutečností vyplývá, že stanovení přesné konečné ceny za nákup elektřiny u smluv s dobou trvání v délce 15 až 27 let je technicky nemožné. Přesná cena bere v úvahu pravidelné plány výroby a závisí na poptávce po elektřině, chování jednotlivých stran smlouvy, cenách paliva, atd.
(362)
Ačkoli ne všechna tato tvrzení platí pro veškeré DDD (jelikož se kategorie přípustných nákladů v závislosti na DDD do jisté míry liší), všechny DDD obsahují cenové prvky, jež nelze s přesností stanovit předem.
(363)
V tomto kontextu zastává Komise názor, že existence cenových vzorců nepředstavuje dostatečný limit pro hospodářskou účast státu. Samotná existence řady měnících se parametrů ve vzorci znemožňuje určit budoucí úroveň účasti státu s dostatečnou přesností.
(364)
Jako podružný argument lze uvést, že finanční účast společnosti MMV v rámci DDD je velmi závislá na poptávce. Tato finanční účast se rovná rozdílu mezi kupní cenou na základě DDD a příjmy, které může MVM získat prodejem elektřiny. Cenu, za kterou společnost MVM prodává elektřinu, však nelze určit předem. Tato cena závisí na přesných příjmech z prodeje společnosti MVM na základě smluv s regionálními distributory, výsledku aukcí, nabídkových řízeních a prodeji na „tržnici“. Tyto ceny jsou ovlivněny rovněž pravidelnou regulací úředních cen a výkyvy tržní poptávky. To zvyšuje nepředvídatelnost účasti státu na základě DDD. Může se dokonce stát, že zaručený odběr stanovený v DDD rostoucí měrou překračuje skutečné potřeby společnosti MVM, zejména po úplné liberalizaci energetického trhu v lednu 2008. Nadbytek elektřiny může vést k ještě vyšším neznámým nákladům, což dále zvyšuje nepředvídatelnost přesné účasti státu na základě DDD.
(365)
Platby společnosti MVM výrobcům elektřiny po přistoupení nejsou proto pouhým vyplacením tranší v rámci celkového pevně stanoveného limitu určeného před přistoupením.
(366)
DDD posuzované v tomto rozhodnutí jsou proto použitelné po přistoupení ve smyslu kapitoly 3 přílohy IV Aktu o přistoupení.
7.5 DDD jako „nová podpora“ na rozdíl od „existující podpory“
(367)
V kapitole 3 přílohy IV Aktu o přistoupení je uvedeno, že „pokud Komise do tří měsíců od obdržení úplných informací o existujícím podpůrném opatření nebo od obdržení prohlášení nového členského státu, kterým tento stát informuje Komisi, že poskytnuté informace považuje za úplné, neboť dodatečné požadované informace nejsou dostupné nebo již byly poskytnuty, nevznese námitky na základě vážných pochybností o slučitelnosti tohoto opatření se společným trhem, má se za to, že Komise proti němu nemá námitek.“
(368)
Na základě tohoto ustanovení některé zúčastněné strany tvrdí, že Komise promeškala tříměsíční lhůtu po oznámení Maďarska ze dne 31. března 2004, a tím mlčky schválila opatření v rámci prozatímního postupu.
(369)
V tomto ohledu Komise podotýká, že předmětem oznámení ze dne 31. března 2004 v rámci prozatímního postupu bylo nařízení o náhradách poskytnutých společnosti MVM, nikoli DDD. Maďarsko oznámení vzalo zpět a případ NN byl Komisí později otevřen v souvislosti se samotnými DDD (viz kapitola I výše).
(370)
Je nutno zmínit, že (jak je uvedeno v tabulce níže) Komise ve skutečnosti nezmeškala tříměsíční lhůtu, na niž poukazují zúčastněné strany:
Událost
Datum
Lhůta po přijetí informací
Oznámení Maďarska
31.3.2004
Dotazy Komise
29.4.2004
29 dnů
Odpovědi Maďarska
4.6.2004
Dotazy Komise
10.8.2004
2 měsíce a 6 dnů
Odpovědi Maďarska
21.10.2004
Dotazy Komise
17.1.2005
2 měsíce a 27 dnů
Odpovědi Maďarska
7.4.2005
Zpětvzetí oznámení Maďarskem
15.4.2005
8 dnů
(371)
Kromě výše uvedené písemné korespondence se ve dnech 15. července 2004, 30. listopadu 2004 a 12. ledna 2005 uskutečnily osobní schůzky mezi Komisí a maďarskými orgány.
(372)
Co se týká tohoto řízení, Komise zde posuzuje, zda DDD obsahují existující nebo novou podporu, a to na základě ustanovení Aktu o přistoupení a procesního nařízení.
(373)
V souladu s kapitolou 3 přílohy IV Aktu o přistoupení jsou všechna opatření státní podpory, která vstoupila v platnost před přistoupením a jsou nadále použitelná po tomto dni a nespadají do žádné z níže uvedených kategorií existující podpory, považována od přistoupení za novou podporu ve smyslu čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
(374)
DDD, jichž se týká toto rozhodnutí, vstoupily v platnost v období mezi rokem 1995 a 2001, tj. před přistoupením Maďarska k EU dne 1. května 2004. Toto rozhodnutí se týká pouze DDD, které byly v platnosti ke dni přistoupení. Nevztahuje se na DDD, jež skončily před tímto dnem. Ze všech dalších důvodů uvedených v bodě 7.4 je opatření použitelné po přistoupení ve smyslu Aktu o přistoupení.
(375)
Tři kategorie existující podpory uvedené v Aktu o přistoupení zahrnují:
1)
Opatření podpory, která nabyla účinku před 10. prosincem 1994.
Všechny DDD byly podepsány a vstoupily v platnost po 10. prosinci 1994.
2)
Opatření podpory, která byla uvedena na seznamu existujících opatření státní podpory připojeném k Aktu o přistoupení.
DDD obecně, ani žádná jednotlivá DDD nebyly zahrnuty v dodatku přílohy IV Aktu o přistoupení uvedeném v kapitole 3 bodu 1 písm. b) přílohy IV, který obsahuje seznam existujících opatření podpory.
3)
Opatření podpory, která byla ke dni přistoupení posouzena orgánem pro dohled nad státní podporou nového členského státu, která byla shledána slučitelnými s právem Společenství a v jejichž případě Komise nevznesla námitku na základě vážných pochybností o slučitelnosti opatření se společným trhem postupem stanoveným v Aktu o přistoupení, tzv. „prozatímním postupem“ (viz kapitola 3 bod 2 přílohy IV Aktu o přistoupení).
V rámci tzv. prozatímního postupu nebyly Komisi předloženy žádné DDD.
(376)
Jelikož DDD nepatří do žádné z kategorií existující podpory uvedených v Aktu o přistoupení, představují ode dne přistoupení novou podporu.
(377)
Komise podotýká, že tato kategorizace je rovněž v souladu s poslední větou čl. 1 písm. b) bodu v) procesního nařízení. V tomto článku se stanoví, že pokud se opatření stanou podporou následkem liberalizace činnosti právem Společenství (v tomto případě následkem liberalizace trhu s elektřinou na základě směrnice 96/92/ES, která v Maďarsku vstoupila v platnost dnem přistoupení k Evropské unii), nebudou považována za existující podporu po datu stanoveném pro liberalizaci, tj. jsou považovány za novou podporu.
(378)
Společnost „Budapesti Erőmű Rt.“ tvrdí, že poslední věta čl. 1 písm. b) bodu v) procesního nařízení neplatí. Tato společnost se dovolává rozsudku ve věci Alzetta Mauro (102) a tvrdí, že podpora poskytnutá na trhu, který byl před liberalizací uzavřen hospodářské soutěži, musí být ode dne liberalizace považována za existující podporu.
(379)
Komise nemůže toto tvrzení přijmout. Jak již bylo projednáno výše, Komise zastává názor, že účelem ustanovení o státní podpoře, která jsou obsažena v Aktu o přistoupení, je zajistit, aby Komise přezkoumala všechna opatření, jež mohou ode dne přistoupení narušit hospodářskou soutěž mezi členskými státy. Na rozdíl od smluv o přistoupení před 1. květnem 2004 má Akt o přistoupení, který vstoupil v platnost dne 1. května 2004, omezit opatření, o nichž se usuzuje, že představují existující podporu, na tři zvláštní výše popsané případy. Rozsudek ve věci Alzetta Mauro se netýká opatření v oblasti působnosti Aktu o přistoupení, nelze proto mít za to, že je v tomto ohledu použitelný na posuzované DDD. Rozsudek ve věci Alzetta Mauro se mimoto týká situace před vstupem nařízení (ES) č. 659/1999 v platnost.
(380)
Společnost „Budapesti Erőmű Rt.“ rovněž tvrdí, že se čl. 1 písm. b) bod v) nevztahuje na jednotlivá opatření podpory, „jelikož jednotlivá opatření podpory nejsou výslovně zmíněna“. Komise nemůže toto tvrzení přijmout. Neexistuje žádný důvod, proč by se odkaz na „podporu“ a „některá opatření“ neměl vztahovat na jednotlivou podporu i režimy podpory. Článek 4 nařízení č. 659/1999 důsledně odkazuje na oznámená „opatření“, Komise však předpokládá, že by zúčastněná strana netvrdila, že se článek 4 vztahuje výhradně na předběžné přezkoumání oznámených režimů podpory.
(381)
Na základě Aktu o přistoupení a procesního nařízení proto Komise vyvozuje závěr, že DDD představují novou podporu.
7.6 Komise není oprávněna zrušit účinnost platně uzavřených soukromých dohod („pacta sunt servanta“) - Právní nejistota - Proporcionalita
(382)
Komise chce reagovat na připomínky zúčastněných stran, že soukromoprávní smlouvy nemůže Komise zrušit, jelikož tento výsledek by byl podle zúčastněných stran v rozporu s pravidly státní podpory obsaženými ve Smlouvě o ES, zásadou právní jistoty a požadavkem proporcionality.
(383)
Komise tato tvrzení odmítá. Forma podpory (soukromoprávní smlouva v případě DDD) není z hlediska státní podpory důležitá; pro analýzu Komise je důležitý pouze účinek opatření. Pokud podmínky soukromoprávní smlouvy vedou k protiprávní a neslučitelné státní podpoře pro jednu ze smluvních stran, musí členský stát tyto podmínky zrušit. Zrušení protiprávního a neslučitelného opatření státní podpory musí nařídit Komise, a to i v případě, že státní podpora představuje natolik podstatnou část dohody, že její zrušení ve skutečnosti ovlivní platnost samotné dohody.
(384)
Co se týká právní jistoty, Komise předkládá tyto připomínky. Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Maďarskou republikou na straně druhé, která připravila cestu přistoupení, byla podepsána dne 16. prosince 1991 a vstoupila v platnost dne 1. února 1994, tj. před uzavřením DDD. Maďarsko oficiálně požádalo o přistoupení dne 31. března 1994. V době, kdy strany uzavíraly DDD (1995 až 2001) již Maďarsko muselo v souladu s článkem 62 Evropské dohody uvést pravidla hospodářské soutěže do souladu se Smlouvou o ES. Bylo proto zřejmé, že DDD byly podepsány na tak dlouhou dobu, že neskončí před přistoupením Maďarska k EU.
(385)
Maďarská republika podepsala Smlouvu o přistoupení dne 16. dubna 2003 (103). Smlouva o přistoupení vstoupila v platnost dne 1. května 2004. Ode dne přistoupení se ustanovení zakládajících smluv a sekundárních právních předpisů stala v Maďarsku závaznými v souladu s článkem 2 Aktu o přistoupení. Tzv. acquis communautaire se proto vztahuje na veškeré smluvní vztahy v nových členských státech a jakékoli výjimky z tohoto pravidla mohou vyplývat pouze ze samotného Aktu o přistoupení. Akt o přistoupení připojený ke Smlouvě a jeho přílohy nestanoví žádnou výjimku v rámci pravidel státní podpory, která by DDD nebo energetické odvětví obecně vyjímala z přímého uplatňování právních předpisů EU v oblasti státních podpor.
(386)
Komise proto musí uplatňovat právo EU v oblasti hospodářské soutěže na Maďarsko stejně jako na všechny ostatní členské státy, co se týká energetického odvětví. V rozporu s tvrzením zúčastněných stran zastává Komise názor, že právní nejistotu na společném energetickém trhu ve skutečnosti zavádí neuplatňování pravidel státní podpory na DDD. Přistoupení členských států může skutečně vést k případům, kdy opatření, které před přistoupením neporušuje vnitrostátní právní předpisy, je od přistoupení považováno za státní podporu a jako takové spadá pod kontrolu státní podpory ze strany Komise.
(387)
Komise proto v připomínkách zúčastněných stran nezjistila žádná platná tvrzení, co se týká důvodů, proč toto řízení není slučitelné se zásadou právní jistoty.
7.7 Posouzení slučitelnosti
(388)
Ustanovení čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES stanoví obecný zákaz státní podpory ve Společenství.
(389)
Ustanovení čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES stanoví výjimky z obecného pravidla, že takováto podpora není slučitelná se společným trhem, jak je uvedeno v čl. 87 odst. 1.
(390)
Výjimky v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES se na tento případ nevztahují, jelikož opatření nemá sociální povahu, nebylo poskytnuto individuálním spotřebitelům, nemá nahradit škodu způsobenou přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a nebylo poskytnuto hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením této země.
(391)
Další výjimky jsou stanoveny v čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES.
(392)
Ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. a) stanoví, že „podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností“ mohou být považovány za slučitelné se společným trhem. V době přistoupení bylo možno celé území Maďarska považovat za takovouto oblast a většina jeho regionů dosud využívá takovouto podporu (104).
(393)
Komise přijala pokyny k posuzování této podpory. Při vstupu Maďarska do EU platily pokyny k vnitrostátní regionální podpoře (105) (dále jen „dřívější pokyny k regionální podpoře“). Těmito pokyny se řídilo rovněž posuzování regionální podpory na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Pro období od 1. ledna 2007 Komise přijala nové pokyny k regionální podpoře (106) (dále jen „nové pokyny k regionální podpoře“).
(394)
Podle obou pokynů k regionální podpoře je možno státní podporu povolit v zásadě pouze pro investiční náklady (107). Podle obou pokynů platí:
(395)
„Regionální podpora, jejímž cílem je snížení běžných výdajů podniku (provozní podpora), je obvykle zakázána. Výjimečně lze takovou podporu poskytnout v regionech způsobilých k podpoře podle čl. 87 odst. 3 písm. a) za předpokladu, že i) je oprávněná z hlediska jejího příspěvku k regionálnímu rozvoji a z hlediska jejího charakteru a ii) její výše je úměrná znevýhodněním, která se snaží zmírnit. Je na členském státě, aby prokázal existenci znevýhodnění a stupeň jejich závažnosti.“ (108)
(396)
Podporu nelze považovat za investiční podporu. Investiční podpora je vymezena pomocí seznamu možných způsobilých nákladů, které jsou uvedeny v obou pokynech k regionální podpoře. Platby na základě DDD jednoznačně zahrnují rovněž jiné náklady. Nejzřejmějším příkladem je to, že DDD zaručují náklady na palivo spojené s provozem elektráren. DDD zahrnují rovněž osobní náklady. Tyto náklady nejsou zjevně způsobilé pro investiční podporu. Naopak patří do běžných výdajů hospodářského subjektu a jako takové musí být zahrnuty do provozních nákladů, jak je vymezují oboje pokyny k regionální podpoře.
(397)
Co se týká provozní podpory, v průběhu řízení maďarské orgány ani zúčastněné strany neprokázaly žádná regionální znevýhodnění týkající se zvláštních cílových regionů DDD, a rovněž neprokázaly, že výše podpory je úměrná těmto znevýhodněním.
(398)
Oboje regionální pokyny mimoto stanoví, že se provozní podpora musí každopádně postupně snižovat a být časově omezená. Podpora poskytnutá prostřednictvím DDD se postupně nesnižuje a doba trvání v délce 15 až 27 let zdaleka přesahuje dobu, která by byla podle obou pokynů přípustná. DDD nespadají taktéž pod žádnou zvláštní výjimku uvedenou v pokynech k regionální podpoře a maďarské orgány ani zúčastněné strany nepředložily žádná tvrzení za tímto účelem.
(399)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že podpora není způsobilá pro odchylku stanovenou v čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
(400)
Ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouva o ES stanoví, že „podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“, mohou být považovány za slučitelné se společným trhem.
(401)
Komise podotýká, že dotyčná podpora nemá napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu.
(402)
Komise rovněž nezjistila žádné důkazy, že podpora má napravit vážnou poruchu v maďarském hospodářství. Komise připouští, že elektřina je důležitým produktem pro hospodářství kteréhokoli členského státu a že v 90. letech minulého století bylo nutné toto odvětví v Maďarsku modernizovat.
(403)
Komise je však názoru, že se pojem „vážná porucha hospodářství některého členského státu“ vztahuje na mnohem závažnější případy a nelze jej použít na dohody o běžných dodávkách elektřiny. Komise mimoto podotýká, že tento pojem znamená prvek naléhavosti, což není s DDD slučitelné.
(404)
Maďarské orgány ani zúčastněné strany netvrdily, že DDD jsou slučitelné s čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES.
(405)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem vyvozuje Komise závěr, že podpora není způsobilá pro výjimku obsaženou v čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES.
(406)
Ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES stanoví, že podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví mohou být považovány za slučitelné se společným trhem, jestliže neovlivní podmínky obchodu a hospodářské soutěže ve Společenství v míře odporující společnému zájmu. Toto ustanovení se zjevně na DDD nevztahuje.
(407)
Ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. c) umožňuje schválení podpor, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Komise vypracovala řadu pokynů a sdělení, která objasňují uplatňování výjimky obsažené v tomto ustanovení.
(408)
Co se týká starých i nových pokynů k regionální podpoře, v 393. až 398. bodě odůvodnění je prokázáno, že DDD nejsou s těmito pokyny slučitelné.
(409)
Komise podotýká, že pokyny k ochraně životního prostředí použitelné v době přistoupení Maďarska k EU (109), například pokyny k regionální podpoře, povolují v prvé řadě investiční podporu. Provozní podpora je omezena na zvláštní cíle. První je podpora pro nakládání s odpady a úspory energie (oddíl E.3.1), která je omezena na dobu trvání v délce nejvýše 5 let. Druhou je podpora ve formě snížení daní či osvobození od daně (oddíl E.3.2). Třetí je podpora pro obnovitelné zdroje energie (oddíl E.3.3). Žádné z těchto ustanovení v tomto případě zjevně neplatí.
(410)
Čtvrtým a posledním druhem provozní podpory je podpora, kterou lze schválit jako podporu v případě kombinované výroby elektrické energie a tepla (dále jen „kombinovaná výroba“) (oddíl E.3.4). Někteří z dotyčných výrobců vyrábějí teplo i elektrickou energii. DDD však nesplňují podmínky bodu 66, a tudíž podmínky možností uvedených v bodech 58 až 65 pokynů k ochraně životního prostředí. Jednou z podmínek stanovených v bodě 66 je, že opatření podpory je výhodné ve smyslu ochrany životního prostředí vzhledem k tomu, že účinnost konverze je obzvláště vysoká, opatření umožní snížit spotřebu energie nebo výrobní proces bude méně poškozovat životní prostředí. Nic v informacích, které má Komise k dispozici, nenaznačuje, že je tato podmínka splněna.
(411)
Členské státy mohou při poskytování provozní podpory na kombinovanou výrobu využít tyto tři možnosti:
-
možnost 1: podpora k nahrazení rozdílu mezi výrobními náklady zařízení pro kombinovanou výrobu a tržní cenou vyrobené energie,
-
možnost 2: zavedení tržních mechanismů, jako jsou zelená osvědčení či nabídková řízení,
-
možnost 3: podpora jako náhrada ušetřených vnějších nákladů, což jsou environmentální náklady, které by společnost musela nést, kdyby stejné množství energie nebylo vyrobeno v rámci kombinované výroby,
-
možnost 4: podpora je omezena na 5 let, postupně se snižuje nebo je omezena na 50 % způsobilých nákladů.
(412)
Je zřejmé, že DDD nesplňují podmínky možnosti 2 a možnosti 3. Podmínky možnosti 1 nejsou rovněž splněny, jelikož pro výpočet výše podpory není použita tržní cena vyrobené energie. Částky podpory převedené na základě dané DDD nezávisí na cenách nabídnutých jiným výrobcem elektřiny, nýbrž výhradně na investičních a provozních nákladech, které dotyčnému výrobci vzniknou.
(413)
Maďarsko ani žádný z dotyčných výrobců ve skutečnosti neuváděli slučitelnost na základě těchto ustanovení, ani neprokázali, že elektrárny splňují kritéria pokynů k ochraně životního prostředí týkající se provozní podpory pro kombinovanou výrobu.
(414)
Dne 23. ledna 2008 Komise přijala nové pokyny ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (110). Tyto nové pokyny povolují provozní podporu rovněž pouze v případě úspory energie, kombinované výroby, využití obnovitelných zdrojů energie a daňových úlev a osvobození od daně. Jak je uvedeno výše, nic z toho se na DDD nevztahuje.
(415)
Pokud jde o kombinovanou výrobu, existují tři možnosti, z nichž si členské státy mohou při poskytování takovéto podpory vybrat:
-
varianta 1: podpora na vyrovnání rozdílu mezi výrobními náklady zařízení pro kombinovanou výrobu a tržní cenou vyrobené energie,
-
varianta 2: zavedení tržních mechanismů, jako jsou zelená osvědčení nebo veřejné soutěže,
-
varianta 3: podpora je omezena na 5 let, postupně se snižuje nebo je omezena na 50 % způsobilých nákladů.
DDD nesplňují žádnou z těchto podmínek. Maďarské orgány ani výrobci elektřiny nepředložili žádné důkazy o splnění těchto kritérií nových pokynů k ochraně životního prostředí.
(416)
Z pokynů a sdělení, jež Komise vypracovala s cílem objasnit, jak bude přesně uplatňovat odchylku obsaženou v čl. 87 odst. 3 písm. c), je jediným, co lze v daném případě použít, metodika pro převodní náklady (viz 26. bod odůvodnění).
(417)
Tato metodika se týká podpory poskytnuté nástupnickým společnostem bývalého monopolu, které do elektráren investovaly před liberalizací odvětví elektřiny a které mohou mít problémy se získáním svých investičních nákladů zpět na liberalizovaném trhu. Jelikož jedním ze základních rysů DDD je umožnit, aby některé společnosti, které investovaly do elektráren před liberalizací odvětví elektřiny, nadále využívaly záruku příjmů, jež zajišťuje návratnost investic, je nutno metodiku považovat za příslušný základ pro posouzení slučitelnosti DDD.
(418)
Komise poznamenává, že maďarské orgány ani žádný z výrobců elektřiny ve svých připomínkách netvrdili, že DDD jsou slučitelné s kritérií metodiky. Většina výrobců ve skutečnosti vyvozuje závěr, že DDD jsou obchodními dohodami uzavřenými dlouho před existencí metodiky a kritéria vyrovnávacího mechanismu nejsou k posouzení DDD jednoduše vhodná.
(419)
Hlavním účelem metodiky pro převodní náklady je napomoci energetickému odvětví přejít na liberalizovaný trh tím, že nástupnickým energetickým společnostem bývalého monopolu je umožněno přizpůsobit se zavedení hospodářské soutěže (111).
(420)
Metodika stanoví zásady, které Komise používá při posuzování opatření podpory, jež mají vyrovnat náklady na povinnosti nebo záruky, které by kvůli liberalizaci trhu s elektřinou již nemuselo být možné plnit. Na takovéto povinnosti nebo záruky se odkazuje jako na „převodní náklady“ a mohou mít rozmanité podoby, zejména investice provedené na základě předpokládané nebo výslovné záruky prodeje.
(421)
Jelikož samy DDD představují výslovnou záruku prodeje před liberalizací, lze mít za to, že elektrárny, na něž se vztahují DDD, spadají do oblasti působnosti metodiky.
(422)
Komise však podotýká, že řada prvků hlavních zásad obsažených v DDD nesplňuje podmínky stanovené v oddíle 4 metodiky. Za prvé, nesplňují podmínku stanovenou v bodě 4.2 metodiky, která vyžaduje, aby opatření k vyplacení podpory musela vzít v úvahu budoucí rozvoj hospodářské soutěže. Mechanismy stanovení cen v DDD jsou navrženy tak, aby za účelem stanovení ceny zohledňovaly pouze zvláštní parametry dotyčné elektrárny. Není nutno brát v úvahu ceny nabízené konkurenčními výrobci a jejich výrobní kapacity.
(423)
Podle bodu 4.9 metodiky Komise přistupuje mimořádně podezíravě k podpoře, jejíž výše nebude pravděpodobně upravena, aby byly náležitě zohledněny rozdíly mezi hospodářskými a tržními předpoklady, jež byly původně přijaty při odhadu převodních nákladů a jejich skutečných změn v čase. DDD spadají do této kategorie, jelikož k navržení opatření podpory nebyl použit žádný tržní předpoklad. Skutečnost, že se hlavní zásady DDD navzdory postupnému otvírání trhu s elektřinou nezměnily, a ukládají tudíž společnosti MVM povinnost nakupovat elektřinu v množství převyšujícím její potřeby a prodávat tuto elektřinu na volném trhu, jednoznačně prokazuje, že DDD neberou v úvahu skutečný rozvoj trhu.
(424)
Jak bylo prokázáno v kapitole 3, jednou z hlavních výhod DDD pro výrobce elektřiny je povinnost společnosti MVM nakupovat stanovené kapacity a zaručené množství elektřiny za cenu pokrývající stálé, proměnlivé a kapitálové náklady, a to po dobu odpovídající přibližně době životnosti nebo amortizace aktiv. V důsledku toho DDD zavazují jednu ze smluvních stran, aby nakupovala elektřinu od druhé strany bez ohledu na skutečný vývoj nabídek konkurentů.
(425)
Řada členských států zavedla vyrovnávací mechanismy, podle nichž je maximální výše podpory stanovena předem na základě analýzy budoucího konkurenčního trhu, a zejména budoucích tržních cen vyplývajících ze vzájemného působení nabídky a poptávky. Pokud jsou skutečné příjmy dosažené dotyčnými výrobci vyšší, než se předpokládalo, jsou skutečné granty přepočítány a stanoveny na nižší úrovni než maximální částka. Dopad náhrady na trh je proto omezen na nejnižší možnou míru, zejména proto, že pro příjemce není zajištěna minimální úroveň výroby a prodeje.
(426)
V tomto ohledu DDD místo aby napomohly přechodu na konkurenční trh, vytvářejí ve skutečnosti překážku pro rozvoj skutečné hospodářské soutěže na podstatné části trhu pro výrobu elektřiny. Opatření k vyplacení podpory proto neumožňují vzít v úvahu budoucí rozvoj hospodářské soutěže a výše podpory není podmíněna rozvojem skutečné hospodářské soutěže.
(427)
V důsledku toho DDD odporují rovněž zásadám stanoveným v oddíle 5 metodiky, podle nichž nesmí být ujednání o financování v rozporu se zájmem Společenství, zejména hospodářskou soutěží. Podle oddílu 5 nesmí ujednání o financování odrazovat jiné podniky nebo nové účastníky od vstupu na určité vnitrostátní nebo regionální trhy. Jak je však zdůrazněno mimo jiné v 220. bodě odůvodnění, systém rezervace kapacity a ceny za kapacity odrazuje společnost MVM, která je zdaleka největším kupujícím na velkoobchodním trhu, aby přešla k jiným výrobcům, na něž se nevztahují DDD. Otevření trhu a podmínky stanovené v DDD mimoto nutí společnost MVM k tomu, aby nakupovala více elektřiny, než potřebuje, a tuto elektřinu dále prodávala na volném trhu prostřednictvím prodejních mechanismů. To samo o sobě brání vstupu nových účastníků na velkoobchodní trh. Komise se domnívá, že DDD narušují hospodářskou soutěž na maďarském velkoobchodním trhu s elektřinou po dobu, která značně přesahuje dobu potřebnou k přiměřenému přechodu na konkurenční trh.
(428)
Pravidla obsažená v DDD nesplňují kritéria stanovená v bodě 4.5 metodiky, jelikož maximální výše podpory, jež má být výrobcům vyplacena v období od 1. května 2004 do doby skončení platnosti DDD, není stanovena předem.
(429)
Bod 4.8 metodiky uvádí, že Komise přistupuje mimořádně podezíravě k podpoře, která má zajistit veškeré příjmy nebo část příjmů, jichž bylo dosahováno před vstupem směrnice 96/92/ES (112) v platnost, bez pečlivého zohlednění způsobilých převodních nákladů, které mohou vyplývat z otevření trhu.
(430)
Skutečnost, že DDD byly v době přistoupení Maďarska k Evropské unii zachovány, měla zajistit většinu příjmů, jichž výrobci elektřiny dosahovali před vstupem směrnice 96/92/ES v platnost. Elektrárny, na něž se vztahují DDD, mají mimoto velmi významný podíl na trhu, a to po velmi dlouhou dobu, která značně přesahuje dobu potřebnou pro přiměřený přechod na trh.
(431)
V rámci hlavních ustanovení DDD nemůže Komise mimoto oddělit soubor prvků, jež by podle metodiky bylo možno považovat za slučitelné se společným trhem. K zajištění slučitelnosti DDD by nepostačovalo zejména zkrácení doby jejich trvání, jelikož by způsob financování, který je založen na rezervovaných kapacitách a zaručeném odebraném množství, nadále bránil rozvoji skutečné hospodářské soutěže. Mechanismy tvorby cen by byly rovněž nadále v rozporu s cílem podpořit vznik skutečně konkurenčního trhu, na němž ceny vyplývají ze vzájemného působení nabídky a poptávky.
(432)
Na základě výše uvedených úvah vyvozuje Komise závěr, že DDD nejsou slučitelné s kritérii stanovenými v metodice.
(433)
Některé zúčastněné strany rovněž tvrdily, že by se na DDD mohl vztahovat čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES i tehdy, pokud nesplňují kritéria rozsudku ve věci Altmark.
(434)
Komise zastává názor, že úvahy uvedené v 255. až 275. bodě odůvodnění s ohledem na kritéria rozsudku ve věci Altmark vedou rovněž k závěru, že čl. 86 odst. 2 nelze na DDD použít.
(435)
Ustanovení čl. 86 odst. 2 lze použít pouze na společnosti, které poskytují přesně stanovené služby obecného hospodářského zájmu, což v tomto konkrétním případě neplatí, jak je prokázáno v 256. až 267. bodě odůvodnění. Náhrada za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu musí být mimoto úměrná dodatečně vzniklým nákladům; jinými slovy, pro výpočet souvisejících nákladů musí být možné stanovit rozsah služeb obecného hospodářského zájmu. Tak tomu v tomto případě není, jak je prokázáno v 268. až 270. bodě odůvodnění.
(436)
Posuzovaná podpora proto představuje státní podporu, která není slučitelná se společným trhem.
7.8 Navrácení
(437)
Podle Smlouvy o ES a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise poté, co zjistila, že podpora není slučitelná se společným trhem, oprávněna rozhodnout, že dotyčný stát takovou podporu zruší nebo upraví (113). Povinnost členského státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou se společným trhem, slouží podle stálé judikatury Soudního dvora k obnovení dřívějšího stavu (114). Podle Soudního dvora je tohoto cíle dosaženo, jakmile příjemce vrátí protiprávní podporu, čímž ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a obnoví se stav, který předcházel poskytnutí podpory (115).
(438)
V souladu s touto judikaturou se v čl. 14 nařízení (ES) č. 659/1999 stanoví, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil. Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství“.
(439)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že by zrušení soukromoprávních smluv rozhodnutím Komise bylo v rozporu se zásadou právní jistoty, jelikož DDD jsou soukromoprávními smlouvami, jež výrobci uzavřeli v dobré víře za tržních podmínek, které převládaly v té době. Tvrdily rovněž, že takovéto rozhodnutí by bylo v rozporu se zásadou proporcionality. Komise tato tvrzení odmítá z důvodů uvedených v 382. až 387. bodě odůvodnění.
(440)
Co se týká proporcionality, Soudní dvůr rozhodl, že navrácení protiprávně poskytnuté státní podpory v zájmu obnovení předchozího stavu nelze v zásadě považovat za nepřiměřené cílům ustanovení Smlouvy týkajících se státní podpory (116).
(441)
Komise se proto domnívá, že existují dostatečné důvody pro navrácení podpory poskytnuté prostřednictvím DDD v zájmu obnovení podmínek hospodářské soutěže.
(442)
V 176. až 236. bodě odůvodnění bylo prokázáno, že výhoda plynoucí z DDD přesahuje případný kladný rozdíl mezi cenami DDD a cenami, jichž by bylo možno na trhu dosáhnout bez DDD.
(443)
Komise je však názoru, že celkovou hodnotu všech podmínek dlouhodobých kupních povinností společnosti MVM, jak jsou uvedeny v 174. až 236. bodě odůvodnění, za období mezi 1. květnem 2004 a zrušením DDD nelze vypočítat přesně. Proto při nařízení navrácení protiprávní podpory Komise omezí inkasní příkaz na rozdíl, který může existovat mezi příjmy výrobců elektřiny podle DDD a příjmy, jichž by v tomto období mohli na trhu dosáhnout bez DDD.
(444)
S ohledem na stanovení částky, jež má být výrobci navrácena, Komise uznává, že přesný výpočet výše státní podpory, kterou příjemci skutečně získali, je poměrně složitý, jelikož závisí na tom, jaké by byly ceny a množství vyrobené a prodané elektřiny na maďarském velkoobchodním trhu mezi 1. květnem 2004 a dnem zrušení DDD, pokud by během tohoto období nebyla žádná z DDD v platnosti. Jelikož se DDD vztahují na velkou část maďarských výrobních kapacit, trh podle „srovnávacího scénáře“ (117) by se výrazně lišil od trhu, jaký byl ve skutečnosti.
(445)
Zvláštním rysem elektřiny je to, že jakmile je vyrobena, nelze ji hospodárně skladovat. K zajištění stability sítě musí být nabídka elektřiny a poptávka po ni neustále vyrovnaná. Množství energie, které výrobci a dovozci elektřiny mohou na velkoobchodním trhu prodat během určitého období, a cena, kterou mohou za tuto elektřinu získat, nezávisí na celkovém množství elektřiny požadované odběrateli během tohoto období, nýbrž na množství elektřiny požadované v každém okamžiku (118). Poptávka po elektřině mimoto během dne a sezónně značně kolísá, což znamená, že výrobní a dovozní kapacity potřebné k uspokojení poptávky v každém okamžiku rovněž kolísají a že některé výrobní jednotky dodávají elektřinu pouze v době vysoké poptávky (119). Fungování trhu proto nelze s naprostou přesností posoudit na základě údajů o roční spotřebě, výrobě a cenách, které má Komise k dispozici.
(446)
Podle judikatury Soudního dvora však žádné ustanovení práva Společenství nevyžaduje, aby Komise v případě, že nařídí navrácení podpory, která byla prohlášena za neslučitelnou se společným trhem, stanovila přesnou částku podpory, jež má být navrácena. Postačuje, aby rozhodnutí Komise obsahovalo informaci, která členskému státu umožní stanovit tuto částku bez větších potíží (120).
(447)
Komise proto uvádí pokyny, jak vyčíslit částku podpory, která má být navrácena. Jak bylo uvedeno výše, DDD mají natolik významný podíl na maďarském trhu pro výrobu elektřiny, že by se ceny bez DDD lišily od cen, jež byly skutečně zaznamenány v konkurenčním segmentu. Cenu, kterou by výrobci mohli získat při neexistenci DDD, je proto možno vypočítat na základě tržní simulace spočívající v analýze fungování velkoobchodního trhu s elektřinou podle „srovnávacího scénáře“. Účelem simulace je odhadnout, jaký by byl prodej a ceny podle srovnávacího scénáře s cílem stanovit spolehlivé odhady částek, jež by společnost MVM uhradila dotyčným výrobcům za elektřinu, kterou by od nich nakoupila podle tohoto scénáře. Simulace musí splňovat podmínky stanovené v následujících bodech odůvodnění.
(448)
Za prvé, vzhledem k tomu, že elektřina má velmi malou cenovou pružnost poptávky, je nutno simulaci provést za předpokladu, že zatížení soustavy je ve srovnávacím scénáři v každém okamžiku totožné se zatížením, jež bylo skutečně v tomto okamžiku zaznamenáno.
(449)
Za druhé, jak bylo uvedeno v 196. bodě odůvodnění, elektřina je prodávána na konkurenčních velkoobchodních trzích prostřednictvím smluv o okamžitém dodání nebo prostřednictvím termínových smluv. Šetření v odvětví energetiky prokázalo, že výše termínových cen závisí na jednotlivých očekáváních, co se týká vývoje cen na okamžitých trzích. Na rozdíl od okamžitých trhů, u nichž ekonomická teorie předpokládá, že v podmínkách dokonalé hospodářské soutěže je cena v každém okamžiku rovna nejvyšším krátkodobým mezním nákladům všech výrobních jednotek potřebných k uspokojení poptávky (121), pro termínové trhy neexistuje žádné výslovné cenové měřítko, jež by bylo možno odhadnout pomocí ekonomické teorie. Mimoto nelze simulovat dopad strategií vypracovaných prodávajícími a kupujícími s ohledem na arbitráž mezi smlouvami o okamžitém dodání a termínovými smlouvami. Tuto skutečnost dokládá široká škála situací zaznamenaných na velkoobchodních trzích v celé Evropě. Šetření v odvětví energetiky prokázalo, že se poměr mezi objemy obchodovanými ve formě okamžitých produktů a spotřebou elektřiny v daném členském státě mezi jednotlivými členskými státy značně liší (122).
(450)
Jak je uvedeno v 198. bodě odůvodnění, okamžité ceny, zejména ceny zaznamenané při okamžitém burzovním prodeji, obvykle znamenají reference pro celý velkoobchodní trh, včetně termínových produktů. Komise proto zastává názor, že ke zjištění částek podpory, jež mají být vráceny, je nutno velkoobchodní trh simulovat za předpokladu, že se s veškerou elektřinou obchoduje na základě smluv o okamžitém dodání, s výjimkou zvláštních prvků uvedených v 453. až 456. bodě odůvodnění.
(451)
Simulace by měla být provedena na základě krátkodobých mezních nákladů dotyčných výrobních jednotek. Simulace by proto měla vzít v úvahu příslušné údaje, které jsou specifické pro každou výrobní jednotku provozovanou v Maďarsku (123) v období mezi 1. květnem 2004 a skutečným dnem zrušením DDD, zejména s ohledem na vybudovanou kapacitu, tepelnou účinnost, náklady na palivo a jiné hlavní složky proměnlivých nákladů a období plánovaného a nuceného přerušení dodávek. Simulace by měla být mimoto provedena se základním předpokladem, že na simulovaném okamžitém trhu v každém okamžiku existuje pouze jedna cena vyplývající z mechanismů nabídky a poptávky. Tato jediná cena v průběhu času kolísá kvůli výkyvům v poptávce a proměnlivých nákladech.
(452)
Simulace musí přihlédnout ke skutečnosti, že podle srovnávacího scénáře by společnost MVM nemusela nakupovat objem elektřiny přesahující množství, jež potřebuje k uspokojení potřeb spotřebitelského segmentu (124). Prodejní mechanismy uvedené v 226. bodě odůvodnění by proto podle srovnávacího scénáře neexistovaly a potřeby společnosti MVM by byly omezeny na množství potřebné k uspokojení poptávky spotřebitelského segmentu.
(453)
Při simulaci je nutno vzít v úvahu rovněž určité zvláštní, řádně odůvodněné situace, které mohou znamenat odchylku od zásady mezních nákladů, na nichž je celá simulace založena. S těmito zvláštními situacemi se mohou setkat zařízení pro kombinovanou výrobu. V závislosti na jejich smlouvách nebo zákonných povinnostech s ohledem na dodávku tepla mohou tato zařízení prodávat elektřinu za cenu nižší, než jsou jejich krátkodobé mezní náklady.
(454)
Tyto případy se mohou týkat rovněž výrobních jednotek, které využívají režim veřejné podpory, a sice z toho důvodu, že jsou založeny na technologiích šetrných k životnímu prostředí. Tak je tomu v Maďarsku, kde právní předpisy společnosti MVM a regionálním energetickým společnostem ukládají povinný odběr elektřiny vyrobené při kombinované výrobě nebo z odpadu či obnovitelných zdrojů energie za úředně regulované ceny, které jsou obvykle vyšší než ceny zaznamenané v konkurenčním segmentu velkoobchodního trhu. Simulace musí přihlédnout ke skutečnosti, že tento systém povinného odběru je zaveden rovněž ve srovnávacím scénáři. Množství elektřiny nakoupené společností MVM v rámci režimu povinného odběru a ceny uhrazené za tuto energii jsou proto totožné s množstvím a cenami zaznamenanými ve skutečném scénáři (125).
(455)
Simulace musí zohlednit rovněž skutečnost, že určité fyzicky dostupné výrobní kapacity nejsou k dispozici pro dodávku elektřiny na velkoobchodní trh, jelikož jsou rezervovány k poskytování vyrovnávacích služeb pro provozovatele přenosové soustavy. Podle skutečného scénáře jsou vyrovnávací služby poskytovány výrobci účastnícími se DDD i ostatními výrobci. Simulaci je nutno provést za předpokladu, že podle „srovnávacího scénáře“ jsou kapacity rezervované pro poskytování vyrovnávacích služeb pro provozovatele přenosové soustavy, elektřina poskytnutá na základě těchto kapacit a cena za tuto elektřinu stejné jako podle skutečného scénáře.
(456)
Podle srovnávacího scénáře se může množství dovezené a vyvezené elektřiny a ceny, které lze za ně získat, lišit od množství a cen ve skutečném scénáři. Tento účinek by však nebylo možné posoudit přesně bez rozšíření simulace na trhy vyvážejících a dovážejících zemí, jelikož rozhodnutí účastníků trhu o vývozu nebo dovozu z jedné země do druhé jsou ovlivněna tržními podmínkami panujícími v dovážející i vyvážející zemi. Vzhledem k tomu, že objemy dovezené do Maďarska a vyvezené z Maďarska jsou v porovnáni s objemy vyrobenými a spotřebovanými v této zemi omezené, a s přihlédnutím ke skutečnosti, že jedna třetina celkového dovozu je pokryta dlouhodobými smlouvami (126), se Komise domnívá, že takovéto rozšíření simulace by vyžadovalo neúměrné úsilí. Maďarsko proto může mít za to, že podle srovnávacího scénáře jsou dovezené a vyvezené množství a odpovídající ceny stejné jako ve skutečném scénáři.
(457)
Komisi je známo, že někteří výrobci, kteří se neúčastní DDD se společností MVM, uzavřeli dlouhodobé nebo střednědobé smlouvy o dodávkách elektřiny s jinými odběrateli. Komise však zastává názor, že takovéto smlouvy by za účelem simulace neměly být brány v úvahu, jelikož ukončení DDD ke dni 1. května 2004 či dříve, jež je základním předpokladem srovnávacího scénáře, by nutně změnilo obchodní strategie všech výrobců vzhledem k velkému podílu vybudovaných kapacit, jež byly rezervovány v rámci DDD. Jak je uvedeno v 449. bodě odůvodnění, není možné odhadnout podíl elektřiny prodané ve formě okamžitých a termínových produktů. Je proto vhodné usuzovat, že by všichni výrobci prodávali elektřinu ve formě okamžitých produktů, pokud se na ně nevztahuje jedna ze situací uvedených v 453. až 456. bodě odůvodnění.
(458)
Nejpřesnějším způsobem simulace velkoobchodního trhu s elektřinou je simulace na hodinovém základě s přihlédnutím ke všem parametrům, jež jsou specifické pro jednotlivé hodiny. Komise však uzná simulaci omezenou na reprezentativní časové vzorky a extrapolaci výsledků simulace provedené u jednotlivých reprezentativních časových vzorků na celé posuzované období.
(459)
Simulace by měla přinést spolehlivé odhady množství elektřiny dodané jednotlivými výrobními jednotkami a ceny získané za tuto elektřinu na základě srovnávacího scénáře. Poměr mezi elektřinou, kterou společnost MVM potřebuje k uspokojení potřeb regulovaného segmentu (127), a celkovým množstvím elektřiny dodané na velkoobchodní trh v každém okamžiku je nutno odhadnout na základě historických údajů o celkové spotřebě konečných uživatelů v regulovaném segmentu a celkové spotřebě všech konečných uživatelů ve skutečném scénáři.
(460)
Tento podíl se použije k odhadu množství elektřiny, jež by podle srovnávacího scénáře každý výrobce prodal společnosti MVM v každém okamžiku. Na základě těchto odhadů je nutno celkové částky, které by společnost MVM podle srovnávacího scénáře zaplatila jednotlivým výrobcům za elektřinu nakoupenou k uspokojení poptávky v regulovaném segmentu, odhadnout pro celé posuzované období (128).
(461)
Poslední krok při výpočtu částek, jež mají být navráceny, musí zohlednit skutečnost, že podle skutečného scénáře neprodávali výrobci veškerou elektřinu vyrobenou ve výrobních blocích, na něž se vztahují DDD, společnosti MVM, nýbrž využívali své nerezervované kapacity k prodeji jiným odběratelům než společnosti MVM. Pro každý dotčený výrobní blok je nutno částku podpory, jež má být navrácena, vypočítat na ročním základě podle rozdílu mezi příjmy dosaženými z prodeje elektřiny společnosti MVM v rámci DDD (129) podle skutečného scénáře a částkami, jež by společnost MVM zaplatila podle srovnávacího scénáře, vypočítanými v souladu s výše uvedenými zásadami.
(462)
Komise však připouští, že podle srovnávacího scénáře mohou dotyční výrobci dosáhnout u jiných odběratelů než společnosti MVM vyšších příjmů, než získali od těchto odběratelů podle skutečného scénáře. Příčinou je zejména skutečnost, že podle srovnávacího scénáře není společností MVM rezervována žádná kapacita, což výrobcům poskytuje dodatečné možnosti prodat vyrobenou elektřinu jiným odběratelům než společnosti MVM. Maďarsko proto může od částek vypočítaných podle 461. bodu odůvodnění odečíst rozdíl mezi příjmy, jichž by výrobci podle srovnávacího scénáře dosáhli u jiných odběratelů než společnosti MVM, a příjmy, které podle skutečného scénáře získali od odběratelů jiných než společnost MVM, je-li tento rozdíl kladný.
(463)
Úroky, jež mají být navráceny podle čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999, je rovněž nutno vypočítat na ročním základě.
(464)
Aby mohla Komise posoudit přesnost a spolehlivost simulace, kterou Maďarsko provedlo, mělo by jí Maďarsko poskytnout podrobný popis základní metodiky a soubor údajů použitých při simulaci.
(465)
Komise ví o existenci vhodných nástrojů, jejichž pomocí lze provést potřebnou simulaci. Takovýto nástroj Komise použila v rámci šetření v odvětví energetiky k posouzení struktury a výkonnosti šesti evropských velkoobchodních trhů (130). Tyto nástroje používá rovněž řada výrobců elektřiny a obchodníků s elektřinou za účelem dlouhodobých odhadů, provedení studií pro plánování zdrojů a k optimalizaci dodávek vyrobené elektřiny. Jak bylo uvedeno výše, Komise je ochotna uznat určitá zjednodušení, zejména použití reprezentativních časových vzorků místo simulace na hodinovém základě. Podle zásady loajální spolupráce stanovené v článku 10 Smlouvy se proto od Maďarska požaduje, aby v přiměřené lhůtě provedlo simulaci podle výše uvedených zásad a aby vypočítalo částku podpory, která má být navrácena na základě této simulace.
(466)
Soudní dvůr má za to, že když členský stát narazí na nepředvídané a nepředvídatelné potíže nebo si uvědomí následky, které Komise nevzala v úvahu, může se s těmito problémy obrátit na Komisi a navrhnout patřičné změny. V takovém případě musí Komise a členský stát spolupracovat v dobré víře na odstranění obtíží v souladu s ustanoveními Smlouvy o ES (131).
(467)
Komise proto Maďarsko vyzývá, aby jí sdělilo případné problémy, s nimiž se setkalo při provádění tohoto rozhodnutí.
8. ZÁVĚR
(468)
Komise vyvozuje závěr, že DDD výrobcům elektřiny poskytují protiprávní státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a že tato podpora není slučitelná se společným trhem.
(469)
Jak je objasněno v bodě 7.3, prvek státní podpory obsažený v DDD spočívá v povinnosti společnosti MVM nakoupit určitou kapacitu a zaručené minimální množství elektřiny za cenu pokrývající kapitálové, stálé a proměnlivé náklady, a to po značnou část doby životnosti výrobních jednotek, a zaručit tak návratnost investic.
(470)
Jelikož tato státní podpora není slučitelná se Smlouvou o ES, musí být ukončena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Kupní povinnosti stanovené v dlouhodobých dohodách o prodeji elektřiny mezi společnostmi Magyar Villamos Művek Rt. a Budapesti Erőmű Rt., Dunamenti Erőmű Rt., Mátrai Erőmű Rt., AES-Tisza Erőmű Kft, Csepeli Áramtermelő Kft., Paksi Atomerőmű Rt. a Pécsi Erőmű Rt. (signatář původní DDD a předchůdce společnosti Pannon Hőerőmű Rt.) (132) představují státní podporu pro výrobce elektřiny ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy ES.
2. Státní podpora uvedená v čl. 1 odst. 1 není slučitelná se společným trhem.
3. Maďarsko přestane poskytovat státní podporu uvedenou v odstavci 1 do šesti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Maďarsko zajistí navrácení podpory uvedené v článku 1 příjemci.
2. Částky, které mají být navráceny, podléhají úrokům ode dne, kdy byly příjemcům k dispozici, až do dne, kdy byly získány zpět.
3. Úroky se vypočtou na základě složené úrokové míry v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (133) ve znění nařízení (ES) č. 271/2008 (134).
Článek 3
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Maďarsko Komisi informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím, a zejména informace o krocích podniknutých k provedení vhodné simulace velkoobchodního trhu s cílem stanovit částky, jež mají být navráceny, podrobnou metodiku, která má být použita, a podrobný popis souboru údajů, jež mají být za tímto účelem použity.
2. Maďarsko bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem vykonat toto rozhodnutí až do úplného vrácení podpory uvedené v článku 1. Na vyžádání Komise neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Maďarsko poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemci navrátili.
Článek 4
1. Maďarsko vypočítá přesnou částku podpory, která má být navrácena, na základě vhodné simulace velkoobchodního trhu s elektřinou, jaký by existoval v případě, že by ode dne 1. května 2004 neplatila žádná z dlouhodobých dohod o prodeji elektřiny uvedených v čl. 1 odst. 1.
2. Do šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Maďarsko vypočítá částky, jež mají být navráceny, podle metody popsané v odstavci 1 a předloží Komisi veškeré příslušné informace o simulaci, zejména jejích výsledcích, podrobný popis použité metodiky a soubor údajů použitých k provedení simulace.
Článek 5
Maďarsko zajistí, aby k navrácení podpory uvedené v článku 1 došlo ve lhůtě deseti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Maďarské republice.
V Bruselu dne 4. června 2008.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 4 giugno 2008
relativa agli aiuti di stato C 41/05 concessi dall’Ungheria nel quadro degli accordi a lungo termine per l’acquisto di energia elettrica
[notificata con il numero C(2008) 2223]
(Il testo in lingua ungherese è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2009/609/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 88, paragrafo 2, primo comma,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato le parti interessate a presentare osservazioni ai sensi delle disposizioni succitate (1), e in considerazione di tali osservazioni,
1. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettera datata 31 marzo 2004 e protocollata alla medesima data, le autorità ungheresi hanno notificato alla Commissione il decreto governativo 183/2002 (VIII.23) (2), ai sensi del procedimento («meccanismo provvisorio») indicato all’allegato IV, capitolo 3, punto 1, lettera c), del trattato di adesione all’Unione europea della Repubblica ceca, della Repubblica di Estonia, della Repubblica di Cipro, della Repubblica di Lettonia, della Repubblica di Lituania, della repubblica di Ungheria, della Repubblica di Malta, della Repubblica di Polonia, della Repubblica di Slovenia e della Repubblica di Slovacchia. Il decreto governativo notificato stabilisce il sistema di compensazione per le spese sostenute da Magyar Villamos Művek Zrt. (nel prosieguo, «MVM»), di proprietà statale e titolare del permesso di distribuzione di energia elettrica per la rete pubblica. La Commissione ha protocollato la notifica come caso di aiuti di Stato numero HU 1/2004.
(2)
Le autorità ungheresi e la Commissione si sono in più occasioni scambiati lettere ufficiali con riferimento a tale misura. (3) La Commissione ha ricevuto osservazioni anche da terze parti (4). Nell’ambito del meccanismo provvisorio, la Commissione ha scoperto che il mercato ungherese della distribuzione di energia elettrica ruota in sostanza intorno agli accordi a lungo termine per l’acquisto di energia elettrica (hosszú távú villamos energia vásárlási megállapodások, nel prosieguo «HTM») stipulati tra MVM e determinati produttori di energia elettrica. Sulla base delle informazioni disponibili in quel momento, la Commissione sospettava che gli HTM contenessero elementi illegali di aiuto di Stato.
(3)
Con lettera datata 13 aprile 2005 e protocollata il 15 aprile 2005, le autorità ungheresi hanno ritirato la notifica relativa al decreto governativo numero 183/2002. Il 4 maggio 2005 la Commissione, in conformità con il regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (5) (nel prosieguo, «regolamento di procedura») ha protocollato, di sua iniziativa, il caso di aiuti di Stato con riferimento agli HTM (caso numero: NN 49/05).
(4)
Con lettera datata 24 maggio 2005 (D/54013), la Commissione ha chiesto ulteriori informazioni alle autorità ungheresi. Il 25 luglio 2005 la Commissione ha protocollato la risposta delle autorità ungheresi datata 20 luglio 2005. Con lettera datata 28 settembre 2005 e protocollata il 30 settembre 2005, le autorità ungheresi hanno fornito maggiori informazioni.
(5)
Con lettera datata 9 novembre 2005, la Commissione ha notificato all’Ungheria la sua decisione di avviare il procedimento previsto dal trattato CE, articolo 88, paragrafo 2, con riferimento agli HTM (nel prosieguo, «decisione di avvio del procedimento»). Tale decisione è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (6).
(6)
Nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione ha espresso i suoi dubbi sulla compatibilità degli HTM con il mercato comune. La Commissione ha invitato le parti interessate a presentare le loro osservazioni.
(7)
In seguito alla richiesta di proroga dei termini di presentazione delle osservazioni (7), accettata dalla Commissione, il 31 gennaio 2006 l’Ungheria ha presentato le sue osservazioni relative alla decisione di avvio del procedimento, che la Commissione ha protocollato il 1o febbraio 2006.
(8)
In seguito alle numerose richieste di proroga dei termini di presentazione delle osservazioni (8), accettate dalla Commissione, quest’ultima ha protocollato le osservazioni pervenute da terze parti nei giorni seguenti: le osservazioni presentate da MVM l’11 gennaio 2006, le osservazioni presentate da una terza parte che ha chiesto di mantenere l’anonimato il 20 gennaio 2006, le osservazioni presentate da Mátrai Erőmű Rt. il 20 gennaio e il 6 marzo 2006, le osservazioni presentate da […] il 10 febbraio 2006, le osservazioni presentate da AES-Tisza Erőmű Kft. il 13 e il 14 febbraio 2006, le osservazioni presentate da […] il 13 febbraio 2006, le osservazioni presentate da Electrabel SA e dalla sua affiliata Dunamenti Erőmű Rt. il 14 febbraio 2006, le osservazioni presentate da Budapesti Erőmű Rt. il 21 febbraio 2006 e le osservazioni presentate da Csepeli Áramtermelő Kft. il 21 febbraio 2006.
(9)
Dopo la conferma da parte delle autorità ungheresi del trattamento riservato delle informazioni fornite dalle terze parti nel quadro del presente procedimento (10), con lettera del 25 aprile 2006 la Commissione ha inoltrato le osservazioni di cui sopra all’Ungheria.
(10)
Le autorità ungheresi hanno notificato la prima parte dei commenti relativi alle osservazioni delle terze parti con lettera datata 28 giugno 2006 e protocollata il 29 giugno 2006, la seconda parte con lettera datata 24 luglio 2006 e protocollata il 25 luglio 2006.
(11)
La commissaria Kroes, conoscendo le modifiche legislative previste nel settore energetico in Ungheria, con lettera indirizzata al ministro Kóka e datata 17 ottobre 2006, ha invitato il governo ungherese a risolvere la questione degli HTM e di tutte le potenziali misure di compensazione all’interno del nuovo quadro normativo in conformità con le norme europee.
(12)
Il 19 dicembre 2006, la società AES-TISZA ha presentato ulteriori osservazioni, criticando numerosi elementi del procedimento della Commissione.
(13)
Con lettera datata 21 novembre 2006 e protocollata il 23 novembre 2006, con lettera datata 15 gennaio 2007 e protocollata alla medesima data e in occasione degli incontri con la Commissione del 18 dicembre 2006 e dell’8 marzo 2007, le autorità ungheresi hanno confermato la loro intenzione di modificare la legislazione in corrispondenza della liberalizzazione del settore energetico e di cambiare contemporaneamente la situazione esistente sul mercato della distribuzione di energia elettrica.
(14)
Il 23 aprile 2007 la Commissione ha richiesto ulteriori informazioni. L’Ungheria ha inviato la risposta a tale richiesta il 5 giugno 2007, completandola con ulteriori informazioni il 6 agosto 2007.
(15)
Il 4 maggio 2007 le autorità ungheresi hanno informato la Commissione di aver creato un comitato di lavoro al fine di condurre trattative con tutti i produttori interessati sulla cessazione degli HTM o sulla modifica significativa degli stessi. Pertanto, l’11 maggio 2007 il governo ha approvato la decisione 2080/2007. (V.11.) sulla regolamentazione dei contratti a lungo termine stipulati nel settore dell’energia elettrica (11), in cui il governo ha creato il succitato comitato di lavoro, sotto la direzione dell’ufficio del primo ministro, al fine di regolamentare senza indugio la situazione degli HTM in conformità con la regolamentazione comunitaria in materia di aiuti di Stato e ha ordinato l’avvio delle trattative ufficiali da condursi con i produttori di energia elettrica interessati. Con lettera del 3 luglio 2007, le autorità ungheresi hanno comunicato i risultati delle prime trattative condotte nel giugno 2007.
(16)
Nel contesto del processo di liberalizzazione, la nuova legge sull’energia elettrica (12) è stata pubblicata il 2 luglio 2007 ed è entrata in vigore in parte il 15 ottobre 2007 e in parte il 1o gennaio 2008. Con lettera del 25 luglio 2007, le autorità ungheresi hanno informato la Commissione dei risultati raggiunti dalla nuova legge relativamente all’apertura del mercato dell’energia elettrica. La nuova legge, tuttavia, non ha modificato gli HTM esistenti tra MVM e i produttori di energia elettrica elencati nella decisione di avvio del procedimento. Tali HTM sono rimasti invariabilmente in vigore.
(17)
Con lettera datata 26 luglio 2007, la Commissione ha rivolto ulteriori domande alle autorità ungheresi.
(18)
Il 7 settembre 2007 la Commissione ha protocollato la lettera delle autorità ungheresi in cui esse chiedevano più tempo per concludere con successo le trattative con i produttori.
(19)
Il 24 settembre e il 31 ottobre 2007, la Commissione ha protocollato le risposte date dall’Ungheria alle domande del 26 luglio 2007.
(20)
Il 14 dicembre 2007 la Commissione ha inviato alle autorità ungheresi un sollecito ai sensi dell’articolo 5, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 659/1999, in cui elencava le domande in riferimento alle quali non erano ancora state fornite informazioni complete. Le autorità ungheresi hanno risposto con lettera datata 16 gennaio 2008.
(21)
Poiché Dunamenti Erőmű e AES-Tisza Erőmű non avevano fornito i dati richiesti, le autorità ungheresi hanno sostenuto di non essere in grado di rispondere in maniera completa alle domande della Commissione.
(22)
Pertanto, il 15 febbraio 2008 la Commissione ha approvato un’ingiunzione di fornire informazioni, invitando l’Ungheria a fornire i dati elencati nella decisione entro 15 giorni.
(23)
Il 27 febbraio 2008 Dunamenti Erőmű ha inviato alla Commissione copia delle risposte fornite alle domande delle autorità ungheresi. In tale lettera Dunamenti Erőmű spiegava i motivi per i quali non aveva la possibilità di rispondere alle domande ad essa rivolte. Le autorità ungheresi hanno inviato la loro risposta il 4 e il 13 marzo 2008. Su esplicita richiesta di Dunamenti Erőmű, le autorità ungheresi hanno allegato alla propria risposta le lettere di Dunamenti Erőmű del 14 maggio 2007, del 21 agosto 2007, del 13 settembre 2007, del 7 dicembre 2007, del 14 gennaio 2008 e del 20 febbraio 2008, che essa aveva inviato al ministero delle Finanze e all’ente ungherese per l’energia (Magyar Energia Hivatal). In precedenza le autorità ungheresi non avevano inoltrato copie di tali lettere (13) alla Commissione, ma, nel corso del procedimento, avevano incorporato le informazioni ritenute pertinenti nelle risposte fornite alle domande della Commissione.
(24)
Dalla risposta delle autorità ungheresi, pare che AES-Tisza Erőmű non avesse fornito loro alcuna risposta. Il 10 marzo 2008 AES-Tisza Erőmű ha inviato una lettera via fax alla commissaria Kroes, in cui esprimeva il parere che tutti i dati richiesti dalla Commissione fossero già a disposizione delle autorità ungheresi.
(25)
Con lettera datata 13 marzo 2008, le autorità ungheresi hanno fatto pervenire alla Commissione i dati relativi alle domande espresse nell’ingiunzione di fornire informazioni, capitolo III, paragrafo 1, lettere a)-d), sulla base delle informazioni a loro disposizione. Ciononostante, non hanno fornito informazioni aggiuntive in relazione agli investimenti da parte dei due produttori di energia elettrica summenzionati, come da domanda espressa nell’ingiunzione di fornire informazioni, capitolo III, paragrafo 1, lettera e.
(26)
Dalla protocollazione del caso numero HU1/2004, una parte significativa dello scambio di informazioni ha avuto come oggetto l’interpretazione e l’applicazione concreta della comunicazione della Commissione relativa al metodo per l’analisi degli aiuti di Stato connessi a taluni costi non recuperabili (nel prosieguo, «metodo») (14). Sulla base dei documenti presentati nel corso del procedimento sembrava che le autorità ungheresi volessero introdurre un sistema di aiuti di Stato volto a compensare i costi non recuperabili, la cui valutazione avrebbe potuto essere contenuta nella presente decisione. Perciò, nel corso del presente procedimento, la Commissione e le autorità ungheresi hanno condotto discussioni in merito ai dettagli del sistema di compensazioni che l’Ungheria approverebbe in modo che tale sistema sia conforme al metodo.
(27)
Nonostante le discussioni di carattere tecnico in corso in merito a possibili futuri meccanismi di compensazione, le autorità ungheresi, fino alla data della presente decisione, non hanno presentato alla Commissione il meccanismo di compensazione confermato dal governo ungherese. Con lettera del 13 marzo 2008, le autorità ungheresi hanno esplicitamente confermato che attualmente non desiderano far pervenire ai produttori di energia elettrica compensazioni per i costi non recuperabili. Tuttavia, si sono esplicitamente riservate il diritto di erogare tale compensazione a determinati produttori di energia elettrica in un secondo momento.
(28)
Con lettera del 7 aprile 2008, la Commissione ha chiesto la conferma di determinati dati alle autorità ungheresi. Con lettera protocollata il 22 aprile 2008, le autorità ungheresi hanno inviato le risposte richieste.
(29)
Con lettera del 20 maggio 2008, le autorità ungheresi hanno informato la Commissione che le parti hanno posto fine all’HTM di Paksi Atomerőmű a decorrere dal 31 marzo 2008. Anche Csepeli Áramtermelő Kft. e la Pannonpower Holding Rt. hanno sottoscritto gli accordi per la cessazione dei loro HTM nel corso dell’aprile 2008, ma, alla data della presente decisione, l’entrata in vigore di tali accordi è ancora subordinata all’approvazione degli azionisti e degli istituti di credito.
(30)
Budapesti Erőmű Rt. ha impugnato la decisione di avvio del procedimento dinanzi al Tribunale di primo grado nel ricorso registrato con il numero T-80/06 e presentato il 3 marzo 2006. Il 6 giugno 2006 Csepeli Áramtermelő Kft. ha chiesto di poter partecipare al procedimento intervenendo a sostegno della richiesta di Budapesti Erőmű, richiesta accordata dal Tribunale con decisione dell’11 marzo 2008.
(31)
Inoltre sono in corso due procedimenti di arbitrato internazionale contro la Repubblica di Ungheria dinanzi al Centro internazionale per la risoluzione della controversie relative agli investimenti (International Centre for Settlement of Investment Disputes, ICSID) di Washington, avviati dalle società di produzione di energia elettrica […] SA e […], azionisti delle centrali elettriche ungheresi operanti nel quadro degli HTM. Le procedure si basano sulle disposizioni di tutela degli investimenti contenute nel trattato sulla Carta dell’energia.
2. DESCRIZIONE DELLA MISURA
(32)
Dal 31 dicembre 1991 fino al 31 dicembre 2002 il mercato ungherese dell’energia elettrica si era organizzato intorno all’unico grande distributore pubblico, Magyar Villamos Művek (MVM) (modello del «Single Buyer» ossia dell’«acquirente unico»). MVM è una società di proprietà statale al 99,9 %, le cui attività comprendono la produzione di energia elettrica, la grande distribuzione, il trasferimento e la rivendita. Nel quadro del modello dell’«acquirente unico», le società di produzione di energia elettrica potevano vendere l’energia direttamente soltanto a MVM (eccetto nel caso in cui MVM vi rinunciasse a favore del fornitore territoriale di energia elettrica) e soltanto MVM aveva il diritto di erogare energia elettrica ai fornitori territoriali. Ai sensi della legge XLVIII del 1994 sull’energia elettrica (nel prosieguo, «prima legge sull’energia elettrica»), MVM aveva il dovere di garantire l’approvvigionamento di energia elettrica in Ungheria, nel rispetto del principio del costo minimo.
(33)
La legge CX del 2001 sull’energia elettrica (che ha sostituito la prima legge sull’energia elettrica, nel prosieguo, «seconda legge sull’energia elettrica») è entrata in vigore il 1o gennaio 2003. Il doppio modello del sistema ungherese di energia elettrica è rimasto in vigore fino al 1o gennaio 2008, ossia fino all’entrata in vigore della legge LXXXVI del 2007 sull’energia elettrica (nel prosieguo, «terza legge sull’energia elettrica», che ha sostituito la seconda legge sull’energia elettrica). Secondo tale doppio modello esisteva un settore pubblico e un settore concorrenziale e i clienti idonei (il cui numero era in costante aumento), potevano passare al settore concorrenziale. Nel settore pubblico, MVM ha continuato ad essere l’unico grande distributore, ma nel settore concorrenziale sono comparsi altri distributori. La terza legge sull’energia elettrica ha posto fine al settore pubblico, ma nei confronti delle utenze domestiche e di alcune utenze commerciali - così come reso possibile dalla seconda direttiva sull’energia elettrica (15) - questo manteneva l’obbligo di servizio universale.
(34)
La prima legge sull’energia elettrica obbligava MVM a valutare il fabbisogno di energia elettrica di tutto il paese e a elaborare, con scadenza biennale, un piano nazionale di costruzione di centrali elettriche. Tale piano doveva essere presentato al governo e al Parlamento ungheresi per approvazione.
(35)
Dalla prima legge sull’energia elettrica e dalle comunicazioni del governo ungherese (16) risulta che, a metà degli anni Novanta, gli obiettivi più urgenti del mercato ungherese dell’energia erano i seguenti: assicurare l’approvvigionamento di energia elettrica in Ungheria ai minimi costi possibili, ammodernare le infrastrutture, con particolare riguardo per gli standard ambientali generali e provvedere alla necessaria trasformazione strutturale del settore dell’approvvigionamento elettrico. Al fine di raggiungere tali obiettivi generali, sono stati proposti accordi a lungo termine per l’acquisto di energia elettrica agli investitori stranieri disposti a investire nella costruzione e nella modernizzazione delle centrali elettriche in Ungheria. I singoli HTM sono stati sottoscritti dalle centrali elettriche da una parte, e da MVM dall’altra.
(36)
Gli HTM stipulati tra MVM e le singole centrali elettriche (17) hanno creato un portafoglio di produzione equilibrato, che permette a MVM di rispettare l’obbligo di garantire l’approvvigionamento elettrico. Gli HTM consentono a MVM di far fronte sia al fabbisogno ordinario (con centrali a carbone e nucleari) sia ai picchi di domanda (con centrali a gas).
(37)
Ai sensi degli HTM, i produttori di energia elettrica hanno il dovere di provvedere ad una manutenzione e ad un funzionamento adeguati delle unità produttive. Gli HTM impegnano l’intera capacità produttiva (MW) delle centrali, o la maggior parte di essa, a favore di MVM. L’impegno della capacità è indipendente dall’effettivo utilizzo della centrale. Oltre alla capacità impegnata, MVM è obbligata ad acquistare una quantità minima di energia elettrica prestabilita (MWh) da tutte le centrali elettriche operanti nel quadro degli HTM (acquisto garantito).
(38)
Alcuni HTM comprendono i cosiddetti «servizi di sistema» (18), per le centrali tecnicamente in grado di fornirli. MVM offre tali servizi al gestore di sistema MAVIR.
(39)
Le parti hanno sottoscritto gli HTM stipulati nel 1995-1996 (sette dei dieci HTM esaminati) nel contesto della preparazione alla privatizzazione delle centrali. Tali HTM seguivano un modello di contratto redatto da uno studio legale internazionale su richiesta del governo ungherese. La sottoscrizione di tali HTM non è avvenuta nel quadro di una procedura di gara, mentre la privatizzazione delle centrali sì. Gli HTM (sottoscritti prima della privatizzazione) erano parte integrante dei contratti di privatizzazione. In seguito alla privatizzazione, le parti hanno modificato una parte di questi accordi (in particolare quelli conclusi con Mátrai Erőmű, Tiszai Erőmű e Dunamenti Erőmű).
(40)
L’HTM sottoscritto nel 1997 con Csepeli Áramtermelő Kft. seguiva un modello contrattuale leggermente diverso. Nemmeno tale accordo è stato concluso nel quadro di una procedura di gara e anch’esso si collegava alla privatizzazione della centrale.
(41)
L’HTM stipulato con Újpesti Erőmű (una delle tre centrali di Budapesti Erőmű) è stato sottoscritto con Budapesti Erőmű nel 1997, senza una procedura di gara.
(42)
Soltanto l’HTM con Kispesti Erőmű (una vecchia centrale di Budapesti Erőmű, sottoposta a ristrutturazione in quel periodo) è stato sottoscritto in seguito a bando di gara per procedura aperta, nel 2001.
(43)
Nel periodo 2000-2004 la capacità assegnata dagli HTM rappresentava circa l’80 % del fabbisogno ungherese di energia elettrica (MW). Dal 2005 alla data della presente decisione tale quota si è attestata sul 60-70 %. Si prevede che con la cessazione degli HTM tale proporzione diminuirebbe gradualmente tra il 2011 e il 2024. (19)
(44)
Alla data di ingresso dell’Ungheria nell’UE (1o maggio 2004) dieci dei quasi venti HTM sottoscritti tra il 1995 e il 2001 erano ancora in vigore.
(45)
La presente decisione si riferisce soltanto agli HTM ancora in vigore il 1o maggio 2004. Pertanto, la decisione non si riferisce agli HTM cessati prima della data indicata. Per quanto le parti abbiano volontariamente posto fine ad alcuni HTM nel corso dell’aprile 2008, (cfr. il precedente punto 29), la presente decisione si estende anche a questi HTM e ne esamina la natura di aiuto di Stato e la compatibilità con il mercato comune per il periodo compreso tra il 1o maggio 2004 e la data di cessazione (aprile 2008).
(46)
Le centrali che rientrano nell’ambito di applicazione della presente decisione, operanti nel quadro di HTM, sono elencate nella tabella seguente. La durata degli HTM riportata in tabella indica la data di scadenza originariamente stabilita dagli HTM stessi.
Tabella 1
Panoramica dei produttori che rientrano negli HTM, dei proprietari di maggioranza e della durata degli HTM
Nome della società produttiva
Gruppo di maggioranza
Centrale elettrica operante nel quadro di HTM
Durata dell’HTM
Budapesti Erőmű Rt.
EDF
Kelenföldi Erőmű
1996-2011
Újpesti Erőmű
1997-2021
Kispesti Erőmű
2001-2024
Dunamenti Erőmű Rt.
Electrabel
Blocchi F di Dunamenti
1995-2010
(sottoscritto nel 1995, entrato in vigore nel 1996)
Blocco G2 di Dunamenti
1995-2015
(sottoscritto nel 1995, entrato in vigore nel 1996)
Mátrai Erőmű Rt.
RWE
Mátrai Erőmű
1995-2022
(durata originaria: fino al 2015, prolungata al 2022 nel 2005)
AES-Tisza Erőmű Kft.
AES
Tisza II Erőmű
1995-2016
(sottoscritto nel 1995, entrato in vigore nel 1996)
([…])
Csepeli Áramtermelő Kft.
ATEL
Csepel II Erőmű
1997-2020
(sottoscritto nel 1997, entrato in vigore nel 2000)
Paksi Atomerőmű Rt.
MVM
Paksi Atomerőmű
1995-2017 (20)
(sottoscritto nel 1995, entrato in vigore nel 1996)
Pannonpower Holding Rt.
Dalkia
Pécsi Erőmű
1995-2010
(sottoscritto nel 1995, entrato in vigore nel 1996)
(47)
Nel decreto governativo numero 1074/1995 (VIII.4) sulla regolamentazione dei prezzi dell’energia elettrica, il governo si è impegnato affinché, a partire dal 1o gennaio 1997 (nel corso del cosiddetto primo ciclo di regolamentazione dei prezzi), i prezzi al dettaglio e al consumo contenessero, oltre al costo operativo giustificato, un utile dell’8 % sui capitali investiti. In questo modo il governo garantiva un rendimento di capitale dell’8 % per le centrali operanti nel quadro degli HTM.
(48)
Dal 1o gennaio 2001 (dall’inizio del secondo ciclo di regolamentazione dei prezzi), i prezzi ufficiali contenevano un rendimento delle attività totali del 9,8 % a favore delle centrali. L’aumento della percentuale non comportava necessariamente un cambiamento degli importi effettivi, data la differenza tra le basi dei due tassi di rendimento (la base per il calcolo del primo è il capitale proprio, del secondo è il valore delle attività). I prezzi riflettevano i cambiamenti dell’inflazione.
(49)
I prezzi ufficiali nei confronti delle centrali sono rimasti in vigore fino al 31 dicembre 2003.
(50)
Nel periodo di regolamentazione dei prezzi, l’ente ungherese per l’energia ha analizzato la struttura dei costi di ciascuna centrale, stabilendo il prezzo dell’energia elettrica che MVM avrebbe acquistato in modo da assicurare il tasso di utile garantito.
(51)
L’elenco dei costi coperti dal summenzionato meccanismo di fissazione dei prezzi conteneva le seguenti principali voci di costo (21):
- costi fissi: diminuzione di valore, assicurazione, determinati costi fissi di manutenzione e funzionamento, interessi sui prestiti, costi di smantellamento, imposte, spese di natura personale, costi di tutela ambientale, versamenti al Fondo nucleare nel caso di centrale nucleare e spese straordinarie,
- costi variabili: costi del combustibile.
(52)
Il ruolo dell’ente ungherese per l’energia era controllare che i costi coperti fossero spese effettivamente sostenute e necessarie.
(53)
I prezzi ufficiali hanno sostituito i prezzi stabiliti negli HTM.
(54)
Dal 1o gennaio 2004 i prezzi sono stati stabiliti dalla formula degli HTM per il calcolo dei prezzi. Il contenuto preciso di tali formule veniva stabilito nel quadro di trattative annuali sui prezzi tra i produttori di elettricità.
(55)
La formula degli HTM è straordinariamente complessa, ma si basa sugli stessi principi della metodologia utilizzata prima del gennaio 2004 dall’ente ungherese per l’energia. Secondo la comunicazione delle autorità ungheresi (22), l’allegato degli HTM riguardante la determinazione del prezzo è stato redatto utilizzando le formule e le definizioni del summenzionato decreto governativo 1074/1995 sulla regolamentazione dei prezzi dell’energia elettrica. (Secondo la comunicazione, il contratto ha sostanzialmente recepito le formule e le definizioni presenti nel decreto governativo). Di conseguenza, i principi di fissazione dei prezzi degli HTM si basano sulle categorie dei costi giustificati, in maniera simile al meccanismo di fissazione dei prezzi ufficiali.
(56)
Tutti gli HTM contengono due tipi di elementi tariffari: la tariffa di capacità (o tariffa di messa a disposizione) corrisposta per la capacità impegnata (MW), che copre i costi fissi e l’utile (costo di capitale) da una parte, e la tariffa energetica, che copre i costi variabili, dall’altra. I vari HTM stabiliscono le seguenti ulteriori tariffe. A seconda dell’HTM, tali ulteriori tariffe possono essere tariffe bonus/malus, che stimolano i produttori di energia elettrica ad operare in ottemperanza al principio del costo minimo, oppure tariffe aggiuntive alle quali il produttore ha diritto per il mantenimento di una riserva, nel caso di riprogrammazione della manutenzione su richiesta di MVM, o nel caso di aumento della prestazione nel momento del picco di domanda o di minimalizzazione del carico nell’orario di minor fabbisogno energetico, ecc. Il cambiamento periodico della tariffa di capacità (annuale, trimestrale, mensile), dipende da numerosi fattori: l’attivazione degli investimenti di adeguamento effettuati, le diverse categorie di interessi, i tassi di cambio, gli indici di inflazione, ecc. La tariffa di capacità e le tariffe aggiuntive coprono anche i servizi di sistema (laddove l’HTM sia valido anche per quest’ultimi). Le tariffe energetiche si collegano sostanzialmente ai costi del combustibile e all’utilizzo del calore combustibile e si basano sul principio del trasferimento (pass-through) dei costi variabili.
(57)
Bisogna osservare che la definizione delle categorie dei costi coperti indicata nella regolamentazione dei prezzi precedente il 1o gennaio 2004 non corrispondeva in ogni caso a quanto indicato negli HTM. Dalla comunicazione dell’Ungheria (23) sembra che, ad esempio, la tariffa di capacità di […] e di Dunamenti Erőmű fosse più alta nei relativi HTM rispetto a quanto previsto nella regolamentazione dei prezzi. Il motivo è che negli HTM è stato preso in considerazione l’adeguamento, che ha comportato costo fissi più alti. Tali costi fissi maggiori sono comparsi gradualmente (seguendo l’adeguamento graduale) nelle tariffe di capacità indicate negli HTM, più alte delle tariffe di capacità indicate nella regolamentazione dei prezzi. Come risultato delle trattative bilaterali tra MVM e i produttori, si osservano anche altre differenze tra i prezzi indicati nella regolamentazione e quelli indicati negli HTM.
(58)
Nonostante tali differenze, nelle comunicazioni dell’Ungheria del 20 ottobre 2004 e del 20 luglio 2005, le singole centrali operanti nel quadro degli HTM hanno confermato che il metodo di calcolo dei prezzi e le categorie di costo utilizzate dopo la fine del periodo di regolamentazione dei prezzi erano in gran parte simili a quelli utilizzati dall’ente ungherese per l’energia prima del periodo indicato.
(59)
I prezzi applicati dopo il 1o gennaio 2004, in conformità agli HTM, continuavano pertanto a basarsi sul calcolo dei costi giustificati (fissi e variabili) + utili.
(60)
Da quanto sopra si deduce che, nonostante la regolamentazione dei prezzi sia cessata il 31 dicembre 2003, essi non sono stati liberalizzati nei fatti, dal momento che il prezzo alla produzione di energia elettrica continuava ad essere determinato dal principio degli utili sul capitale investito, in base agli HTM. (24)
(61)
Il 6 febbraio 2006, il Parlamento ungherese ha approvato la legge XXXV del 2006 (25), ristabilendo così la regolamentazione ufficiale dei prezzi nel quadro degli HTM con riferimento all’energia elettrica fornita a MVM. Il primo nuovo decreto sui prezzi è entrato in vigore il 9 dicembre 2006. Da questo momento la regolamentazione dei prezzi da parte del governo ha nuovamente sostituito la formula degli HTM per la determinazione dei prezzi per un periodo di circa un anno (fino al 31 dicembre 2007).
(62)
Dal 1o gennaio 2008 - in corrispondenza della liberalizzazione del mercato - la terza legge sull’energia elettrica ha posto fine ai prezzi ufficiali alla produzione e al doppio modello comprendente il settore pubblico e il settore del libero mercato.
(63)
Di conseguenza, dal 1o gennaio 2008, il prezzo dell’energia elettrica venduta a MVM dai produttori viene nuovamente determinato dalla formula degli HTM. I principi fondamentali alla base delle formule per la determinazione dei prezzi non sono cambiati dalla loro ultima applicazione e pertanto seguono gli stessi principi che avevano seguito nel periodo tra il 1o gennaio 2004 e l’8 dicembre 2006 (cfr. i precedenti punti 54-59).
(64)
In conformità a quanto sopra, la determinazione dei prezzi per i produttori operanti nel quadro degli HTM continua ad avvenire sulla base del principio degli utili sul capitale investito.
(65)
Gli HTM impegnano l’intera capacità delle unità produttive operanti nel quadro degli HTM, o una parte significativa di essa, a favore di MVM.
Tabella 2
Prestazione dei produttori nazionali in Ungheria (26)
(MW)
Capacità
2004
2005
2006
2007
Prestazione integrata (27)
8 777
8 595
8 691
8 986
Prestazione costante a disposizione (28)
8 117
8 189
8 097
8 391
Prestazione utilizzabile (29)
7 252
7 792
7 186
7 945
Picco di domanda del sistema di energia elettrica ungherese
6 356
6 409
6 432
6 605
Tabella 3
Capacità produttiva delle centrali operanti nel quadro degli HTM (30)
(MW)
Centrale
Capacità
2004
2005
2006
2007
Kelenföld
Prestazione utilizzabile
90,1
97,6
97,2
78,0
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione (31)
83,3
89,8
89,4
71,9
Újpest
Prestazione utilizzabile
106,3
106,1
106,2
106,0
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione
99
98,8
98,9
98,7
Kispest
Prestazione utilizzabile
46,1
110,2
110,2
109,6
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione
43
102,6
102,6
102,3
F di Dunamenti
Prestazione utilizzabile
1 020
1 020
1 020
1 020
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione
928,2
923,1
923,1
923,1
G2 di Dunamenti
Prestazione utilizzabile
187,6
223,1
223,1
223,7
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione
178,4
212,4
212,4
213
AES-Tisza
Prestazione utilizzabile
638,0
824,7
824,7
824,7
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione
[…] (32)
[…] (33)
[…] (33)
[…] (33)
Csepeli
Prestazione utilizzabile
348,9
331
355
349,5
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione
323
307
329
324
Pannon
Prestazione utilizzabile
25,9
25,9
25,9
25,9
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione
20,1
20,1
20,1
20,1
Mátrai
Prestazione utilizzabile
593
552
552
552
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione
496
460
460
460
Paks
Prestazione utilizzabile
1 597
1 596
1 596
1 596
Valore contrattuale della prestazione media a disposizione
1 486
1 486
1 485
1 485
Prestazione totale utilizzabile delle centrali operanti nel quadro degli HTM
4 652
4 886,6
4 910,3
4 885,4
Valore contrattuale totale della prestazione media a disposizione
[…] (34)
[…] (35)
[…] (36)
[…] (37)
(66)
Dai dati di cui sopra risulta che nel periodo considerato MVM impegnava, con gli HTM, circa il 60 % della prestazione utilizzabile in Ungheria. Considerando la prestazione effettivamente utilizzabile e il proprio consumo, la proporzione è più alta di quella indicata.
(67)
Dalle tabelle di cui sopra risulta anche che gli HTM impegnano l’intera capacità disponibile delle singole centrali o una parte significativa delle stesse a favore di MVM.
(68)
MVM corrisponde una tariffa di messa a disposizione per l’impegno della capacità (cfr. il precedente punto 56), indipendentemente dall’effettivo utilizzo della centrale.
(69)
La capacità di importazione dell’Ungheria è di 1 000-1 300 MW. Altri contratti a lungo termine impegnano circa 600 MW della capacità di importazione a favore di MVM.
(70)
Quando MVM utilizza effettivamente la capacità impegnata e acquista energia elettrica dalla centrale, corrisponde una tariffa energetica per l’energia acquistata (cfr. il precedente punto 56).
(71)
Gli HTM garantiscono un acquisto minimo per tutti le centrali.
(72)
La produzione di energia elettrica nazionale in Ungheria si attesta tra i 32 e i 36 TWh all’anno (= 32-36 000 000 GWh).
Tabella 4
Energia elettrica prodotta secondo gli HTM (38)
(GWh)
Centrale
Energia elettrica prodotta
2004
2005
2006
2007
Budapesti
(comprese le centrali di Kelenföld, Újpest e Kispest)
Produzione totale di energia elettrica
1 228
1 510
1 643
1 742
Consumo proprio della centrale
87
89
91
84
Acquisto garantito
Kelenföld:
[…]
Újpest:
[…]
Kispest:
[…]
Kelenföld:
[…]
Újpest:
[…]
Kispest:
[…]
Kelenföld:
[…]
Újpest:
[…]
Kispest:
[…]
Kelenföld:
[…]
Újpest:
[…]
Kispest:
[…]
Acquisto effettivo
939
1 302
1 451
1 538
Dunamenti (39) (F + G2)
Produzione totale di energia elettrica
4 622
3 842
3 450
4 300
Consumo proprio della centrale
174
148
147
188
Acquisto garantito
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
Acquisto effettivo
4 232
2 888
2 495
3 296
AES-Tisza
Produzione totale di energia elettrica
1 621
1 504
1 913
2 100
Consumo proprio della centrale
96
97
117
116
Acquisto garantito
[…]
[…]
[…]
[…]
Acquisto effettivo
1 525
1 407
1 796
1 984
Csepeli
Produzione totale di energia elettrica
1 711
1 764
1 710
2 220
Consumo proprio della centrale
48
49
48
53
Acquisto garantito
[…]
[…]
[…]
[…]
Acquisto effettivo
1 662
1 715
1 661
2 166
Pannon (39)
Produzione totale di energia elettrica
673
266
237
232
Consumo proprio della centrale
116
52
34
29
Acquisto garantito
[…]
[…]
[…]
[…]
Acquisto effettivo
361
206
203
203
Mátrai (39)
Produzione totale di energia elettrica
5 688
5 698
5 621
6 170
Consumo proprio della centrale
675
670
667
710
Acquisto garantito
[…]
[…]
[…]
[…]
Acquisto effettivo
3 730
3 762
3 587
4 082
Paksi
Produzione totale di energia elettrica
11 915
13 833
13 460
14 677
Consumo proprio della centrale
750
821
800
848
Acquisto garantito
[…]
[…]
[…]
[…]
Acquisto effettivo
11 112
13 012
12 661
13 828
(73)
La quantità garantita di acquisto è quella quantità che MVM è obbligata ad acquistare ogni anno, indipendentemente dal fabbisogno effettivo del mercato. Qualora MVM non acquisti la quantità minima stabilita, è obbligata a rimborsare i costi sostenuti per il combustibile (nel caso di Dunamenti Erőmű, di Kelenföld Erőmű, di Pécs Erőmű e di […] Erőmű), i costi sostenuti presso il produttore sulla base dell’accordo di trasporto del combustibile o indennizzo (nel caso di Csepeli Áramtermelő Kft.) e tutti i costi documentati (nel caso di Kispesti Erőmű e di Újpesti Erőmű).
3. MOTIVAZIONE DELL’AVVIO DEL PROCEDIMENTO
3.1. GLI HTM
(74)
Nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione è giunta alla conclusione preliminare che gli HTM garantiscono un aiuto di Stato a favore dei produttori di energia elettrica che li sottoscrivono, ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(75)
La Commissione ha espresso l’opinione che, ai sensi dell’allegato IV, capitolo 3, punto 1, lettera c), dell’Atto di adesione (40), gli HTM siano misure applicabili dopo l’adesione e che non siano da considerare come aiuti esistenti, dal momento che essi non rientrano in quelle categorie da considerare aiuti esistenti dopo l’adesione sulla base delle disposizioni dell’Atto di adesione, ai sensi dell’articolo 88, paragrafo 1, del trattato CE.
(76)
In primo luogo, nessuno degli HTM era entrato in vigore prima del 10 dicembre 1994. In secondo luogo, nessun HTM è presente nell’elenco degli aiuti esistenti contenuto nell’appendice dell’allegato IV dell’Atto di adesione. Infine, gli HTM non sono stati notificati alla Commissione nel quadro del cosiddetto «meccanismo provvisorio».
(77)
Secondo il parere della Commissione, gli utili garantiti sugli investimenti e gli alti prezzi assicurati dagli HTM, pongono i produttori di energia elettrica operanti nel quadro degli HTM in una situazione economica più vantaggiosa rispetto ai produttori di energia elettrica non partecipanti agli HTM, ivi compresi gli eventuali nuovi operatori del mercato, nonché rispetto alle società operanti in settori paragonabili in cui agli operatori del mercato non siano nemmeno stati proposti accordi a lungo termine di tale natura. Pertanto, la Commissione ha espresso il parere preliminare che la misura configuri un vantaggio selettivo a favore dei produttori di energia elettrica summenzionati.
(78)
La Commissione ha anche osservato che sul mercato dell’energia elettrica vige la libera concorrenza e che esiste un commercio di energia elettrica tra gli Stati membri, in particolare dall’entrata in vigore della direttiva 96/92/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 19 dicembre 1996, concernente norme comuni per il mercato interno dell’energia elettrica (41). Di conseguenza, misure che conferiscano un vantaggio a singole società operanti nel settore dell’energia elettrica in uno Stato membro potrebbero rappresentare un ostacolo all’esportazione di energia elettrica in tale Stato membro da parte delle società in altri Stati membri oppure potrebbero incentivare l’esportazione di energia elettrica da tale Stato membro verso altri Stati membri.
(79)
La Commissione ha anche espresso il punto di vista secondo il quale tale vantaggio deriva da risorse statali, in quanto la sottoscrizione degli HTM è il risultato della politica statale realizzata attraverso il distributore pubblico MVM, di proprietà dello Stato. Secondo la giurisprudenza della Corte di giustizia delle Comunità europee (nel prosieguo, «Corte di giustizia europea»), nel caso in cui una società di proprietà dello Stato utilizzi le proprie attività in modo attribuibile allo Stato, tali attività sono da considerare risorse statali ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE (42).
(80)
Pertanto, la Commissione è giunta all’osservazione preliminare che, ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, gli HTM sono da considerare aiuti di Stato a favore dei produttori di energia elettrica, «applicabili anche dopo l’adesione» ai sensi dell’allegato IV, capitolo 3, punto 1, lettera c), dell’Atto di adesione.
(81)
La Commissione ha altresì osservato che per l’esame degli aiuti concessi ai produttori di energia elettrica è necessaria l’applicazione del metodo. Sulla base della documentazione a disposizione alla data della decisione di avvio del procedimento, la Commissione ha espresso dubbi sul fatto che gli HTM siano conformi ai criteri stabiliti nel metodo.
(82)
In primo luogo, la Commissione nutriva dubbi sul fatto che i principi fondamentali alla base degli HTM - che rappresentano un ostacolo alla libera concorrenza - fossero compatibili con l’obiettivo fondamentale del metodo, ossia che gli aiuti di Stato promuovano la liberalizzazione del settore sotto forma di compensazione proporzionata erogata alle società storiche esposte alle nuove condizioni di concorrenza.
(83)
In secondo luogo, la Commissione nutriva dubbi sul fatto che gli aiuti di Stato contemplati negli HTM fossero conformi ai criteri dettagliati stabiliti nel metodo per il calcolo dei costi di transizione ammissibili e per la determinazione della compensazione adeguata.
3.2. Decreto governativo n. 183/2002 (VIII.23) sui costi non recuperabili
(84)
Al fine di consentire a MVM di rispettare gli impegni contenuti negli HTM e di consentire nel contempo che i prezzi al dettaglio nel segmento dei servizi pubblici rimangano approssimativamente a livello del libero mercato, il decreto governativo 183/2002 (VIII.23) ha previsto il pagamento di una compensazione di Stato nei confronti di MVM in determinate circostanze.
(85)
Nella loro notifica originaria (HU 1/2004, ritirata il 13 aprile 2005), le autorità ungheresi consideravano la succitata compensazione erogata a MVM come aiuto di Stato.
(86)
Tuttavia, nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione è giunta alla conclusione che la compensazione non si configura come aiuto di Stato erogato a MVM, dal momento che l’importo ricevuto ai sensi del decreto governativo 183/2002 (VIII.23) rappresenta parte del prezzo di fornitura corrisposto da MVM alle centrali elettriche che rientrano nell’ambito degli HTM ed è pertanto parte di quel vantaggio a cui i produttori hanno accesso grazie agli HTM.
(87)
Pertanto, la decisione di avvio del procedimento prevede un’indagine formale soltanto in riferimento agli HTM e non al decreto governativo 183/2002 (VIII.23).
4. OSSERVAZIONI DELL’UNGHERIA IN RIFERIMENTO ALLA DECISIONE DI AVVIO DEL PROCEDIMENTO
(88)
L’Ungheria ha espresso l’opinione che - viste le differenze presenti nelle condizioni concrete - parrebbe motivato un esame individuale degli HTM.
(89)
Per quel che riguarda la liberalizzazione del mercato ungherese dell’energia elettrica, l’Ungheria reputa che l’apertura del mercato, sotto l’aspetto dei consumatori che hanno scelto il libero mercato, sia riuscita (ossia sia stata in linea con la media europea). L’Ungheria giunge alla conclusione che gli HTM non abbiano ostacolato i consumatori nella scelta del libero mercato. Questo tipo di ostacolo è piuttosto il risultato della limitata capacità transfrontaliera dell’Ungheria, nonché dei conseguenti prezzi elevati.
(90)
Inoltre, l’Ungheria reputa che la lunga decorrenza degli HTM non possa di per sé rappresentare un vantaggio competitivo per i produttori, dal momento che i contratti a lungo termine sono una prassi ampiamente diffusa nell’ambito del settore dell’energia elettrica, sia in Europa che in altri continenti.
(91)
In relazione al prezzo di riferimento menzionato nella decisione di avvio del procedimento, le autorità ungheresi spiegano che, al momento della determinazione del prezzo di riferimento, la Commissione dovrebbe prendere in considerazione le caratteristiche regionali dell’Ungheria, nonché il recente aumento dei prezzi del combustibile.
(92)
Con riferimento ai nuovi operatori sul mercato dell’energia elettrica, l’Ungheria informa la Commissione che dal 1o maggio 2004 (data di ingresso dell’Ungheria nell’Unione europea e della liberalizzazione del mercato dell’energia) nessun nuovo operatore ha fatto ingresso sul mercato dell’energia. Le autorità ungheresi sottolineano il fatto che questo tipo di investimenti richiede tempo, nonché il fatto che, di conseguenza, è poco probabile che qualunque investimento possa divenire operativo prima del 2011.
(93)
Infine, in risposta ai dubbi della Commissione in merito alla compatibilità degli HTM con il punto 4.6 del metodo, l’Ungheria conferma che non eroga aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione delle società rientranti negli HTM che siano oggetto di vendita.
5. OSSERVAZIONI DELLE PARTI INTERESSATE
(94)
Successivamente alla pubblicazione della decisione di avvio del procedimento (21 dicembre 2005) ed entro i termini di scadenza previsti (nella maggior parte dei casi dopo la proroga delle scadenze, approvata dalla Commissione su richiesta delle parti interessate), sono pervenute alla Commissione osservazioni dalle seguenti parti interessate:
-
dalle seguenti società produttrici di energia elettrica: AES-Tisza Erőmű Kft., Budapesti Erőmű Rt., Csepeli Áramtermelő Kft., Dunamenti Erőmű Rt. e dalla sua principale azionista, Electrabel SA e Mátrai Erőmű Rt.,
-
le seguenti banche, che hanno erogato finanziamenti ai produttori di energia elettrica: […] Bank, rappresentante di dodici banche che erogano prestiti a Csepeli Áramtermelő Kft., […] Bank, rappresentante di nove banche che erogano prestiti a AES-Tisza Erőmű Kft,
-
MVM, nonché
-
una terza parte, che ha richiesto il mantenimento dell’anonimato.
(95)
La maggior parte delle osservazioni delle parti pervenute alla Commissione si basano su argomentazioni simili. Di conseguenza, invece di illustrare distintamente le osservazione delle singole parti, la Commissione le ha classificate nelle seguenti categorie generali (cfr. i punti 5.1-5.7 di cui sotto).
5.1. Osservazioni relative all’esame individuale degli HTM
(96)
Mátrai Erőmű e un’altra parte interessata che ha chiesto il mantenimento dell’anonimato hanno presentato l’osservazione generale che, nel caso dei singoli HTM, a causa delle divergenze nei loro contenuti concreti, la Commissione dovrebbe eseguire un esame individuale. Altri produttori di energia elettrica hanno chiesto tacitamente l’esame individuale degli HTM, mettendo a disposizione della Commissione i dettagli relativi alle condizioni concrete dei loro HTM.
5.2. Osservazioni relative all’esistenza degli aiuti di Stato
(97)
AES-Tisza Erőmű, Budapesti Erőmű, Csepeli Áramtermelő Kft. e Dunamenti Erőmű sostengono che i criteri dell’esistenza degli aiuti di Stato devono essere esaminati al momento della stipula degli HTM, sulla base delle condizioni di mercato valide in tale momento. Una parte delle osservazioni menziona espressamente tale richiesta, mentre altre osservazioni lo fanno in maniera indiretta, facendo riferimento alle condizioni della stipula degli HTM nel corso dell’esame dell’esistenza degli aiuti di Stato. A tale riguardo, le parti interessate hanno fatto riferimento alla giurisprudenza della Corte di giustizia europea (43).
i) Prezzo di riferimento errato/Assenza di prezzi rappresentanti un vantaggio
(98)
Tutti i produttori di energia elettrica sostengono che gli HTM non rappresentano un vantaggio economico.
(99)
Le parti interessate contestano le osservazioni preliminari della Commissione secondo le quali i prezzi stabiliti negli HTM sarebbero più alti rispetto ai prezzi del mercato della produzione.
(100)
Sostengono che il prezzo di riferimento di 36 EUR/MWh utilizzato in altre decisioni, e a cui si fa riferimento nella decisione di avvio del procedimento, non è adeguato nel presente procedimento, dal momento che si riferisce a circostanze geografiche e temporali completamente diverse. Essi ritengono che, in sede di esame, sia necessario prendere in considerazione le condizioni esistenti nel momento in cui sono stati stipulati gli HTM. Sottolineano anche il fatto che i prezzi fissati sulla base di accordi a lungo termine saranno sempre più bassi rispetto ai prezzi del mercato spot. Inoltre, i produttori che forniscono a MVM soprattutto energia elettrica per far fronte ai picchi di domanda sostengono che i loro prezzi non possono essere paragonati a quelli relativi al fabbisogno ordinario. La maggior parte di essi suggerisce alla Commissione di prendere in considerazione il notevole aumento dei prezzi del combustibile degli anni scorsi.
(101)
Molti dei produttori sostengono che il coefficiente di rendimento non ha raggiunto le percentuali indicate nella decisione di avvio del procedimento.
(102)
Hanno anche sottolineato (contrariamente a quanto la decisione di avvio del procedimento sembra suggerire) che nell’ambito degli HTM i produttori devono accollarsi rischi significativi, con particolare riferimento a esecuzione, regolamentazione, tutela ambientale, manutenzione, nonché agli aspetti fiscali e finanziari. La regolamentazione dei prezzi è stata menzionata come una delle importanti categorie di rischio. I produttori considerano uno svantaggio il fatto che una parte significativa della loro capacità produttiva sia impegnata da MVM, dal momento che questo impedisce loro di utilizzare tale capacità per produrre energia elettrica per altri potenziali consumatori. Inoltre, gli HTM prescrivono obblighi precisi per i produttori che, qualora non vi tenessero fede, si vedranno corrispondere un prezzo più basso oppure dovranno risarcire i danni.
(103)
[…] ha segnalato che per l’Ungheria uno dei vantaggi derivanti dagli HTM era rappresentato dai servizi di compensazione affidabili, che soltanto […] e Dunamenti Erőmű erano in grado di fornire. Secondo tale produttore, senza gli HTM esso non avrebbe fatto ingresso nel mercato e non avrebbe offerto tali servizi.
(104)
Secondo Mátrai Erőmű, i suoi prezzi sono concorrenziali grazie alle miniere di carbone di sua proprietà e ai conseguenti ridotti costi minerari. Essa asserisce che i suoi prezzi sono ancora più bassi dei prezzi al dettaglio di MVM, contrariamente ad altri prezzi stabiliti dagli HTM.
ii) Prezzo di privatizzazione
(105)
Dunamenti Erőmű sostiene di non aver tratto vantaggio dagli HTM, dal momento che ha pagato il prezzo di mercato nel corso della privatizzazione delle proprie centrali e che nel prezzo di vendita sono stati presi in considerazione i suoi diritti e obblighi derivanti dagli HTM. Questo significa che ha pagato il controvalore degli HTM (e dell’eventuale vantaggio da essi derivante) come parte del prezzo di privatizzazione.
iii) Principio dell’investitore operante in un’economia di mercato
(106)
Budapesti Erőmű, AES-Tisza Erőmű, Mátrai Erőmű e Csepeli Áramtermelő Kft ritengono che gli HTM riflettano le condizioni di mercato esistenti al momento della loro sottoscrizione, sia nei confronti di MVM che nei confronti dei produttori. Sostengono che nella situazione di MVM (in qualità di unico acquirente avente per legge l’obbligo di assicurare l’approvvigionamento), qualunque operatore privato avrebbe scelto di stipulare gli HTM. Ritengono che il «vantaggio» economico per i produttori derivante dagli HTM non superi il livello del vantaggio economico usualmente raggiunto da una parte di un qualunque accordo commerciale. Al momento della loro sottoscrizione, gli HTM corrispondevano alle normali condizioni di mercato del settore interessato. Inoltre, gli HTM rappresentano la normale formula commerciale e il metodo abituale di ripartizione e gestione dei rischi.
(107)
L’HTM era l’unico sistema per assicurare investimenti che fossero conformi ai requisiti del settore dell’energia elettrica in Ungheria (in particolare l’ammodernamento dell’intero sistema, sotto l’aspetto della tutela ambientale e della sicurezza dell’approvvigionamento). L’applicazione del principio dell’investitore privato dovrebbe imporre l’osservanza dei requisiti di cui sopra e tale osservanza poteva essere garantita soltanto tramite gli HTM. Le parti interessate richiamano l’attenzione sul fatto che, a tal fine, gli HTM prevedono per i produttori di energia elettrica obblighi di investimento e di tenuta a disposizione.
iv) Servizio d’interesse economico generale
(108)
Budapesti Erőmű e Csepeli Áramtermelő Kft. ritengono che i produttori partecipanti agli HTM svolgano un servizio d’interesse economico generale. Secondo la loro notifica, gli HTM sono un mezzo che consente a MVM di rispettare gli obblighi di sicurezza dell’approvvigionamento. Pertanto gli HTM assicurerebbero il rispetto di tale obbligo di servizio pubblico. Budapesti Erőmű ritiene che si possa anche dire che, nei fatti, sia Budapest Erőmű a dover rispettare l’impegno di servizio pubblico stabilito a suo carico nell’HTM. Entrambe le parti interessate fanno riferimento alla decisione della Commissione N 475/03 del 16 dicembre 2003 (44), in cui la Commissione aveva riconosciuto che la creazione di nuova capacità produttiva, ai fini di garantire l’approvvigionamento, può essere considerata servizio d’interesse economico generale.
(109)
Le parti interessante sono del parere che, in maniera simile al caso irlandese, gli aiuti di Stato nell’ambito degli HTM - qualora si configurino come tali - siano conformi ai quattro criteri cumulativi di cui alla sentenza della Corte di giustizia europea nella causa C-280/00 (nel prosieguo, «causa Altmark») (45).
(110)
In primo luogo, le leggi ungheresi sull’energia elettrica indicano che MVM aveva numerosi obblighi di servizio pubblico, tra cui la sicurezza dell’approvvigionamento ai minimi costi possibili, la tutela ambientale e l’efficacia. Pertanto, gli obblighi di servizio pubblico di MVM vengono univocamente stabiliti per legge e gli HTM trasferiscono ai produttori di energia elettrica la fornitura di tale servizio d’interesse economico generale.
(111)
In secondo luogo, i decreti governativi sui prezzi e le formule per il calcolo dei prezzi degli HTM hanno determinato in anticipo la misura della compensazione. Pertanto, la compensazione può essere calcolata sulla base di indici obiettivi e trasparenti.
(112)
In terzo luogo, le compensazioni erogate sulla base degli HTM non sono più alte dei costi dei servizi d’interesse economico generale. Gli HTM rispecchiano strettamente i costi e il margine di guadagno non supera il normale margine di guadagno di mercato. Secondo Budapesti Erőmű questo è garantito dal fatto che i suoi HTM sono stati stipulati in seguito ad una procedura di gara aperta e trasparente. Le centrali elettriche sono state vendute al partecipante che ha presentato l’offerta più alta e il miglior progetto commerciale. Dalla procedura di gara consegue che la compensazione erogata sulla base degli HTM non può superare i costi derivati dal rispetto degli obblighi di pubblico servizio, né può superare un margine di guadagno ragionevole.
(113)
In quarto luogo, Budapesti Erőmű sostiene che la sottoscrizione di tutti i suoi HTM è avvenuta in seguito ad una procedura di gara aperta e trasparente, come parte integrante del pacchetto di privatizzazione oppure indipendentemente. Csepeli Áramszolgáltató Kft. sostiene che, per quanto la centrale elettrica non sia stata scelta nel corso di una gara aperta, la compensazione è limitata alla copertura dei costi e ad un margine di guadagno ragionevole. Il meccanismo di determinazione dei prezzi assicura che non venga effettuata una compensazione eccessiva.
(114)
Alla luce delle osservazioni di cui sopra, le parti interessate constatano che gli HTM sono conformi ai quattro criteri cumulativi della causa Altmark e che pertanto non si configurano come aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(115)
Budapesti Erőmű sottolinea inoltre che, anche nel caso in cui la Commissione dovesse reputare che gli HTM non siano conformi ai quattro criteri cumulativi della causa Altmark, essi potrebbero comunque essere dichiarati compatibili con i principi del mercato comune ai sensi dell’articolo 86, paragrafo 2, del trattato CE. La parte interessata ritiene che l’effetto che i suoi HTM esercitano sulla asserita chiusura del mercato ungherese dell’energia elettrica sia trascurabile, dal momento che essi coprono soltanto il 3 % del consumo ungherese di energia elettrica. Inoltre, per motivi tecnici, l’aumento delle importazioni di energia elettrica non sarebbe comunque stato possibile al momento della sottoscrizione degli HTM. Di conseguenza, i suoi HTM non possono avere un effetto dannoso sul commercio. Nelle sue osservazioni, la parte interessata sottolinea l’importanza del teleriscaldamento che avviene con la tecnologia della cogenerazione, la quale è conforme agli obiettivi della politica energetica e ambientale dell’UE.
(116)
Mátrai Erőmű sostiene di essere stata costretta a impegnare una determinata capacità minima a favore di MVM al fine di poter garantire l’approvvigionamento energetico con l’utilizzo di risorse nazionali di carbone. Afferma che, ai sensi dell’articolo 11, paragrafo 4 della direttiva «energia elettrica» (46), l’aiuto di Stato deve essere considerato compatibile con il mercato comune, in quanto - al fine di garantire l’approvvigionamento - finanzia la produzione di energia elettrica che avviene con l’utilizzo di carbone nazionale.
v) Assenza dei vantaggi derivanti da lunga durata
(117)
Csepeli Áramtermelő Kft., Mátrai Erőmű e Budapesti Erőmű reputano che la lunga decorrenza del contratto non possa essere considerata un vantaggio di per sé. Secondo Csepeli Áramtermelő Kft. nell’accordo a lungo termine entrambe le parti pagano il prezzo della sicurezza garantita dalle offerte a lunga scadenza. I produttori di energia elettrica accettano di offrire un prezzo più basso rispetto ai prezzi del mercato spot; accettano il fatto che il prezzo previsto dall’accordo sia vincolante, indipendentemente dal prezzo del mercato spot; infine, accettano anche di impegnare la propria capacità a favore di un’unica società, per l’intera durata dell’accordo. Sulla base di quanto sopra, sostengono che gli accordi a lungo termine equilibrino per entrambe le parti le possibilità e i rischi economici non possano essere univocamente considerati vantaggi.
(118)
Sulla base degli argomenti di cui sopra, tutti i produttori di energia elettrica giungono alla conclusione che gli HTM non offrono loro un vantaggio economico e non si configurano pertanto come aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(119)
AES-Tisza Erőmű reputa che gli HTM non assicurino un vantaggio selettivo. La parte interessata fa riferimento al fatto che nell’intero settore dell’energia elettrica esistono accordi a lungo termine stipulati non soltanto tra i produttori e MVM, ma anche tra MVM e le società di erogazione di energia elettrica, tra i fornitori di combustibile e i produttori di energia elettrica, nonché quelli stipulati nel caso dell’importazione di energia elettrica. La prima legge sull’energia elettrica (1994) e il decreto governativo 34/1995 richiedono esplicitamente ai produttori di stipulare accordi di acquisto di energia elettrica a lungo termine con MVM, al fine di ottenere la licenza di costruzione e di esercizio. Di conseguenza, tutti i produttori hanno stipulato un accordo con MVM e soltanto le centrali che utilizzavano energie rinnovabili e la cogenerazione hanno potuto ottenere accordi a più breve termine, poiché tali produttori dispongono di garanzie giuridiche diverse (ad esempio l’acquisto obbligatorio).
(120)
Mátrai Erőmű sostiene che negli HTM soltanto il prezzo può configurarsi come aiuto di Stato. La durata degli HTM e la quantità di acquisto garantito non possono configurarsi come aiuti di Stato, dal momento che non conducono alla concessione di risorse statali, nemmeno qualora garantissero un vantaggio. La terza parte giunge alla conclusione che, grazie ai prezzi straordinariamente concorrenziali di Mátrai Erőmű [cfr. il precedente punto i)], i suoi HTM non contengono alcun elemento di aiuto di Stato.
(121)
La società AES-Tisza sostiene che i prezzi stabiliti nell’ambito degli HTM non vengono determinati dallo Stato, ma dalle parti dell’HTM. AES-Tisza Erőmű obietta alla valutazione della questione relativa all’imputabilità allo Stato contenuta nella decisione di avvio del procedimento, dal momento che la decisione esamina l’imputabilità allo Stato soltanto in relazione alla mera sottoscrizione degli HTM e non all’aspetto della determinazione del prezzo, mentre, allo stesso tempo, la Commissione sostiene che il vantaggio competitivo è assicurato dai prezzi vantaggiosi. Dopo il periodo di determinazione centralizzata dei prezzi (ossia dopo il gennaio 2004, escluso il 2007), la determinazione dei prezzi avviene sulla base dei negoziati tra MVM ed i produttori di energia elettrica e tali negoziati non sono imputabili allo Stato.
(122)
AES-Tisza Erőmű, Budapesti Erőmű e Csepeli Erőmű contestano l’effetto di distorsione della concorrenza degli HTM e l’eventuale influenza esercitata sul commercio intracomunitario.
(123)
Le parti di cui sopra sostengono in primo luogo che anche questo criterio dovrebbe essere esaminato al momento della sottoscrizione degli HTM. In tale momento, l’Ungheria non era membro dell’UE e la liberalizzazione del mercato dell’energia elettrica non era ancora avvenuta. Di conseguenza sostengono che, chiaramente, gli HTM non possono aver distorto la concorrenza all’interno del mercato comune.
(124)
In secondo luogo, reputano che la concorrenza e il commercio intracomunitari siano influenzati da ulteriori fattori, oltre agli HTM. In particolare la capacità transfrontaliera dell’Ungheria sarebbe il fattore principale che potrebbe influenzare il commercio tra l’Ungheria ed altri paesi. Tali capacità transfrontaliere sono sfruttate al massimo. Il commercio di energia elettrica, pertanto, è limitato chiaramente a causa della ridotta capacità transfrontaliera dell’Ungheria e non a causa degli HTM. Si considera che siano le leggi a costituire l’altro fattore che influenza il commercio intracomunitario. Sulla base della legislazione ungherese, i produttori ungheresi di energia elettrica non sarebbero comunque autorizzati a vendere direttamente energia elettrica all’estero.
(125)
Csepeli Erőmű sostiene che il suo HTM non può esercitare un vero effetto sul commercio tra gli Stati membri, dal momento che vende energia elettrica soltanto in Ungheria.
(126)
Sostiene inoltre che il mercato dell’energia elettrica ungherese si sia gradualmente aperto alla concorrenza, in conformità con gli obblighi di Stato membro. Una frazione significativa dei consumatori è passata molto rapidamente al segmento del libero mercato. Secondo le osservazioni, i motivi che ostacolano l’ingresso di nuovi operatori sul mercato dell’energia elettrica ungherese, oppure l’ampliamento della presenza sul mercato di quelli esistenti, non sono rappresentati dagli HTM, bensì si ricollegano all’incertezza dei rendimenti. Csepeli Erőmű sostiene che in Ungheria negli anni passati sono state costruite centrali soltanto quando lo Stato garantiva la stabilità e la certezza degli utili derivanti dai progetti, sotto forma di accordi a lungo termine o di acquisto obbligato, nonché quando l’utilizzo delle nuove capacità era garantito dalla domanda sostenuta da un’attività di distribuzione integrata verticalmente. In ogni caso, gli HTM esistenti non si configurano come fattore deterrente per i nuovi ingressi.
(127)
Essa reputa anche che sul mercato ungherese non vi sia domanda per una capacità ulteriore. Questo sarebbe dimostrato dal fatto che, nel corso delle aste di energia elettrica di MVM, una frazione significativa delle capacità in vendita non è stata acquistata.
5.3. Applicabilità dopo l’adesione
(128)
Queste osservazioni sono state presentate da Budapesti Erőmű.
(129)
Budapesti Erőmű reputa che gli HTM non possano essere considerati misure «applicabili anche dopo l’adesione» ai sensi dell’allegato IV, capitolo 3, punto 1, lettera c), dell’Atto di adesione.
(130)
La parte interessata sostiene che la Commissione non può esaminare dopo l’adesione all’Unione europea misure di aiuto legalmente istituite prima dell’adesione stessa, in conformità con il principio generale del divieto di regolamentazione con valore retroattivo. Dato che le norme comunitarie sugli aiuti di Stato sono applicabili soltanto dal momento dell’adesione, soltanto le misure di aiuto che assicurino un vantaggio dopo l’adesione stessa potranno essere considerate misure applicabili anche dopo l’adesione. A suo parere, gli HTM non hanno creato ulteriori vantaggi successivamente all’adesione, dal momento che la loro formula per il calcolo dei prezzi era stata stabilita in precedenza e di conseguenza prima dell’adesione si conosceva appieno l’impegno finanziario dello Stato.
5.4. Aiuti esistenti
(131)
Tale argomento è stato presentato dalle centrali elettriche Budapesti Erőmű, Csepeli Erőmű, AES-Tisza Erőmű e Mátrai Erőmű, e da […] Bank.
(132)
Le parti interessate sostengono che, anche qualora accettassero che gli HTM si configurino come aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, essi devono essere considerati come aiuti esistenti ai sensi dell’allegato IV, capitolo 3, punto 1, lettera c), dell’Atto di adesione. Sono del parere che la Commissione non abbia sollevato obiezioni contro la misura entro il periodo di 3 mesi prescritto dall’Atto di adesione. Le autorità ungheresi hanno notificato la misura il 31 marzo 2004 e - dopo uno scambio di informazioni - la Commissione non ha reagito alla lettera dell’Ungheria datata 19 ottobre 2004 entro il periodo di 3 mesi, escludendo in tal modo che la misura possa configurarsi come «nuovo aiuto».
(133)
Budapesti Erőmű sostiene inoltre che la qualificazione come «nuovi aiuti» o «aiuti esistenti» degli aiuti assegnati prima dell’adesione ed ancora in essere non può basarsi soltanto su quanto stabilito all’allegato IV dell’Atto di adesione. Secondo Budapesti Erőmű, qualora un aiuto non si qualifichi come aiuto esistente ai sensi dell’allegato IV dell’Atto di adesione, esso deve essere esaminato anche alla luce dell’articolo 1, lettera b), punti ii)-v), del regolamento (CE) n. 659/1999.
(134)
Sottolinea che l’articolo 1, lettera b), punto v), del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio è applicabile agli HTM e pertanto essi si configurano come «aiuti esistenti». È del parere che l’ultima frase dell’articolo 1, lettera b), punto v), del regolamento (CE) n. 659/1999 non sia applicabile agli HTM per tre motivi.
(135)
In primo luogo, nel caso Alzetta Mauro (47) la Corte di giustizia europea ha stabilito che un aiuto concesso in un mercato chiuso, precedente la liberalizzazione, deve essere considerato aiuto esistente dopo la liberalizzazione. Secondo la parte interessata, tale sentenza si basa direttamente sull’interpretazione dell’articolo 88, paragrafo 1 del trattato CE e di conseguenza, in conformità con la gerarchia delle fonti, ha la precedenza sulle disposizioni del regolamento (CE) n. 659/1999.
(136)
In secondo luogo, tenuto conto che il regolamento (CE) n. 659/1999/CE non era in vigore al momento della liberalizzazione del mercato dell’energia elettrica avvenuta ai sensi della direttiva 96/92/CE e al momento della sottoscrizione degli HTM, è applicabile non il regolamento (CE) n. 659/1999, bensì le regole stabilite nella causa Alzetta Mauro.
(137)
In terzo luogo, dal confronto delle diverse categorie elencate all’articolo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 659/1999, consegue che l’articolo 1, lettera b), punto v) interessa soltanto i regimi di aiuti, poiché gli aiuti individuali non vi sono esplicitamente menzionati.
(138)
AES-Tisza Erőmű invece sostiene che, se gli HTM vengono considerati nuovi aiuti, una tale definizione si deve basare sull’articolo 1, lettera b), punto v), del regolamento (CE) n. 659/1999.
5.5. La Commissione non può abrogare gli accordi di diritto privato validamente stipulati («pacta sunt servanda») - Incertezza del diritto
(139)
Tali argomenti sono stati presentati dalle centrali elettriche Budapesti Erőmű e AES-Tisza Erőmű e da […] Bank.
(140)
Le parti sottolineano di aver sottoscritto gli HTM in buona fede, alle condizioni di mercato esistenti al momento della stipula. Hanno accettato importanti impegni di investimento, sostenuti da istituti di credito tramite accordi di finanziamento. Secondo il loro parere, l’esame della Commissione conduce ad una notevole incertezza del diritto, che si consiglia di evitare. AES-Tisza Erőmű Kft. mette in discussione il diritto della Commissione di far cessare accordi commerciali validamente stipulati sulla base delle norme relative agli aiuti di Stato e, in senso più ampio, delle norme sulla concorrenza del trattato CE (48).
5.6. Proporzionalità
(141)
AES-Tisza Erőmű Kft. ha espresso i suoi dubbi sulla proporzionalità della cessazione degli HTM disposta dalla Commissione e fa riferimento alla possibilità di rinegoziazione degli accordi.
5.7. Osservazioni relative alla compatibilità degli HTM con il mercato comune
(142)
Le centrali elettriche Csepeli Erőmű e AES-Tisza Erőmű rendono nota la propria posizione, secondo la quale gli HTM non sono stati concepiti come sistema di compensazione, pertanto non è opportuno paragonarli con il metodo. Al momento della loro stipula, gli HTM non avrebbero nemmeno potuto essere creati a scopo di compensazione dei costi non recuperabili, poiché in quel momento non esisteva nemmeno il metodo. Secondo il parere delle centrali elettriche, il metodo può essere applicata soltanto laddove gli HTM siano precedentemente cessati.
(143)
La […] Bank invece, con riferimento all’HTM di Csepel, sostiene che il compenso pagato nell’ambito dell’HTM sia effettivamente limitato alla copertura dei costi ammissibili ai sensi del metodo (ossia costi fissi, costi variabili e un margine di guadagno ragionevole). Secondo quanto sostenuto, l’HTM di Csepel non contiene compensazioni che superino i costi non recuperabili ammissibili.
(144)
Csepeli Erőmű sostiene inoltre che gli HTM sono conformi alle condizioni di cui all’articolo 87, paragrafo 3 del trattato CE, dal momento che contribuiscono significativamente alla sicurezza dell’approvvigionamento di energia elettrica dell’Ungheria e, in senso più ampio, allo sviluppo dell’economia ungherese.
(145)
AES-Tisza Erőmű (senza ulteriori motivazioni) sostiene che gli HTM devono essere considerati l’assicurazione dell’investimento effettuato nella regione ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, lettera a).
(146)
Inoltre, AES-Tisza Erőmű obietta al fatto che nella decisione di avvio del procedimento non sia chiaro il prezzo di mercato di riferimento applicabile, il concetto di «investimento in perdita», né le ipotesi economiche e le date prese in considerazione dalla Commissione per la valutazione della compatibilità con il mercato comune.
6. RISPOSTA DELL’UNGHERIA ALLE OSSERVAZIONI DELLE PARTI INTERESSATE
(147)
In risposta alle osservazioni di Csepeli Erőmű, l’Ungheria ha osservato che, contrariamente a quanto suggerito nelle osservazioni, anche l’HTM di Csepeli Erőmű contiene quantità minime che rientrano nell’acquisto garantito.
(148)
Con riferimento all’argomentazione di Dunamenti Erőmű, secondo la quale Dunamenti Erőmű non può negare la produzione di energia stabilita dalle condizioni dettate da MVM, neppure nel caso in cui vada a discapito delle sue vendite sul libero mercato, le autorità ungheresi sottolineano che nel 2006 MVM ha proposto l’esclusione di 4 blocchi F dagli HTM, in conseguenza di cui tali blocchi avrebbero potuto competere direttamente sul mercato dei servizi di sistema. Dunamenti Erőmű ha rifiutato tale possibilità.
(149)
Con riferimento alle osservazioni di AES-Tisza Erőmű, secondo le quali i produttori che non disponevano di HTM avrebbero investito nel momento in cui avessero avuto un utile garantito, le autorità ungheresi comunicano che ci sono centrali e blocchi di centrali significativi che vendono energia elettrica sul libero mercato in assenza di HTM e di acquisto garantito (ad esempio il blocco G1 di Dunamenti, Vertesi Erőmű, i blocchi I e II di Mátrai Erőmű).
(150)
L’Ungheria sottolinea anche che, contrariamente a quanto presentato da AES-Tisza Erőmű, anche la posizione negoziale di MVM è limitata a causa delle disposizioni degli HTM (formule per il calcolo dei prezzi e quantità di acquisto garantite).
7. VALUTAZIONE DELLA COMMISSIONE
7.1. Aiuti illegali
(151)
Le autorità ungheresi non hanno notificato alla Commissione gli aiuti contenuti negli HTM in conformità con le disposizioni procedurali sugli aiuti di Stato, pertanto il presente aiuto si configura come aiuto illegale.
7.2. Osservazioni generali relative all’esame individuale degli HTM
(152)
Nelle loro osservazioni, alcune parti interessate e le autorità ungheresi hanno consigliato l’esame individuale degli HTM, tenuto conto delle differenze tra le condizioni contrattuali degli stessi.
(153)
Questa decisione si applica a tutti gli HTM che sono stati stipulati tra MVM e le centrali elettriche e che erano in vigore al momento dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea (cfr. i punti 44 e 45). Secondo il parere della Commissione, i principi guida degli HTM presentano similarità tali da giustificare una valutazione congiunta all’interno di una procedura sugli aiuti di Stato. Così come verrà di seguito illustrato, la Commissione reputa che il vantaggio derivante dagli HTM rappresenti una caratteristica comune a tutti gli HTM esaminati e che la decisione relativa alla stipula degli stessi nel periodo 1995-2001 si poneva gli stessi obiettivi e offriva simili soluzioni. In concreto, tutti gli HTM prescrivono un obbligo di acquisto da parte di MVM - con riferimento alle capacità impegnate e alle quantità di acquisto garantito - per un periodo che comprende una parte significativa della durata dei beni, utilizzando un meccanismo di determinazione dei prezzi che permette ai produttori di coprire i loro costi fissi e variabili. Inoltre, anche le altre condizioni degli aiuti di Stato presentano similarità tali da giustificare una valutazione congiunta. La loro selettività si basa sugli stessi principi fondamentali. In risposta alla domanda se gli HTM abbiano condotto all’erogazione di risorse statali, andrà eseguita in larga misura la medesima valutazione; anche l’esame dei loro effetti sulla concorrenza e sull’economia segue la stessa valutazione economica e prende in considerazione anche l’esistenza degli altri HTM sul mercato ungherese. Pertanto, affinché la presente decisione sugli aiuti di Stato rifletta fedelmente la realtà del mercato ungherese della produzione di energia, la Commissione reputa di dover valutare congiuntamente gli HTM con un’unica decisione di chiusura della procedura.
(154)
Questa impostazione ampia, tuttavia, non impedisce alla Commissione di prendere in considerazione le differenze effettivamente esistenti tra gli HTM in questione. Pertanto, la presente decisione constata le differenze tra gli HTM, nella misura in cui esse sono rilevanti per l’applicazione della presente decisione.
7.3. Esistenza degli aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE
(155)
Nel prosieguo, la Commissione esamina tutti e quattro i criteri cumulativi dell’esistenza degli aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE: l’utilizzo delle risorse statali, l’esistenza del vantaggio economico, la natura selettiva del vantaggio e l’effetto esercitato sul commercio.
(156)
Nelle loro osservazioni, le parti interessate hanno sostenuto (relativamente a diversi criteri di valutazione), che la Commissione dovrebbe prendere in considerazione esclusivamente la situazione esistente al momento della sottoscrizione degli HTM e che dovrebbe poi applicare il risultato di tale valutazione all’intera durata degli HTM. A questo riguardo, Budapesti Erőmű fa riferimento alla comunicazione (49) della Commissione sulla determinazione delle regole da applicarsi alla valutazione degli aiuti di Stato.
(157)
Al fine di stabilire la data adeguata per la valutazione, la Commissione deve prima prendere in considerazione l’Atto di adesione dell’Ungheria, il regolamento di procedura e la giurisprudenza della Corte di giustizia.
(158)
La parte pertinente dell’allegato IV dell’Atto di adesione dispone come segue:
«ALLEGATO IV
Elenco di cui all’articolo 22 dell’Atto di adesione
[…]
3. Politica della concorrenza
1.
I seguenti regimi di aiuti e gli aiuti individuali istituiti in un nuovo Stato membro prima della data di adesione e ancora applicabili successivamente a detta data sono da considerare, dopo l’adesione, come aiuti esistenti ai sensi dell’articolo 88, paragrafo 1 del trattato CE:
a)
misure di aiuto istituite prima del 10 dicembre 1994;
b)
misure di aiuto elencate nell’appendice del presente allegato;
c)
misure di aiuto che anteriormente alla data di adesione sono state esaminate dall’autorità di controllo degli aiuti di Stato del nuovo Stato membro e giudicate compatibili con l’acquis e nei cui confronti la Commissione non ha sollevato obiezioni per seri dubbi sulla compatibilità della misura con il mercato comune, ai sensi della procedura di cui al punto 2.
Tutte le misure ancora applicabili dopo la data di adesione che costituiscono un aiuto di Stato e che non soddisfano le condizioni sopra elencate sono considerate, dalla data di adesione, nuovi aiuti ai fini dell’applicazione dell’articolo 88, paragrafo 3 del trattato CE.
Le suddette disposizioni non si applicano agli aiuti al settore dei trasporti, né alle attività connesse con la produzione, la trasformazione o la commercializzazione dei prodotti elencati nell’allegato I del trattato CE, fatta eccezione per i prodotti della pesca ed i prodotti da questi derivati.
Inoltre le disposizioni di cui sopra lasciano impregiudicate le misure transitorie relative alla politica della concorrenza stabilite nel presente atto»
(159)
La parte pertinente dell’articolo 1 del regolamento di procedura dispone come segue:
«b)
“aiuti esistenti”:
i)-iv)
[…]
v)
gli aiuti considerati aiuti esistenti in quanto può essere dimostrato che al momento della loro attuazione non costituivano aiuti, ma lo sono diventati successivamente a causa dell’evoluzione del mercato comune e senza aver subito modifiche da parte dello Stato membro. Qualora alcune misure diventino aiuti in seguito alla liberalizzazione di un’attività da parte del diritto comunitario, dette misure non sono considerate aiuti esistenti dopo la data fissata per la liberalizzazione;
c)
“nuovi aiuti”tutti gli aiuti, ossia regimi di aiuti e aiuti individuali, che non siano aiuti esistenti, comprese le modifiche degli aiuti esistenti».
(160)
Dalle disposizioni di cui sopra consegue che le misure che al momento della loro istituzione non si configuravano come aiuti di Stato, possono diventare aiuti di Stato in determinate condizioni ai sensi dell’articolo 87 del trattato CE. Sotto questo aspetto è irrilevante se la classificazione della misura che diviene aiuto di Stato sia un aiuto di Stato esistente o nuovo.
(161)
Benché sia vero che la Commissione, nell’esaminare l’esistenza di aiuti di Stato in un dato caso, deve valutare la situazione caratteristica nel momento di istituzione della misura, questo non significa che l’esame dei quattro criteri presenti nella definizione di aiuto di Stato debba essere limitato in ogni circostanza esclusivamente al momento dell’assegnazione dell’aiuto.
(162)
Dall’articolo 1, lettera b), punto v), del regolamento di procedura risulta chiaramente che esistono circostanze straordinarie, quali ad esempio lo sviluppo del mercato comune o la liberalizzazione di un dato settore, nel corso delle quali si verificano cambiamenti economici e giuridici significativi in uno o più settori dell’economia e nelle quali circostanze - in conseguenza di tali cambiamenti - possono rientrare nell’esame degli aiuti di Stato anche misure che originariamente non rientravano nell’ambito di applicazione dell’articolo 87 del trattato CE. Se ad esempio, nel corso della liberalizzazione di un settore dell’economia, mantenessimo tutte le misure che non si configuravano come aiuti di Stato al momento della loro assegnazione - date le condizioni di mercato notevolmente diverse - ma che, dal momento della liberalizzazione, sono conformi a tutte le condizioni degli aiuti di Stato, in questo modo prolungheremmo de facto la maggior parte delle condizioni di mercato esistenti prima della situazione di concorrenza. Questo sarebbe in contrasto con l’intenzione di far cessare l’assenza di concorrenza sul mercato in questione, ossia con la decisione degli Stati membri di liberalizzare un dato settore. Quelle disposizioni speciali sulla base delle quali una misura può divenire aiuto di Stato hanno proprio lo scopo di evitare che permangano misure che non si configuravano come aiuti di Stato nelle condizioni economiche e giuridiche precedenti, ma che sono in contrasto con gli interessi degli operatori delle condizioni di mercato di nuova introduzione (50).
(163)
La domanda se l’aiuto di Stato in questione sia un aiuto esistente o nuovo deve essere esaminata dalla Commissione separatamente, dopo la constatazione dell’esistenza dell’aiuto di Stato.
(164)
L’economia dell’Ungheria ha subito drastici cambiamenti negli anni Novanta. Il paese ha scelto l’adesione all’Unione europea e il 1o maggio 2004 ne è divenuto Stato membro a pieno titolo. L’Ungheria era perfettamente a conoscenza dell’obbligo di armonizzare le sue misure esistenti con le norme in materia di concorrenza del mercato interno a cui desiderava aderire, dal momento che l’accordo europeo (51), che ha sottoscritto nel 1991, menzionava esplicitamente tale obbligo.
(165)
Nell’aderire all’Unione europea, l’Ungheria ha aderito anche al mercato interno liberalizzato dell’energia. L’Atto di adesione non prevede eccezioni per il mercato ungherese dell’energia in relazione alle norme della politica della concorrenza. Sulla base dell’argomentazione di cui sopra - rispetto alle osservazioni delle parti interessate - la Commissione reputa che gli HTM che (come riconoscono anche le parti interessate) sono stati stipulati in circostanze economiche notevolmente diverse, prima dell’adesione al mercato interno liberalizzato dell’energia, possano divenire aiuti di Stato nelle nuove condizioni economiche e giuridiche. Al fine di constatare l’esistenza di tali aiuti, i quattro criteri di esistenza degli aiuti di Stato devono essere esaminati tenendo conto delle nuove condizioni economiche e giuridiche.
(166)
La questione della data pertinente dal punto di vista della valutazione, deve ulteriormente essere esaminata alla luce dell’Atto di adesione. Rispetto a tutte le adesioni precedenti, gli Stati membri hanno concordato di completare l’Atto di adesione con disposizioni speciali, ai sensi delle quali tutte le misure di aiuto applicabili dopo l’adesione e stipulate dopo il 10 dicembre 1994 dovevano essere notificate, prima dell’adesione, alla Commissione, che ha il compito di esaminarle sulla base dell’acquis comunitario.
(167)
Nella maggior parte dei paesi che hanno aderito all’UE il 1o maggio 2004, l’intervento statale aveva, per ragioni storiche, una tradizione fortemente radicata. Tuttavia, ci possono essere misure che prima dell’adesione non erano conformi ai quattro criteri degli aiuti di Stato - a causa delle condizioni di mercato allora vigenti, molto diverse - ma che, nelle condizioni giuridiche ed economiche successive all’adesione, sono conformi a tutti i criteri.
(168)
L’obiettivo degli articoli pertinenti dell’Atto di adesione è l’assicurazione di una concorrenza non falsata nel mercato interno per il periodo successivo all’entrata in vigore del trattato. Di conseguenza, gli articoli pertinenti dell’Atto di adesione sono diretti ad evitare che, dopo l’adesione, misure di aiuti di Stato non compatibili falsino la concorrenza sul mercato comune. In tale ottica è irrilevante se negli anni Novanta, al momento dell’approvazione della misura, essa rispettava o meno le condizioni degli aiuti di Stato. Di conseguenza, dal punto di vista della valutazione dei criteri di esistenza degli aiuti, è pertinente il periodo successivo all’adesione dell’Ungheria all’UE e, contestualmente, al mercato interno liberalizzato dell’energia.
(169)
Qualunque altra impostazione creerebbe una situazione in cui le condizioni economiche del periodo precedente l’adesione e la liberalizzazione (che nella maggior parte dei nuovi Stati membri corrisponde al periodo di transizione successivo al regime comunista) permarrebbero anche molto dopo l’adesione del paese all’Unione europea. Pertanto, le misure che non si configuravano come aiuti di Stato prima dell’adesione, potrebbero essere mantenute dallo Stato membro, o potrebbero addirittura essere prolungate a piacere, anche nel caso in cui esse si configurino come aiuti di Stato nelle condizioni esistenti dopo l’adesione, tenuto conto del fatto che tali misure non rientrano nelle competenze di controllo sugli aiuti di Stato della Commissione.
(170)
Le osservazioni delle parti interessate in questo senso hanno esattamente tale scopo. L’obiettivo di tutte le argomentazioni delle parti interessate relative alla data di valutazione adeguata è suffragare che, nell’ambito del presente procedimento in materia di aiuti di Stato, la valutazione economica e giuridica degli HTM debba basarsi soltanto sulle condizioni esistenti al momento della stipula degli HTM (ossia tra il 1995 ed il 2001) e ottenere che, sulla base di tali condizioni giuridiche ed economiche, si giunga alla conclusione che gli HTM non si configurano come aiuti di Stato. Le parti interessate sostengono che la prova dell’investitore che agisce in un’economia di mercato, nonché i criteri relativi agli effetti esercitati sulla distorsione della concorrenza e sull’economia, debbano essere esaminati nel contesto economico degli anni Novanta, che la Commissione debba prendere in considerazione gli obblighi che MVM aveva in quel momento (sicurezza dell’approvvigionamento) e il modello allora utilizzato nel settore energetico (modello dell’acquirente unico, ecc.). Secondo la loro opinione, il risultato della valutazione effettuata sulla base di tali condizioni rimarrebbe valido fino al giorno di scadenza degli HTM (il 2024 nel caso del contratto con la durata più lunga), indipendentemente da cambiamenti quali l’adesione dell’Ungheria all’Unione europea e la successiva liberalizzazione del mercato dell’energia.
(171)
La Commissione non concorda con tale argomentazione. Secondo il parere della Commissione, l’obiettivo degli articoli pertinenti dell’Atto di adesione è proprio evitare questo tipo di situazioni, prescrivendo l’applicazione immediata agli operatori economici delle regole relative agli aiuti di Stato. L’Atto di adesione prevede eccezioni per determinati settori economici (cfr. disposizioni relative ai trasporti), tuttavia il trattato non contiene alcuna eccezione per gli attori del mercato dell’energia elettrica. Di conseguenza, l’acquis, ivi compresa la direttiva 96/92/CE, è immediatamente applicabile dal momento dell’adesione a tutti i rapporti contrattuali del mercato ungherese dell’energia elettrica.
(172)
Nel corso della valutazione degli HTM, pertanto, la Commissione parte dal presupposto che, aderendo al mercato interno liberalizzato dell’energia, l’Ungheria abbia accettato i principi di tale economia di mercato per tutti gli operatori del mercato ungherese dell’energia, ivi compresi tutti i rapporti commerciali.
(173)
Quindi, nel prosieguo la Commissione esamina se la misura oggetto del procedimento sia conforme a tutti i criteri di esistenza degli aiuti di Stato, a partire dal giorno di adesione dell’Ungheria all’Unione europea.
(174)
A guisa di introduzione all’esame dell’esistenza del vantaggio, vale la pena menzionare il fatto che la maggior parte dei produttori di energia elettrica ha riconosciuto nelle osservazioni che, in assenza delle garanzie offerte dagli HTM, non avrebbe investito in queste centrali. Nelle sue osservazioni, […] Erőmű Rt. sostiene che gli HTM rappresentano un importante fattore che determina la disponibilità delle banche a finanziare l’investimento e a erogare costantemente prefinanziamenti dei costi operativi. […] Spiega inoltre che […] aveva chiesto la presa di posizione del consorzio (ossia delle banche) in relazione alla modifica degli HTM […], ma le banche avevano rifiutato di approvare sia la diminuzione della prestazione vincolata sia la diminuzione della quantità di acquisto garantito. (52)
(175)
A tale riguardo, […] (in qualità di rappresentante di dodici banche, eroganti a Csepeli Áramtermelő Kft. un prestito di quasi […]), sostiene che, secondo la posizione delle banche, l’HTM è parte di quegli accordi commerciali strettamente correlati che rappresentavano, e rappresentano ancora oggi, la garanzia degli accordi di credito che prevedono il finanziamento del progetto a condizioni di mercato. Pertanto, qualunque modifica agli HTM interesserebbe automaticamente anche la banca e, dal momento che per la tutela degli interessi finanziari di quest’ultime esistono meccanismi contrattuali adeguati, verrebbe messo a repentaglio l’intero progetto Csepel II.
(176)
[…] (in qualità di rappresentante di nove banche, eroganti a AES-Tisza Erőmű Kft un prestito di quasi […]) sostiene che il finanziamento si basava principalmente sugli HTM e sugli altri documenti pertinenti (ad esempio l’accordo di fornitura di combustibile) Continua dicendo che gli HTM garantiscono stabilità rispetto al rischio di domanda, relativo a quantità e prezzo dell’energia elettrica venduta. Afferma inoltre che la stabilità della domanda è il fattore determinante […] che offre la sicurezza necessaria alle banche nel caso di erogazione di un finanziamento a lungo termine in un mercato non ben formato.
(177)
Ai fini dell’esame relativo all’esistenza del vantaggio, la Commissione ha preliminarmente analizzato quale argomentazione dovrebbe seguire nel corso di tale esame. Come risultato dell’analisi preliminare delineata nei punti 180-190, la Commissione è giunta alla conclusione che, al fine di stabilire l’esistenza del vantaggio, sia necessario esaminare se un operatore medio del mercato, nelle condizioni di mercato esistenti al momento dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea, avrebbe concesso ai produttori una garanzia simile a quella prevista negli HTM, ossia tale da obbligare MVM ad acquistare la capacità impegnata negli HTM (corrispondente all’intera capacità disponibile della centrale o alla maggior parte di essa) nonché una quantità minima garantita dell’energia elettrica prodotta, ad un prezzo che copra i costi fissi e variabili della centrale (ivi compreso il combustibile) per un periodo di 15-27 anni, ovvero il normale periodo di funzionamento o di ammortizzazione degli impianti in questione (53).
(178)
In una seconda fase, la Commissione ha cercato risposta a tale domanda, alla luce delle normali prassi commerciali sul mercato europeo dell’energia.
(179)
Infine, la Commissione ha valutato brevemente l’effetto esercitato dagli HTM sul mercato nel periodo successivo all’adesione dell’Ungheria all’Unione europea. Per quanto quest’ultima analisi non sia necessaria per stabilire se gli HTM offrano un vantaggio economico, vale comunque la pena di eseguirla al fine di esaminare adeguatamente alcune osservazioni presentate dalle parti interessate.
1) Analisi preliminare: argomentazione da seguire al fine di valutare l’esistenza del vantaggio
(180)
Nelle osservazioni presentate nel corso del procedimento, le terze parti hanno analizzato l’esistenza del vantaggio sulla base delle condizioni nelle quali a metà degli anni Novanta sono stati sottoscritti gli HTM. Essenzialmente, sono giunti alla conclusione che nel periodo menzionato e nel corso della privatizzazione delle società produttrici di energia elettrica, un operatore medio del mercato avrebbe offerto ai produttori garanzie simili a quelle contenute negli HTM, al fine di stimolare gli investitori e di assicurare in tal modo l’approvvigionamento in Ungheria.
(181)
La Commissione ha esaminato la fondatezza di tale impostazione ed è giunta alla conclusione che essa non è adeguata per due motivi. In primo luogo, non prende in considerazione gli effettivi beneficiari della misura in esame. In secondo luogo, tale impostazione non prende in considerazione un periodo adeguato alla valutazione dell’esistenza del vantaggio.
(182)
Dunamenti Erőmű Rt. sostiene di non aver tratto vantaggio dal suo HTM, dal momento che ha pagato il prezzo di mercato nel corso della privatizzazione delle proprie centrali e che nel prezzo di vendita sono stati presi in considerazione i suoi diritti e obblighi derivanti dall’HTM. Ovvero, anche qualora l’HTM avesse comportato un vantaggio, ne avrebbe pagato il controvalore come parte del prezzo della privatizzazione.
(183)
La Commissione reputa che tali argomenti non siano validi nel presente caso. I beneficiari dell’aiuto oggetto del presente procedimento sono le centrali privatizzate (quelle in cui è stata effettuata la privatizzazione) e non gli azionisti delle stesse. La privatizzazione delle centrali è avvenuta sotto forma di acquisizione di quote di proprietà.
(184)
La Corte ha già esaminato la questione relativa al modo in cui il cambiamento nei rapporti di proprietà, derivante dall’acquisizione, influenza sia l’esistenza dell’aiuto concesso illegittimamente alla società che la persona del beneficiario. Secondo la sentenza della Corte, tali aiuti concessi illegittimamente permangono nei confronti della società beneficiaria indipendentemente dai cambiamenti nei rapporti di proprietà (54). Il trasferimento di azioni a prezzo di mercato assicura soltanto che chi acquisisce la quota non riceva aiuti di Stato. Ciò è tuttavia indipendente dal fatto che l’attività della centrale beneficiaria goda o meno di un vantaggio economico.
(185)
I beneficiari dell’aiuto esaminato nel presente procedimento sono le società ungheresi che gestiscono le centrali e che hanno sottoscritto gli HTM e non i soci di tali centrali (azionisti). In aggiunta, i cambiamenti nei rapporti di proprietà delle centrali si sono verificati prima del momento a cui si riferisce l’esame dell’esistenza degli aiuti di Stato, pertanto, sotto l’aspetto dell’esame relativo all’esistenza degli aiuti di Stato erogati alle società che gestiscono le centrali, tale cambiamento è irrilevante. Quindi, le società che sottoscrivono gli HTM, indipendentemente dai loro rapporti di proprietà, hanno beneficiato dei vantaggi contenuti negli HTM.
(186)
La Commissione è consapevole del fatto che, nelle condizioni di mercato presenti in Ungheria negli anni Novanta, il principio fondamentale degli HTM, ossia la garanzia del recupero dell’investimento, era il requisito fondamentale per la realizzazione dei necessari investimenti.
(187)
Il fatto che, a causa delle caratteristiche del settore della produzione di energia elettrica e della situazione politica ed economica dell’Ungheria in quel periodo, ci fosse bisogno di un intervento statale e che la soluzione migliore fosse sembrata l’assegnazione di HTM a numerosi produttori, non contraddice in alcun modo il fatto che gli HTM assicurino un vantaggio a tali produttori.
(188)
La maggior parte dei produttori sostiene che gli HTM non comportano per loro un vantaggio, poiché corrispondono alla normale condotta di mercato di MVM e a quella di qualunque attore dell’economia di mercato nella situazione dei produttori. Sostengono che nella situazione di MVM (in qualità di unico acquirente avente l’obbligo giuridico di assicurare l’approvvigionamento), qualunque operatore privato avrebbe scelto di stipulare gli HTM e che il vantaggio economico da essi derivato non supera il livello che le parti avrebbero potuto normalmente raggiungere nelle condizioni del non ben formato mercato ungherese negli anni Novanta. Inoltre, al fine di ottenere la concessione di gestione, i produttori erano giuridicamente obbligati a stipulare un accordo con MVM. I produttori sottolineano che, sulla base del principio dell’investitore privato, la Commissione dovrebbe prendere in considerazione i requisiti giuridici e la realtà economica in essere al momento della stipula degli HTM.
(189)
In relazione all’argomento delle parti interessate riguardante il principio dell’investitore privato, la Commissione fa riferimento ai punti della presente decisione che stabiliscono quale periodo debba essere preso in considerazione al momento della valutazione dell’esistenza degli aiuti di Stato concessi tramite gli HTM. La Commissione desidera nuovamente rilevare che non intende dubitare del fatto che, nelle condizioni esistenti al momento della sottoscrizione degli HTM, ci fosse bisogno di stipulare tali contratti. Tuttavia, come sopra illustrato nella presente decisione, questo non significa in alcun modo che gli HTM non assicurino un vantaggio ai produttori. Le parti interessante sostengono essenzialmente soltanto che tali accordi sono conformi alle condizioni di mercato esistenti al momento della loro sottoscrizione. Tuttavia, nessuna delle parti interessate sostiene che essi siano conformi anche alle condizioni del mercato interno attuale.
(190)
La Commissione giudica che, nel corso dell’esame sull’esistenza del vantaggio offerto tramite gli HTM, deve accertare se, nelle condizioni esistenti prima dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea, un operatore medio del mercato avrebbe fornito o meno ai produttori garanzie simili a quelle contenute negli HTM e rese note al punto 177.
2) Analisi dell’esistenza del vantaggio offerto ai produttori di energia elettrica al momento dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea.
(191)
Al fine di poter fornire una risposta alla domanda menzionata al punto precedente, la Commissione ha determinato le principali prassi degli operatori commerciali sui mercati europei dell’energia elettrica indicativi per la presente analisi e ha inoltre analizzato se gli HTM siano conformi a tali prassi o se invece forniscano ai produttori garanzie che un acquirente agente soltanto su base commerciale non accetterebbe.
(192)
Come osservazione preliminare, è utile menzionare che il mercato dell’energia elettrica si suddivide tradizionalmente in quattro mercati parziali: i) produzione/importazione e servizi all’ingrosso, ii) trasferimento/distribuzione, iii) rivendita, iv) servizi di compensazione. Dal momento che MVM acquista l’energia elettrica dai produttori nazionali, oppure la importa, e poi la rivende alle società regionali di fornitura di energia elettrica e agli operatori commerciali (gli operatori del mercato al dettaglio), sotto l’aspetto della valutazione degli HTM sono significativi i mercati parziali appartenenti alla prima e alla quarta categoria. Inoltre MVM fornisce capacità impegnata anche al gestore del sistema, in modo che venga assicurato l’equilibrio del sistema stesso.
(193)
Il mercato al dettaglio ungherese nel periodo esaminato si divide in due settori: i) quello del servizio pubblico, in cui le società regionali di fornitura di energia elettrica forniscono elettricità a prezzi regolamentati ai clienti non idonei o ai clienti che non fanno valere la loro qualità di clienti idonei; ii) quello del libero mercato, in cui gli operatori commerciali forniscono energia ai clienti idonei ai prezzi determinati dai meccanismi di mercato. Il sistema introdotto con la terza legge sull’energia elettrica limita il settore del servizio pubblico alle utenze domestiche appartenenti all’obbligo di servizio universale e ai consumatori commerciali.
(194)
Nel periodo esaminato, MVM forniva energia sia alle società regionali di fornitura di energia elettrica (gli operatori del settore del servizio pubblico), sia agli operatori del settore del libero mercato. Allo stesso tempo, tuttavia, così come delineato ai punti 221 e 231, la vendita da parte di MVM agli operatori del libero mercato riguardava soltanto l’erogazione della quantità in eccesso acquistata nell’ambito degli HTM e non richiesta dal settore pubblico. Questo tipo di vendita non costituisce un’attività commerciale indipendente, ma rappresenta piuttosto una conseguenza degli HTM. Pertanto, l’esistenza del vantaggio deve essere valutata insieme all’obiettivo primario stabilito per MVM, ossia l’erogazione di energia alle società regionali di fornitura di energia elettrica, in misura sufficiente al fabbisogno del settore pubblico. Ossia è necessario esaminare se, in mancanza degli HTM, un operatore economico agente soltanto su base commerciale avrebbe fornito garanzie equivalenti a quelle contenute negli HTM, qualora tale operatore fosse stato incaricato di erogare sufficiente energia elettrica alle società regionali di fornitura di energia elettrica. Tale valutazione va eseguita alla luce del mercato della grande distribuzione operante in condizioni di concorrenza. I prossimi punti offrono dapprima una panoramica delle prassi commerciali tipiche, significative sotto l’aspetto dell’analisi, e poi paragonano gli HTM con le prassi menzionate. Infine, alla luce del confronto, la Commissione ha esaminato le conseguenze degli HTM che le autorità potevano aspettarsi al momento dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea e se, nel caso di accordi diversi, avrebbero potuto contare su di un equilibrio migliore tra condizioni favorevoli e sfavorevoli.
2.a) Breve descrizione delle prassi commerciali del mercato europeo dell’energia elettrica pertinenti sotto l’aspetto della valutazione dell’esistenza del vantaggio assicurato dagli HTM
(195)
Nel corso dell’esame del settore dell’energia elettrica (55), la Commissione ha esaminato dettagliatamente le condizioni di distribuzione dell’energia elettrica nei mercati europei all’ingrosso.
(196)
L’energia elettrica - a seconda del periodo di adempimento - può essere commercializzata nei mercati spot o nei mercati a scadenza. Nei mercati spot solitamente si concludono accordi commerciali sull’energia elettrica il giorno prima dell’effettivo adempimento, per il giorno successivo. La vendita spot nella borsa dell’energia elettrica avviene in ogni caso a prezzi marginali, che garantiscono esclusivamente la copertura dei costi marginali a breve termine (56).
(197)
Nei mercati a scadenza l’energia elettrica viene venduta con data di adempimento successiva. I prodotti a scadenza possono essere settimanali, mensili, trimestrali oppure annuali. La distribuzione dei prodotti immediati e a scadenza può essere effettuata tramite le borse dell’energia oppure tramite le transazioni negoziate fuori borsa (OTC), attraverso le stanze di compensazione. In conseguenza della continua scelta tra questi prodotti, i prezzi per prodotti uguali nelle borse dell’energia e nei mercati OTC si avvicinano. Pertanto, le borse dell’energia determinano sempre di più i prezzi di riferimento dell’intero mercato all’ingrosso di tutti i prodotti spot e a scadenza.
(198)
In aggiunta, i prezzi dei prodotti a scadenza vengono determinati dalle aspettative degli operatori del mercato relativamente all’andamento futuro dei prezzi nei mercati spot. Gli operatori del mercato stipulano transazioni a scadenza, poiché preferiscono prezzi sicuri rispetto a futuri prezzi di acquisto spot sconosciuti e pertanto anche i prezzi di acquisto a scadenza contengono elementi di rischio. Nella prassi i prezzi dei prodotti a scadenza contengono un elemento determinante che riflette le aspettative degli operatori del mercato in relazione all’andamento dei prezzi di acquisto spot, nonché - a seconda dell’importanza che gli operatori del mercato attribuiscono alla sicurezza dei prezzi - un premio di rischio o uno sconto, anche se nella prassi si esprime per lo più come premio. Di conseguenza, i prezzi di acquisto spot sono un riferimento per tutti i prezzi dell’energia. Qualora vi sia vendita spot in borsa, tali prezzi diventano un riferimento per l’intero mercato. In diversi mercati della grande distribuzione, gli acquirenti - al fine di disporre di una visione di insieme dei costi - generalmente cercano di coprire la maggior parte del fabbisogno previsto con transazioni a scadenza. Al fabbisogno che supera quello coperto dalle operazioni a scadenza si provvede invece con gli acquisti effettuati sui mercati spot.
(199)
L’esame del settore dell’energia elettrica ha mostrato che, accanto alla distribuzione standardizzata nella borsa dell’energia e tramite i mercati OTC, si effettuano anche «transazioni bilaterali uniche». Tali transazioni possono variare molto in rapporto ai prodotti o ai servizi forniti e i prezzi di tali transazioni non sono generalmente oggetto di relazione. Tuttavia, alle condizioni del mercato competitivo, la distribuzione attraverso le borse dell’energia e tramite i mercati OTC influenza necessariamente tali transazioni, dal momento che il produttore o l’importatore in questione non accetterebbero di stipulare una transazione bilaterale unica che presenti inequivocabilmente condizioni più sfavorevoli rispetto alle transazioni standard spot o a scadenza. Pertanto, le transazioni standard spot o a scadenza effettuate nei mercati europei della grande distribuzione rappresentano una base di confronto adeguata per esaminare se gli HTM conferiscano o no un vantaggio per i produttori.
(200)
Sui mercati a scadenza il periodo di adempimento più lungo è un anno. I periodi di decorrenza più lunghi tra la stipula del contratto e l’inizio dell’effettivo periodo di adempimento sono i seguenti: 4 anni - NordPool (paesi scandinavi), 3 anni - Powernext (Francia), 5 anni - UKPX (Gran Bretagna) e 6 anni - EEX (Germania). In alcune borse, quale ad esempio OMEL in Spagna, non vengono assolutamente stipulate transazioni a scadenza. Le transazioni standard a scadenza impongono all’operatore di fornire una determinata quantità di energia elettrica ad un prezzo prestabilito al massimo entro sei anni dalla stipula del contratto per un periodo di massimo un anno. I periodi menzionati sono di ordine completamente diverso rispetto ai periodi di ammortamento e di funzionamento di qualsiasi centrale. Di conseguenza, nelle normali condizioni di mercato i produttori non hanno modo di conoscere i prezzi vigenti nel periodo di ammortizzazione degli impianti di produzione della centrale o di quello di funzionamento, né le quantità vendute, nemmeno nel caso in cui vendano la maggior parte dell’energia elettrica da loro prodotta tramite transazioni a scadenza. Inoltre, dal momento che i prezzi sono stati determinati in precedenza, i produttori devono affrontare il rischio che i loro costi superino i prezzi prestabiliti. Tale rischio è particolarmente significativo a causa dell’oscillazione dei prezzi del combustibile. Nel caso della maggior parte delle tecnologie di produzione è quest’ultimo a rappresentare l’elemento più importante dei costi variabili. Inoltre i produttori sono esposti anche alla pressione della concorrenza, dal momento che nel periodo di funzionamento devono rinnovare i contratti a scadenza numerose volte e devono pertanto adeguare la propria offerta alle mutate condizioni di concorrenza.
(201)
Sui mercati della grande distribuzione si trovano anche transazioni che avvengono con impegno di capacità da parte del produttore, sotto forma di «diritti di prelievo», pertanto vale la pena di confrontare tali transazioni con gli HTM. L’ottenimento dei diritti di prelievo implica che, in generale, venga impegnata una parte della capacità produttiva per il periodo di funzionamento previsto della centrale in questione e che venga corrisposta una «tariffa di capacità» al gestore dell’impianto, che corrisponde al capitale relativo alla capacità impegnata e ai costi fissi. I rischi tecnici sono a carico del gestore della centrale. È il titolare dei diritti di prelievo a determinare il grado di sfruttamento delle capacità impegnate ed egli paga al gestore della centrale un prezzo adeguato ai costi variabili dell’energia elettrica prodotta grazie alla capacità impegnata.
(202)
Al fine di valutare ulteriormente il vantaggio concesso nell’ambito degli HTM, vale la pena di considerare anche la situazione dei grandi consumatori commerciali o industriali, anche se essi non sono operatori dei mercati della grande distribuzione, ma di quelli al dettaglio (che si trovano al livello successivo della catena di vendita). Dal momento che accade che i produttori riforniscano di energia elettrica direttamente i grandi distributori commerciali o industriali, è opportuno il confronto con gli HTM.
(203)
L’esame del settore dell’energia elettrica ha mostrato che gli operatori del settore stipulano spesso transazioni a prezzo fisso con i grandi consumatori commerciali o industriali. La durata di tali transazioni normalmente si limita ad uno o due anni. In generale viene stabilito un programma di fornitura sulla base dei consumi precedenti. I prezzi vengono fatti derivare dai prezzi della grande distribuzione dei mercati a scadenza e contengono anche elementi di costo quali i costi previsti per la compensazione della rete, nonché il margine di guadagno dell’operatore. Nel caso di scostamento dal programma di adempimento, entra in vigore la clausola «take or pay», che obbliga l’acquirente a pagare l’energia elettrica di cui non necessita oppure una sovrattassa. Sotto questo aspetto si può dire che le transazioni si basano sull’applicazione congiunta dell’acquisto minimo garantito e dell’impegno di capacità (57).
(204)
Al fine dell’esame del vantaggio concesso nell’ambito degli HTM, è necessario prendere in considerazione anche un altro tipo di accordo, ossia i contratti aventi come obiettivo i servizi di bilanciamento erogati dai gestori dei sistemi di trasporto (TSO). Dal momento che l’energia elettrica non è conservabile, è necessario far corrispondere in ogni momento domanda e offerta. Qualora la domanda o l’offerta si discostino dalle previsioni e si renda necessaria una maggiore produzione di energia, è compito del gestore del sistema di trasporto richiedere a determinati produttori di aumentare la loro produzione in breve tempo. Al fine di assicurare che siano a disposizione sufficienti capacità di produzione per la gestione di questo tipo di situazione, i gestori dei sistemi di trasporto impegnano una parte della capacità di quelle unità produttive che sono in grado di modificare il proprio livello di produzione in tempi brevi. Dal momento che in Ungheria non vi sono centrali idroelettriche ad accumulazione, sono le centrali a gas a disporre delle caratteristiche tecniche più adeguate a fornire tale servizio.
(205)
L’esame del settore dell’energia elettrica ha fornito una panoramica della prassi dei gestori europei dei sistemi di trasporto in relazione ai contratti di impegno della capacità per la fornitura di servizi di bilanciamento. Tale panoramica mostra che le capacità vengono impegnate tramite procedure di gara. Il periodo usuale che assicura flessibilità sufficiente ai TSO per adeguare la quantità delle capacità impegnate alle esigenze effettive è di un anno. Generalmente i contratti stabiliscono le caratteristiche tecniche del servizio richiesto, la capacità impegnata, nonché o soltanto il prezzo dell’energia elettrica fornita o sia il prezzo dell’energia che quello della capacità.
2.b) Confronto degli HTM con le normali prassi commerciali
(206)
La Commissione ha confrontato gli impegni contenuti negli HTM con le caratteristiche più importanti delle transazioni a scadenza e spot, delle transazioni che utilizzano i «diritti di prelievo», dei contratti a lungo termine stipulati dai grandi utenti finali, nonché dei contratti stipulati tra i produttori e i gestori di sistemi di trasporto aventi come obiettivo la fornitura di servizi di bilanciamento.
(207)
Dalla situazione delineata ai punti 195-200 consegue che l’utilizzo congiunto dell’impegno di capacità di energia elettrica a lungo termine, dell’acquisto minimo garantito e del meccanismo di determinazione dei prezzi che copre i costi variabili, fissi e di capitale non corrisponde alle transazioni normali dei mercati europei della grande distribuzione e che tutela i produttori da un maggior numero di rischi rispetto alle transazioni standard a scadenza e spot.
(208)
La vendita spot nella borsa dell’energia elettrica avviene in ogni caso a prezzi marginali, che garantiscono esclusivamente la copertura dei costi marginali a breve termine e non di tutti i costi fissi e di capitale. Inoltre, sui mercati immediati le imprese di produzione dell’energia elettrica non dispongono di garanzie relativamente al grado di sfruttamento delle loro capacità produttive. L’impossibilità di conservare in maniera economica l’energia elettrica - caratteristica tipica di questo settore - aumenta notevolmente tale rischio rispetto alla maggior parte dei settori produttivi. Qualora in un dato momento venga offerta energia elettrica in quantità sufficiente alla copertura della domanda ad un prezzo inferiore a quello offerto dall’unità di produzione di energia elettrica in questione, tale unità non viene avviata, pertanto ne viene persa la capacità produttiva per il tempo in questione.
(209)
Di conseguenza, la vendita sul mercato spot comporta un alto grado di incertezza relativamente al recupero dei costi fissi e di capitale, nonché del grado di sfruttamento della capacità produttive.
(210)
Nemmeno i mercati a scadenza, i cui prezzi vengono fatti derivare dai prezzi di acquisto spot, offrono ai produttori la sicurezza che la loro vendita copra tutti i costi fissi e di capitale, dal momento che i prezzi vengono stabiliti in anticipo. Qualora nel corso del periodo di adempimento i costi del combustibile aumentino più del previsto, i costi della produzione di energia elettrica superano i prezzi prestabiliti. Sui mercati a scadenza, grazie alla durata più lunga delle transazioni, l’incertezza relativa allo sfruttamento delle capacità di produzione è minore che nel caso dei mercati spot. Allo stesso tempo, tuttavia - anche nel caso in cui il produttore sia in grado di vendere la maggior parte della sua produzione di energia elettrica tramite transazioni a scadenza - riesce a valutare il grado di sfruttamento delle sue unità di produzione di energia elettrica soltanto per un periodo limitato rispetto al tempo di funzionamento.
(211)
Le parti interessate sottolineano che i produttori devono accollarsi un rischio notevole nell’ambito degli HTM, che si ricollega soprattutto ad esecuzione, regolamentazione, tutela ambientale, manutenzione, tassazione e finanziamenti. La Commissione riconosce che gli HTM non eliminano tutti i rischi relativi alla gestione delle centrali elettriche. Senza dubbio i rischi elencati nelle osservazioni dei produttori sono effettivamente a loro carico. Questi tuttavia corrispondono ai normali rischi - ivi compresi anche i casi delle vendite sui mercati standard spot e a scadenza - che qualunque operatore del mercato dell’energia elettrica deve accollarsi. Tuttavia, la maggior parte dei rischi commerciali legali alla produzione di energia elettrica, in particolare all’oscillazione dei prezzi del combustibile e ai cambiamenti dei prezzi dell’energia elettrica che gli utenti finali devono corrispondere, nonché alla difformità del fabbisogno energetico degli utenti finali sono a carico di MVM, per la maggior parte del (o per l’intero) periodo di funzionamento degli impianti che operano nell’ambito degli HTM.
(212)
Nelle loro osservazioni le parti interessate sostenevano anche che l’impegno di capacità a beneficio di MVM sia uno svantaggio, dal momento che non possono utilizzare queste capacità per nessun scopo che non sia la vendita a MVM. Il sistema dell’acquisto minimo garantito, tuttavia, diminuisce in larga misura gli svantaggi di tale vincolo. Il sistema dell’acquisto minimo garantito può essere considerato una garanzia fornita ai produttori relativa al fatto che, qualora MVM non utilizzi le capacità impegnate, non impedirà l’utilizzo di tali capacità a scopo di produzione e vendita di energia elettrica. Come illustrato nella seguente tabella, l’acquisto minimo garantito significava effettivamente che il tasso di sfruttamento della capacità impegnata superava il tasso di sfruttamento medio dell’intera capacità disponibile in Ungheria.
Tabella 5
Acquisto minimo garantito e capacità impegnate
2004
2005
2006
Acquisto garantito (GWh)
23 234
23 528
23 516
Capacità impegnate (MW)
4 242
4 460
4 481
Rapporto tra acquisto garantito e capacità impegnate (numero di ore annue di attività)
5 477
5 275
5 248
Rapporto tra produzione di energia elettrica in Ungheria e prestazione utilizzabile (numero di ore annue di attività)
4 272
4 225
4 601
(213)
Da quanto sopra consegue che le transazioni spot e a scadenza comportano per i produttori rischi molto maggiori rispetto agli HTM. Quest’ultimi, infatti, offrono sicurezza sia in relazione alla copertura dei costi fissi e di capitale che allo sfruttamento delle capacità produttive.
(214)
Per quel che riguarda i diritti di prelievo, la maggior differenze tra questo tipo di accordi e gli HTM è che solitamente ai diritti di prelievo non si collegano acquisti minimi garantiti. Il titolare dei diritti di prelievo si fa carico dei rischi commerciali relativi alla vendita dell’energia prodotta tramite le capacità impegnate. Peraltro, gode della garanzia di essere in grado di vendere tutta l’energia menzionata ad un prezzo che copra almeno i costi variabili, dal momento che può decidere di non produrre energia elettrica qualora i prezzi scendano al di sotto di tali costi variabili. Gli HTM, in conseguenza dell’obbligo di acquisto minimo garantito alle centrali, non offrono una tale assicurazione a MVM.
(215)
Per quel che riguarda i contratti di acquisto a lungo termine stipulati dai grandi consumatori, è perfettamente chiaro che essi sono molto più vantaggiosi per l’acquirente di quanto non siano gli HTM per MVM, dal momento che il prezzo, fissato per lo più per l’intera durata del contratto, in primo luogo non è legato ad indicatori - quali ad esempio i prezzi del combustibile - il cui andamento nel corso del contratto non è prevedibile, in secondo luogo tale prezzo non viene stabilito in modo da coprire i costi fissi e di capitale, dal momento che dipende dai prezzi quotati sui mercati della grande distribuzione. In realtà, l’acquirente ha interesse a stipulare contratti a lunga scadenza soltanto nel caso in cui tali contratti gli offrano qualche tipo di tutela contro le oscillazioni di prezzo sul mercato dell’energia elettrica, in particolare contro i cambiamenti provocati dalle oscillazioni di prezzo dei combustibili. Di conseguenza, l’acquirente può essere interessato sotto l’aspetto economico ad un contratto a lunga scadenza in cui il venditore proponga di accollarsi una parte del rischio che deriva dall’oscillazione dei prezzi del combustibile, oppure nel caso in cui la tecnologia di produzione dell’energia elettrica assicuri costi di combustibile stabili, un esempio della quale è rappresentato dalla tecnologia delle centrali idroelettriche e, a determinate condizioni, da quella delle centrali nucleari. Inoltre, tali contratti vengono generalmente stipulati per periodi molti più brevi rispetto agli HTM, offrendo così al venditore la possibilità di cambiare operatore, nel caso in cui un concorrente offra prezzi più vantaggiosi. Al fine di ottenere il prezzo più basso, tali acquirenti ricorrono spesso ad una procedura di gara.
(216)
I contratti relativi alla fornitura di energia di bilanciamento sono importanti sotto l’aspetto dell’esame dell’esistenza del vantaggio, in quanto MVM utilizza una piccola parte delle capacità impegnate nell’ambito degli HTM per assicurare energia di bilanciamento al gestore del sistema di trasporto (58). Nella pratica, MVM vende annualmente un pacchetto di capacità al gestore del sistema di trasporto e utilizza una parte delle capacità impegnate nell’ambito degli HTM a questo scopo. Nella pratica questo significa che i produttori non si fanno carico del rischio che comportano le procedure di gare (59) annuali e l’incertezza sulla quantità di energia elettrica che devono fornire. Dal punto di vista dei produttori, le condizioni contrattuali della fornitura di energia di bilanciamento corrispondono alle condizioni degli HTM. Tuttavia, come indicato al punto 204, le disposizioni degli HTM - in particolare la lunga durata e l’acquisto garantito - non sono commercialmente giustificate nemmeno nel caso della fornitura di energia di bilanciamento. La Commissione riconosce che in Ungheria - secondo quanto affermato dalle parti interessate - soltanto poche unità di produzione di energia sono in grado di mettere a disposizione energia di bilanciamento al gestore del sistema di trasporto. È giunta, però, alla conclusione che le condizioni offerte negli HTM superino, anche in queste circostanze, quanto potrebbe essere ritenuto accettabile dai gestori dei sistema di trasporto per motivi commerciali.
(217)
Tale confronto mostra che gli HTM - in virtù delle loro struttura - offrono maggiori garanzie ai produttori rispetto ai normali contratti commerciali. Pertanto, grazie agli HTM i produttori godono di una situazione più vantaggiosa rispetto a quella in cui si troverebbero sul libero mercato, in assenza di HTM. Al fine di valutare nella maniera più completa possibile l’esistenza del vantaggio, è necessario esaminare gli effetti vantaggiosi e svantaggiosi sui quali le autorità ungheresi potevano contare alla data di adesione dell’Ungheria all’Unione europea. È inoltre necessario esaminare se, nel caso di altre impostazioni che si basano sulle normali prassi commerciali, avrebbero potuto contare su un equilibrio più favorevole tra gli effetti vantaggiosi e quelli svantaggiosi.
2.c) Conseguenze degli HTM prevedibili dalle autorità alla luce delle normali prassi commerciali degli acquirenti nei mercati europei dell’energia
(218)
Le autorità potevano aspettarsi dagli HTM che consentissero a MVM di assicurare a lungo energia elettrica sufficiente al fabbisogno del segmento del servizio pubblico.
(219)
Allo stesso tempo, le autorità non avevano alcuna assicurazione sui prezzi che MVM avrebbe dovuto pagare nel corso di questo stesso periodo, dal momento che gli HTM non garantiscono alcuna protezione contro le oscillazioni dei prezzi, in particolare di quelli del combustibile.
(220)
Inoltre, l’utilizzo congiunto dell’impegno a lungo termine delle capacità e dell’acquisto minimo garantito ad esso correlato impedisce alle autorità di approfittare dei prezzi più vantaggiosi offerti dagli altri produttori o dagli importatori. Le capacità degli HTM e la quantità di acquisto minimo garantito, la quantità acquistata da MVM nell’ambito dei contratti di importazione a lungo termine e nell’ambito del sistema di acquisto obbligatorio (60), erano sufficienti a coprire i suoi fabbisogni. Pertanto, MVM non poteva diversificare il suo portafoglio fornitori, nonostante il fatto che avesse a disposizione capacità di produzione alternative. Nel 2004 svariati produttori di energia elettrica non disponevano di accordi di acquisto di energia elettrica a lungo termine. Gli HTM di due centrali elettriche relativi ad una capacità installata di 470 MW sono scaduti alla fine del 2003, aumentando così significativamente la capacità disponibile al di fuori degli HTM. In aggiunta, una capacità importata di circa 700 MW non è coperta da contratti di importazione a lungo termine. Qualora il sistema di capacità impegnate e l’acquisto minimo garantito non avesse vincolato MVM, essa avrebbe potuto utilizzare tale energia di importazione.
(221)
Inoltre, così come illustrato al prossimo punto - nel 2003 e nel 2004, al momento dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea - era chiaro che il sistema di impegno della capacità sviluppato nell’ambito del sistema dell’acquirente unico che soddisfa l’intero fabbisogno energetico dell’Ungheria con la mediazione di MVM ed il sistema dell’acquisto minimo garantito avrebbero comportato il rischio significativo che i contratti imponessero l’acquisto da parte di MVM di una quantità di energia elettrica che superasse i suoi fabbisogni.
(222)
A tale riguardo, un importante fattore da prendere in considerazione è l’apertura parziale del mercato dell’energia elettrica nel 2003. Il 18 dicembre 2001 l’Assemblea nazionale ungherese ha approvato la seconda legge sull’energia elettrica, che ha permesso ai grandi consumatori - ossia quelli il cui consumo annuo superava i 6,5 GW - di divenire «clienti idonei» e di poter in tal modo scegliere il proprio fornitore di energia elettrica. Tale regola, entrata in vigore il 1o gennaio 2003, ha permesso la creazione di un libero mercato, che si è affiancato al segmento di servizio pubblico precedentemente esistente, e in tale mercato i prezzi venivano determinati dai rapporti di domanda e offerta. La misura menzionata comportava come effetto prevedibile la diminuzione della quantità che MVM doveva fornire ai fornitori regionali di energia elettrica per soddisfare il fabbisogno del segmento del servizio pubblico. La seguente tabella dimostra che la quantità venduta sul libero mercato è effettivamente costantemente aumentata tra il 2003 e il 2006, mentre la quantità venduta attraverso i fornitori regionali di energia elettrica al segmento del servizio pubblico è diminuita in proporzione.
Tabella 6
Vendita sul mercato al dettaglio (settore del servizio pubblico e del libero mercato)
(GWh)
2003
2004
2005
2006
Consumo totale
33 584
33 836
34 596
35 223
Vendita nel settore del libero mercato
3 883
7 212
11 685
13 057
Vendita nel settore del servizio pubblico
29 701
26 624
22 911
22 166
Fonte: Dati statistici del 2006 sul sistema ungherese di energia elettrica ()
(223)
Tra il 2003 e il 2006 la quantità venduta nel segmento del settore pubblico - pari al fabbisogno reale di MVM - è diminuita del 25 %. La diminuzione del fabbisogno di MVM - soprattutto sulla base delle significative differenze tra i prezzi ufficiali del settore del servizio pubblico (i prezzi pagati dagli operatori alle società regionali di fornitura di energia elettrica) e i prezzi pagati nel segmento del libero mercato nel 2003 e nel 2004 - era in gran parte prevedibile al momento dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea.
Tabella 7
Differenze tra i prezzi del settori del servizio pubblico e quelli del libero mercato sul mercato al dettaglio nel 2003 e 2004
(HUF/KWh)
2003
2004
Prezzo medio sul libero mercato
11,1
12,7
Prezzo medio nel settore del servizio pubblico (62)
19
21,1
Fonte: Dati statistici del 2006 sul sistema ungherese di energia elettrica.
(224)
I prezzi del libero mercato rappresentavano un chiaro stimolo per i clienti idonei a valersi del loro status. Inoltre, nel 2003 e nel 2004 era noto che con l’imminente adesione dell’Ungheria all’Unione europea sarebbe entrata in vigore la seconda direttiva sull’energia elettrica (63), in conseguenza della quale dal 1o luglio 2007 tutti i consumatori sarebbero divenuti clienti idonei, portando ad un’ulteriore diminuzione dei fabbisogni di MVM in un periodo più breve rispetto alla durata rimanente degli HTM.
(225)
Di conseguenza, nel 2003 e nel 2004 era chiaro che gli HTM sviluppati nell’ambito del sistema dell’acquirente unico che provvede al fabbisogno energetico dell’intera Ungheria tramite la mediazione di MVM non soltanto impedivano a MVM di diversificare il proprio portafoglio operatori e di ottenere un prezzo più vantaggioso, sfruttando la concorrenza tra operatori, ma che probabilmente avevano anche l’effetto di costringere MVM ad acquistare energia elettrica in misura maggiore rispetto all’effettivo fabbisogno.
(226)
Le autorità hanno infatti preso in considerazione tale rischio. Nel 2002 il governo ungherese ha emesso un decreto (64) che obbliga MVM ad avviare la rinegoziazione degli HTM con tutti i produttori, al fine di rettificare le quantità di capacità impegnata. Benché il succitato decreto non disponesse la cessazione degli HTM, esso dimostra chiaramente che la capacità impegnata nell’ambito degli HTM era troppo elevata alla luce della graduale liberalizzazione del mercato al dettaglio. Il decreto di cui sopra consente ad MVM - nel caso in cui le trattative condotte con i produttori non abbiano un risultato positivo - anche di vendere, grazie ai seguenti «meccanismi di vendita», le capacità e l’energia elettrica che in maniera evidente superano la quantità effettivamente necessaria al soddisfacimento del fabbisogno del settore del servizio pubblico: vendita tramite aste di capacità, procedure di gara in materia di capacità e il cosiddetto «mercato elettronico», ossia una piattaforma commerciale virtuale online. Nonostante la diversità nella forma dei tre meccanismi, in tutti il concetto è che MVM offre in vendita sul libero mercato come prodotto con diverse scadenze di adempimento, il surplus energetico di cui non necessita per soddisfare il fabbisogno del settore del servizio pubblico, ma che è obbligata ad acquistare secondo le condizioni degli HTM.
(227)
La successiva tabella illustra i dati relativi alle prime tre aste svolte da MVM. Da tale tabella risulta che i prezzi ai quali MVM ha venduto l’energia tramite il meccanismo di erogazione sono significativamente inferiori rispetto ai prezzi pagati per la stessa energia nell’ambito degli HTM.
Tabella 8
Le prime tre aste di MVM
Prima asta: giugno 2003
Seconda asta: dicembre 2003
Terza asta: giugno 2004
Prodotti per il carico di base
Quantità di energia elettrica venduta (GWh)
375
240
133
Prezzi di vendita alle aste (HUF/KWh)
8,02
9,5
8,4
Prodotti fuori dal picco di carico
Quantità di energia elettrica venduta (GWh)
259
421
Prezzo di vendita all’asta
5,6
3,5
Prezzi annui medi negli HTM
2003
2004
11,3
11,7
(228)
Il legislatore ungherese aveva chiaramente previsto tale effetto e aveva disposto che lo Stato ungherese pagasse una compensazione per le perdite in cui sarebbe incorsa MVM a causa della differenza tra il prezzo pagato per la quantità erogata tramite le aste di capacità ed i prezzi di vendita di mercato. La compensazione pagata a MVM nel 2003 ammontava a 3,8 miliardi di fiorini (65). Secondo la relazione annuale di MVM del 2004, l’importo della compensazione è aumentato di 2,4 miliardi di fiorini.
(229)
Dal punto di vista delle autorità, è chiaro che non è giustificabile con motivazioni commerciali un sistema che, nella pratica, corrisponde ad un aiuto alle vendite da parte dei produttori nel segmento del libero mercato.
(230)
La seguente tabella - sulla base delle informazioni fornite dall’Ungheria il 24 settembre 2007 e il 21 aprile 2008 - mostra la quantità totale di energia elettrica venduta da MVM attraverso il meccanismo di vendita tra il 2003 e il 2004.
Tabella 9
Quantità vendute da MVM attraverso il meccanismo di vendita
(in TWh)
Anno
2003
2004
2005
2006
Vendita di MVM tramite meccanismi di erogazione completa (66)
0,6
1,9
6,5
6,5
(231)
È chiaro che nelle normali condizioni di mercato gli acquirenti non stipulano contratti che implicano il serio rischio di essere obbligati ad acquistare più energia elettrica del necessario e di subire una grave perdita nel corso della rivendita della stessa. In teoria anche nel caso delle transazioni stipulate dai grandi consumatori finali e nel caso dei contratti a lungo termine esiste tale rischio, ma in misura molto inferiore.
(232)
La decorrenza delle transazioni a scadenza è molto più breve rispetto agli HTM. Con una tale decorrenza, l’acquirente riesce a valutare molto meglio il proprio fabbisogno che nel caso di un periodo compreso tra 15 e 27 anni. Inoltre, gli acquirenti cercano di fare in modo di coprire solo una parte del proprio fabbisogno con contratti a scadenza e si procurano l’ulteriore quantità necessaria sul mercato spot.
(233)
Anche nel caso dei contratti a lungo termine stipulati dai grandi consumatori finali, il rischio di un acquisto eccessivo esiste soltanto in maniera esigua, dal momento che la decorrenza dei contratti succitati è limitata e poiché, generalmente, il consumo dei grandi consumatori finali industriali e commerciali che stipulano tali contratti è stabile e calcolabile - situazione che non sussiste nel caso di MVM per i motivi summenzionati.
(234)
In aggiunta, è utile ricordare che, sulla base delle transazioni a scadenza e dei contratti di acquisto a lungo termine stipulati dai consumatori finali, gli acquirenti accettano l’impegno di acquistare un determinato quantitativo di energia elettrica molti mesi o anni prima dell’effettiva data di adempimento, dal momento che il loro contratto di acquisto offre loro protezione contro le oscillazioni dei prezzi. Tale vantaggio non è presente negli HTM, dal momento che i prezzi, che coprono i costi variabili, possono aumentare in maniera non prevedibile in conseguenza dei cambiamenti dei prezzi del combustibile.
(235)
La Commissione è giunta alla conclusione che i vantaggi a cui hanno accesso le autorità grazie agli HTM non offrono la stabilità nei prezzi dell’energia elettrica che gli operatori medi del mercato si aspettano dai contratti a lungo termine e comportano inoltre il serio rischio dell’obbligo di acquisto di una quantità di energia superiore alle necessità e della conseguente perdita al momento della rivendita della quantità eccedente. Al momento dell’adesione all’Unione europea, le autorità ungheresi conoscevano bene tali rischi. Il confronto tra gli HTM e le normali prassi commerciali degli acquirenti sui mercati europei dell’energia elettrica mostra che l’acquirente agente soltanto su base commerciale non avrebbe accettato degli effetti così svantaggiosi e - in conformità con la normale prassi commerciale - avrebbe sviluppato una diversa strategia di acquisto oppure avrebbe stipulato accordi di altro tipo.
(236)
Sulla base di quanto sopra, la Commissione giunge alla conclusione che le più importanti clausole degli HTM rappresentano per i produttori un vantaggio superiore rispetto alle normali transazioni commerciali. A questo riguardo, si sottolinea che i più importanti elementi degli HTM - ossia l’impegno a lungo termine delle capacità, l’acquisto minimo garantito e il meccanismo di determinazione dei prezzi che si basa sulla tariffa dell’energia e che mira alla copertura dei costi fissi, variabili e di capitale - non sono scindibili e non possono essere esaminati separatamente. Il vantaggio deriva dall’applicazione congiunta di questi elementi. La lunga decorrenza degli HTM, come emerge da quanto sopra, contribuisce in larga misura all’esistenza del vantaggio.
3) Effetto esercitato dagli HTM sul mercato nel periodo successivo all’adesione dell’Ungheria all’Unione europea.
(237)
Nelle loro osservazioni le parti interessate sostengono che i prezzi applicati nell’ambito degli HTM non superano i prezzi della grande distribuzione. Mátrai Erőmű Rt. sottolinea in particolare che i suoi prezzi sono concorrenziali grazie alle miniere di carbone di sua proprietà ed ai conseguenti ridotti costi minerari. In conformità a quanto detto, le parti di cui sopra reputano di non beneficiare di alcun vantaggio.
(238)
La Commissione non concorda con tale argomentazione.
(239)
In primo luogo - come dettagliatamente spiegato sopra nella presente decisione - il prezzo effettivamente pagato nell’ambito degli HTM è soltanto una delle conseguenze degli HTM, ma non rappresenta la parte più importante del vantaggio assicurato dagli HTM. Anche le summenzionate osservazioni degli istituti bancari (cfr. in particolare i punti 175 e 176) confermano che tutti quegli elementi degli HTM che garantiscono gli utili sul capitale investito nell’unità di produzione e proteggono i produttori dai rischi commerciali derivanti dall’attività, rappresentano congiuntamente la sostanza del vantaggio degli HTM.
(240)
In secondo luogo, la differenza di prezzo rispetto ai prezzi di mercato dipende da molti fattori, legati all’andamento del mercato, che sono indipendenti dal contenuto degli HTM e possono essere valutati soltanto successivamente. I prezzi menzionati riportati negli HTM sono prezzi unitari indicativi in un dato momento, che non prendono in considerazione i vantaggi derivanti da tutti gli altri HTM, ad esempio la capacità o la quantità che i produttori avrebbero potuto vendere, nel caso in cui la vendita fosse dipesa dalla domanda di mercato. Come risulta da quanto sopra, a parere della Commissione, il vantaggio economico assicurato ai produttori è parte integrante di tutti gli HTM esaminati, indipendentemente dal fatto se in un dato momento essi conducano o meno a prezzi più elevati rispetto a quelli di mercato.
(241)
Nondimeno, la Commissione ha paragonato i prezzi effettivamente applicati negli HTM con i prezzi di quella parte del mercato della grande distribuzione non coperto dagli HTM, al fine di poter fornire una risposta completa alle osservazioni ad essa presentate e per capire meglio le conseguenze degli HTM.
(242)
Nel corso di tale confronto, la Commissione non tiene conto dei prezzi del 2007, dal momento che nel corso di tale anno (più precisamente dal 9 dicembre 2006 al 31 dicembre 2007) i prezzi ufficiali hanno sostituito i prezzi degli HTM. Di conseguenza, i prezzi applicati non necessariamente riflettono il prezzo esatto a cui avrebbe condotto l’applicazione della formula per il calcolo dei prezzi degli HTM.
(243)
Pertanto, la Commissione ha confrontato i prezzi applicati sulla base degli HTM con i prezzi del libero mercato degli anni 2004-2006.
Tabella 10
Prezzo medio dell’energia elettrica venduta a MVM nell’ambito di HTM (67)
HUF/kWh
Centrale elettrica operante nell’ambito di HTM
2004
2005
2006
Blocchi F di Dunamenti Erőmű
[…]
[…]
[…]
Blocco G2 di Dunamenti Erőmű
[…]
[…]
[…]
Tisza II. Erőmű
[…]
[…]
[…]
Pécsi Erőmű
[…]
[…]
[…]
Csepel II. Erőmű
[…]
[…]
[…]
Kelenföldi Erőmű
[…]
[…]
[…]
Újpesti Erőmű
[…]
[…]
[…]
Kispesti Erőmű
[…]
[…]
[…]
Mátrai Erőmű
[…]
[…]
[…]
Paksi Atomerőmű
[…]
[…]
[…]
Tabella 11
Quantità e prezzo medio dell’energia elettrica venduta dai produttori nazionali sul libero mercato, al di fuori degli HTM (68)
Centrale elettrica
2004
2005
2006
Quantità
(MWh)
Prezzi
(HUF/kWh)
Quantità
(MWh)
Prezzi
(HUF/kWh)
Quantità
(MWh)
Prezzi
(HUF/kWh)
Mátrai Erőmű (blocco […])
989 097
8,15
972 813
8,33
1 082 699
9,26
Vértesi Erőmű
157 701
8,02
942 999
8,79
1 213 622
10,51
Dunamenti Erőmű blocco […]
215 647
8,57
805 381
9,85
814 702
13,29
EMA
133 439
11,07
129 252
11,83
101 607
12,92
AES Borsodi Erőmű
[…]
[…]
18 301
11,25
n.a. (69)
AES Tiszapalkonyai Erőmű
364 869
12,76
86 673
9,87
119 218
14,27
Tabella 12
Prezzo medio e quantità di energia elettrica di importazione acquistata da MVM (70)
Importazione
2004
2005
2006
Quantità
(MWh)
Prezzi
(HUF/kWh)
Quantità
(MWh)
Prezzi
(HUF/kWh)
Quantità
(MWh)
Prezzi
(HUF/kWh)
Dall’Ucraina attraverso la Slovacchia ([…] (71))
1 715 200
[…] (72)
1 525 600
[…] (72)
1 311 400
[…] (72)
Dalla Svizzera attraverso la Slovacchia ([…] (71))
1 768 100
[…] (72)
1 761 700
[…] (72)
1 709 200
[…] (72)
Svizzera ([…] (71))
631 700
[…] (72)
629 500
[…] (72)
626 200
[…] (72)
(244)
Dal 2003 MVM - in conformità con la seconda legge sull’energia elettrica (73) - eroga l’energia sovrabbondante (ossia quella in eccesso rispetto al fabbisogno del settore del servizio pubblico) al fine di fornire energia al mercato competitivo attraverso il seguente meccanismo di vendita: i) aste di capacità, ii) procedure di gara in materia di capacità e iii) il cosiddetto «mercato elettronico», ossia una piattaforma commerciale virtuale online. La successiva tabella illustra i prezzi medi raggiunti nel corso di tali vendite:
Tabella 13
Prezzi medi raggiunti da MVM nelle aste di capacità, nelle procedure di gara e sul mercato elettronico (74)
Anno di fornitura del prodotto venduto all’asta (75)
Prezzo medio ponderato delle aste di capacità
(HUF/kWh)
Anno di vendita tramite procedura di gara e mercato elettronico
Prezzo medio della vendita tramite procedura di gara e mercato elettronico
(HUF/kWh)
Anno 2004
4,7
2004
6,5
Asta del 17 giugno 2004
Fuori dal picco di carico: 3,48
Carico di base: 8,4
Anno 2005
5,4
2005
8,1
Asta del 9 dicembre 2004
Fuori dal picco di carico: 4,54
Carico di base: 8,32
Asta del 10 giugno 2005
Fuori dal picco di carico: 4,6
Carico base: 8,5
Asta del 21 luglio 2005
Carico di base: 9,3
Picco di carico: 10,42
Anno 2006
9,9
2006
9,1
Asta del 9 novembre 2005
Fuori dal picco di carico: 6,02
Carico di base: 9,74
Picco di carico: 11,76
Asta del 31 maggio 2006
Carico di base: 11,33
(245)
I dati di cui sopra mostrano che in Ungheria nel settore competitivo nel 2004 il prezzo medio di vendita dell’energia elettrica per la grande distribuzione era compreso tra i 4,5 e i 12,76 HUF/kWh. Tra produttori operanti nell’ambito degli HTM, Paksi Atomerőmű e Mátrai Erőmű hanno venduto energia a MVM ad un prezzo compreso entro tale fascia. Il blocco […] di Dunamenti Erőmű vendeva energia elettrica al prezzo di […] HUF/kWh, corrispondente al più alto prezzo del libero mercato ([…]) nell’ambito degli HTM. Tutti gli altri produttori hanno fatturato a MVM un prezzo medio compreso tra i 13,86 e i 25,46 HUF/kWh, ossia ad un prezzo che supera del 10-100 % i prezzi più alti del libero mercato.
(246)
Nel 2005 i prezzi di vendita al di fuori degli HTM esaminati oscillavano tra i 5,4 ed i 12,91 HUF/kWh. Tra i produttori operanti nell’ambito degli HTM, soltanto Paksi e Mátrai Erőmű hanno venduto energia a MVM entro tale fascia di prezzo. Tutti gli altri produttori hanno fatturato per l’energia elettrica un prezzo medio compreso tra i 13,99 ed i 25,64 HUF/kWh, sulla base del proprio HTM, ossia, prezzi che superano del 10-100 % i prezzi più alti del libero mercato.
(247)
Nel 2006 i prezzi di vendita al di fuori degli HTM in questione oscillavano tra i 9,1 e i 14,27 HUF/kWh. Tra i produttori operanti nell’ambito degli HTM, soltanto Paksi e Mátrai Erőmű hanno venduto energia entro tale fascia di prezzo sulla base del proprio HTM (nel caso di Paks praticamente ad un prezzo inferiore al prezzo di mercato più basso). Tutti gli altri produttori hanno fatturato per l’energia elettrica un prezzo medio compreso tra i 16,67 e i 33,49 HUF/kWh, sulla base del proprio HTM, ossia, ad un prezzo che superava del 15-135 % i prezzi più alti del libero mercato.
(248)
I calcoli di cui sopra si basano sui dati dei prezzi medi, ossia non tengono conto separatamente dei prezzi fuori picco di carico, per il carico di base e per il picco di carico. I produttori che vendono soprattutto prodotti per far fronte ai picchi di carico (76), in assenza di HTM, sostengono che i loro prezzi non possano essere paragonati con i prezzi per il carico di base. La Commissione riconosce che i prezzi dell’energia elettrica per i periodi di picco di carico sono effettivamente solitamente più elevati rispetto a quelli dell’energia per il consumo ordinario. Confrontando tali prezzi con quelli di vendita sul libero mercato (ad esempio con le aste di energia elettrica di MVM), il prezzo medio dei prodotti per i picchi di carico supera di circa il 10-30 % il prezzo di quelli per il carico di base.
(249)
Invece, dal confronto dei prezzi per i picchi di carico di Csepeli Erőmű, del blocco F di Dunamenti Erőmű e di […] con i prezzi delle aste di capacità, si vede chiaramente che i primi sono più alti del prezzo pagato alle aste nel corso di tre anni per qualunque prodotto per i picchi di carico. Inoltre, anche tra i produttori elencati alla tabella 11, che vendono sul libero mercato in assenza di HTM, vi sono alcuni (ad esempio EMA), che vendevano soprattutto prodotti per i picchi di carico.
(250)
Dal confronto di cui sopra risulta che i prezzi indicati negli HTM dei produttori operanti nell’ambito di HTM, ad eccezione di Paksi Erőmű e Mátrai Erőmű, negli anni 2004-2006 effettivamente superavano i più alti prezzi del libero mercato.
(251)
Pertanto, la Commissione non condivide gli argomenti delle parti relativi al fatto che i prezzi stabiliti negli HTM non superassero i prezzi del libero mercato.
(252)
In relazione a Mátrai Erőmű e Paksi Erőmű, la tabella di cui sopra indica che i loro prezzi rimanevano inferiori rispetto ai prezzi più alti raggiunti sul libero mercato. I prezzi di Mátrai Erőmű corrispondevano al livello più alto dei prezzi del libero mercato. Per quanto i suoi prezzi fossero probabilmente più competitivi della maggior parte dei prezzi degli HTM, la Commissione non può sostenere che la centrale elettrica sarebbe stata in grado di ottenere gli stessi prezzi anche senza gli HTM. A tale proposito, la Commissione osserva che i prezzi di vendita dei blocchi di Mátrai Erőmű operanti senza HTM erano notevolmente inferiori rispetto ai prezzi di vendita dei blocchi operanti con HTM.
(253)
La Commissione è consapevole del fatto che i prezzi del settore del libero mercato (senza HTM) non possono essere ritenuti in esatta corrispondenza con i prezzi di mercato che i produttori operanti senza HTM avrebbero conseguito se nel periodo esaminato gli HTM non fossero esistiti. Gli HTM, che coprivano approssimativamente il 60 % del mercato dei produttori, indubbiamente influenzavano anche i prezzi della parte di mercato rimanente. Tuttavia, il confronto indica almeno l’ordine di grandezza della differenza tra i prezzi degli HTM esaminati e i prezzi effettivamente raggiunti senza gli HTM.
(254)
Budapesti Erőmű e Csepeli Áramtermelő Kft. ritengono che gli HTM debbano essere considerati un servizio d’interesse economico generale che assicura l’approvvigionamento di energia elettrica. Secondo la loro opinione, gli HTM sono conformi a tutti i criteri contenuti nella sentenza del caso Altmark e non possono pertanto essere considerati aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(255)
La Commissione ha esaminato tali argomenti, con i quali non concorda per i seguenti motivi.
(256)
Secondo la legislazione comunitaria, gli Stati membri dispongono di determinati poteri discrezionali per stabilire quali servizi ritengono servizi di interesse economico generale. È prerogativa dello Stato membro in questione stabilire, nell’ambito della la legislazione comunitaria, la portata dei servizi di interesse economico generale dello Stato membro. I beneficiari delle misure di aiuto non possono qualificare i propri servizi come servizi pubblici.
(257)
Le autorità ungheresi, tuttavia, nel corso del presente procedimento, non hanno mai dichiarato che uno qualunque dei produttori offrisse un servizio di interesse economico generale, né hanno sostenuto le argomentazioni dei produttori in tal senso.
(258)
La Commissione è peraltro del parere che gli HTM non soddisfino i criteri elencati nella causa Altmark.
(259)
In primo luogo, come stabilito nella causa Altmark, l’azienda beneficiaria è obbligata a fornire un servizio pubblico e lo Stato membro deve definire in maniera univoca gli obblighi relativi al servizio.
(260)
Ai sensi della legislazione ungherese in vigore nel periodo esaminato, MVM aveva l’obbligo di assicurare l’approvvigionamento. Si trattava, però, di un obbligo generale, che si riferiva al fatto che l’acquirente unico di allora doveva assicurare l’approvvigionamento energetico necessario alla copertura dell’intero fabbisogno energetico, ma che non imponeva a nessun produttore concreto un obbligo specifico di servizio di interesse economico generale.
(261)
L’obiettivo della sicurezza dell’approvvigionamento energetico è di natura molto generale. Fino ad un certo livello si potrebbe dire che il raggiungimento di tale obiettivo viene perseguito da tutti i produttori del settore energetico. Le parti interessate non hanno presentato documenti ufficiali, emananti dalle autorità ungheresi, che stabiliscano in maniera univoca un servizio di interesse economico generale e che incarichino un produttore specifico (o produttori specifici) della fornitura di tale servizio precisamente definibile.
(262)
A tale riguardo gli HTM sono simili: stabiliscono gli obblighi delle parti, ma non definiscono servizi pubblici specifici. Il fatto che tutte e dieci le centrali che operano nell’ambito degli HTM devono impegnare capacità a favore di MVM non significa di per sé che esse siano state esplicitamente incaricate di provvedere al servizio pubblico. Tale impostazione, come indicato sopra, condurrebbe alla conclusione che l’intero settore della produzione energetica sia conforme al criterio del servizio d’interesse economico generale. Chiaramente questo è contrario al significato che viene attribuito a tale concetto nella legislazione e nella prassi comunitarie.
(263)
Nel presente caso, i presunti obblighi di servizio pubblico non sono precisamente definiti e nessun produttore è obbligato a rispettare obblighi di servizio pubblico concretamente stabiliti.
(264)
Le parti interessate sottolineano che gli HTM sono documenti che impongono ai produttori l’obbligo di provvedere a servizi di interesse economico generale. Allo stesso tempo gli HTM non contengono alcuna definizione concreta di servizio d’interesse economico generale e non fanno riferimento ad obblighi di questo tipo, né a disposizioni legislative che possano costituire la base giuridica per l’attribuzione da parte dello Stato dei servizi di interesse economico generale ad altri organismi.
(265)
Nelle precedenti decisioni (77) la Commissione ha riconosciuto che l’approvvigionamento può effettivamente costituire un servizio di interesse economico generale, considerando le limitazioni di cui all’articolo 8, paragrafo 4, della direttiva 96/92/CE (che corrisponde a al disposto dell’articolo 11, paragrafo 4, della direttiva 2003/54/CE), presupponendo che i produttori in questione utilizzino per la produzione di energia fonti nazionali di energia combustibile primaria e che la quantità totale di energia non superi, nel corso di qualsiasi anno solare, il 15 % dell’energia combustibile primaria totale necessaria per la produzione dell’energia elettrica utilizzata nello Stato membro in questione.
(266)
Mátrai Erőmű Rt. è stata l’unica a dichiarare di utilizzare fonti nazionali di energia combustibile primaria. Nessuno degli altri produttori ha presentato simili argomentazioni. Tuttavia, nemmeno Mátrai Erőmű Rt. ha presentato alcun documento ufficiale ai sensi del quale lo Stato ungherese la avrebbe espressamente incaricata di un servizio di interesse generale.
(267)
Sulla base di quanto sopra, la Commissione respinge l’argomento che gli HTM svolgano un servizio pubblico ai fini della sicurezza dell’approvvigionamento di energia elettrica.
(268)
Inoltre, gli indici utilizzati per il calcolo della compensazione avrebbero dovuto essere stabiliti in anticipo, in maniera obiettiva e trasparente, mentre la compensazione non dovrebbe superare l’importo necessario alla copertura totale o parziale dei costi derivanti dall’osservanza dell’obbligo di servizio pubblico, tenuto conto anche delle entrate derivanti dall’osservanza degli obblighi e del ragionevole guadagno ad esse relativo (78).
(269)
In mancanza di una definizione precisa dei servizi di interesse economico generale da eseguirsi, in particolare in mancanza di una precisa delimitazione dei servizi menzionati e delle attività economiche quotidiane della centrale, è impossibile stabilire gli indici di compensazione e/o controllare se la compensazione superi l’importo necessario alla copertura dei costi supplementari derivanti dall’esecuzione del servizio d’interesse economico generale. Non è possibile nemmeno stabilire con precisione a che cosa corrisponda concretamente la compensazione.
(270)
La determinazione basata su alcuni indici relativi ai prezzi degli HTM non equivale assolutamente agli indici precisi utilizzati per il calcolo della compensazione dei servizi di interesse economico generale, dal momento che il prezzo non equivale assolutamente alla compensazione. Inoltre, il fatto che il prezzo si componga esclusivamente dell’importo del prezzo di produzione aumentato del margine di guadagno non significa che non contenga alcun tipo di compensazione eccessiva. Infatti, numerosi costi calcolati per la produzione dell’energia elettrica sono costi normali che qualunque produttore di energia elettrica dovrebbe sopportare, contrariamente ai costi supplementari derivanti dall’esecuzione dei servizi di interesse economico generale.
(271)
Inoltre, se la società che adempie all’obbligo del servizio pubblico non è stata scelta tramite una gara d’appalto, l’importo della compensazione necessaria deve essere stabilito tramite l’analisi dei costi. Tale analisi si basa sugli elementi di costo che qualunque impresa media, ben gestita, che disponga dei mezzi di produzione necessari all’esecuzione del servizio pubblico, dovrebbe sopportare per adempiere a tale obbligo di servizio pubblico, tenuto conto delle entrate da esso derivanti e del ragionevole guadagno che garantiscono.
(272)
Nove dei dieci HTM sono stati sottoscritti senza una gara d’appalto. Benché nel caso di Kispesti Erőmű ci sia stata una gara d’appalto, non è stato definito l’obiettivo concreto relativo ai servizi di interesse generale. Questo rende difficile anche stabilire quale parte delle attività della centrale corrisponderebbe ai servizi pubblici e di conseguenza quale sarebbe la misura della compensazione che non supera l’importo necessario alla copertura dei costi derivanti dall’esecuzione dell’obbligo di servizio pubblico.
(273)
Inoltre, né le autorità ungheresi né le parti interessate hanno presentato l’analisi dei costi relativa ai produttori interessati per dimostrare che i costi corrispondono effettivamente ai costi sopportati da un’impresa media.
(274)
La Commissione osserva infine che, ad eccezione di Kispesti Erőmű, tutti gli HTM esaminati sono stati sottoscritti in assenza di una gara d’appalto.
(275)
Di conseguenza, gli HTM non soddisfano i criteri elencati nella causa Altmark.
(276)
Le parti interessate sostenevano che l’articolo 86, paragrafo 2, del trattato CE fosse applicabile agli HTM anche qualora essi non fossero conformi ai criteri della causa Altmark sotto gli altri aspetti. La compatibilità di tale misura con l’articolo 86, paragrafo 2 del trattato CE viene trattata al punto 7.7 della presente decisione.
(277)
GLI HTM sono stati stipulati con alcune imprese di un determinato settore economico. La tabella 1 di cui sopra elenca le società partecipanti agli HTM in questione.
(278)
AES-Tisza Erőmű Kft. sostiene che gli HTM non sono selettivi, dal momento che in tutto il settore energetico esistono accordi a lungo termine: tra MVM e i produttori, tra MVM e le società di erogazione dell’energia elettrica, nonché in relazione alle importazioni di energia elettrica. Afferma che, in conseguenza delle normative ungheresi di allora, tutti i produttori avevano stipulato un contratto con MVM e che soltanto le centrali che utilizzavano energie rinnovabili e la cogenerazione avevano potuto ottenere accordi a più breve termine.
(279)
Nel documento relativo alle osservazioni presentate dalle parti interessate, le autorità ungheresi spiegano che ci sono centrali e blocchi di centrali significativi che vendono energia elettrica sul libero mercato, senza HTM o acquisto obbligato (ad esempio il blocco G1 di Dunamenti Erőmű, Vértesi Erőmű e i blocchi I-III di Mátrai Erőmű).
(280)
Ci sono effettivamente centrali e blocchi di centrali significativi che operano senza HTM (cfr. gli esempi presentati dalle autorità ungheresi). La stessa AES-Tisza Erőmű Kft. dispone di due centrali che non operano nell’ambito degli HTM.
(281)
La Commissione osserva inoltre che il fatto che un aiuto non venga espressamente concesso ad uno o più beneficiari stabiliti in anticipo, ma che i beneficiari vengano scelti sulla base di in certo numero di criteri obiettivi non significa che la misura in questione non rappresenti un vantaggio selettivo per i beneficiari. Il procedimento necessario all’identificazione dei beneficiari non influenza il fatto che la misura si configura come aiuto di Stato (79).
(282)
Inoltre, sulla base della giurisprudenza della Corte europea, anche una misura che porrebbe l’intero settore in una posizione più favorevole rispetto ad altri settori economici con una simile situazione, viene considerata una misura che assicura un vantaggio selettivo al settore in questione (80).
(283)
Sulla base delle riflessioni di cui sopra, la Commissione trae la conclusione che gli HTM siano misure selettive.
(284)
La Commissione deve esaminare se gli HTM siano associati alla concessione di fonti statali.
(285)
Il principio fondamentale di tutti gli HTM esaminati è l’obbligo di acquisto da parte di MVM di una capacità produttiva stabilita, nonché di una determinata quantità minima di energia prodotta, ad un prezzo che copra i costi fissi e variabili della centrale per un periodo di 15-27 anni. Sotto l’aspetto economico, in conseguenza di tale obbligo di acquisto, MVM è costantemente obbligata, per l’intera durata del contratto, a pagare alle centrali un prezzo prestabilito per una determinata capacità (tariffa di capacità) e per una determinata quantità di energia (tariffa energetica). Secondo quanto illustrato al capitolo 2 di cui sopra, alcuni HTM stabiliscono anche ulteriori obblighi finanziari a carico di MVM. La concessione costante di risorse finanziarie ai produttori (ossia il pagamento delle tariffe summenzionate) è parte integrante di tutti gli HTM e vale per l’intera durata degli HTM. Chiaramente, quanto più lunga è la durata degli HTM, tanto maggiore sarà l’importo complessivo delle risorse finanziarie erogate.
(286)
Al fine di stabilire se le risorse erogate ai produttori da parte di MVM siano da considerarsi come derivanti da risorse statali, la Commissione ha valutato la misura in particolare sotto i seguenti aspetti:
(287)
Nella sentenza pronunciata nella causa PreussenElektra, la Corte europea aveva esaminato un meccanismo nel quale lo Stato obbligava imprese private ad acquistare energia da determinati produttori di energia elettrica ai prezzi stabiliti dallo Stato, più elevati rispetto a quelli di mercato. La Corte aveva deciso che in tal caso non si trattava di utilizzo di risorse pubbliche e che pertanto la misura non si configurava come aiuto di Stato.
(288)
La Commissione giudica che il sistema ungherese presenti notevoli differenze rispetto al sistema esaminato dalla Corte nella decisione di cui sopra, in primo luogo in relazione alla catena della proprietà delle imprese che devono sottostare all’obbligo di acquisto.
(289)
Nella causa PreussenElektra, l’impresa per la quale lo Stato aveva stabilito l’obbligo di acquisto era di proprietà privata, invece MVM è completamente di proprietà dello Stato. Di conseguenza, le risorse utilizzate sono di proprietà e sotto il controllo di un’impresa completamente di proprietà dello Stato.
(290)
Nella causa PreussenElektra, seguendo il percorso a ritroso dei fondi dal beneficiario alla fonte, è risultato che essi non sono mai stati sotto il controllo, diretto o indiretto, dello Stato. Nel presente caso, invece, i fondi erano sotto il controllo dello Stato, dal momento che, seguendo a ritroso il loro percorso del denaro, è risultato che si trovavano sotto il controllo dell’impresa statale.
(291)
La Commissione ritiene inoltre che la condotta di MVM sia imputabile allo Stato. È necessario aggiungere che, nel corso della presente procedura, le autorità ungheresi non hanno mai sostenuto che gli HTM non siano imputabili allo Stato e che di conseguenza non siano associati alla concessione di risorse statali.
(292)
Il principio alla base degli HTM che impone a MVM l’obbligo di acquisto che garantisce un utile alle centrali interessate è imputabile allo Stato ungherese. Considerato che tale principio fondamentale in vigore per l’intera durata degli HTM è stato stabilito al momento della stipula dei contratti, la Commissione deve esaminare le condizioni della stipula degli HTM (ossia le condizioni alle quali è stato determinato tale principio fondamentale), al fine di chiarire se sia imputabile o meno allo Stato ungherese.
(293)
Nel valutare l’imputabilità allo Stato, la Commissione ha preso in considerazione in particolare le condizioni che seguono.
(294)
Al momento della stipula degli HTM, ai sensi della prima legge sull’energia elettrica, MVM aveva l’obbligo giuridico di assicurare l’approvvigionamento di energia elettrica dell’Ungheria con i minori costi possibili.
(295)
La prima legge sull’energia elettrica obbligava MVM anche a calcolare il suo fabbisogno di energia elettrica e ad avviare il necessario ampliamento della capacità produttiva su tale base. MVM ha dovuto sviluppare un Piano nazionale di costruzione di centrali elettriche, che ha presentato al governo e all’Assemblea nazionale per approvazione.
(296)
Il governo ungherese e le parti interessate concordano nelle loro osservazioni sul fatto che, al momento della loro stipula, gli HTM rappresentavano lo strumento individuato dallo Stato ungherese allo scopo di assicurare l’approvvigionamento energetico e altri obiettivi del governo - quali l’ammodernamento del settore energetico, con particolare attenzione agli norme ambientali generali e alla necessaria ristrutturazione del settore della fornitura di energia elettrica (83). Come espresso da Csepeli Áramtermelő Kft. nelle sue osservazioni, l’HTM deve essere valutato per quello che è: parte integrante dei tentativi dello Stato ungherese di creare un portafoglio produttori diversificato, tramite MVM, in un periodo in cui lo Stato non disponeva di mezzi finanziari per crearlo da sé. (84)
(297)
Le autorità ungheresi avevano informato la Commissione (85) che, nell’ambito del procedimento di privatizzazione delle centrali, era stata avviata la preparazione della sottoscrizione degli HTM sulla base del decreto governativo 1114/1994 (XII.7). Nel corso del procedimento avente come obiettivo la preparazione degli HTM e la privatizzazione vi è stata collaborazione tra l’ente ungherese per l’energia (l’organo di regolamentazione), il ministero dell’Industria e del Commercio, il ministero delle Finanze, l’agenzia per il patrimonio di Stato (Állami Vagyonügynökség Rt.) - ovvero l’organo governativo responsabile della privatizzazione - MVM e numerosi consulenti internazionali.
(298)
In particolare, è stato costituito un gruppo di lavoro composto dai rappresentanti di una parte degli organi di cui sopra, che ha approvato gli orientamenti generali relativi all’elaborazione degli HTM e alle modalità di determinazione dei prezzi.
(299)
Su richiesta del governo ungherese, uno studio legale internazionale ha redatto un modello di contratto unificato per gli HTM. Le autorità ungheresi hanno confermato che per gli HTM ci si è basati su tale modello di contratto unificato. Hanno confermato che i meccanismi di determinazione dei prezzi degli HTM si sono basati sul decreto governativo 1074/1995 (III.4) concernente la regolamentazione dei prezzi dell’energia elettrica. Tale decreto governativo conteneva le regole dettagliate stabilite dalle autorità per il calcolo dei prezzi dell’energia elettrica. GLI HTM hanno ripreso le formule e le definizioni presenti nel decreto governativo (86).
(300)
La decisione relativa alla sottoscrizione degli HTM, sia in relazione alla privatizzazione che in seguito alla stessa, è stata presa dalla Direzione di MVM. I membri della Direzione sono eletti dall’Assemblea Generale. Sulla base delle informazioni ricevute dalle autorità ungheresi (87), tenuto conto del fatto che MVM Rt. è per il 99 % di proprietà dello Stato, la candidatura, l’elezione e la revoca dei membri della direzione avviene esclusivamente per decisione dello Stato.
(301)
Sulla base del decreto governativo 35/1995 (IV.5) concernente l’applicazione della prima legge sull’energia elettrica, MVM è stata obbligata ad indire una gara d’appalto entro novanta giorni dall’approvazione del Piano di costruzione delle centrali.
(302)
L’HTM di Kispesti Erőmű Rt. è stato sottoscritto secondo il seguente procedimento giuridico in seguito ad una gara d’appalto.
(303)
La direttiva congiunta sulla procedura di autorizzazione e sulle regole generali della gara è stata emessa dal ministero competente e dall’ente ungherese per l’energia nel 1997.
(304)
La direttiva congiunta rende nota la ristrutturazione della catena di proprietà e le motivazioni che sostengono la necessità della creazione di nuova capacità di produzione di energia elettrica. Il documento stabilisce chiaramente gli obiettivi da perseguire: l’approvvigionamento ai minori costi possibili, la modernizzazione dell’infrastruttura secondo le prescrizioni delle norme di tutela ambientale, la diversificazione delle risorse energetiche, la creazione di una rete di centrali che disponga delle necessarie riserve e che sia maggiormente flessibile, in grado di collaborare con le reti di energia elettrica dell’Europa occidentale. Sottolinea anche che il funzionamento futuro della rete delle centrali dovrà rendere possibile il funzionamento e la manutenzione remunerativi con una determinazione dei prezzi conforme alla normativa (88).
(305)
Il punto 2 della direttiva congiunta del ministero e dell’ente ungherese per l’energia prevede che, gli obiettivi di cui sopra devono portare allo sviluppo di una moderna rete dell’energia elettrica conforme alle normative in materia ambientale, che assicuri la collaborazione a livello europeo, il recupero dei costi degli investimenti giustificati e sopportati dal concessionario che opera in maniera efficiente, nonché l’utile necessario ad un funzionamento a lungo termine. Gli obiettivi di cui sopra devono essere perseguiti in modo da assicurare … l’approvvigionamento energetico primario, da garantire agli operatori la sicurezza dei loro investimenti e il recupero degli stessi, … e da assicurare la realizzazione degli obiettivi del governo.
(306)
La direttiva congiunta regolamenta inoltre la gara d’appalto per la creazione di capacità di produzione di energia elettrica.
(307)
La proposta finale relativa all’aggiudicatario dell’appalto è stata resa nota dalla commissione principale di valutazione (Értékelő Főbizottság), di cui sono membri il ministero dell’Economia, il ministero dell’Ambiente, l’ente ungherese per l’energia, MVM e i rappresentanti di ERSTE Bank. La decisione finale è stata presa dalla Direzione di MVM. Ai sensi della direttiva congiunta, il risultato ufficiale della gara d’appalto poteva essere pubblicato (esclusivamente) nella Gazzetta ufficiale del ministero.
(308)
La seconda legge sull’energia elettrica è stata redatta dando già per scontata l’esistenza degli HTM. Tale legge, che nel periodo di valutazione ha stabilito il quadro legislativo del mercato ungherese dell’energia, fa in molti casi riferimento agli obblighi di acquisto a lungo termine di MVM.
(309)
Il paragrafo 5, comma 2, del decreto governativo 183/2002 (VIII.23) sui costi non recuperabili stabilisce l’obbligo di MVM di avviare la rinegoziazione degli HTM, al fine della riduzione della capacità impegnata. In tal modo, il decreto governativo obbliga MVM a presentare un parere per la modifica degli HTM.
(310)
Nelle sue osservazioni, AES-Tisza Erőmű Kft. sostiene che, dopo il periodo di regolamentazione dei prezzi (ossia dopo il 1o gennaio 2004, fatta salva la nuova regolamentazione dei prezzi del 2007), i prezzi degli HTM non erano imputabili allo Stato, ma erano il risultato delle trattative tra la centrale in questione e MVM.
(311)
La Commissione riconosce il fatto che l’importo preciso delle risorse erogate ai beneficiari non dipende esclusivamente dalle clausole presenti negli HTM e imputabili allo Stato, ma anche dalle trattative bilaterali periodiche condotte da MVM con i produttori. GLI HTM conferiscono effettivamente una certa libertà di movimento alle parti, affinché si possano accordare sulla quantità di energia elettrica effettivamente acquistata da MVM, nonché - in particolare con riferimento alla tariffa di capacità - su alcuni elementi dei prezzi che - così come menzionato al punto 356 - dipendono da numerosi fattori e rendono necessario un adeguamento periodico. D’altra parte, le trattative sulle quantità di energia elettrica acquistata non possono mai condurre ad una quantità inferiore rispetto al livello di acquisto minimo stabilito negli HTM. Analogamente, le trattative sui prezzi possono essere condotte soltanto nell’ambito dei meccanismi di determinazione dei prezzi contenuti negli HTM e imputabili allo Stato. Le trattative sui prezzi, pertanto, non possono mettere in dubbio l’obbligo di acquisto ad un prezzo che copra i costi giustificati e l’utile necessario al funzionamento della centrale.
(312)
Inoltre - indipendentemente dalle trattative periodiche tra MVM e i produttori - il trasferimento delle risorse statali ai beneficiari è di per sé associato al fatto che gli HTM stabiliscono l’impegno della maggior parte delle capacità delle centrali in cambio di un corrispettivo.
(313)
Nelle osservazioni (89), la maggior parte delle parti interessate concordava sul fatto che le principali formule e definizione dei prezzi applicate sulla base degli HTM, dopo il 1o gennaio 2004 avessero applicato le norme principali di regolamentazione dei prezzi. […] (90) Erőmű Rt. stessa, sia nelle osservazioni di cui sopra, sia nelle osservazioni relative alla decisione di avvio del procedimento spiega che le trattative sui prezzi «hanno chiarito» le formule di determinazione dei prezzi e hanno «interpretato·» il contenuto delle stesse (91). Riconosce che gli HTM rispecchiano i costi e coprono i costi giustificati, nonché il fatto che fin dall’inizio hanno preso in larga misura in considerazione il metodo di calcolo dei prezzi applicato nei decreti sui prezzi.
(314)
[…] Erőmű Rt. inoltre spiega che anche la formula per il calcolo dei prezzi contenuta nella modifica dell’anno […] del suo HTM si basa sui decreti governativi, che prevedono che la formula relativa al calcolo della tariffa di tenuta a disposizione indicata nella modifica dell’anno […] (appendice […] dell’allegato […]) corrisponda a quella che determina la tariffa di tenuta a disposizione e la tariffa energetica massime per i produttori ai sensi delle direttive pertinenti (nella nota a piè di pagina si trova un riferimento alle direttive 55/1996/IKIM del ministero dell’industria, del commercio e del turismo e 46/2000/GM del ministero dell’economia, nonché all’ultima normativa applicabile prima del 1o gennaio 2004, la direttiva 60/2002/GKM del ministero dell’economia e dei trasporti).
(315)
Quanto sopra illustra chiaramente che né le trattative sui prezzi, né le modifiche degli HTM hanno inciso sui principi fondamentali degli HTM, che vengono determinati, secondo le condizioni sopra delineate, al momento della stipula degli accordi in questione. Anche attualmente è lo stesso principio a costituire la base degli HTM, ovvero l’obbligo di acquisto che assicura gli utili sul capitale investito.
(316)
Quanto sopra mostra chiaramente che l’obbligo di acquisto di energia elettrica di MVM nei confronti dei produttori, basato sul principio della copertura dei costi fissi e variabili, è imputabile allo Stato ungherese.
(317)
Inoltre, secondo la giurisprudenza costante, le misure non vengono considerate aiuti di Stato soltanto nel caso in cui conferiscano un vantaggio all’impresa attraverso la movimentazione diretta di risorse statali, ma anche nel caso in cui, al verificarsi di determinate condizioni in futuro, le autorità debbano sostenere oneri finanziari ulteriori, che senza il conferimento del vantaggio avrebbero potuto evitare (92). Nel 2004 era chiaro che MVM avrebbe dovuto sopportare un tale onere aggiuntivo nel caso probabile in cui i produttori e gli importatori di energia elettrica avessero offerto prezzi inferiori a quelli indicati negli HTM, dal momento che tali offerte avrebbero incentivato MVM a modificare il suo portafoglio di approvvigionamento di energia elettrica e di conseguenza a diminuire le quantità acquistate dai produttori operanti nell’ambito degli HTM, ovvero a ottenere la riduzione dei prezzi da parte di quest’ultimi. Sulla base degli obblighi derivanti dagli HTM, tuttavia, MVM non disponeva di tale possibilità di scelta, poiché, così come è stato illustrato sopra, non poteva diminuire la quantità acquistata dai produttori che operano nell’ambito degli HTM sotto un certo livello minimo (acquisto minimo garantito), inoltre non poteva condurre trattative sui prezzi sulla base delle offerte alternative che giungessero da produttori concorrenti, poiché era vincolata dai meccanismi di determinazione dei prezzi, che rispecchiano i costi, contenuti negli HTM. Su tale base, e sulla base quanto descritto ai punti 315 e 316, la Commissione giunge alla conclusione che le condizioni di trasferimento delle risorse statali erano presenti negli HTM dal 1o maggio 2004 e continueranno a sussistere per l’intera durata degli HTM, indipendentemente dalle condizioni effettive del mercato, dal momento che gli HTM privano MVM delle possibilità di scelta che consentirebbero la riduzione al minimo livello possibile dell’importo delle risorse destinate all’acquisto dell’energia elettrica necessaria alla copertura del suo fabbisogno.
(318)
Da quanto precede risulta che gli HTM determinano la concessione di fonti statali.
(319)
Il mercato dell’energia elettrica si è aperto alla libera concorrenza e l’energia elettrica è oggetto di commercio tra gli Stati membri, in particolare dall’entrata in vigore della direttiva 96/92/CE del Parlamento europeo e del Consiglio del 19 dicembre 1996 concernente norme comuni per il mercato interno dell’energia elettrica (93).
(320)
Di conseguenza, misure che assicurano un vantaggio ad alcune imprese nel settore dell’energia elettrica di uno Stato membro possono rappresentare un ostacolo all’esportazione di energia verso questo Stato membro da parte di imprese di un altro Stato membro oppure possono stimolare l’esportazione di energia elettrica da questo Stato membro verso gli altri. Questo vale particolarmente nel caso dell’Ungheria, dal momento che, grazie alla sua posizione centrale in Europa, si collega, o è in grado di collegarsi, facilmente alla rete di Stati membri attuali o futuri.
(321)
Quanto detto si applica particolarmente all’Ungheria, che ha una collocazione centrale in Europa (di sette paesi confinanti quattro sono Stati membri dell’Unione europea). Per quanto riguarda gli Stati membri l’Ungheria è connessa alle reti della Slovacchia, dell’Austria e della Romania. Nel 2004 ha importato quasi 14 000 GWh e ha esportato 6 300 GWh. Dal 2005 le importazioni hanno superato i 15 000 GWh e le esportazioni si sono attestate tra gli 8 000 ed i 10 000 GWh.
(322)
Negli anni successivi all’adesione dell’Ungheria all’Unione europea, circa il 60 % della capacità di produzione dello Stato membro rientrava nell’ambito degli HTM. Questi strumenti arriveranno a scadenza tra la fine del 2010 e la fine del 2024 e le condizioni dell’obbligo di acquisto sopra illustrate da parte di MVM permarranno invariate fino alla scadenza degli accordi.
(323)
Il primo passo dell’apertura del mercato ungherese è avvenuto il 1o luglio 2004, quando tutte le utenze non domestiche sono state legittimate a entrare nel libero mercato. Dal 1o gennaio 2008 il settore del servizio pubblico ha cessato di esistere e pertanto tutti i clienti sono divenuti «idonei».
(324)
La maggior parte dei clienti idonei non ha scelto il settore del libero mercato, nonostante l’apertura dello stesso avvenuta nel 2004. L’esame svolto dall’Autorità per la concorrenza sul mercato ungherese dell’energia elettrica giunge chiaramente alla conclusione che la scarsità di capacità concorrenziali dovuta alle significative capacità impegnate dagli HTM rappresenta un ostacolo rilevante alla scelta del mercato libero (94). Tramite gli HTM, circa il 60 % della capacità di produzione dell’Ungheria è collegata al settore pubblico ed esclusivamente a MVM, per cui in realtà soltanto la capacità rimanente può contendersi i nuovi clienti.
(325)
Le capacità impegnate, ossia le quantità garantite per un periodo così lungo, rappresentano un ostacolo anche all’entrata di nuovi produttori sul mercato, dal momento che il 60 % dell’intera capacità è collegato ad un’unica impresa (di proprietà dello Stato), che offre garanzia di acquisto.
(326)
Anche in questo caso la Commissione ha tenuto conto dell’esame dell’Autorità ungherese per la concorrenza, che stabilisce esplicitamente che gli HTM determinano una chiusura del mercato, dal momento che limitano l’effettiva scelta degli operatori da parte dei clienti idonei e impediscono ai potenziali grandi distributori di fare il proprio ingresso sul mercato (95).
(327)
Inoltre, la ridotta disponibilità di capacità al di fuori degli HTM conduce all’aumento dei prezzi sul mercato concorrenziale. Anche la significativa capacità impegnata nell’ambito degli HTM e la quantità di energia elettrica sul libero mercato influenzano i prezzi.
(328)
L’esame quantitativo del Centro regionale per la ricerca sulla politica energetica, concernente l’effetto degli HTM sui prezzi all’ingrosso dell’energia elettrica in Ungheria (96), indica che gli HTM determinano prezzi all’ingrosso più elevati rispetto a quelli che potrebbero essere raggiunti senza gli HTM. Lo studio, in linea più generale, stabilisce anche che gli HTM costituiscono uno dei fattori principali di una struttura di mercato incompatibile con i principi di funzionamento di un mercato concorrenziale (97). Tale studio propone, peraltro, di sciogliere gli HTM, come soluzione per l’assicurazione della libera concorrenza sul mercato dell’energia elettrica ungherese all’ingrosso.
(329)
Nel suo esame del settore dell’energia elettrica (98), anche la Commissione ha esaminato l’effetto degli HTM sulla concorrenza e sul commercio. Ai punti 467-473, la Commissione osserva che anche gli accordi per l’acquisto di energia elettrica a lungo termine (HTM) sono in grado di influenzare le quantità di energia elettrica regolarmente distribuita sul mercato all’ingrosso. In riferimento agli HTM polacchi, il documento sostiene che possono rappresentare un ostacolo significativo allo sviluppo del mercato all’ingrosso polacco. Continua dicendo che la situazione è simile in Ungheria, dove Magyar Villamos Művek (MVM), ossia il grande distributore pubblico, acquista energia elettrica sulla base degli HTM a lungo termine, che poi rivende ai venditori al dettaglio locali. GLI HTM ungheresi, che coprono la maggior parte del fabbisogno energetico dello Stato membro - prosegue il documento - possono esercitare sul mercato all’ingrosso un effetto simile o addirittura maggiore di quello constatato sul mercato all’ingrosso polacco di cui sopra.
(330)
Tutti gli studi succitati, pertanto, giungono alla conclusione che gli HTM distorcono la concorrenza e possono incidere sugli scambi intracomunitari.
(331)
Le parti interessate sostengono anche che non corrisponde al vero la dichiarazione che la limitazione delle capacità a disposizione porterebbe alla distorsione della concorrenza, dal momento che le aste di capacità di MVM dimostrano che l’impresa non è riuscita a vendere nemmeno i prodotti di energia elettrica offerti.
(332)
Allo stesso tempo, il confronto tra la quantità offerta e quella effettivamente venduta in asta (99) dimostra che MVM ha venduto tutti i prodotti offerti in quasi tutte le aste. Anzi, nella maggior parte dei casi, è riuscita a vendere anche l’ulteriore 10 %, che le normative le consentivano di offrire.
(333)
Nelle loro osservazioni le parti interessate hanno anche sottolineato che numerosi altri fattori hanno inciso sugli scambi commerciali e hanno influenzato lo sviluppo della libera concorrenza sul mercato ungherese all’ingrosso di energia elettrica. Chiaramente la Commissione concorda sul fatto che gli HTM non rappresentano l’unico fattore che influenza la concorrenza e il commercio. Anche tutti gli studi di cui sopra riconoscono che sono molti altri i fattori (la normativa, l’accesso limitato alle capacità transfrontaliere, la significativa influenza dei prezzi dei mercati internazionali dell’energia, ecc.) che incidono sull’apertura del mercato e sull’effettivo livello dei prezzi. Allo stesso tempo, tutti gli studi presentati alla Commissione o altrimenti a disposizione di quest’ultima - ad eccezione dello studio commissionato e presentato da AES-Tisza Erőmű Kft. (100) - riconoscono chiaramente che gli HTM esercitano un’influenza notevole sulla concorrenza e sul commercio.
(334)
Le capacità impegnate dagli HTM, l’acquisto garantito e il meccanismo di determinazione dei prezzi tutelano le centrali per l’intera durata degli accordi dai rischi legati al funzionamento delle stesse. Come spiegato al punto 211 di cui sopra, tali rischi comprendono l’oscillazione dei costi di produzione dell’energia elettrica - in particolare i costi del combustibile -, le variazioni dei prezzi dell’energia elettrica che gli utenti finali devono pagare e le fluttuazioni del fabbisogno energetico dei consumatori finali. Tenuto conto del fatto che questi sono rischi normali che, in assenza degli HTM, i produttori di energia elettrica devono sopportare, gli HTM impediscono lo sviluppo di pari condizioni di concorrenza tra i produttori e distorcono la concorrenza basata sul merito.
(335)
La Commissione constata anche che le centrali che operano nell’ambito degli HTM sono fanno parte di gruppi internazionali che sono presenti anche in molti altri Stati membri. La misura che assicura un vantaggio concorrenziale alle imprese in questione incide indubbiamente sugli scambi commerciali e può distorcere la concorrenza sul mercato comune.
(336)
La maggior parte delle parti interessate utilizza i criteri dell’effetto sugli scambi commerciali e sulla distorsione della concorrenza facendo riferimento alle condizioni di mercato esistenti al momento della stipula degli HTM o, in ogni caso, prima dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea. La Commissione non può accettare questa impostazione e, a tale proposito, fa riferimento ai punti da 156 a 172.
(337)
Alcune parti interessate sostengono anche che i loro HTM, esaminati separatamente, non incidono sugli scambi commerciali, dal momento che, se rapportata alla capacità totale del paese, la capacità produttiva delle loro centrali è ridotta. Dal momento che il principio fondamentale di tutti gli HTM è lo stesso (obbligo di acquisto di una quantità minima di energia elettrica prodotta, impegno delle capacità di produzione, applicazione di un prezzo che copra i costi fissi e variabili giustificati per un periodo di 15-27 anni), ciascun HTM esercita un’influenza sul mercato. Allo stesso tempo, la presenza contemporanea di dieci HTM sul mercato ungherese chiaramente moltiplica tale effetto, che è tanto maggiore quanta più capacità viene coperta dagli HTM.
(338)
Di conseguenza, la Commissione constata che le summenzionate disposizioni degli HTM incidono sugli scambi e possono distorcere la concorrenza.
(339)
Al punto 3.1 della decisione di avvio del procedimento, la Commissione ha espresso dubbi sul fatto che l’HTM di Paksi Atomerőmű si configuri o no come aiuto di Stato, viste le differenze che possono sussistere tra l’HTM di questo impianto e gli altri HTM. La Commissione è giunta tuttavia alla conclusione che la valutazione dei criteri di cui sopra relativi agli aiuti di Stato vale anche per l’HTM di Paksi Atomerőmű, dal momento che le disposizioni pertinenti dello stesso corrispondono ai principi fondamentali degli altri HTM. Le caratteristiche uniche dell’HTM di Paksi sono state rese note sopra nell’ambito dell’esame del relativo criterio.
(340)
Sulla base dell’analisi di cui sopra, la Commissione reputa che, ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE si configurano come aiuti di Stato le principali condizioni di obbligo di acquisto contenute negli HTM, ossia il vincolo da parte di MVM di accettare condizioni di impegno della capacità e di acquisto obbligato, aventi come obiettivo l’assicurazione del recupero degli investimenti nelle centrali, sollevando queste ultime dai rischi commerciali derivanti dalla loro gestione. Tale aiuto di Stato è il risultato dell’applicazione congiunta dell’impegno delle capacità, dell’acquisto minimo garantito e del meccanismo di determinazione dei prezzi che si basa sulla tariffa di capacità ed energetica e che mira alla copertura dei costi fissi, variabili e di capitale, nonché della durata superiore a quella normalmente applicata nella prassi di mercato.
7.4. Applicabilità degli HTM dopo l’adesione
(341)
Le parti interessate sostengono che la Commissione, in conformità con il principio generale della non retroattività, non può esaminare successivamente all’adesione all’Unione europea misure adottate legalmente prima della stessa.
(342)
La Commissione non concorda con tale argomentazione. A partire dall’adesione deve essere applicato l’acquis a tutte le misure, a prescindere dal fatto che esse fossero legittime prima di tale data ai sensi della legislazione nazionale. Le norme specifiche concernenti le misure di aiuti di Stato di cui all’allegato IV dell’Atto di adesione si applicano alle misure di aiuto, anche nel caso in cui esse siano state approvate prima dell’adesione in conformità con le normative nazionali allora vigenti.
(343)
L’allegato IV, capitolo 3, punto 1, dell’Atto di adesione definisce come aiuti esistenti soltanto le tre seguenti categorie di misure: i) le misure di aiuto istituite prima del 10 dicembre 1994, ii) le misure di aiuto esaminate dalla Commissione ed elencate nell’appendice dell’allegato IV dell’Atto di adesione e iii) le misure di aiuto approvate dalla Commissione nell’ambito del cosiddetto «meccanismo provvisorio». Tutte le misure ancora applicabili dopo la data di adesione che si configurano come aiuti di Stato e che non rientrano in una delle tre categorie sono considerate nuovi aiuti alla data di adesione; di conseguenza la Commissione ha piena competenza per vietare l’applicazione di tali misure, qualora esse non siano compatibili con il mercato comune. L’applicazione della normativa sugli aiuti di Stato agli effetti futuri delle misure applicabili dopo l’adesione non si configura come applicazione retroattiva della normativa CE in materia di aiuti di Stato e viene in ogni caso effettuata sulla base della delega dell’Atto di adesione.
(344)
L’allegato IV, capitolo 3, punto 2 dell’Atto di adesione definisce il «meccanismo provvisorio», che determina il contesto normativo per l’esame dei regimi di aiuti e degli aiuti individuali concessi nei nuovi Stati membri prima della data di adesione e applicabili anche successivamente ad essa.
(345)
Le parti interessate sostengono che, dal momento che le norme comunitarie sugli aiuti di Stato sono applicabili solamente dal momento dell’adesione, soltanto le misure di aiuto che assicurano un vantaggio dopo l’adesione stessa potranno essere considerate misure applicabili anche dopo l’adesione. Affermano che gli HTM non hanno creato ulteriori vantaggi successivamente all’adesione, dal momento che la loro formula per il calcolo dei prezzi era stata stabilita in precedenza e di conseguenza prima dell’adesione si conosceva appieno l’impegno finanziario dello Stato.
(346)
La Commissione osserva che gli HTM scadono nel periodo 2010-2024, ovvero dopo l’adesione e che essa, soltanto in casi eccezionali, ha ritenuto che le misure di aiuto in vigore anche dopo la data di adesione non si configurano come misure applicabili anche dopo l’adesione ai sensi dell’Atto di adesione. Questa prassi d’eccezione tuttavia, secondo i principi fondamentali generali dell’interpretazione giuridica delle eccezioni - deve essere interpretata in maniera limitativa, in modo che non vengano escluse dal controllo che la Commissione esercita sugli aiuti di Stato misure per le quali, secondo l’intenzione dei firmatari del trattato di adesione, si applica tale competenza di controllo.
(347)
A tale riguardo, la Commissione fino ad oggi ha effettivamente considerato (101) che, ai sensi dell’allegato IV all’Atto di adesione, non fossero applicabili dopo l’adesione le misure di aiuto per le quali prima dell’adesione si conoscesse esattamente l’impegno economico dello Stato.
(348)
GLI HTM non stabiliscono il massimo livello di impegno finanziario dello Stato e prima dell’adesione non era possibile calcolare esattamente la misura esatta di tale impegno finanziario per l’intera durata degli HTM.
(349)
Al contrario, la misura dell’impegno economico dello Stato nell’ambito degli HTM dipende da indici il cui andamento futuro era ignoto alla data di adesione. GLI HTM garantiscono inoltre ai produttori la tutela da oscillazioni dei costi che non erano collegate a eventi o transazioni precedenti l’adesione bensì a sviluppi futuri che erano pertanto ignoti al momento dell’adesione.
(350)
In particolare, le circostanze esposte di seguito dimostrano che alla data dell’adesione l’impegno dello Stato nell’ambito degli HTM era ignoto e che gli HTM impongono obblighi allo Stato anche dopo l’adesione.
(351)
In primo luogo, gli HTM non stabiliscono il prezzo preciso al quale i produttori vendono l’energia a MVM. Il calcolo dei prezzi si basa su formule composte da numerosi indici che sono soggetti a cambiamenti non prevedibili in anticipo.
(352)
La formula per il calcolo dei prezzi degli HTM contiene una tariffa di capacità e una tariffa energetica, a cui si possono associare, a seconda del produttore, varie tariffe complementari.
(353)
La formula stabilisce soltanto i costi e le tariffe accettabili secondo le singole categorie tariffarie, nonché l’importanza della categoria tariffaria in questione all’interno del prezzo.
(354)
Anche i produttori e MVM hanno riconosciuto nelle loro osservazioni che il contenuto preciso di determinate categorie tariffarie ha dovuto essere oggetto di chiarimenti nell’ambito delle trattative condotte con MVM.
(355)
Tra le categorie di costo riconosciute negli HTM molte sono variabili e non potevano essere precisamente conosciute prima dell’adesione. Seguono alcuni esempi.
(356)
Tariffa di capacità
Questa categoria tariffaria tiene conto sia delle capacità garantite sia di quelle effettivamente utilizzate da MVM. Essa dipende, in particolare, dalla programmazione annuale, mensile e settimanale. Tutti gli HTM fanno riferimento alle regole della programmazione periodica, per cui il prezzo finale esatto nel caso di tutti gli HTM dipende dai programmi annuali, mensili e settimanali. È evidente che non è possibile stabilire in anticipo queste categorie di costo. Ad esempio, le parti hanno stanziato capacità in eccesso con riferimento ad un dato periodo. Il prezzo totale che MVM deve pagare dipende necessariamente dagli altri fattori che influenzano il fabbisogno di energia elettrica - quali ad esempio le condizioni atmosferiche.
Questa categoria di costo viene influenzata anche dal tasso di cambio del fiorino ungherese.
(357)
Tariffa energetica
Tale categoria di costo viene determinata principalmente dai costi del combustibile. L’oscillazione di questi costi segue regole di mercato che le parti non sono in grado di controllare. GLI HTM non stabiliscono alcun massimale concreto con riferimento all’andamento futuro dei prezzi del combustibile.
L’importo preciso della tariffa energetica da pagare per un dato periodo è ovviamente influenzato anche dalla quantità precisa dell’energia venduta a MVM. Tale importo può essere calcolato soltanto a posteriori.
(358)
Tariffe complementari (laddove applicabili)
Alcuni HTM prevedono una tariffa complementare per le capacità impegnate, ma non utilizzate. Chiaramente nemmeno tale importo può essere stabilito in anticipo.
(359)
La maggior parte degli HTM prevede un sistema bonus-malus, sulla base del quale i produttori hanno diritto a un supplemento nel caso in cui, ad esempio, nei periodi di picco essi forniscano maggiore capacità o producano più energia rispetto a quanto previsto nell’HTM. Prevedono invece una riduzione di prezzo se il produttore fornisce una capacità inferiore rispetto a quanto indicato nell’HTM oppure nel programma annuale o mensile.
(360)
Tali calcoli - in maniera simile a quelli elencati sopra - si basano su programmi operativi periodici e dipendono anche dalla condotta del produttore stesso. Non possono in alcun caso essere eseguiti in anticipo.
(361)
Da quanto sopra, si desume chiaramente che, nel caso di contratti di 15-27 anni non è tecnicamente possibile stabilire esattamente il prezzo finale di fornitura dell’energia. Il prezzo preciso dipende dai piani periodici di produzione ed è influenzato dalla domanda di energia, dalla condotta delle parti contraenti, dai prezzi del combustibile, ecc.
(362)
Benché non tutti gli argomenti menzionati siano riferibili a tutti gli HTM (dal momento che le categorie dei costi accettabili si differiscono in una certa misura nei diversi accordi), tutti gli HTM contengono elementi di prezzo che non possono essere stabiliti in anticipo.
(363)
Sulla base di quanto sopra, la Commissione reputa che l’esistenza delle formule per la determinazione dei prezzi non circoscriva adeguatamente l’impegno economico dello Stato. Il fatto che la formula sia composta da numerosi indici variabili rende impossibile stabilire in maniera sufficientemente precisa la misura del futuro impegno dello Stato.
(364)
Va notato, inoltre, che l’impegno finanziario di MVM derivante dagli HTM dipende in larga misura anche dalla domanda. Tale impegno finanziario, infatti, corrisponde alla differenza tra prezzo di fornitura stabilito dagli HTM e le entrate derivanti dalla vendita dell’energia venduta da MVM. Il prezzo a cui MVM venderà l’energia non può essere stabilito in anticipo. Tale entrata è infatti influenzata dalle entrate di MVM tramite la vendita che avviene nell’ambito degli accordi stipulati con i distributori regionali, dai risultati delle gare d’appalto e delle aste, nonché dalle vendite che avvengono sul Mercato elettronico. Tali prezzi sono influenzati anche dalla regolamentazione dei prezzi da parte delle autorità e dall’oscillazione della domanda di mercato. Ciò aumenta ulteriormente l’imprevedibilità dell’impegno finanziario dello Stato in relazione agli HTM. Inoltre, è anche possibile che i quantitativi di cui è garantito l’acquisto previste dagli HTM superino sempre più il reale fabbisogno di MVM, specialmente dopo la completa liberalizzazione del mercato dell’energia avvenuta nel gennaio 2008. Il surplus di energia elettrica può aumentare ulteriormente i costi sconosciuti, rendendo ancora più imprevedibile la misura precisa dell’impegno dello Stato nell’ambito degli HTM.
(365)
Quindi, sulla base di quanto sopra, i pagamenti effettuati dopo l’adesione ai produttori di energia elettrica da parte di MVM non rappresentano soltanto l’erogazione di un aiuto precisamente determinato prima dell’adesione.
(366)
Di conseguenza, gli HTM esaminati nella presente decisione - ai sensi dell’allegato IV, capitolo 3, dell’Atto di adesione - sono misure applicabili dopo l’adesione.
7.5. L’HTM come «nuovo aiuto», rispetto all’«aiuto esistente».
(367)
Ai sensi dell’allegato IV, capitolo 3 dell’Atto di adesione «se, entro tre mesi dalla ricezione delle informazioni complete sulla misura di aiuto esistente o dalla ricezione della dichiarazione del nuovo Stato membro nella quale si informa la Commissione che si ritiene che le informazioni fornite sono complete poiché le ulteriori informazioni richieste non sono disponibili o sono già state fornite, la Commissione non ha espresso seri dubbi sulla compatibilità della stessa con il mercato comune, si ritiene che la Commissione non abbia sollevato obiezioni.»
(368)
Sulla base di questo articolo, alcune parti interessate argomentano che la Commissione ha lasciato passare il periodo di tre mesi successivo alla notifica dell’Ungheria del 31 marzo 2004 e in questo modo ha tacitamente approvato la misura nell’ambito del meccanismo provvisorio.
(369)
A tale proposito, la Commissione richiama l’attenzione sul fatto che l’oggetto della notifica del 31 marzo 2004 nell’ambito del meccanismo provvisorio era il decreto concernente la compensazione erogata a MVM e non gli HTM. L’Ungheria ha ritirato tale notifica e la Commissione ha successivamente aperto un nuovo procedimento relativo agli HTM, con il numero di protocollo «NN» (capitolo 1 di cui sopra).
(370)
Indipendentemente da ciò, va osservato che - come si evince dalla tabella riportata di seguito - la Commissione non ha lasciato scadere il periodo di tre mesi menzionato dalle parti interessate.
Evento
Data
Tempo trascorso tra la ricezione delle informazioni e la misura
Notifica dell’Ungheria
31.3.2004
Domande della Commissione
29.4.2004
29 giorni
Risposte dell’Ungheria
4.6.2004
Domande della Commissione
10.8.2004
2 mesi e 6 giorni
Risposte dell’Ungheria
21.10.2004
Domande della Commissione
17.1.2005
2 mesi e 27 giorni
Risposte dell’Ungheria
7.4.2005
Ritiro della notifica da parte dell’Ungheria
15.4.2005
8 giorni
(371)
Oltre ai contatti avvenuti per iscritto di cui sopra, il 15 luglio 2004, il 30 novembre 2004 e il 12 gennaio 2005 si sono anche svolti incontri tra la Commissione e le autorità ungheresi.
(372)
Per quanto riguarda il procedimento oggetto della presente decisione, nel prosieguo la Commissione esamina se gli HTM contengano aiuti nuovi o già esistenti ai sensi delle disposizioni dell’Atto di adesione e del Regolamento di procedura.
(373)
Ai sensi dell’allegato IV, capitolo 3, dell’Atto di adesione, tutte le misure entrate in vigore prima dell’adesione e ancora applicabili dopo l’adesione che costituiscono un aiuto di Stato e che non rientrano in una delle categoria elencate di aiuti già esistenti sono considerate, dalla data di adesione, nuovi aiuti ai fini dell’applicazione dell’articolo 3, paragrafo 88 del trattato CE.
(374)
Gli HTM discussi nella presente decisione sono entrati in vigore tra il 1995 e il 2001, ossia prima dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea (1o maggio 2004). La presente decisione riguarda soltanto gli HTM che erano in vigore alla data di adesione. Non riguarda nessun HTM che venuto a scadenza prima data menzionata. Per gli ulteriori motivi menzionati al punto 7.4 di cui sopra, la misura è considerata applicabile dopo l’adesione ai fini dell’applicazione dell’Atto di adesione.
(375)
Appartengono alle tre categorie menzionate nell’Atto di adesione le misure seguenti:
1)
Misure di aiuto istituite prima del 10 dicembre 1994.
Tutti gli HTM sono stati sottoscritti e istituiti dopo il 10 dicembre 1994.
2)
Misure di aiuto di cui all’appendice (elenco delle misure di aiuto esistenti) dell’allegato all’Atto di adesione.
Né gli HTM in generale né gli HTM presi singolarmente sono elencati nell’appendice dell’allegato IV, capitolo 3, punto 1, lettera b), che contiene l’elenco delle misure esistenti.
3)
Misure di aiuto che anteriormente alla data di adesione sono state esaminate dall’autorità di controllo degli aiuti di Stato del nuovo Stato membro e giudicate compatibili con l’acquis e che la Commissione non ha ritenuto sollevassero seri dubbi di compatibilità con il mercato comune, nell’ambito del procedimento stabilito nell’Atto di adesione, il cosiddetto meccanismo provvisorio (cfr. allegato IV, capitolo 3, punto 2 dell’Atto di adesione).
Nessun HTM è stato presentato alla Commissione nell’ambito del cosiddetto meccanismo provvisorio.
(376)
Considerando che gli HTM non appartengono a nessuna delle categorie di aiuti esistenti elencati nell’Atto di adesione, sono da considerarsi nuovi aiuti dalla data di adesione.
(377)
La Commissione richiama anche l’attenzione sul fatto che tale qualificazione degli HTM corrisponde anche alle disposizioni contenute nell’ultima frase dell’articolo 1, lettera b), punto v), del regolamento di procedura. Tale disposizione prescrive che, nel caso in cui le misure in questione divengano aiuti di Stato dopo la liberalizzazione, ai sensi dell’acquis (ossia, nel presente caso, dopo l’entrata in vigore della direttiva 96/92/CE concernente la liberalizzazione del mercato dell’energia, che in Ungheria è avvenuta alla data di adesione dell’Ungheria all’Unione europea), dopo l’adesione esse non sono da considerarsi aiuti esistenti, ovvero devono essere trattate come nuovi aiuti.
(378)
Secondo l’argomentazione di Budapesti Erőmű - che fa riferimento alla causa Alzetta Mauro (102), sostenendo che l’aiuto concesso in un mercato non competitivo prima della liberalizzazione viene considerato aiuto esistente dalla data della liberalizzazione - l’ultima frase dell’articolo 1, lettera b), punto v), del regolamento di procedura non è applicabile.
(379)
La Commissione non può accettare tale argomentazione. Come già illustrato in precedenza, secondo la Commissione le disposizioni dell’Atto di adesione relative agli aiuti di Stato avevano proprio l’obiettivo di assicurare che la Commissione controllasse tutte quelle misure che avrebbero potuto distorcere la concorrenza tra gli Stati membri dopo la data di adesione. Contrariamente al trattato di adesione precedente il 1o maggio 2004, l’Atto di adesione entrato in vigore il 1o maggio 2004 ha cercato di limitare l’ambito delle misure che si configurano come aiuti esistenti ai tre casi concreti citati in precedenza. La sentenza pronunciata nella causa Alzetta Mauro non interessa le misure rientrano nel campo di applicazione dell’Atto di adesione e pertanto non può essere applicata agli HTM oggetto dell’esame. Inoltre, la sentenza pronunciata nella causa Alzetta Mauro si riferisce alle circostanze esistenti prima dell’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 659/1999.
(380)
Budapesti Erőmű sostiene anche che l’articolo 1, lettera b), punto v) non è applicabile alle misure individuali di aiuto dal momento che le misure individuali di aiuto non sono esplicitamente menzionate. La Commissione ha respinto tale argomentazione. Non vi è alcun motivo per cui il riferimento ad «aiuti» o a «determinate misure» non possa indicare contemporaneamente gli aiuti individuali e i regimi di aiuti. L’articolo 4 del regolamento (CE) n. 659/1999 fa riferimento a una «misura» coerentemente notificata, ma la Commissione suppone che la parte interessata non affermi che l’articolo 4 si applica soltanto all’esame preliminare dei regimi di aiuti.
(381)
Di conseguenza, in virtù dell’Atto di adesione e del regolamento di procedura, la Commissione reputa che gli HTM siano da considerare nuovi aiuti.
7.6. La Commissione non può abrogare gli accordi di diritto privato validamente stipulati («pacta sunt servanda») - Incertezza del diritto - Proporzionalità
(382)
A tale riguardo, la Commissione desidera prendere posizione in riferimento alle osservazioni presentate dalle parti interessate, secondo le quali la Commissione non può abrogare i contratti di diritto privato, dal momento che secondo le parti interessate questo sarebbe contrario alle regole del trattato CE relative agli aiuti di Stato e violerebbe il principio della certezza del diritto, nonché il requisito di proporzionalità.
(383)
La Commissione respinge tale argomentazione. Nell’ottica degli aiuti di Stato, la forma dell’aiuto (nel caso degli HTM un contratto di diritto privato) non ha importanza, dal momento che ai fini dell’esame della Commissione importa esclusivamente l’effetto della misura in questione. Nel caso in cui, in conseguenza delle condizioni di un contratto di diritto privato, si generi un aiuto di Stato illegale e incompatibile a beneficio di una delle parti, lo Stato in questione deve abrogare tali condizioni. La Commissione deve ordinare la cessazione della misura di aiuto di Stato illegale e incompatibile anche nel caso in cui l’aiuto di Stato rappresenta una parte tanto importante dell’accordo che il suo venir meno inficia anche la validità dell’accordo.
(384)
Riguardo alla certezza del diritto, la Commissione presenta le seguenti osservazioni. L’accordo europeo di associazione tra le Comunità europee e i suoi Stati membri da una parte e la Repubblica di Ungheria dall’altra, servito a preparare l’adesione, è stato sottoscritto il 16 dicembre 1991 ed è entrato in vigore il 1o febbraio 1994, ossia prima della stipula degli HTM. L’Ungheria ha presentato ufficialmente la domanda di adesione il 31 marzo 1994. Nel periodo in cui le parti hanno stipulato gli HTM (tra il 1995 e il 2001), l’Ungheria - in conformità con l’articolo 62 dell’accordo europeo, ha dovuto armonizzare le norme in materia di concorrenza con il trattato CE. All’epoca era chiaro inoltre che gli HTM erano stati sottoscritti con una durata talmente lunga che non arrivata a scadenza prima dell’adesione dell’Ungheria all’Unione europea.
(385)
La Repubblica di Ungheria ha sottoscritto il trattato di adesione il 16 aprile 2003 (103). Il trattato di adesione è entrato in vigore il 1o maggio 2004. Dal momento dell’adesione, i trattati fondamentali originali e le disposizioni del diritto derivato sono divenuti obbligatori in Ungheria, in conformità dell’articolo 2 dell’Atto di adesione. Di conseguenza, nei nuovi Stati membri si deve applicare l’acquis a tutti i rapporti contrattuali e qualunque eccezione a tale regola può derivare esclusivamente dallo stesso Atto di adesione. L’Atto di adesione allegato al trattato di adesione e i relativi allegati non contengono eccezioni alle regole relative agli aiuti di Stato tali da escludere gli HTM o in generale il settore dell’energia dall’applicazione diretta delle normative comunitarie in materia di aiuti di Stato.
(386)
Di conseguenza, la Commissione è obbligata ad applicare la normativa comunitaria in materia di diritto di concorrenza in relazione al settore dell’energia in Ungheria allo stesso modo che negli altri Stati membri. Rispetto alle argomentazioni degli Stati membri, la Commissione è del parere che è piuttosto la mancata applicazione agli HTM della normativa sugli aiuti di Stato che potrebbe determinare l’incertezza del diritto nel mercato comune dell’energia. È effettivamente possibile che l’adesione di un paese all’Unione europea crei una situazione per cui una misura che non violava le norme giuridiche nazionali prima dell’adesione si configuri come aiuto di Stato dopo l’adesione e di conseguenza rientri nelle competenze di controllo della Commissione relativamente agli aiuti di Stato.
(387)
Nelle osservazioni delle parti interessate, la Commissione non ha trovato un’argomentazione fondata da cui si possa concludere che il presente procedimento è incompatibile con il principio della certezza del diritto.
7.7. Esame della compatibilità
(388)
L’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE stabilisce i principi generali che vietano all’interno della Comunità la concessione di aiuti di Stato.
(389)
L’articolo 87, paragrafi 2 e 3, del trattato CE formula eccezioni al dettato dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, secondo cui tali aiuti sono incompatibili con il mercato comune.
(390)
Le deroghe contemplate all’articolo 87, paragrafo 2, del trattato CE non sono applicabili al presente procedimento, dal momento che questa misura non ha carattere sociale e non è stata adottata a beneficio di un consumatore privato, non ha la funzione di compensare i danni di una catastrofe naturale o altro evento eccezionale e non si tratta di un aiuto erogato alle economie di determinati territori interessati dalla suddivisione della Repubblica Federale di Germania.
(391)
Le ulteriori esenzioni sono stabilite all’articolo 87, paragrafo 3, del trattato CE.
(392)
L’articolo 87, paragrafo 3, lettera a), dispone che si considerino compatibili con il mercato comune «aiuti destinati a favorire lo sviluppo economico delle regioni ove il tenore di vita sia anormalmente basso, oppure si abbia una grave forma di sottoccupazione». Alla data di adesione l’intero territorio dell’Ungheria rientrava in tale definizione e la maggior parte delle regioni del paese può continuare a godere di tali aiuti (104).
(393)
La Commissione ha adottato un documento di orientamento per la valutazione di tali aiuti. In Ungheria, al momento dell’adesione all’UE era in vigore l’orientamento in materia di aiuti di Stato a finalità regionale (105) (nel prosieguo, «l’orientamento precedente per gli aiuti regionali»). Questo orientamento disciplinava la valutazione degli aiuti regionali anche ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE. La Commissione ha adottato un nuovo orientamento in materia di aiuti regionali per il periodo successivo al 1o gennaio 2007 (106) (nel prosieguo: «il nuovo orientamento per gli aiuti regionali»).
(394)
La regola generale di entrambi gli orientamenti per gli aiuti regionali è che possano essere autorizzati aiuti di Stato esclusivamente a copertura dei costi di investimento (107). Secondo la formulazione di entrambi gli orientamenti:
(395)
«Gli aiuti a finalità regionale destinati a ridurre le spese correnti di un’impresa (aiuti al funzionamento) sono di norma vietati. In via eccezionale, tuttavia, possono essere concessi aiuti di questo tipo nelle regioni che beneficiano della deroga di cui all’articolo 87, paragrafo 3, lettera a), purché essi siano giustificati in funzione del loro contributo allo sviluppo regionale e della loro natura e purché il loro livello sia proporzionale agli svantaggi che intendono compensare. Spetta allo Stato membro dimostrare l’esistenza e l’importanza di tali svantaggi.» (108)
(396)
L’aiuto di cui trattasi non può essere considerato un aiuto all’investimento, che sulla base degli orientamenti per gli aiuti regionali, è definito sulla base di un elenco dei costi ammissibili. Chiaramente i pagamenti effettuati nell’ambito degli HTM coprono anche altri costi. L’esempio più lampante è la garanzia a copertura dei costi del combustibile necessari al funzionamento delle centrali. GLI HTM possono coprire anche i costi relativi alla manodopera. Chiaramente tali costi non possono beneficiare di aiuti agli investimenti. Al contrario, corrispondono alle spese correnti del gestore e di conseguenza vanno classificati come costi di funzionamento ai sensi di entrambi gli orientamenti per gli aiuti regionali.
(397)
Per quanto riguarda gli aiuti al funzionamento, né le autorità ungheresi, né le parti interessate hanno dimostrato, nel corso del procedimento, l’esistenza di uno svantaggio regionale relativo a particolari regioni, che potrebbe essere alleviato dagli HTM e non hanno nemmeno dimostrato che la misura di aiuto sarebbe proporzionale a tali svantaggi.
(398)
Inoltre, entrambi gli orientamenti per gli aiuti regionali dispongono che gli aiuti al funzionamento debbano in ogni caso diminuire progressivamente ed essere limitati nel tempo. Gli aiuti erogati nell’ambito degli HTM non diminuiscono progressivamente e la durata di 15-27 anni supera di gran lunga la misura ammissibile ai sensi dei due orientamenti. GLI HTM non corrispondono a nessuna delle eccezioni ammesse nel quadro degli orientamenti per gli aiuti regionali e né le autorità ungheresi, né le parti interessate hanno presentato argomentazioni in tal senso.
(399)
Considerando quanto sopra, la Commissione constata che l’aiuto non può beneficiare della deroga di cui all’articolo 87, paragrafo 3, lettera a), del trattato CE.
(400)
L’articolo 87, paragrafo 3, lettera b), del trattato CE dispone che possono essere compatibili con il mercato comune gli «aiuti destinati a promuovere la realizzazione di un importante progetto di comune interesse europeo oppure a porre rimedio a un grave turbamento dell’economia di uno Stato membro».
(401)
La Commissione constata che l’aiuto in questione non ha l’obiettivo di promuovere la realizzazione di un importante progetto di comune interesse europeo.
(402)
La Commissione non ha inoltre riscontrato prove del fatto che l’aiuto ponga rimedio a un grave turbamento dell’economia ungherese. La Commissione riconosce che l’energia elettrica è un prodotto importante per l’economia di tutti gli Stati membri e che negli anni Novanta in Ungheria sia era reso necessario l’ammodernamento di tale settore.
(403)
Allo stesso tempo, a giudizio della Commissione, il «grave turbamento dell’economia di uno Stato membro» fa riferimento a situazioni molto più serie e non può essere applicato ai normali accordi di approvvigionamento energetico. Inoltre la Commissione richiama l’attenzione sul fatto che la formulazione di cui sopra presuppone un certo grado di urgenza, che non è compatibile con gli HTM.
(404)
Né le autorità ungheresi, né le parti interessate hanno sostenuto che gli HTM sono compatibili con l’articolo 87, paragrafo 3, lettera b), del trattato CE.
(405)
Sulla base di quanto sopra, la Commissione constata che l’aiuto non corrisponde alle condizioni che giustificano la concessione di una deroga ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, lettera b), del trattato CE.
(406)
L’articolo 87, paragrafo 4, lettera d), del trattato CE dispone che si possono considerare compatibili con il trattato CE gli aiuti che promuovono la conservazione della cultura e del patrimonio culturale, qualora gli aiuti destinati a promuovere la cultura e la conservazione del patrimonio, quando non alterino le condizioni degli scambi e della concorrenza nella Comunità in misura contraria all’interesse comune. Chiaramente tale punto non è applicabile agli HTM.
(407)
L’articolo 87, paragrafo 3, lettera c) del trattato CE, autorizza la concessione di aiuti di Stato destinati ad agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni economiche, sempre che non alterino le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse. La Commissione ha elaborato numerosi orientamenti e comunicazioni in cui spiega come devono essere applicate le deroghe previste dall’articolo menzionato.
(408)
Ai punti 393-398 è stato dimostrato che gli HTM sono incompatibili sia con gli orientamenti per gli aiuti regionali precedenti che con quelli nuovi.
(409)
Con riferimento alla disciplina comunitaria degli aiuti di Stato per la tutela dell’ambiente (109) applicabile alla data di adesione dell’Ungheria all’Unione europea, la Commissione richiama l’attenzione sul fatto che, analogamente agli orientamenti per gli aiuti regionali, esso autorizza innanzitutto l’aiuto agli investimenti. L’aiuto al funzionamento si limita all’aiuto mirato a singoli obiettivi. Il primo di essi riguarda la gestione dei rifiuti e il risparmio energetico (punto E.3.1) e può essere concesso al massimo per 5 anni; il secondo gli sgravi e le esenzioni fiscali (punto E.3.2); il terzo le energie rinnovabili (E.3.3). Chiaramente nessuna di queste disposizioni è applicabile nel presente caso.
(410)
Il quarto e ultimo tipo di aiuto ammissibile è l’aiuto al funzionamento erogato per la cogenerazione di energia termica ed elettrica (punto E.3.4, nel prosieguo, «cogenerazione»). Alcuni dei produttori interessati producono calore ed energia. Tuttavia, gli HTM non soddisfano i requisiti prescritti al punto 66 degli orientamenti in materia di ambiente, né, di conseguenza, corrispondono ad alcuna delle possibilità di scelta indicate ai punti 58-65. Uno dei requisiti indicati al punto 66 si riferisce al fatto che la misura di aiuto ha effetti benefici a livello ambientale: perché l’efficienza della conversione è particolarmente elevata, perché la misura consente di ridurre il consumo energetico oppure perché il processo di produzione è meno dannoso per l’ambiente. Nessuna delle informazioni in possesso della Commissione sembra indicare che sono presenti tali condizioni.
(411)
Inoltre, gli Stati membri utilizzano le seguenti opzioni per la concessione degli aiuti relativi alla cogenerazione:
-
opzione 1: aiuto che compensa la differenza tra i costi di produzione della centrale di cogenerazione e il prezzo di mercato dell’energia prodotta,
-
opzione 2: l’introduzione di meccanismi di mercato quali i certificati e gli appalti verdi,
-
opzione 3: gli aiuti che compensano i costi esterni evitati, ossia quei costi ambientali che sarebbero a carico della società se la stessa energia non fosse prodotta con il sistema della cogenerazione,
-
opzione 4: aiuti concessi per un massimo di cinque anni, con una riduzione graduale oppure che non superino il 50 % dei costi complementari.
(412)
È chiaro che gli HTM non soddisfano i requisiti della seconda e della terza opzione. I requisiti dell’opzione 1 non sono soddisfatti poiché al calcolo dell’aiuto non è stato applicato il prezzo di mercato dell’energia prodotta. L’importo dell’aiuto erogato nell’ambito di un dato HTM non dipende dal prezzo offerto dagli altri produttori di energia elettrica, ma esclusivamente dai costi di investimento e funzionamento in cui incorre il produttore in questione.
(413)
Inoltre, in realtà né l’Ungheria né i produttori interessati hanno sostenuto la compatibilità in base agli articoli citati e non hanno mai dimostrato che le centrali soddisfino i criteri degli orientamenti in materia di ambiente relativi agli aiuti al funzionamento erogati per la cogenerazione.
(414)
Il 23 gennaio 2008 la Commissione ha adottato una nuova disciplina comunitaria degli aiuti di Stato per la tutela ambientale (110), che autorizza aiuti al funzionamento soltanto nel caso di risparmio energetico, utilizzo di fonti rinnovabili, nonché sgravi ed esenzioni fiscali. Come menzionato precedentemente, nessuna di queste disposizioni è applicabile agli HTM.
(415)
Per quanto riguarda la cogenerazione, gli Stati membri possono erogare tale tipo di aiuto in base alle seguenti possibilità di scelta:
-
opzione 1: aiuto che compensa la differenza tra i costi di produzione della centrale di cogenerazione e il prezzo di mercato del tipo di energia prodotta,
-
opzione 2: introduzione di meccanismi di mercato quali i certificati e gli appalti verdi,
-
opzione 3: aiuti concessi per un massimo di cinque anni, con una riduzione graduale oppure che non superino il 50 % dei costi complementari.
GLI HTM non soddisfano alcuno dei requisiti delle opzioni menzionate. Né le autorità ungheresi, né i produttori di energia elettrica hanno presentato alcuna prova del fatto che sono soddisfatti i requisiti della nuova disciplina comunitaria degli aiuti di Stato per la tutela ambientale.
(416)
Nel presente caso, tra gli orientamenti e le comunicazioni che la Commissione ha elaborato al fine di spiegare il preciso metodo di applicazione della deroga di cui all’articolo 87, paragrafo 3, lettera c), l’unico applicabile è il metodo dei costi non recuperabili (cfr. punto 26).
(417)
Il metodo si riferisce agli aiuti erogati agli operatori storici che hanno effettuato investimenti nelle centrali prima della liberalizzazione e per i quali il recupero degli investimenti sul mercato liberalizzato rivelarsi difficile. Il metodo costituisce la base adeguata per l’esame relativo alla compatibilità degli HTM, poiché una delle caratteristiche fondamentali degli stessi è consentire ad alcune società che hanno effettuato investimenti in impianti di produzione dell’energia elettrica precedentemente alla liberalizzazione del settore dell’energia di continuare a mantenere entrate che assicurino il recupero dell’investimento.
(418)
La Commissione osserva che né le autorità ungheresi, né i produttori interessati hanno dichiarato nelle loro osservazioni che gli HTM sono compatibili con i criteri del metodo. La maggior parte dei produttori effettivamente giudica gli HTM accordi commerciali stipulati molto prima della definizione del metodo e che i criteri del meccanismo di compensazione semplicemente non sono adeguati alla valutazione degli accordi menzionati.
(419)
L’obiettivo principale del metodo è promuovere la transizione del settore energetico al mercato liberalizzato, offrendo alle imprese storiche del settore dell’energia elettrica la possibilità di adeguarsi all’introduzione di condizioni di concorrenza (111).
(420)
Il metodo delinea i principi applicati dalla Commissione nel corso dell’esame delle misure di aiuto aventi come obiettivo la compensazione dei costi derivanti dal mancato mantenimento degli obblighi e dalle garanzie successivamente alla liberalizzazione del mercato dell’energia. Esso fa riferimento a tali obblighi o garanzie come a «costi non recuperabili», che possono presentarsi sotto diverse forme, in particolare sotto forma di investimenti accompagnati da garanzie di vendita occulte o pubbliche.
(421)
Dal momento che anche gli HTM si configurano come esplicite garanzie di vendita concesse prima della data di liberalizzazione, si può considerare che le centrali operanti nell’ambito degli HTM rientrino nell’ambito di applicazione del metodo.
(422)
La Commissione tuttavia constata che numerosi elementi dei principi fondamentali degli HTM non corrispondono ai requisiti stabiliti alla sezione 3 del metodo. In primo luogo non soddisfano il requisito del paragrafo 4.2 del metodo, secondo cui le disposizioni aventi come obiettivo il pagamento di aiuti devono tenere conto dello sviluppo della concorrenza. Il meccanismo di determinazione dei prezzi degli HTM prevede che al momento della determinazione dei prezzi si prendano in considerazione soltanto gli indici della centrale in questione. Non vanno considerati i prezzi offerti dai produttori concorrenti, né le loro capacità produttive.
(423)
Richiamandosi al punto 4.9 del metodo, la Commissione esprime serie perplessità sugli aiuti che non tengono conto della differenza tra le ipotesi economiche e di mercato prese in considerazione al momento della stima originaria dei costi non recuperabili ed i cambiamenti effettivi avvenuti nel tempo. GLI HTM si configurano come aiuti di questo tipo, dal momento che non sono state utilizzate ipotesi sull’andamento del mercato per determinare l’aiuto. Inoltre, il fatto che, nonostante l’apertura graduale del mercato dell’energia, le disposizioni principali degli HTM siano rimaste invariate e che essi stipulino l’acquisto da parte di MVM di una quantità di energia superiore al fabbisogno, il cui surplus è rivenduto da MVM sul libero mercato, dimostra chiaramente che gli HTM non tengono conto dell’effettivo andamento del mercato.
(424)
Inoltre - come illustrato nel capitolo 3 di cui sopra - uno dei principali vantaggi degli HTM per i produttori di energia elettrica è che MVM è obbligata ad acquistare capacità prestabilite e quantità garantite a un prezzo che copra i costi fissi, variabili e di capitale nel corso di un periodo corrispondente approssimativamente al periodo di funzionamento e di ammortamento degli impianti in questione. Di conseguenza, gli HTM hanno l’effetto di obbligare un soggetto all’acquisto di energia elettrica da un altro soggetto, senza tenere conto dell’offerta della concorrenza.
(425)
Diversi Stati membri hanno creato un meccanismo di compensazione che permette - sulla base dell’esame dei futuri prezzi di mercato derivanti dai rapporti di domanda e offerta del futuro mercato concorrenziale - di stabilire in anticipo il massimale dell’importo dell’aiuto. Qualora i ricavi effettivi dei produttori interessati risultino più elevati rispetto al previsto, si procede a un nuovo calcolo e viene fissato un importo più basso per l’aiuto. Pertanto, l’impatto della compensazione sul mercato è limitato al minimo, in particolare perché non assicura un livello minimo di produzione e di vendita ai beneficiari.
(426)
Gli HTM, invece, anziché promuovere la transizione verso un mercato concorrenziale, rappresentano piuttosto un ostacolo allo sviluppo di una vera concorrenza in un segmento significativo del mercato della produzione di energia elettrica. Pertanto le disposizioni relative al pagamento degli aiuti non consentono di prendere in considerazione lo sviluppo futuro della concorrenza e l’importo dell’aiuto non dipende dall’instaurarsi di una concorrenza effettiva.
(427)
Di conseguenza, le disposizioni menzionate sono in contrasto con i principi di cui alla sezione 5 del metodo, in virtù dei quali i metodi di finanziamento non possono essere contrari agli interessi comunitari e in particolare alla concorrenza. Ai sensi della sezione 5, i metodi di finanziamento non devono disincentivare le imprese esterne e i nuovi operatori a entrare nel mercato nazionale o regionale in questione. Come rilevato al punto 220, l’impegno della capacità e il sistema della tariffa di capacità rappresenta per MVM - ossia l’acquirente di gran lunga più significativo nel mercato della grande distribuzione - un disincentivo a stipulare contratti con altri produttori, diversi da quelli operanti nell’ambito degli HTM. Inoltre, l’apertura del mercato e le condizioni stabilite negli HTM obbligano MVM ad acquistare energia in misura maggiore del necessario e la inducono a rivendere sul libero mercato l’energia elettrica così acquistata tramite meccanismi di erogazione. Già di per sé questo fatto ostacola la comparsa di nuovi attori sul mercato all’ingrosso. Infine, la Commissione giudica che gli HTM distorcono la concorrenza sul mercato ungherese dell’energia elettrica per un periodo molto più lungo di quanto ragionevolmente necessario per la transizione al mercato concorrenziale.
(428)
Le regole che istituiscono gli HTM non sono conformi ai criteri indicati al punto 4.5 del metodo, dal momento che non stabiliscono in anticipo il massimale dell’importo dell’aiuto da pagarsi ai produttori tra il 1o maggio 2004 e la data di scadenza degli HTM.
(429)
Inoltre, ai sensi del punto 4.8 del metodo, la Commissione esprime serie perplessità sugli aiuti il cui obiettivo è salvaguardare, in tutto o in parte, i ricavi precedenti all’entrata in vigore della direttiva 96/92/CE (112), senza tenere conto dei costi non recuperabili ammissibili conseguenti all’apertura del mercato.
(430)
Il mantenimento degli HTM successivamente all’adesione dell’Ungheria all’Unione europea aveva precisamente l’obiettivo di salvaguardare la maggior parte dei ricavi dei produttori di energia elettrica interessati prima dell’entrata in vigore della direttiva 96/92/CE. In più, le centrali operanti nell’ambito degli HTM rappresentano una notevole parte del mercato e gli HTM hanno una durata molto più lunga rispetto al periodo ragionevolmente necessario all’adeguamento alle condizioni di mercato.
(431)
Inoltre, tra le disposizioni principali che costituiscono gli HTM la Commissione non è in grado di individuare una serie di elementi tali da assicurare la compatibilità con il mercato comune sulla base del metodo. In particolare, la riduzione della durata degli HTM non sarebbe sufficiente ad assicurarne la compatibilità, dal momento che il meccanismo di finanziamento, che si basa sulle capacità impegnate e sulle quantità di acquisto garantite, continuerebbe a ostacolare lo sviluppo di una vera concorrenza. Il meccanismo di determinazione dei prezzi continuerebbe a essere in contrasto con l’obiettivo di promuovere lo sviluppo di un effettivo mercato concorrenziale, in cui sia il rapporto tra domanda e offerta a determinare i prezzi.
(432)
Sulla base di quanto precede, la Commissione conclude che gli HTM sono incompatibili con i criteri stabiliti nel metodo.
(433)
Alcune parti interessate hanno sostenuto che l’articolo 86, paragrafo 2, del trattato CE sia applicabile agli HTM anche qualora essi non rispettino i criteri di cui alla causa Altmark.
(434)
La Commissione ritiene che le osservazioni di cui ai punti 255-275 in relazione ai criteri della causa Altmark portano a concludere che l’articolo 86, paragrafo 2, non è applicabile agli HTM.
(435)
L’articolo 86, paragrafo 2, è applicabile esclusivamente imprese incaricate della gestione di servizi di interesse economico generale ma tale requisito - come indicato ai punti da 256 a 267 - in questo caso non sussiste. Inoltre, la compensazione prevista per il servizio di interesse economico generale deve essere proporzionata ai costi supplementari, ovvero l’ambito dei servizi menzionati deve essere precisamente determinabile affinché il costo relativo a tale servizio possa essere stabilito. Come indicato ai punti da 268 a 270, nel caso di cui trattasi tale requisito non è soddisfatto.
(436)
Pertanto, l’aiuto oggetto della presente decisione si configura come aiuto di Stato non compatibile.
7.8. Recupero
(437)
Ai sensi del trattato CE e secondo la giurisprudenza costante della Corte di giustizia - una volta appurato che un aiuto è incompatibile con il mercato comune - la Commissione è competente per decidere se lo Stato in questione debba abolire o modificare tale aiuto (113). La giurisprudenza costante della Corte indica anche che, nel caso di aiuti giudicati dalla Commissione incompatibili con il mercato comune, l’obbligo di abolire l’aiuto, imposto allo Stato membro, ha l’obiettivo di ripristinare la situazione preesistente (114). La Corte ha in tal senso dichiarato che tale obiettivo si realizza nel momento in cui i beneficiari abbiano rimborsato gli importi erogati a titolo di aiuto illegale, perdendo così il vantaggio di cui godevano nei confronti dei concorrenti e si sia ripristinata la situazione precedente la concessione dell’aiuto (115).
(438)
Conformemente alla giurisprudenza menzionata, l’articolo 14 del regolamento (CE) n. 659/99 stabilisce che «nel caso di decisioni negative relative a casi di aiuti illegali la Commissione adotta una decisione con la quale impone allo Stato membro interessato di adottare tutte le misure necessarie per recuperare l’aiuto dal beneficiario. La Commissione non impone il recupero dell’aiuto qualora ciò sia in contrasto con un principio generale del diritto comunitario».
(439)
Nei documenti presentati alcune parti interessate sostenevano che la cessazione dei contratti di diritto privato conseguente alla decisione della Commissione sarebbe contraria al principio della certezza del diritto, dal momento che gli HTM sono contratti di diritto privato che i produttori hanno stipulato in buona fede, a condizioni di mercato adeguate al momento della loro sottoscrizione. Affermavano inoltre che una tale decisione avrebbe violato il principio della proporzionalità. Sulla base delle ragioni espresse ai punti 382-387, la Commissione rifiuta tale argomentazione.
(440)
Riguardo alla proporzionalità, la Corte ha dichiarato che la restituzione di un aiuto di Stato erogato illegalmente, avente come obiettivo di ripristinare la situazione precedente, non può essere ritenuta sproporzionata rispetto agli obiettivi delle disposizioni del trattato in materia di aiuti di Stato (116).
(441)
La Commissione reputa pertanto che ci siano sufficienti motivi per recuperare gli aiuti erogati nell’ambito degli HTM al fine di ripristinare le condizioni di concorrenza.
(442)
Ai punti 176-236 è stato dimostrato che il vantaggio derivante dagli HTM supera in larga misura l’eventuale differenza positiva tra i prezzi degli HTM e quelli ottenibili sul mercato in mancanza di essi.
(443)
Tuttavia, la Commissione reputa che non sia possibile calcolare il valore totale di tutte le condizioni relative agli obblighi di fornitura a lungo termine di MVM - descritte ai punti da 174-236 - per il periodo tra il 1o maggio 2004 e la data di cessazione degli HTM. Di conseguenza, la Commissione, nell’ordinare il recupero degli aiuti illegali, limiterà il recupero alla differenza tra i ricavi delle centrali operanti nell’ambito degli HTM e i ricavi che tali centrali avrebbero potuto ottenere sul mercato, in assenza degli HTM, nel periodo summenzionato.
(444)
Con riferimento all’importo da recuperare, la Commissione si rende conto che è estremamente complicato calcolare esattamente l’importo degli aiuti erogati ai beneficiari, dal momento che tale importo dipende dalla quantità di energia che si sarebbe prodotta e che si sarebbe venduta - e dai relativi prezzi - sul mercato ungherese all’ingrosso nel periodo tra il 1o maggio 2004 e la cessazione degli HTM, qualora in tale periodo non fosse stato in vigore alcun HTM. Dal momento che gli HTM coprono la maggior parte delle capacità produttive ungheresi, nel caso di realizzazione di uno scenario controfattuale (117) il mercato si sarebbe sviluppato in modo molto diverso da quanto è realmente accaduto.
(445)
Una delle caratteristiche principali dell’energia elettrica è che dopo la produzione non può essere immagazzinata in maniera economica. Al fine di garantire la stabilità della rete, è necessario un costante equilibrio tra domanda e offerta. Di conseguenza, la quantità di energia che i produttori e gli importatori sono in grado di vendere sul mercato all’ingrosso in un dato periodo e il relativo prezzo non dipendono dalla quantità totale di energia richiesto dagli acquirenti in quel periodo, ma dalla quantità di energia elettrica richiesta momenti specifici (118). In aggiunta, la domanda di energia elettrica oscilla in maniera significativa anche durante il giorno e al variare delle stagioni, pertanto anche la capacità di produzione e di importazione necessaria al soddisfacimento della domanda varia a seconda dei periodi. Per di più, alcune unità di produzione di energia elettrica forniscono energia soltanto nei periodi di domanda elevata (119). Di conseguenza, i dati sul consumo e la produzione annuali a disposizione della Commissione non consentono di valutare in maniera accurata il funzionamento del mercato.
(446)
Stando alla giurisprudenza della Corte, tuttavia, nessuna norma della legislazione comunitaria stabilisce che, al momento di ordinare il recupero di un aiuto dichiarato incompatibile con il mercato comune, la Commissione debba stabilire l’importo esatto dell’aiuto da recuperare. È sufficiente che la decisione della Commissione contenga le informazioni che consentano al destinatario di calcolarne l’importo senza eccessive difficoltà (120).
(447)
Conformemente a quanto sopra, la Commissione fornisce orientamenti sulle modalità di calcolo dell’importo da recuperare. Come menzionato in precedenza, gli HTM coprono una parte talmente significativa del mercato ungherese della produzione e, in loro assenza, l’andamento dei prezzi sarebbe stato sicuramente diverso dai prezzi effettivamente registrati nel segmento concorrenziale. Ovvero, il prezzo che i produttori avrebbero potuto ottenere in assenza degli HTM può essere calcolato tramite una simulazione del mercato costituita dall’esame del funzionamento del mercato all’ingrosso dell’energia elettrica effettuato sulla base dello scenario controfattuale. L’obiettivo di una tale simulazione è stimare quali sarebbero state le vendite e i prezzi nel caso dello scenario controfattuale. Su tale base può essere fornita una stima affidabile relativa all’importo che MVM avrebbe dovuto pagare al produttore interessato per l’energia acquistata secondo lo scenario controfattuale. La simulazione deve soddisfare i requisiti di cui ai punti successivi.
(448)
Innanzitutto, tenuto conto della ridotta flessibilità dei prezzi della domanda di energia, la simulazione deve essere eseguita sulla base dell’ipotesi che il carico del sistema secondo lo scenario controfattuale corrisponda in ogni momento a quello effettivamente misurato nel momento in questione.
(449)
In secondo luogo - così come sottolineato al punto 196 - l’energia elettrica viene venduta tramite contratti a pronti o a termine. L’esame del settore dell’energia elettrica ha dimostrato che i prezzi a termine sono determinati dalle aspettative sull’andamento dei prezzi del mercato a pronti. A differenza dei mercati a pronti - in cui secondo la teoria economica il prezzo, nel caso di condizioni di concorrenza ottimali, corrisponde in ogni singolo momento al massimo costo marginale a breve termine tra tutte le unità produttive necessario al soddisfacimento della domanda (121) - sui mercati a termine non c’è un livello di prezzo univoco che possa essere stimato sulla base della teoria economica. Per di più, gli effetti delle strategie utilizzate dai venditori e dagli acquirenti per la scelta tra transazioni a pronti o a termine non possono essere simulati. Le numerose situazioni divergenti osservabili sui mercati di tutta Europa illustrano bene questo fatto. L’esame del settore dell’energia elettrica ha mostrato che il rapporto tra la quantità distribuita come prodotto a pronti e il consumo di energia elettrica nazionale varia moltissimo tra gli Stati membri. (122).
(450)
Secondo quanto stabilito al punto 198, i prezzi a pronti - e in particolare quelli osservabili nelle relative borse dell’energia - rappresentano un riferimento per l’intero mercato della grande distribuzione, ivi compresi i prodotti a termine. Pertanto la Commissione ritiene che la simulazione del mercato della grande distribuzione - con l’obiettivo di stabilire l’importo del recupero - deve partire dall’ipotesi che, ad eccezione dei casi speciali menzionati ai punti da 453 a 456, tutte le vendite di energia elettrica avvengono nell’ambito di transazioni a pronti.
(451)
La simulazione deve essere eseguita sulla base dei costi marginali a breve termine delle unità di produzione interessate. Di conseguenza, deve prendere in considerazione tutti i dati pertinenti relativi alle unità di produzione di energia elettrica operanti in Ungheria (123) nel periodo compreso tra il 1o maggio 2004 e la cessazione effettiva degli HTM - con particolare riferimento alle prestazioni installate, all’efficacia termica, ai costi del combustibile, agli altri elementi rilevanti dei costi variabili e con riferimento ai periodi di pausa operativa programmata e obbligata. Inoltre, la simulazione deve essere eseguita tenendo conto dell’ipotesi fondamentale che in ogni singolo momento c’è un solo prezzo sul mercato a pronti, che è il risultato del meccanismo di domanda e offerta. Questo unico prezzo viene modificato periodicamente in conseguenza del cambiamento delle esigenze e dei costi variabili.
(452)
Nel corso della simulazione, è necessario anche tenere conto, che secondo lo scenario controfattuale, MMV non dovrebbe acquistare energia in eccesso rispetto a quella necessaria per rispondere alle esigenze del settore pubblico (124). Di conseguenza, nello scenario controfattuale non sono presenti i meccanismi di vendita citati nel punto 226 e le esigenze di MVM si limitano alle quantità necessarie per soddisfare il fabbisogno del settore pubblico.
(453)
La simulazione deve tenere conto anche di singole situazioni, debitamente giustificate, che possono comportare una deviazione dal principio del costo marginale alla base dell’intera simulazione. Le unità di cogenerazione possono essere esposte a tali situazioni particolari. A seconda degli obblighi di fornitura di energia termica stabiliti tramite contratto o normativa, è possibile che queste unità siano costrette a vendere energia elettrica a un prezzo inferiore ai loro costi marginali a breve termine.
(454)
Possono trovarsi in questa situazione anche le unità produttive che, grazie all’applicazione di tecnologie rispettose dell’ambiente, beneficiano di regimi di aiuti di Stato. È questa la situazione in Ungheria, dove le norme giuridiche impongono a MVM, e alle società regionali di fornitura di energia elettrica, di acquistare ad un prezzo stabilito ufficialmente, generalmente più elevato rispetto a quello del mercato concorrenziale, l’energia elettrica prodotta dagli impianti di cogenerazione o derivante dai rifiuti o da fonti energetiche rinnovabili. Nel corso della simulazione, si deve tenere conto del fatto che anche nello scenario controfattuale esisterebbe tale sistema di acquisto obbligatorio. Pertanto è da considerarsi che la quantità di energia acquistata da MVM nell’ambito del sistema di acquisto obbligatorio e il prezzo pagato per la stessa corrisponde a quanto osservato nello scenario reale (125).
(455)
Nel corso della simulazione si dovrà tenere conto anche del fatto che una certa quantità di capacità produttiva fisicamente disponibile non può essere utilizzata per l’approvvigionamento di energia elettrica del mercato della grande distribuzione, dal momento che tali capacità sono state impegnate per la copertura dei servizi di compensazione del gestore di sistema. Nello scenario reale, sia i produttori operanti nell’ambito degli HTM che gli altri hanno fornito servizi di compensazione. La simulazione deve essere eseguita sulla base dell’ipotesi che, nello scenario controfattuale, la capacità impegnata per i servizi di compensazione del gestore del sistema di trasferimento, l’energia elettrica fornita sulla base di tale capacità e il prezzo corrisposto per la stessa si verifichino in modo corrispondente allo scenario reale.
(456)
Sulla base dello scenario controfattuale la quantità di energia importata ed esportata, così come il prezzo, potrebbero essere stati divergenti rispetto allo scenario reale. Allo stesso tempo non è possibile valutare tale effetto senza estendere l’ambito della simulazione anche ai paesi importatori ed esportatori, dal momento che le decisioni di importazione o esportazione da o verso un dato paese vengono determinate dalle condizioni di mercato ivi presenti. Dato che la quantità di energia importata o esportata in Ungheria è limitata rispetto alla produzione e al consumo nazionali, tenuto conto inoltre del fatto che un terzo delle importazioni sono regolamentate da contratti a lungo termine (126), la Commissione reputa che l’ampliamento della simulazione renderebbe necessario uno sforzo sproporzionato. Per questo l’Ungheria può considerare che le quantità importate ed esportate nel quadro dello scenario controfattuale e i relativi prezzi corrispondano ai livelli dello scenario reale.
(457)
La Commissione è consapevole del fatto che determinati produttori - che non hanno stipulato HTM con MVM - hanno stipulato contratti di fornitura a lungo o medio termine con altri consumatori. La Commissione ritiene tuttavia che tali contratti non debbano essere presi in considerazione nella simulazione, poiché se gli HTM fossero venuti a scadenza il 1o maggio 2004, o anteriormente, in base all’ipotesi fondamentale dello scenario controfattuale, tutti i produttori avrebbero dovuto modificare la loro strategia commerciale, vista l’alta percentuale della prestazione impegnata e inserita nel quadro degli HTM. Come spiegato nel punto 449, non è possibile stimare la proporzione tra l’energia elettrica venduta come prodotto a pronti e quella venduta come prodotto a termine. Pertanto è giustificato ipotizzare che - se non si trovassero in una delle situazioni menzionate nei punti da 453 a 456 - tutti i produttori venderebbero l’energia elettrica da loro prodotta con modalità a pronti.
(458)
La simulazione del mercato all’ingrosso potrebbe essere eseguita con precisione oraria, prendendo in considerazione tutti gli indici per ciascuna ora. La Commissione tuttavia accetta anche una simulazione che si limiti a prendere in considerazione campioni di fasce orarie rappresentative e che i risultati ottenuti per ciascun campione siano presi come riferimento l’intero periodo esaminato.
(459)
La simulazione dovrebbe garantire una stima affidabile delle quantità di energia elettrica che le singole unità produttive venderebbero (e del relativo prezzo) sulla base dello scenario controfattuale. Sulla base dei dati storici relativi al consumo totale da parte dei consumatori finali del settore pubblico e di tutti i consumatori finali nello scenario reale, si dovrebbe stimare il rapporto tra la quantità di energia elettrica necessaria a MVM per soddisfare il fabbisogno del settore pubblico (127) e la quantità totale di energia elettrica fornita nelle singole fasce orarie sul mercato all’ingrosso.
(460)
Utilizzando la proporzione di cui sopra, si dovrà preparare una stima della quantità di energia elettrica che i singoli produttori avrebbero venduto a MVM nei singoli orari, secondo lo scenario controfattuale. Sulla base di tali stime è necessario valutare quale sarebbe stato l’importo, nel periodo esaminato, che MVM avrebbe pagato, secondo lo scenario controfattuale, ai singoli produttori per l’energia acquistata al fine di soddisfare il fabbisogno del settore pubblico (128).
(461)
L’ultima fase del calcolo dell’importo da recuperare dovrebbe tenere conto del fatto che nello scenario reale i produttori non vendevano necessariamente a MVM il totale dell’energia elettrica prodotta dai blocchi delle centrali che operavano nell’ambito degli HTM, ma che la capacità non impegnata veniva venduta ad altri acquirenti. Nel caso di ciascun blocco di centrale interessato, l’importo dell’aiuto da recuperare deve essere calcolato per ciascun anno, sulla base della differenza tra i ricavi (129) derivanti dall’energia venduta a MVM nell’ambito degli HTM secondo lo scenario reale e l’importo che MVM avrebbe dovuto pagare secondo lo scenario controfattuale - sulla base di calcoli conformi ai principi fondamentali esposti sopra.
(462)
La Commissione tuttavia riconosce che nello scenario controfattuale i produttori avrebbero probabilmente venduto l’energia a consumatori diversi da MVM e a prezzi più elevati rispetto allo scenario reale. Ciò è dovuto principalmente al fatto che nello scenario controfattuale non sono previste le capacità impegnate a favore di MVM, offrendo ulteriori possibilità ai produttori di vendere a consumatori diversi da MVM l’energia elettrica da essi prodotta. Pertanto l’Ungheria può detrarre dagli importi calcolati in conformità con il punto 461 la differenza tra le entrate derivanti dalle vendite ai consumatori diversi da MVM secondo lo scenario controfattuale e le entrate effettive derivanti da tali vendite secondo lo scenario reale, qualora tale differenza sia positiva.
(463)
Ai sensi dell’articolo 14, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 659/1999 gli interessi sul recupero devono essere calcolati su base annuale.
(464)
Per consentire alla Commissione di esaminare la precisione e l’affidabilità della simulazione, le autorità ungheresi devono fornire una descrizione dettagliata dei sistemi utilizzati per i calcoli, nonché dei dati inseriti nella simulazione.
(465)
La Commissione è a conoscenza del fatto che esistono strumenti adeguati per eseguire la simulazione, che essa stessa ha utilizzato nell’ambito dell’indagine sul settore energetico per valutare la struttura e la presentazione di sei mercati all’ingrosso europei (130). Numerosi produttori e distributori di energia elettrica utilizzano questo tipo di strumenti per ricavare previsioni dei prezzi dell’energia a lungo termine, per pianificare le risorse e per ottimizzare lo sfruttamento della produzione. Inoltre la Commissione - secondo quanto delineato sopra - è pronta ad accettare determinate semplificazioni, in particolare l’utilizzo di campioni composti di orari rappresentativi al posto della simulazione su base oraria. L’Ungheria pertanto - in conformità con il principio di leale collaborazione di cui all’articolo 10 del trattato CE - è tenuta a eseguire la simulazione entro tempi ragionevoli e in conformità dei principi di cui sopra e a calcolare, sulla base di tale simulazione, l’importo dell’aiuto da recuperare.
(466)
La Corte di giustizia ha dichiarato che, qualora uno Stato membro che incontri difficoltà impreviste e imprevedibili o si renda conto di conseguenze non considerate dalla Commissione, può sottoporre questi problemi alla valutazione della stessa Commissione, proponendo opportune modifiche. In questo caso, la Commissione e lo Stato membro devono collaborare in buona fede onde superare le difficoltà nel pieno rispetto delle disposizioni del trattato CE (131).
(467)
La Commissione invita pertanto l’Ungheria a sottoporre alla valutazione della Commissione stessa gli eventuali problemi incontrati all’atto dell’esecuzione della presente decisione.
8. CONCLUSIONI
(468)
La Commissione constata che gli HTM concedono ai produttori di energia elettrica un aiuto di Stato illegale ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE e che tale aiuto è incompatibile con il mercato comune.
(469)
Come illustrato al punto 7.3, l’elemento di aiuto di Stato degli HTM è rappresentato dall’obbligo di acquisto da parte di MVM di una determinata capacità e un determinato quantitativo minimo di energia elettrica a un prezzo che copra i costi fissi, variabili e di capitale, per una porzione significativa della durata di vita delle unità produttive, garantendo così il recupero degli investimenti.
(470)
Dal momento che l’aiuto di Stato è incompatibile con il trattato CE, esso deve essere soppresso,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
1. L’obbligo di acquisto stabilito negli accordi di acquisto di energia elettrica a lungo termine stipulati tra Magyar Villamos Művek Rt. da una parte e Budapesti Erőmű Rt., Dunamenti Erőmű Rt., Mátrai Erőmű Rt., AES-Tisza Erőmű Kft, Csepeli Áramtermelő Kft., Paksi Atomerőmű Rt. e Pécsi Erőmű Rt. (firmatario dell’HTM originale e predecessore di Pannon Hőerőmű Rt.) (132) costituisce aiuto di Stato a favore dei produttori di energia elettrica ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
2. L’aiuto di Stato di cui all’articolo 1, paragrafo 1, non è compatibile con il mercato comune.
3. Entro sei mesi dalla comunicazione della presente decisione, l’Ungheria deve cessare la concessione dell’aiuto di Stato di cui al paragrafo 1.
Articolo 2
1. L’Ungheria deve recuperare dai beneficiari l’aiuto di cui all’articolo 1.
2. Le somme da recuperare devono comprendere gli interessi, calcolati dal momento in cui sono state messe a disposizione del beneficiario fino al momento dell’effettivo recupero.
3. Gli interessi sono calcolati secondo il regime dell’interesse composto a norma del capo V del regolamento (CE) n. 794/2004 della Commissione (133), modificato dal regolamento (CE) n. 271/2008 della Commissione (134).
Articolo 3
1. Entro due mesi dalla comunicazione della presente decisione la Repubblica di Ungheria deve informare la Commissione delle misure adottate e progettate per conformarsi alla presente decisione e in particolare dei provvedimenti presi per eseguire in maniera adeguata la simulazione del mercato all’ingrosso necessaria a calcolare l’importo da recuperare, indicando nei dettagli la metodologia prevista e i dati che intende usare per il calcolo.
2. La Repubblica di Ungheria deve informare costantemente la Commissione delle misure nazionali adottate per dare esecuzione alla presente decisione, fino al recupero dell’aiuto di cui all’articolo 1. Su semplice richiesta della Commissione l’Ungheria dovrà presentare immediatamente informazioni relative alle misure progettate e già approvate necessarie a conformarsi alla presente decisione. Dovrà inoltre fornire informazioni dettagliate anche sugli importi già recuperati dai beneficiari e sui relativi interessi.
Articolo 4
1. L’Ungheria calcola l’importo esatto dell’aiuto da recuperare sulla base di un’adeguata simulazione della situazione del mercato all’ingrosso dell’energia elettrica che si sarebbe verificata se nessuno degli accordi di acquisto di energia elettrica a lungo termine di cui all’articolo 1, paragrafo 1, fosse stato in vigore al 1o maggio 2004.
2. Entro sei mesi dalla notifica della presente decisione l’Ungheria deve calcolare gli importi da recuperare sulla base del sistema di cui al paragrafo 1 e presenta alla Commissione tutte le informazioni pertinenti relative alla simulazione succitata, in particolare i risultati, la metodologia applicata e i dati utilizzati.
Articolo 5
L’Ungheria garantisce di recuperare l’aiuto di cui all’articolo 1 entro dieci mesi dalla notifica della presente decisione.
Articolo 6
La Repubblica di Ungheria è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 4 giugno 2008.