Směrnice Rady 2004/81/ES
ze dne 29. dubna 2004
o povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a kteří spolupracují s příslušnými orgány
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 63 bod 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vytvoření společné přistěhovalecké politiky, včetně vymezení podmínek pro vstup a pobyt cizinců a opatření pro boj proti nedovolenému přistěhovalectví, je základním prvkem cíle Evropské unie spočívajícího v postupném vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva.
(2) Evropská rada na zvláštním zasedání ve dnech 15. a 16. října 1999 v Tampere vyjádřila své odhodlání řešit nedovolené přistěhovalectví u jeho zdroje, zvláště zaměřením se na ty, kdo se zabývají obchodováním s lidmi a hospodářským vykořisťováním migrujících osob. Vyzvala členské státy, aby své úsilí soustředily na odhalování a rozbíjení zločineckých sítí a současně na ochranu práv obětí.
(3) Projevem rostoucího znepokojení nad tímto jevem na mezinárodní úrovni bylo přijetí Úmluvy OSN proti nadnárodnímu organizovanému zločinu Valným shromážděním, doplněné Protokolem o prevenci, potlačování a trestání obchodu s lidmi, zvláště se ženami a dětmi, a Protokolu o pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky. Tyto dokumenty byly podepsány Společenstvím a patnácti členskými státy v prosinci roku 2000.
(4) Touto směrnicí není dotčena ochrana poskytovaná uprchlíkům, příjemcům podpůrné ochrany a osobám domáhajícím se mezinárodní ochrany na základě vnitrostátního uprchlického práva ani jiné akty na ochranu lidských práv.
(5) Touto směrnicí nejsou dotčena jiná ustanovení o ochraně obětí, svědků nebo zvláště zranitelných osob. Nejsou jí dotčeny ani výsady členských států týkající se práva pobytu uděleného z humanitárních nebo jiných důvodů.
(6) Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané mimo jiné Listinou základních práv Evropské unie.
(7) Členské státy by měly používat tuto směrnici bez diskriminace z důvodu pohlaví, rasy, barvy pleti, etnického nebo sociálního původu, genetických znaků, jazyka, náboženství nebo přesvědčení, politického nebo jiného smýšlení, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
(8) K posílení předcházení výše uvedeným trestným činům a boje proti nim byla na evropské úrovni přijata směrnice Rady 2002/90/ES ze dne 28. listopadu 2002, kterou se definuje napomáhání k nepovolenému vstupu, přechodu a pobytu [4], a rámcové rozhodnutí Rady 2002/629/SVV ze dne 19. července 2002 o boji proti obchodování s lidmi [5].
(9) Tato směrnice zavádí povolení k pobytu pro oběti obchodování s lidmi nebo, rozhodne-li se členský stát rozšířit oblast působnosti této směrnice, pro státní příslušníky třetí země, kteří obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a pro které je povolení k pobytu dostatečnou pobídkou ke spolupráci s příslušnými orgány, přičemž obsahuje některé podmínky k ochraně proti zneužití.
(10) Za tímto účelem je nezbytné stanovit předpoklady pro vydávání povolení k pobytu, podmínky pobytu a důvody pro neprodloužení jeho platnosti a jeho odnětí. Právo pobytu podle této směrnice je vázáno na podmínky a má prozatímní povahu.
(11) Dotyční státní příslušníci třetí země by měli být informováni o možnosti obdržet toto povolení k pobytu a o lhůtě na rozmyšlenou. Toto by jim mělo pomoci vycházet ze skutečného stavu věcí při jejich rozhodování, zda mají s příslušnými orgány, například s policií, orgány činnými v trestním řízení a soudy, s přihlédnutím k možným rizikům spolupracovat tak, aby spolupráce byla svobodná, a tedy účinnější.
(12) Státním příslušníkům třetích zemí by vzhledem k jejich zranitelnosti měla být zaručena pomoc stanovená touto směrnicí. Tato pomoc by jim měla umožnit zotavit se a uniknout vlivu pachatelů uvedených trestných činů. Lékařská péče poskytovaná státním příslušníkům třetích zemí spadajících do oblasti působnosti této směrnice zahrnuje v případě potřeby také psychoterapeutickou péči.
(13) Rozhodnutí o vydání povolení k pobytu na dobu alespoň šest měsíců nebo prodloužení jeho platnosti přijímají příslušné orgány, které by měly posuzovat splnění příslušných podmínek.
(14) Tato směrnice by se měla uplatňovat bez dotčení činnosti příslušných vnitrostátních orgánů na všech stupních použitelných vnitrostátních řízení, zejména při vyšetřování dotyčných trestných činů.
(15) Členské státy by měly zvážit povolení pobytu z jiných důvodů, v souladu se svými vnitrostátními předpisy, pro státní příslušníky třetích zemí, kteří by mohli spadat do oblasti působnosti této směrnice, kteří však nesplňují nebo již nesplňují její podmínky, a pro jejich rodinné příslušníky nebo osoby, s nimiž se zachází jako s jejich rodinnými příslušníky.
(16) Aby mohli státní příslušníci třetí země získat nezávislost a nevraceli se do zločinecké sítě, měl by být držitelům povolení k pobytu, za podmínek stanovených touto směrnicí, umožněn přístup na trh práce a k odbornému a všeobecnému vzdělávání. Při povolování přístupu držitelů povolení k pobytu k odbornému vzdělávání by členské státy měly posuzovat zejména pravděpodobnou délku pobytu.
(17) Účast dotyčných státních příslušníků třetích zemí v programech a systémech již zavedených nebo těch, které mají být zavedeny, by měla přispívat k obnovení jejich běžného společenského života.
(18) Žádají-li dotyční státní příslušníci třetí země o povolení pobytu jiného druhu, rozhodně o něm členský stát na základě obecného vnitrostátního cizineckého práva. Při posuzování takových žádostí by členské státy měly vzít v úvahu skutečnost, že dotyčným státním příslušníkům třetích zemí bylo vydáno povolení k pobytu podle této směrnice.
(19) Při provádění této směrnice by členské státy měly poskytovat Komisi informace zjištěné v rámci činnosti vyvíjené při sběru a zpracování statistických údajů o věcech spadajících do oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí.
(20) Jelikož cíle zavedení povolení k pobytu pro dotyčné státní příslušníky třetích zemí, kteří spolupracují v boji proti obchodování s lidmi, nemůže být dostatečně dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu této činnosti, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(21) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a aniž je dotčen článek 4 zmíněného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(22) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je definovat podmínky pro vydávání časově omezeného povolení k pobytu, souvisejícího s délkou příslušného vnitrostátního řízení, státním příslušníkům třetích zemí, kteří spolupracují v boji proti obchodování s lidmi nebo proti napomáhání k nedovolenému přistěhovalectví.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "státním příslušníkem třetí země" osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 17 odst. 1 Smlouvy;
b) "napomáháním k nedovolenému přistěhovalectví" činy uvedené v článcích 1 a 2 směrnice 2002/90/ES;
c) "obchodováním s lidmi" činy uvedené v článcích 1, 2 a 3 rámcového rozhodnutí 2002/629/SVV;
d) "opatřením k výkonu příkazu k vyhoštění" opatření přijaté členským státem k výkonu rozhodnutí příslušných orgánů, které přikazuje vyhoštění státního příslušníka třetí země;
e) "povolením k pobytu" povolení udělené členským státem, které povoluje zákonný pobyt na jeho území státnímu příslušníkovi třetí země, který splňuje podmínky této směrnice;
f) "nezletilými osobami bez doprovodu" státní příslušníci třetích zemí mladší 18 let, kteří vstoupili na území členského státu bez doprovodu dospělé osoby, jež je za ně odpovědná podle právních předpisů nebo zvyklostí, a to dokud je taková osoba skutečně nepřevezme do své péče, nebo nezletilé osoby, které jsou po jejich vstupu na území členského státu ponechány bez doprovodu.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Členské státy použijí tuto směrnici na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou nebo byli obětí trestného činu týkajícího se obchodování s lidmi, i když vstoupili na území členských států bez povolení.
2. Členské státy mohou použít tuto směrnici na státní příslušníky třetích zemí, kteří obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví.
3. Tato směrnice se vztahuje na dotyčné státní příslušníky třetích zemí, kteří dosáhli zletilosti stanovené právem dotyčného členského státu.
Odchylně se členské státy mohou rozhodnout používat tuto směrnici pro nezletilé osoby za podmínek stanovených svým vnitrostátním právem.
Článek 4
Příznivější ustanovení
Tato směrnice nebrání členským státům v přijetí nebo zachovávání ustanovení příznivějších pro osoby spadající do oblasti působnosti této směrnice.
KAPITOLA II
ŘÍZENÍ O VYDÁVÁNÍ POVOLENÍ K POBYTU
Článek 5
Informování dotyčných příslušníků třetích zemí
Jsou-li příslušné orgány členských států toho názoru, že příslušník třetí země může spadat do oblasti působnosti této směrnice, informují dotyčnou osobu o možnostech nabízených v rámci této směrnice.
Členské státy mohou rozhodnout, že takovou informaci může poskytovat také nevládní organizace nebo sdružení zvláště k tomu určené dotyčným členským státem.
Článek 6
Lhůta na rozmyšlenou
1. Členské státy zajistí, aby dotyčným státním příslušníkům třetích zemí byla poskytnuta lhůta na rozmyšlenou, která jim umožní zotavit se a uniknout vlivu pachatelů uvedených trestných činů, aby tak mohli při svém rozhodování, zda mají s příslušnými orgány spolupracovat, lépe vycházet ze skutečného stavu věcí.
Doba trvání a začátek lhůty uvedené v prvním pododstavci se určuje podle vnitrostátního práva.
2. Ve lhůtě na rozmyšlenou a během doby čekání na rozhodnutí příslušných orgánů mají dotyční státní příslušníci třetích zemí přístup k zacházení uvedenému v článku 7 a nelze vykonat žádný příkaz k jejich vyhoštění.
3. Lhůta na rozmyšlenou nezakládá právo na pobyt podle této směrnice.
4. Členský stát může lhůtu na rozmyšlenou kdykoli ukončit, pokud příslušné orgány zjistí, že dotyčná osoba aktivně, dobrovolně a z vlastního podnětu obnovila styk s pachateli trestných činů uvedených v čl. 2 písm. b) a c), nebo z důvodů týkajících se veřejného pořádku a bezpečnosti státu.
Článek 7
Zacházení před vydáním povolení k pobytu
1. Členské státy zajistí, aby dotyčným státním příslušníkům třetích zemí, kteří nemají dostatečné prostředky, byly zaručeny životní podmínky schopné zajistit jejich výživu a přístup k naléhavé léčebné péči. Dbají na zajištění zvláštních potřeb těch nejzranitelnějších osob, zejména psychologické pomoci, je-li jí třeba a stanoví-li tak vnitrostátní právo.
2. Při uplatňování této směrnice členské státy v souladu s vnitrostátním právem náležitě zohlední potřeby bezpečnosti a ochrany dotyčných státních příslušníků třetích zemí.
3. V případě potřeby poskytují členské státy dotyčným státním příslušníkům třetích zemí překladatelské a tlumočnické služby.
4. Členské státy mohou za podmínek stanovených vnitrostátním právem poskytovat dotyčným státním příslušníkům třetích zemí bezplatnou právní pomoc, je-li zřízena.
Článek 8
Vydání a prodloužení platnosti povolení k pobytu
1. Po uplynutí lhůty na rozmyšlenou nebo dříve, mají-li příslušné orgány za to, že dotyčný státní příslušník třetí země již splnil podmínku stanovenou v písmenu b), členský stát posoudí
a) zda je účelné prodloužit jeho pobyt na území členského státu pro účely vyšetřování nebo soudní řízení a
b) zda projevil jasný úmysl spolupracovat a
c) zda ukončil veškeré styky s osobami podezřelými z činů, které lze kvalifikovat jako trestné činy uvedené v čl. 2 písm. b a c).
2. Pro vydání povolení k pobytu, aniž jsou dotčeny důvody týkající se veřejného pořádku a ochrany bezpečnosti státu, se vyžaduje splnění podmínek uvedených v odstavci 1.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení o odnětí uvedená v článku 14, platí povolení k pobytu po dobu alespoň šesti měsíců. Prodlužuje se, jsou-li nadále splněny podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
KAPITOLA III
ZACHÁZENÍ S DRŽITELI POVOLENÍ K POBYTU
Článek 9
Zacházení po vydání povolení k pobytu
1. Členské státy zajistí, aby bylo držitelům povolení k pobytu, kteří nemají dostatečné prostředky, zaručeno alespoň zacházení stanovené v článku 7.
2. Členské státy poskytnou nezbytnou lékařskou nebo jinou péči dotyčným státním příslušníkům třetích zemí, kteří nemají dostatečné prostředky a mají zvláštní potřeby, například těhotné ženy, zdravotně postižení a oběti sexuálního násilí či jiných forem násilí, a pokud členské státy využijí možnosti uvedené v čl. 3 odst. 3, také nezletilé osoby.
Článek 10
Nezletilé osoby
Pokud členské státy využijí možnosti uvedené v čl. 3 odst. 3, použijí se tato ustanovení:
a) členské státy při uplatňování této směrnice náležitě přihlížejí k nejlepším zájmům dítěte. Zajistí, aby postup byl přiměřený věku a vyspělosti dítěte. Dobu na rozmyšlenou mohou prodloužit zvláště tehdy, mají-li za to, že je to v nejlepším zájmu dítěte;
b) členské státy zajistí, aby nezletilé osoby měly přístup k systému vzdělávání za stejných podmínek jako státní příslušníci. Členské státy mohou stanovit, že tento přístup je omezen na systém veřejného vzdělávání;
c) v případě státních příslušníkům třetích zemí, kteří jsou nezletilými osobami bez doprovodu, přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření ke zjištění jejich totožnosti, státní příslušnosti a skutečnosti, zda jsou bez doprovodu. Vynaloží veškeré úsilí k co nejrychlejšímu nalezení jejich rodin a přijmou nezbytná opatření k okamžitému zajištění, v souladu s vnitrostátním právem, jejich právního zastoupení a případně zejména zastoupení v trestním řízení.
Článek 11
Výdělečná činnost, odborné a všeobecné vzdělávání
1. Členské státy vymezí pravidla, podle nichž jsou držitelé povolení k pobytu oprávněni mít přístup na trh práce a k odbornému i všeobecnému vzdělávání.
Tento přístup se omezuje na dobu trvání platnosti povolení k pobytu.
2. Podmínky a postupy schvalování přístupu na trh práce, k odbornému i všeobecnému vzdělávání určují příslušné orgány podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 12
Programy a systémy pro dotyčné státní příslušníky třetích zemí
1. Dotyčným státním příslušníků třetích zemí je zaručen přístup ke stávajícím programům nebo systémům poskytovaným členskými státy nebo nevládními organizacemi nebo sdruženími, které uzavřely s členskými státy zvláštní dohody zaměřené na obnovení běžného společenského života dotyčných osob, v případě potřeby zejména pořádání kurzů určených ke zvýšení jejich odborné kvalifikace, nebo přípravu na jejich podporovaný návrat do země jejich původu.
Členské státy mohou poskytovat zvláštní programy nebo systémy pro dotyčné státní příslušníky třetích zemí.
2. Rozhodne-li se členský stát zavést a provádět programy nebo systémy uvedené v odstavci 1, může podmínit vydání povolení k pobytu nebo prodloužení jeho platnosti účastí v uvedených programech nebo systémech.
KAPITOLA IV
NEPRODLOUŽENÍ PLATNOSTI A ODNĚTÍ
Článek 13
Neprodloužení platnosti
1. Platnost povolení k pobytu vydaného na základě této směrnice se neprodlouží, jestliže podmínky uvedené v čl. 8 odst. 2 již nejsou plněny nebo jestliže dotyčné řízení bylo rozhodnutím příslušného orgánu ukončeno.
2. Skončí-li platnost povolení k pobytu vydaného na základě této směrnice, použije se obecné cizinecké právo.
Článek 14
Odnětí
Povolení k pobytu může být kdykoliv odňato, nejsou-li podmínky pro jeho udělení nadále plněny. Povolení k pobytu lze odejmout zejména v těchto případech:
a) jestliže držitel povolení aktivně, dobrovolně a z vlastního podnětu obnovil styky s osobami podezřelými ze spáchání trestných činů uvedených v čl. 2 písm. b) a c) nebo
b) jestliže se příslušný orgán domnívá, že spolupráce oběti je podvodná nebo její stížnost je podvodná nebo nepodložená nebo
c) z důvodů týkajících se veřejného pořádku a ochrany bezpečnosti státu nebo
d) přestane-li oběť spolupracovat nebo
e) rozhodnou-li se příslušné orgány dotyčné řízení zastavit.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Ochranná doložka
Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny zvláštní vnitrostátní předpisy týkající se ochrany obětí a svědků.
Článek 16
Zpráva
1. Komise předloží nejpozději do 6. srpna 2008 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech a navrhne případné potřebné změny. Členské státy předají Komisi veškeré důležité informace pro vypracování této zprávy.
2. Po předložení zprávy uvedené v odstavci 1 alespoň každé tři roky podává Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech.
Článek 17
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 6. srpna 2006. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 19
Adresáti
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
V Lucemburku dne 29. dubna 2004.
DIRETTIVA 2004/81/CE DEL CONSIGLIO
del 29 aprile 2004
riguardante il titolo di soggiorno da rilasciare ai cittadini di paesi terzi vittime della tratta di esseri umani o coinvolti in un'azione di favoreggiamento dell'immigrazione illegale che cooperino con le autorità competenti
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 63, primo comma, punto 3,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Parlamento europeo (2),
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (3),
previa consultazione del Comitato delle regioni,
considerando quanto segue:
(1)
Elaborare una politica comune dell'immigrazione, comprendente la definizione delle condizioni d'ingresso e di soggiorno degli stranieri e misure di lotta contro l'immigrazione clandestina, è un elemento costitutivo dell'obiettivo dell'Unione europea di attuare uno spazio di libertà, sicurezza e giustizia.
(2)
Nella riunione straordinaria di Tampere del 15 e 16 ottobre 1999, il Consiglio europeo ha espresso la propria determinazione a combattere alla radice l'immigrazione illegale, in particolare contrastando coloro che si dedicano alla tratta di esseri umani e allo sfruttamento economico dei migranti, ed ha raccomandato agli Stati membri d'incentrare i loro sforzi sull'individuazione e lo smantellamento delle reti criminali, provvedendo al tempo stesso a garantire i diritti delle vittime.
(3)
A riprova del carattere sempre più preoccupante di questo fenomeno a livello internazionale, l'Assemblea generale delle Nazioni Unite ha adottato una Convenzione contro la criminalità organizzata transnazionale, corredata da un protocollo per prevenire, reprimere e punire la tratta di persone, in particolare di donne e bambini, e da un protocollo per controllare il traffico di migranti via terra, via mare e via aria. La Comunità ed i quindici Stati membri li hanno firmati nel dicembre 2000.
(4)
L'attuazione della presente direttiva non incide sulla protezione prevista per i rifugiati, per i beneficiari di una protezione sussidiaria e per chi chiede protezione internazionale a norma del diritto internazionale riguardante i rifugiati, né sugli altri strumenti relativi ai diritti umani.
(5)
La presente direttiva non incide su altre disposizioni relative alla protezione delle vittime, dei testimoni o di persone particolarmente vulnerabili, né lede le prerogative degli Stati membri in materia di concessione del diritto di soggiorno per motivi umanitari o di altro tipo.
(6)
La presente direttiva rispetta i diritti fondamentali e si attiene ai principi riconosciuti dalla Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea.
(7)
Gli Stati membri dovrebbero applicare la presente direttiva senza discriminazioni fondate su sesso, razza, colore della pelle, origine etnica o sociale, caratteristiche genetiche, lingua, religione o credenze, opinioni politiche od ogni altra opinione, appartenenza ad una minoranza nazionale, condizioni economiche, nascita, disabilità, età od orientamento sessuale.
(8)
Si dovrebbe ricordare che, a livello europeo, al fine di intensificare la prevenzione e la lotta contro tali reati sono state adottate la direttiva 2002/90/CE del Consiglio, del 28 novembre 2002, volta a definire il favoreggiamento dell'ingresso, del transito e del soggiorno illegali (4) e la decisione quadro 2002/629/GAI del Consiglio, del 19 luglio 2002, sulla lotta alla tratta degli esseri umani (5).
(9)
La presente direttiva prevede un titolo di soggiorno destinato alle vittime della tratta di esseri umani o, qualora uno Stato membro decida di ampliare il campo di applicazione della presente direttiva, ai cittadini di paesi terzi che sono stati coinvolti in un'azione di favoreggiamento dell'immigrazione illegale per i quali il titolo di soggiorno abbia carattere d'incitamento sufficiente perché essi cooperino con le autorità competenti, pur subordinandolo a determinate condizioni, per evitare gli abusi.
(10)
A tale scopo, è necessario stabilire i criteri per il rilascio del titolo di soggiorno, le condizioni di soggiorno e i motivi di non rinnovo o di ritiro. Ai sensi della presente direttiva il diritto al soggiorno è subordinato al rispetto di determinate condizioni e ha carattere provvisorio.
(11)
È necessario informare i cittadini in questione di paesi terzi, che è possibile ottenere tale titolo di soggiorno e che essi dispongono di un periodo di riflessione. Tale periodo dovrebbe metterli in grado di decidere con cognizione di causa se vogliano o no cooperare con le autorità di polizia e con le autorità inquirenti e giudiziarie - tenendo conto dei rischi che corrono - cosicché la loro cooperazione sia libera e, quindi, più efficace.
(12)
In considerazione della loro vulnerabilità, ai cittadini in questione di paesi terzi dovrebbe essere concessa l'assistenza prevista dalla presente direttiva. Tale assistenza dovrebbe consentire loro di ristabilirsi e di sottrarsi all'influenza degli autori dei reati. Le cure mediche da prestare al cittadino di un paese terzo contemplato dalla presente direttiva comprendono anche, se del caso, un'assistenza psicoterapeutica.
(13)
Le autorità competenti devono prendere una decisione sul rilascio del titolo di soggiorno valido almeno sei mesi o sul suo rinnovo. Esse dovrebbero valutare se le pertinenti condizioni sono state soddisfatte.
(14)
La presente direttiva dovrebbe applicarsi senza pregiudizio delle attività svolte dalle autorità competenti in tutte le fasi delle pertinenti procedure nazionali, e in particolare allorché indagano sui reati in questione.
(15)
Gli Stati membri dovrebbero valutare la possibilità di autorizzare il soggiorno per altri motivi, in funzione delle rispettive legislazioni nazionali, ai cittadini di paesi terzi che possono rientrare nel campo di applicazione della presente direttiva ma che non sono, o non sono più in possesso dei requisiti in essa stabiliti, ai loro familiari o alle persone trattate come familiari.
(16)
Per consentire ai cittadini in questione di paesi terzi di rendersi indipendenti e di non ricadere nella rete criminale, i beneficiari del titolo di soggiorno dovrebbero essere autorizzati, alle condizioni stabilite dalla presente direttiva, ad avere accesso al mercato del lavoro, alla formazione professionale e all'istruzione. Nell'autorizzare l'accesso dei beneficiari del titolo di soggiorno alla formazione professionale e all'istruzione, gli Stati membri dovrebbero prendere in considerazione la durata probabile del soggiorno.
(17)
La partecipazione dei cittadini di paesi terzi interessati a programmi e regimi già esistenti o da prevedere dovrebbe contribuire alla ripresa di una vita sociale normale.
(18)
Se i cittadini dei paesi terzi interessati presentano domanda per ottenere un titolo di soggiorno di un'altra categoria, gli Stati membri dovrebbero prendere una decisione in base al diritto ordinario riguardante gli stranieri. Nell'esaminare la suddetta domanda, gli Stati membri dovrebbero tener conto del fatto che i cittadini in questione di paesi terzi hanno ottenuto il titolo di soggiorno a norma della presente direttiva.
(19)
Gli Stati membri dovrebbero fornire alla Commissione, per quanto riguarda l'applicazione della presente direttiva, le informazioni che ha individuato nell'ambito delle attività svolte con riferimento alla raccolta e al trattamento di dati statistici riguardanti materie che rientrano nel settore della giustizia e degli affari interni.
(20)
Poiché lo scopo di istituire un titolo di soggiorno per i cittadini in questione di paesi terzi che cooperino alla lotta contro la tratta di esseri umani, non può essere realizzato in misura sufficiente dagli Stati membri e può, dunque, essere realizzato meglio a livello comunitario, la Comunità può intervenire, in base al principio di sussidiarietà sancito dall'articolo 5 del trattato. La presente direttiva si limita a quanto necessario per conseguire tali scopi in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(21)
A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo sulla posizione del Regno Unito e dell'Irlanda allegato al trattato sull'Unione europea e al trattato che istituisce la Comunità europea e fatto salvo l'articolo 4 del suddetto protocollo, il Regno Unito e l'Irlanda non partecipano all'adozione della presente direttiva e di conseguenza non sono vincolati da essa, né sono soggetti alla sua applicazione.
(22)
A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo sulla posizione della Danimarca allegato al trattato sull'Unione europea e al trattato che istituisce la Comunità europea, la Danimarca non partecipa all'adozione della presente direttiva e di conseguenza non è vincolata da essa, né è soggetta alla sua applicazione,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
CAPO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto
Oggetto della presente direttiva è definire le condizioni per rilasciare titoli di soggiorno di limitata durata, collegata alla lunghezza delle relative procedure nazionali, ai cittadini di paesi terzi, i quali cooperino alla lotta contro la tratta di esseri umani o contro il favoreggiamento dell'immigrazione illegale.
Articolo 2
Definizioni
Ai sensi della presente direttiva:
a)
per «cittadino di paese terzo» s'intende ogni persona non avente la cittadinanza dell'Unione ai sensi dell'articolo 17, paragrafo 1, del trattato;
b)
«favoreggiamento dell'immigrazione illegale» abbraccia casi quali quelli di cui agli articoli 1 e 2 della direttiva 2002/90/CE del Consiglio;
c)
«tratta di esseri umani» abbraccia casi quali quelli di cui agli articoli 1, 2 e 3 della decisione quadro 2002/629/GAI;
d)
per «misura di esecuzione di una decisione di allontanamento» s'intende ogni provvedimento adottato da uno Stato membro per attuare la decisione presa dalle autorità competenti nella quale è ordinato l'allontanamento di un cittadino di paese terzo;
e)
per «titolo di soggiorno» s'intende ogni autorizzazione rilasciata da uno Stato membro, che consente al cittadino di un paese terzo, che soddisfi le condizioni fissate dalla presente direttiva, di risiedere legalmente sul suo territorio;
f)
per «minori non accompagnati» s'intendono i cittadini di paesi terzi di età inferiore ai diciotto anni, che entrano nel territorio degli Stati membri senza essere accompagnati da una persona adulta responsabile per essi in base alla legge o agli usi, finché una tale persona non ne assuma effettivamente la custodia, ovvero i minori che sono lasciati senza accompagnamento una volta entrati nel territorio dello Stato membro.
Articolo 3
Campo di applicazione
1. Gli Stati membri applicano la presente direttiva ai cittadini di paesi terzi che sono o sono stati vittime di reati collegati alla tratta degli esseri umani, anche se sono entrati illegalmente nel territorio degli Stati membri.
2. Gli Stati membri possono applicare la presente direttiva ai cittadini di paesi terzi che sono stati coinvolti in un'azione di favoreggiamento dell'immigrazione illegale.
3. La presente direttiva si applica ai cittadini in questione di paesi terzi che hanno raggiunto la maggiore età fissata nell'ordinamento giuridico dello Stato membro interessato.
Gli Stati membri possono in via di deroga decidere di applicare la presente direttiva ai minorenni in base alle condizioni definite nel rispettivo ordinamento giuridico.
Articolo 4
Disposizioni più favorevoli
La presente direttiva non preclude agli Stati membri la facoltà di adottare o mantenere disposizioni più favorevoli per le persone cui si applica la presente direttiva.
CAPO II
PROCEDURA DI RILASCIO DEL TITOLO DI SOGGIORNO
Articolo 5
Informazione del cittadino di un paese terzo interessato
Quando le autorità competenti degli Stati membri ritengono che un cittadino di un paese terzo possa rientrare nel campo di applicazione della presente direttiva, esse informano questa persona delle possibilità offerte a norma della presente direttiva.
Gli Stati membri hanno la facoltà di decidere che tale informazione possa anche essere fornita da un'organizzazione non governativa o da un'associazione specificamente designata dallo Stato membro interessato.
Articolo 6
Periodo di riflessione
1. Gli Stati membri garantiscono che al cittadino di un paese terzo sia concesso un periodo di riflessione per consentirgli di riprendersi e sottrarsi all'influenza degli autori dei reati, affinché possa decidere consapevolmente se voglia cooperare con le autorità competenti.
La durata e la decorrenza del periodo di cui al comma precedente vengono stabilite conformemente alla legislazione nazionale.
2. Durante il periodo di riflessione, e nell'attesa della decisione delle autorità competenti è accordato al cittadino di un paese terzo l'accesso al trattamento previsto all'articolo 7 e non può essere eseguita nessuna misura di allontanamento decisa a suo riguardo.
3. Il periodo di riflessione non conferisce un diritto di soggiorno in base alla presente direttiva.
4. Lo Stato membro interessato può porre fine in qualsiasi momento al periodo di riflessione se le autorità competenti hanno accertato che l'interessato ha attivamente, volontariamente e di propria iniziativa ristabilito un legame con gli autori dei reati di cui all'articolo 2, lettere b) e c), oppure per motivi attinenti alla pubblica sicurezza e alla salvaguardia della sicurezza nazionale.
Articolo 7
Trattamento concesso prima del rilascio del titolo di soggiorno
1. Gli Stati membri assicurano che al cittadino in questione, di un paese terzo, privo delle risorse sufficienti siano garantiti un livello di vita in grado di permettergli la sussistenza e l'accesso a cure mediche urgenti. Gli Stati membri tengono conto delle esigenze particolari delle persone più vulnerabili, compresa, se del caso e se prevista dalla legislazione nazionale, un'assistenza psicologica.
2. Gli Stati membri, nell'applicare la presente direttiva, tengono nel debito conto le esigenze di sicurezza e di protezione del cittadino di un paese terzo interessato, conformemente alla legislazione nazionale.
3. Gli Stati membri assicurano, se del caso, un'assistenza linguistica al cittadino in questione, di un paese terzo.
4. Gli Stati membri possono fornire al cittadino in questione, di un paese terzo, un'assistenza legale gratuita se previsto e alle condizioni stabilite dall'ordinamento giuridico nazionale.
Articolo 8
Rilascio e rinnovo del titolo di soggiorno
1. Una volta trascorso il periodo di riflessione, o ancora prima se le autorità competenti ritengono che il cittadino in questione, di un paese terzo, abbia già soddisfatto i criteri fissati alla lettera b), gli Stati membri valutano:
a)
l'opportunità presentata dalla proroga del suo soggiorno sul territorio nazionale ai fini delle indagini o del procedimento giudiziario; e
b)
l'esistenza di una chiara volontà di cooperazione manifestata dall'interessato; e
c)
la rottura di ogni legame con i presunti autori dei fatti che potrebbero configurarsi come uno dei reati menzionati all'articolo 2, lettere b) e c).
2. Ai fini del rilascio del titolo di soggiorno e fatti salvi i motivi attinenti alla pubblica sicurezza e alla salvaguardia della sicurezza nazionale, si richiede l'adempimento delle condizioni enumerate al paragrafo 1.
3. Fatte salve le disposizioni relative al ritiro di cui all'articolo 14, il titolo di soggiorno è valido almeno sei mesi. Esso viene rinnovato se continuano ad essere soddisfatte le condizioni di cui al paragrafo 2 del presente articolo.
CAPO III
TRATTAMENTO DEI BENEFICIARI DEL TITOLO DI SOGGIORNO
Articolo 9
Trattamento concesso dopo il rilascio del titolo di soggiorno
1. Gli Stati membri assicurano che al beneficiario del titolo di soggiorno che non disponga di risorse sufficienti sia perlomeno concesso lo stesso trattamento previsto all'articolo 7.
2. Gli Stati membri forniscono le necessarie cure mediche o altra assistenza al cittadino in questione di un paese terzo che non disponga di risorse sufficienti e con particolari esigenze, come le donne incinte, i disabili, le vittime di violenza sessuale o di altre forme di violenza e, nell'ipotesi che essi si avvalgano della facoltà conferita dall'articolo 3, paragrafo 3, i minorenni.
Articolo 10
Minorenni
Quando gli Stati membri si avvalgono della facoltà conferita dall'articolo 3, paragrafo 3, si applicano le seguenti disposizioni:
a)
nell'applicare la presente direttiva, gli Stati membri prendono in debita considerazione l'interesse superiore del minorenne. Essi provvedono ad adeguare il procedimento in considerazione dell'età e del grado di maturità del minorenne. In particolare, gli Stati membri possono prolungare la durata del periodo di riflessione, se ritengono che tale misura sia nell'interesse del minorenne;
b)
gli Stati membri accordano al minorenne l'accesso al sistema scolastico alle medesime condizioni dei propri cittadini. Gli Stati membri possono stabilire che tale accesso sia limitato al sistema scolastico pubblico;
c)
se il cittadino di un paese terzo è un minorenne non accompagnato, gli Stati membri adottano le misure necessarie per stabilirne l'identità e la nazionalità e accertare che effettivamente non sia accompagnato. Essi fanno tutto il possibile per rintracciarne al più presto la famiglia e adottano con la massima sollecitudine le misure necessarie per assicurarne la rappresentanza legale, se necessario anche nell'ambito del procedimento penale, in base al loro ordinamento giuridico.
Articolo 11
Lavoro, formazione professionale e istruzione
1. Gli Stati membri definiscono le norme secondo le quali il beneficiario del titolo di soggiorno è autorizzato ad avere accesso al mercato del lavoro, alla formazione professionale e all'istruzione.
Tale accesso è limitato alla durata del titolo di soggiorno.
2. Le condizioni e le procedure di autorizzazione all'accesso al mercato del lavoro, alla formazione professionale e all'istruzione sono determinate, conformemente alla legislazione nazionale, dalle autorità competenti.
Articolo 12
Programmi o regimi per i cittadini di paesi terzi interessati
1. Ai cittadini in questione di paesi terzi è concesso l'accesso a programmi o regimi esistenti, previsti dagli Stati membri o da organizzazioni o associazioni non governative che hanno accordi specifici con gli Stati membri, aventi come prospettiva la ripresa di una vita sociale normale, compresi, eventualmente, corsi intesi a migliorare la loro capacità professionale, oppure la preparazione al ritorno assistito nel paese di origine.
Gli Stati membri possono prevedere programmi specifici per i cittadini in questione di paesi terzi.
2. Se uno Stato membro decide di istituire e attuare i programmi o i regimi di cui al paragrafo 1, può vincolare il rilascio o il rinnovo del titolo di soggiorno alla partecipazione a tali programmi o regimi.
CAPO IV
NON RINNOVO E RITIRO
Articolo 13
Non rinnovo
1. Il titolo di soggiorno rilasciato a norma della presente direttiva non è rinnovato se non risultano più soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 8, paragrafo 2, o se una decisione adottata dalle autorità competenti ha posto fine al relativo procedimento.
2. Allo scadere del titolo di soggiorno rilasciato a norma della presente direttiva, si applica il diritto ordinario riguardante gli stranieri.
Articolo 14
Ritiro
Il titolo di soggiorno è soggetto a ritiro in qualsiasi momento se non sono più soddisfatte le condizioni del rilascio. In particolare, il titolo di soggiorno può essere ritirato nei seguenti casi:
a)
se il beneficiario ha ristabilito attivamente, volontariamente e di propria iniziativa, un legame con i presunti autori dei fatti configurati come reati; oppure
b)
se l'autorità competente ritiene la cooperazione della vittima fraudolenta o la sua denuncia fraudolenta o infondata; oppure
c)
per motivi attinenti alla pubblica sicurezza e alla salvaguardia della sicurezza nazionale; oppure
d)
se la vittima cessa di cooperare; oppure
e)
se le autorità competenti decidono di archiviare il caso.
CAPO V
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 15
Clausola di salvaguardia
La presente direttiva si applica senza pregiudizio delle disposizioni nazionali relative alla protezione delle vittime e dei testimoni.
Articolo 16
Relazione
1. Entro il 6 agosto 2008 la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione sull'applicazione della presente direttiva negli Stati membri e propone, eventualmente, le necessarie modifiche. Gli Stati membri trasmettono alla Commissione ogni opportuna informazione per la stesura di tale relazione.
2. Dopo la presentazione della relazione di cui al paragrafo 1, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio, almeno ogni tre anni, una relazione sull'applicazione della presente direttiva negli Stati membri.
Articolo 17
Recepimento
Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva anteriormente al 6 agosto 2006. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
Articolo 18
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Articolo 19
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva conformemente al trattato che istituisce la Comunità europea.
Fatto a Lussemburgo, addì 29 aprile 2004.