NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 710/2009
ze dne 5. srpna 2009,
kterým se mění nařízení (ES) č. 889/2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o stanovení prováděcích pravidel ohledně ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91 (1), a zejména na článek 11, čl. 13 odst. 3, čl. 15 odst. 2, čl. 16 odst. 1, čl. 16 odst. 3 písm. a) a c), čl. 17 odst. 2, čl. 18 odst. 5, čl. 19 odst. 3 druhý pododstavec, čl. 22 odst. 1, čl. 28 odst. 6 a čl. 38 písm. a), b) a c) a článek 40 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 834/2007 a zejména hlava III uvedeného nařízení stanoví základní požadavky týkající se produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas. Prováděcí pravidla uplatňování těchto požadavků je nutno stanovit změnou nařízení Komise (ES) č. 889/2008 (2), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 834/2007.
(2)
Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o strategii udržitelného rozvoje evropské akvakultury (3) stanoví vizi rozvoje tohoto sektoru během desetiletého období s cílem zajistit stabilní odvětví ve venkovských a pobřežních oblastech, které by představovalo alternativu rybolovného průmyslu, co se týče produktů a zaměstnanosti. Toto sdělení upozornilo na potenciál ekologické produkce akvakultury a na potřebu vypracovat příslušné normy a kritéria.
(3)
K zajištění jednotného chápání je nutno doplnit a opravit definice uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 889/2008, aby se zabránilo nejednoznačnostem a aby bylo zaručeno jednotné uplatňování pravidel ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas.
(4)
Plochy pro ekologické pěstování mořských řas a ekologický chov živočichů pocházejících z akvakultury jsou mimořádně důležité pro zajištění bezpečných a vysoce kvalitních produktů při minimálních dopadech na vodní prostředí. Právní předpisy Společenství o kvalitě vody a kontaminujících látkách v potravinách, včetně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (4), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí) (5), nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (6), a nařízení (ES) č. 852/2004 (7), (ES) č. 853/2004 (8) a (ES) č. 854/2004 (9) Evropského parlamentu a Rady určují cíle v oblasti životního prostředí týkající se vody a zaručují vysokou kvalitu potravin. Je tudíž vhodné sestavit plán udržitelného řízení pro pěstování mořských řas a produkci akvakultury, který stanoví potřebná opatření jako například snižování množství odpadů.
(5)
Směrnice Rady č. 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (10), směrnice Rady č. 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (11) a směrnice Rady č. 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (12) by měly zajistit správný vzájemný vztah člověka s prostředím a zároveň zohlednit dopady těchto činností na environmentální cíle v oblasti vodního prostředí stanovené v zásadách uplatňování směrnic 2000/60/ES a 2008/56/ES. Je třeba přijmout ustanovení ohledně vypracování hodnocení dopadů těchto činností na životní prostředí, které se bude vztahovat na co nejlepší adaptaci k okolnímu prostředí a na zmírnění možných negativních vlivů. Mělo by se zvážit, zda by takové hodnocení mělo zajistit, aby ekologická produkce mořských řas a živočichů pocházejících z akvakultury, což je ve srovnání s ekologickým zemědělstvím relativně nová činnost, byla z hlediska životního prostředí nejen přijatelná, ale vzhledem k jiným možnostem se nejvíce shodovala se zájmy široké veřejnosti a byla z hlediska životního prostředí i vhodná a udržitelná.
(6)
Specifické rozpustné prostředí vody vyžaduje dostatečné vzájemné oddělení ekologických a konvenčních produkčních jednotek; je proto třeba stanovit příslušná separační opatření. Vzhledem k proměnlivosti sladkovodních a mořských prostředí v celém Společenství je vhodnější stanovit přiměřené odstupy na úrovni členských států, neboť vzhledem k heterogenní povaze takových vodních prostředí jsou členské státy k provádění separace nejlépe vybaveny.
(7)
Pěstování mořských řas může mít v určitých ohledech příznivé účinky, například ve smyslu snížení obsahu živin, a může přispívat k existenci polykultury. Je třeba zabránit nadměrnému sklízení volně se vyskytujících porostů mořských řas, aby byla umožněna jejich regenerace, a také je nutno zajistit, aby jejich produkce neměla závažné dopady na stav vodního prostředí.
(8)
Členské státy se potýkají s čím dál větším nedostatkem zásob ekologických bílkovinných plodin. Zároveň jsou dovozy ekologických bílkovinných krmiv nedostatečné k pokrytí potřeb. Celková rozloha oblasti pěstování ekologických bílkovinných plodin není dostatečně velká na to, aby zajistila uspokojení potřeby ekologických bílkovin; proto by mělo být povoleno, aby bílkovinná krmiva pocházející z pozemků v prvním roce jejich období přechodu mohla být za určitých okolností použita.
(9)
Vzhledem k tomu, že se ekologická produkce živočichů pocházejících z akvakultury nachází teprve v počátečním stádiu, nejsou generační ryby z ekologické produkce k dispozici v dostatečném množství. Je třeba přijmout ustanovení, které za určitých podmínek umožní používání i generačních a mladých ryb nepocházejících z ekologické produkce.
(10)
Ekologická produkce živočichů pocházejících z akvakultury by měla zajistit uspokojování specifických potřeb různých druhů živočichů. V tomto ohledu by měly být dobré životní podmínky živočichů zajištěny vhodnými chovatelskými postupy, systémy řízení a systémy pro oddělení ekologických chovů od okolního prostředí. Je nutno přijmout ustanovení ohledně budování vhodných klecí a síťových ohrad na moři, jakož i chovných systémů na souši. Za účelem minimalizace výskytu škůdců a parazitů a také z důvodu zajištění vysoké úrovně dobrých životních podmínek a zdraví živočichů je nutno stanovit maximální hodnoty hustoty chovů. Vzhledem k široké škále biologických druhů s rozmanitými konkrétními potřebami je nutno přijmout zvláštní ustanovení.
(11)
Současný technický rozvoj vedl v akvakultuře k rostoucímu využívání uzavřených recirkulačních systémů, které jsou závislé na vnějších vstupech a potřebují značné množství energie, ale umožňují snížit množství vypouštěných odpadů a zabránit únikům látek a organismů do okolního prostředí. Vzhledem k zásadě, že ekologická produkce by měla být co nejbližší přírodě, je nutno používání takových systémů pro ekologickou produkci zakázat, dokud nebudou k dispozici další poznatky. Jejich výjimečné používání by mělo být možné jen pro specifickou produkční situaci líhní a odchovných zařízení.
(12)
Celkové zásady ekologické produkce stanovené v článcích 4 a 5 nařízení (ES) č. 834/2007 se musí řídit vhodným plánováním a řízením biologických postupů založených na ekologických systémech využívajících vlastní přírodní zdroje způsoby, které zejména provozují akvakulturu, která jsou v souladu se zásadou udržitelného využívání rybolovných zdrojů. Stanoví rovněž zásadu, že v produkci akvakultury musí být zachována biologická rozmanitost přírodních vodních ekosystémů. Tyto zásady jsou mimo jiné založeny na posouzení rizik a případně na používání bezpečnostních a preventivních opatření. Za tímto účelem by mělo být objasněno, že umělé vyvolávání reprodukce živočichů pocházejících z akvakultury pomocí hormonů a jejich derivátů je neslučitelné s koncepcí ekologické produkce a s vnímáním produktů ekologické akvakultury ze strany spotřebitelů a že takové látky by se tedy neměly v ekologické akvakultuře používat.
(13)
Krmivo pro živočichy pocházející z akvakultury musí uspokojovat jejich nutriční potřeby a také musí splňovat požadavek, že krmivem pocházejícím z určitého živočišného druhu se nesmí krmit tentýž druh živočichů, jak to stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (13). Je proto vhodné přijmout zvláštní ustanovení vztahující se na masožravé a nemasožravé živočichy pocházející z akvakultury.
(14)
Suroviny pro výrobu krmiv určených pro ekologickou produkci masožravých ryb a korýšů by ve smyslu čl. 5 písm. o) nařízení č. 834/2007 měly pokud možno pocházet z udržitelného rybolovu, který je definován v čl. 3 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (14), případně z ekologických krmiv pocházejících ze zdrojů ekologické akvakultury. Vzhledem k tomu, že se ekologická akvakultura a udržitelný rybolov nacházejí teprve v počátečním stádiu rozvoje, takže může nastat nedostatek ekologických krmiv nebo krmiv pocházejících z udržitelného rybolovu, je nutno přijmout ustanovení ohledně používání krmiv nepocházejících z ekologické produkce a založená na nařízení (ES) č. 1774/2002 (15) Evropského parlamentu a Rady, v němž se stanoví hygienická pravidla pro produkty pocházející z ryb, které se mohou používat v akvakultuře, a kterým se zakazuje krmit některými produkty pocházejícími z chovaných ryb chované ryby stejných druhů.
(15)
Pro účely ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas je používání určitých konvenčně produkovaných surovin, doplňkových látek a činidel v krmivech povoleno za přesně stanovených podmínek. Příslušné nové látky musí být povoleny podle čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 834/2007. Na základě doporučení speciálně zřízené skupiny odborníků (16), jejímž předmětem zkoumání byla „Krmiva pro ryby a čisticí prostředky v ekologické akvakultuře“ a která došla k závěru, že takové látky, které jsou již uvedeny v příloze V a příloze VI nařízení (ES) č. 889/2008 a které jsou povoleny pro ekologickou živočišnou výrobu, by měly být povoleny i pro ekologickou akvakulturu, a také že určité látky jsou pro konkrétní druhy ryb nezbytné, a měly by tudíž být doplněny do přílohy VI uvedeného nařízení.
(16)
Chov mlžů získávajících potravu filtrací vody může mít příznivý účinek na kvalitu pobřežních vod ve smyslu snížení obsahu živin a jejich využívání také může přispívat k existenci polykultury. Ohledně měkkýšů je nutno přijmout zvláštní pravidla s přihlédnutím k tomu, že nevyžadují přikrmování, a že tudíž dopady na životní prostředí mohou být v tomto ohledu nižší než u jiných odvětví akvakultury.
(17)
Péče o zdraví živočichů by měla být především založena na prevenci chorob. Opatřeními stanovenými tímto nařízením by neměla být dotčena směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů (17) v případě veterinární léčby. Určité látky k čištění, k zabránění usazování nečistot a k dezinfekci produkčního vybavení by měly být za stanovených podmínek povoleny. Používání dezinfekčních látek v přítomnosti živých zvířat vyžaduje zvláštní opatrnost a opatření, která zajistí, aby jejich aplikace nebyla škodlivá. Takové látky by měly být povolovány podle čl. 16 odst. 1 směrnice (ES) č. 834/2007. Na základě doporučení speciálně zřízené skupiny odborníků by takové látky měly být uvedeny v příloze.
(18)
Je třeba přijmout zvláštní pravidla pro veterinární léčbu, která stanoví jednotlivé typy léčby a omezí frekvenci používání léčiv v případě alopatické léčby.
(19)
Při manipulaci s živými rybami a jejich přepravě je nutno dodržovat opatření, která zajistí uspokojení jejich fyziologických potřeb.
(20)
Přechod k ekologické metodě produkce vyžaduje příslušné přizpůsobení všech prostředků pro dané období. V závislosti na předchozích produkčních systémech by měla být stanovena zvláštní přechodná období.
(21)
Ukázalo se, že některé přílohy nařízení (ES) č. 889/2007 obsahují chyby. Je třeba zavést ustanovení o opravě těchto chyb.
(22)
Je nutno zavést ustanovení ohledně zvláštních požadavků na kontrolu zohledňující specifické charakteristiky akvakultury.
(23)
Aby se zemědělským podnikům, která již uplatňují ekologický způsob produkce podle celostátních nebo soukromých norem, usnadnil přechod k činnosti podle nových předpisů Společenství, je nutno přijmout určitá přechodná opatření.
(24)
Ekologická akvakultura je v porovnání s ekologickým zemědělstvím, kde na úrovni podniků existuje již dlouholetá zkušenost, relativně novou oblastí ekologické produkce. Vzhledem k rostoucímu zájmu spotřebitelů o produkty ekologické akvakultury se dá očekávat narůstající tendence k přechodu akvakulturních jednotek na ekologickou produkci. V důsledku toho budou brzy narůstat zkušenosti a technické vědomosti. Kromě toho se očekává, že plánovaný výzkum přinese nové znalosti, a to zejména pokud jde o systémy pro oddělení ekologických chovů od okolního prostředí, o potřebu složek krmiv neekologického původu, nebo o hustotu chovů u některých druhů. Nové vědomosti a technický vývoj vedoucí k řadě zlepšení ekologické akvakultury by se měly odrazit v pravidlech produkce. Z tohoto důvodu by se mělo zavést ustanovení o přezkoumání stávajících právních předpisů za účelem jejich případné úpravy.
(25)
Nařízení (ES) č. 889/2008 by proto mělo být příslušným způsobem pozměněno.
(26)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem regulativního Výboru pro ekologickou produkci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 889/2008 se mění takto:
1)
V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
druhy hospodářských zvířat neuvedené v článku 7; a
b)
živočichy pocházející z akvakultury neuvedené v článku 25a.
Nicméně hlava II, hlava III a hlava IV se budou obdobně vztahovat na takové produkty, dokud pro ně nebudou přijata podrobná pravidla produkce na základě nařízení (ES) č. 834/2007.“
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
písmeno f) se nahrazuje tímto:
„f)
‚produkční jednotkou‘ se rozumějí veškerá aktiva, která se používají v odvětví produkce, jako jsou produkční zařízení, pozemky, pastviny, otevřená prostranství, budovy pro živočišnou výrobu, rybníky, systémy pro oddělení míst pěstování mořských řas nebo živočichů pocházejících z akvakultury od okolního prostředí, koncesované oblasti pobřeží nebo mořského dna, skladovací prostory pro plodiny, rostlinné produkty, produkty pěstování mořských řas, živočišné produkty, suroviny a jakékoli další vstupy významné pro toto konkrétní odvětví produkce;“
b)
za písmeno i) se vkládají nové body, které zní:
„j)
‚uzavřeným recirkulačním akvakulturním zařízením‘ se rozumí zařízení, kde se provádí akvakultura v uzavřeném prostředí na souši nebo na plavidle za použití úplné recirkulace vody a které je závislé na neustálém externím vstupu energie za účelem stabilizace prostředí pro živočichy pocházející z akvakultury;
k)
‚energií z obnovitelných zdrojů‘ se rozumí obnovitelné nefosilní zdroje energie: větrná energie, sluneční energie, geotermální energie, energie vln, přílivová energie, vodní energie, energie ze skládkového plynu, energie z plynů z čističek odpadních vod a z bioplynů;
l)
‚líhní‘ se rozumí místo rozmnožování, líhnutí a chovu živočichů pocházejících z akvakultury v časných vývojových stadiích, zejména ryb a měkkýšů;
m)
‚odchovným zařízením‘ se rozumí místo, kde se aplikuje přechodný systém chovu mezi stádiem líhně a stádii chovu dospělých jedinců. Stádium chovu v odchovném zařízení končí ještě během první třetiny produkčního cyklu s výjimkou druhů, u nichž probíhá proces smoltifikace;
n)
‚znečištěním‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí přímé nebo nepřímé uvádění látek nebo energie do vodního prostředí, jak je vymezuje směrnice 2008/56/ES (18) Evropského parlamentu a Rady a směrnice 2000/60/ES (19) Evropského parlamentu a Rady, a to ve vodách, na které se každá z těchto směrnic vztahuje;
o)
‚polykulturou‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí pěstování nebo chov dvou či více druhů obvykle z různých trofických úrovní v téže pěstební nebo chovné jednotce;
p)
‚produkčním cyklem‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí doba života živočicha pocházejícího z akvakultury nebo mořské řasy od nejranějšího stádia života až po ulovení nebo sklizeň;
q)
‚místně pěstovanými nebo chovanými druhy‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí takové druhy, které nepatří mezi cizí a místně se nevyskytující druhy podle nařízení Rady (ES) č. 708/2007 (20); za místně pěstované nebo chované druhy lze považovat druhy uvedené v příloze IV směrnice (ES) č. 708/2007;
r)
‚hustotou chovu‘ se v rámci akvakultury rozumí živá váha zvířat vztažená na metr krychlový vody v jakémkoliv okamžiku během fáze chovu a v případě platýse a garnátů váha na čtvereční metr hladiny.
3)
V hlavě II se vkládá nová kapitola 1a, která zní:
„KAPITOLA 1a
Produkce mořských řas
Článek 6a
Oblast působnosti
V této kapitole jsou stanoveny prováděcí předpisy produkce pro sběr a pěstování mořských řas. Obdobně se tato pravidla vztahují i na produkci všech mnohobuněčných mořských řas nebo fytoplanktonu a mikroskopických řas dále používaných jako krmivo pro živočichy pocházející z akvakultury.
Článek 6b
Vhodnost vodního prostředí a plán udržitelného řízení
1. Příslušné činnosti musí být provozovány v místech, která nejsou vystavena znečištění produkty nebo látkami, jež nejsou pro ekologickou produkci povoleny, nebo škodlivinami, které by narušily ekologickou povahu produktů.
2. Ekologické a konvenční produkční jednotky musejí být odpovídajícím způsobem odděleny. Taková separační opatření musí být založena na přírodních podmínkách, oddělených systémech rozvodu vody, vzdálenostech, proudění vody při přílivu a na tom, zda jsou produkční jednotky umístěny ve směru po proudu, nebo proti proudu. Orgány členského státu mohou stanovit místa nebo oblasti, která považují za nevhodné pro ekologickou akvakulturu nebo sklízení mořských řas, a mohou rovněž určit minimální odstupy mezi ekologickými a konvenčními produkčními jednotkami.
V případech, kdy se stanoví minimální odstupy, sdělí členské státy tyto informace hospodářským subjektům, dalším členským státům a Komisi.
3. U všech nových provozů žádajících o zařazení do kategorie ekologické produkce a produkujících více než 20 tun produktů akvakultury za rok je vyžadováno provedení hodnocení vlivů na životní prostředí přiměřené dané produkční jednotce, aby byly posouzeny podmínky produkční jednotky a jejího bezprostředního okolí a možné vlivy její činnosti. Hospodářský subjekt musí předložit hodnocení vlivů na životní prostředí kontrolnímu subjektu nebo orgánu. Obsah hodnocení vlivů na životní prostředí musí vycházet z přílohy IV směrnice Rady 85/337/EHS (21). Pokud daná jednotka již byla předmětem rovnocenného hodnocení, bude jeho použití k tomuto účelu povoleno.
4. Hospodářský subjekt předkládá plán udržitelného řízení přiměřený dané produkční jednotce akvakultury a sklízení mořských řas.
Tento plán je každoročně aktualizován a obsahuje podrobný přehled vlivů daného provozu na životní prostředí a způsobů sledování těchto vlivů, které je nutno provádět, a dále obsahuje přehled opatření, která je třeba přijmout za účelem minimalizace nepříznivých dopadů na okolní vodní i suchozemské prostředí, včetně kvantifikace případných úniků živin do okolního prostředí za jednotlivý produkční cyklus nebo za rok. V plánu je zaznamenán prováděný dohled a opravy technického vybavení.
5. Hospodářské subjekty zabývající se akvakulturou a podnikáním v oblasti mořských řas by měly upřednostňovat využívání obnovitelných zdrojů energie a recyklaci materiálů a v rámci plánu udržitelného řízení musí vypracovat harmonogram snižování množství odpadů, který bude uplatněn při zahájení provozu. Pokud je to možné, omezí se využívání zbytkového tepla na energii z obnovitelných zdrojů.
6. Při zahájení sklizně mořských řas je nutno provést jednorázový odhad množství vzniklé biomasy.
Článek 6c
Udržitelné sklízení volně se vyskytujících mořských řas
1. V produkční jednotce nebo provozovně musí být uloženy účetní doklady umožňující hospodářskému subjektu prokázat a kontrolnímu orgánu nebo subjektu ověřit, že producenti dodávali pouze volně se vyskytující mořské řasy vyprodukované v souladu s nařízením (ES) č. 834/2007.
2. Sklízení musí být prováděno takovým způsobem, aby sklízená množství neměla závažný dopad na stav vodního prostředí. Je nutno přijmout taková opatření, která zajistí, aby mořské řasy mohly regenerovat, jako je například technika sklízení, minimální velikost, věk, reprodukční cykly nebo velikost zbývajících mořských řas.
3. Pokud se sklízení provádí ve sdílené nebo společné sklizňové oblasti, musí být k dispozici doklady o tom, že celkové sklízené množství je v souladu s tímto nařízením.
4. S ohledem na čl. 73b odst. 2 písm. b) a c) musí tyto záznamy prokazovat udržitelné řízení těchto činností a také to, že tyto činnosti nemají žádný dlouhodobý dopad na sklizňové oblasti.
Článek 6d
Pěstování mořských řas
1. Při pěstování mořských řas v moři je nutno používat pouze živiny, které se přirozeně vyskytují v prostředí, případně živiny z ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury, jež se pokud možno nachází v blízkosti jako součást polykulturního systému.
2. V zařízeních na pevnině, kde se používají externí zdroje živin, musí být úrovně obsahu živin v odtékající vodě prokazatelně stejné nebo nižší než v přitékající vodě. Používat se smějí jen živiny rostlinného nebo minerálního původu uvedené v příloze I.
3. Je nutno zaznamenávat hustotu kultury nebo provozní intenzitu, která musí vést k zachování neporušenosti vodního prostředí tím, že bude zajištěno, aby nedocházelo k překračování maximálního množství mořských řas, jež lze pěstovat bez negativních vlivů na životní prostředí.
4. Provazy a další vybavení používané k pěstování mořských řas je nutno pokud možno používat opakovaně nebo recyklovat.
Článek 6e
Opatření na zabránění znečištění a čištění produkčního vybavení a zařízení
1. Organismy, které biologicky znečišťují produkční vybavení a zařízení, je nutno odstranit výhradně fyzikálními prostředky nebo ručně a případně je vrátit do moře v dostatečné vzdálenosti od zemědělského podniku.
2. Čištění vybavení a zařízení se provádí fyzikálně nebo mechanicky. Pokud takové způsoby nejsou uspokojivé, mohou se použít pouze ty přísady, které jsou uvedeny v příloze VII oddílu 2.
4)
V článku 21 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. V průměru až 20 % celkového průměrného množství krmiv pro hospodářská zvířata může pocházet z pastvy či sklizně na trvalých pastvinách, pozemcích s víceletými pícninami či z bílkovinných plodin zasetých podle zásad řízení ekologického pěstování na pozemcích v prvním roce jejich období přechodu, pokud tvoří součást daného zemědělského podniku a během uplynulých pěti let nebyly součástí jednotky ekologické produkce uvedeného podniku. V případě, že se používají jak krmiva z přechodného období, tak krmiva z pozemků v prvním roce jejich období přechodu, nesmí celkový kombinovaný procentní podíl těchto krmiv přesáhnout maximální podíly stanovené v prvním odstavci.“
5)
V hlavě II se vkládá nová kapitola 2a, která zní:
„KAPITOLA 2a
Produkce živočichů pocházejících z akvakultury
Oddíl 1
Společná pravidla
Článek 25a
Oblast působnosti
V této kapitole jsou stanoveny prováděcí předpisy produkce pro druhy ryb, korýšů, ostnokožců a měkkýšů, na něž se vztahuje příloha XIIIa.
Obdobně se tato kapitola vztahuje také na zooplankton, mikroskopické korýše, vířníky, červy a další vodní živočichy využívané jako krmivo.
Článek 25b
Vhodnost vodního prostředí a plán udržitelného řízení
1. Na tuto kapitolu se vztahují ustanovení čl. 6b odst. 1 až 5.
2. V plánu udržitelného řízení musí být zaznamenána ochranná a preventivní opatření přijatá proti predátorům podle směrnice Rady 92/43/EHS (22) a vnitrostátních předpisů.
3. Hospodářské subjekty, kteří spolu sousedí, musí navzájem ověřitelně koordinovat případné sestavování svých plánů řízení.
4. V produkci živočichů pocházejících z akvakultury provozované v rybnících, nádržích nebo náhonech musí být zemědělské podniky vybaveny buď přirozenými filtračními loži, usazovacími nádržemi nebo biologickými filtry nebo mechanickými filtry pro zachycování odpadních živin nebo musí používat mořské řasy a/nebo živočichy (mlže a řasy), kteří přispívají ke zlepšení kvality odtékající vody. Je-li to třeba, odtékající voda se pravidelně kontroluje.
Článek 25c
Souběžná ekologická a konvenční produkce živočichů pocházejících z akvakultury
1. Příslušný orgán může líhním a odchovným zařízením povolit ekologický i konvenční chov nedospělých jedinců ve stejném zemědělském podniku za předpokladu, že jednotky jsou jasně fyzicky odděleny a že je vybudován oddělený systém rozvodu vody.
2. V případě produkce dospělých živočichů může příslušný orgán povolit ekologické i konvenční produkční jednotky pro chov živočichů pocházejících z akvakultury v jednom zemědělském podniku za předpokladu, že jsou dodržena ustanovení čl. 6b odst. 2 tohoto nařízení, pokud se jedná o rozdílné produkční fáze a různé systémy nakládání s živočichy pocházejícími z akvakultury.
3. Hospodářské subjekty musí uchovávat doklady o používání opatření uvedených v tomto článku.
Oddíl 2
Původ živočichů v akvakultuře
Článek 25d
Původ živočichů pocházejících z ekologických chovů akvakultury
1. Je nutno požívat místně chované druhy, přičemž cílem chovu musí být produkce linií druhů, které jsou lépe přizpůsobené podmínkám chovu, mají dobrý zdravotní stav a dokáží optimálně zužitkovat potravní zdroje. Kontrolnímu subjektu nebo orgánu musí být předloženy doklady o jejich původu a zacházení s nimi.
2. Je nutno vybírat druhy, které lze chovat, aniž by docházelo k významnému poškozování volně se vyskytujících populací.
Článek 25e
Původ živočichů pocházejících z neekologických chovů akvakultury a nakládání s nimi
1. K chovným účelům nebo ke zlepšení genetického fondu a v případech, kdy nejsou k dispozici živočichové pocházející z akvakultury z ekologických chovů, mohou být do zemědělského podniku přivezeni jedinci pocházející z akvakultury odchycení ve volné přírodě nebo nepocházející z ekologických chovů. Takoví živočichové se musejí chovat podle zásad řízení ekologického chovu alespoň tři měsíce předtím, než mohou být použiti k chovným účelům.
2. Pro účely odchovu a v případě, že nejsou k dispozici juvenilní jedinci pocházející z ekologické akvakultury, mohou být do zemědělského podniku přivezeni juvenilní jedinci nepocházející z ekologické akvakultury. Nejméně poslední dvě třetiny trvání produkčního cyklu musí proběhnout způsobem odpovídajícím zásadám řízení ekologického chovu.
3. Maximální podíl juvenilních jedinců nepocházející z ekologické akvakultury přivezených do zemědělského podniku může být 80 % do 31. prosince 2011, 50 % do 31. prosince 2013 a 0 % do 31. prosince 2015.
4. Pro účely odchovu je odchyt juvenilních jedinců pocházejících z akvakultury ve volné přírodě omezen na následující konkrétní případy:
a)
larvy a juvenilní jedinci ryb nebo korýšů, kteří se dostali do rybníků, do systémů oddělujících produkční jednotky od okolí a do ohrazených prostor při jejich napouštění;
b)
úhoř říční, pokud je pro danou lokalitu schválen plán chovu a lovu úhořů a pokud umělá reprodukce úhořů zůstane i nadále nevyřešena.
Oddíl 3
Chovatelské postupy v akvakultuře
Článek 25f
Všeobecná chovatelská pravidla v akvakultuře
1. Prostředí chovu živočichů pocházejících z akvakultury musí být navrženo tak, aby v souladu se specifickými potřebami daného biologického druhu:
a)
měli živočichové pocházející z akvakultury dostatek prostoru zajišťující jejich dobré životní podmínky;
b)
byli živočichové pocházející z akvakultury chováni v kvalitní vodě s dostatkem kyslíku a
c)
aby byli chováni v tepelných a světelných podmínkách odpovídajících požadavkům daného biologického druhu a zohledňujících zeměpisnou polohu;
d)
v případě sladkovodních ryb byl typ dna co nejpodobnější přírodním podmínkám;
e)
v případě kaprů bylo dno tvořeno přírodní zeminou.
2. Hustota chovu je stanovena v příloze XIIIa podle jednotlivých biologických druhů nebo jejich skupin. Při posuzování účinků hustoty chovu na dobré životní podmínky chovaných ryb se sleduje stav těchto ryb (jako například poškození ploutví, jiná zranění, rychlost růstu, chování a celkový zdravotní stav) a kvalita vody.
3. Návrh a konstrukce systémů pro oddělení chovů od okolního vodního prostředí musí umožňovat takové hodnoty průtoku a fyzikálně chemické parametry, které zajišťují zdraví a dobré životní podmínky živočichů a uspokojují jejich etologické potřeby.
4. Systémy pro oddělení chovů od okolního prostředí musí být navrženy, umístěny a provozovány tak, aby minimalizovaly nebezpečí úniku živočichů.
5. Pokud ryby nebo korýši uniknou, musí být podniknuta vhodná opatření k omezení dopadů na místní ekosystém, a to včetně jejich opětovného odchytu, je-li to třeba. Je nutno uchovávat příslušné doklady.
Článek 25g
Zvláštní pravidla pro systémy oddělení chovů od okolního vodního prostředí
1. Uzavřená recirkulační akvakulturní zařízení pro živočišnou produkci jsou zakázána s výjimkou líhní a odchovných zařízení a s výjimkou produkce druhů organismů používaných v ekologických chovech jako krmivo.
2. Chovné jednotky na souši musí splňovat následující podmínky:
a)
u průtočných systémů musí být umožněno sledovat a regulovat průtok a kvalitu přitékající i odtékající vody;
b)
nejméně pět procent obvodu (‚rozhraní země-voda‘) rozlohy oblasti musí mít přirozenou vegetaci.
3. Systémy pro oddělení chovů od okolního prostředí na moři:
a)
musí být umístěny tam, kde existují odpovídající hodnoty průtoku, hloubky a výměny vody k minimalizaci dopadů na mořské dno a okolní vodní těleso;
b)
musí mít vhodný návrh a konstrukci klecí a musí umožňovat správnou údržbu vzhledem k tomu, že jsou vystaveny vlivům provozního prostředí.
4. Umělé ohřívání nebo chlazení vody je povoleno pouze v líhních a odchovných zařízeních. Ve všech produkčních stádiích je možno k ohřevu nebo chlazení vody používat přírodní vodu z vrtů.
Článek 25h
Nakládání s živočichy pocházejícími z akvakultury
1. Manipulování s živočichy pocházejícími z akvakultury je nutno omezit na minimum a provádět s maximální péčí a za použití vhodného vybavení a postupů sloužících k zamezení stresu a fyzického poškození spojeného s manipulací s živočichy. S generačními jedinci je nutno zacházet způsobem, který minimalizuje fyzické poškození a stres, případně s použitím anestézie. Třídění živočichů je nutno omezit na minimum a je třeba při něm dodržovat dobré životní podmínky ryb.
2. Na používání umělého osvětlení se vztahují následující omezení:
a)
za účelem prodloužení přirozené délky světlého dne nesmí použití umělého osvětlení přesáhnout maximum, které respektuje etologické potřeby, zeměpisné podmínky a celkový zdravotní stav chovaných živočichů, přičemž toto maximum nesmí přesáhnout 16 hodin denně s výjimkou případů používání umělého osvětlení k reprodukčním účelům;
b)
při zapínání a vypínání umělého osvětlení je nutno se vyhnout náhlým změnám intenzity světla použitím stmívatelných světel nebo nepřímého osvětlení.
3. Za účelem zajištění dobrých životních podmínek a zdraví živočichů je povoleno provzdušňování za podmínky, že k pohánění mechanických provzdušňovače se přednostně použije energie z obnovitelných zdrojů.
Veškeré takové případy použití je nutno podchytit v evidenci produkce akvakultury.
4. Použití kyslíku je povoleno jen k účelům souvisejícím se zdravotním stavem živočichů a v kritických obdobích produkce a přepravy v těchto případech:
a)
výjimečné případy zvýšení teploty nebo poklesu atmosférického tlaku nebo náhodného znečištění;
b)
příležitostné postupy správy chovu, jako je odebírání vzorků a třídění;
c)
situace, kdy je nutno zajistit přežití chovu.
Je nutno uchovávat příslušné doklady.
5. Způsoby usmrcování musí být takové, aby ryby okamžitě ztratily vědomí a necítily bolest. Při zvažování optimálních metod usmrcování je nutno zohlednit rozdíly ve velikosti usmrcovaných jedinců, rozdíly mezi jednotlivými biologickými druhy a také rozdíly mezi různými produkčními místy.
Oddíl 4
Rozmnožování
Článek 25i
Zákaz používání hormonů
Používání hormonů a jejich derivátů je zakázáno.
Oddíl 5
Krmivo pro ryby, korýše a ostnokožce
Článek 25j
Všeobecná pravidla o krmivech
Režimy krmení musí být koncipovány na základě následujících priorit:
a)
zdraví zvířat;
b)
vysoká kvalita produktu včetně nutričního složení, kterým se zaručí vysoká kvalita konečného poživatelného produktu;
c)
nízké dopady na životní prostředí.
Článek 25k
Zvláštní pravidla ohledně krmiv pro masožravé živočichy pocházející z akvakultury
1. Krmivo pro masožravé živočichy pocházející z akvakultury musí být získáváno na základě následujících priorit:
a)
ekologické krmné produkty pocházející z prostředí akvakultury;
b)
rybí moučka a rybí olej z odřezků pocházejících z ekologické akvakultury;
c)
rybí moučka a rybí olej a složky rybího původu pocházející z odřezků ryb ulovených v rámci udržitelného rybolovu pro účely lidské spotřeby;
d)
ekologické krmné suroviny rostlinného a živočišného původu uvedené v příloze V, přičemž je nutno dodržovat omezení, která jsou touto přílohou stanovena.
2. Pokud krmivo podle odstavce 1 není k dispozici, lze použít rybí moučku a rybí olej z odřezků ryb pocházejících z konvenční akvakultury nebo z odřezků ryb ulovených pro lidskou spotřebu, a to po dobu přechodného období do 31. prosince 2014. Množství takových krmných surovin nesmí přesáhnout 30 % denní krmné dávky.
3. Krmivo může obsahovat maximálně 60 % ekologických rostlinných produktů.
4. Astaxantin pocházející především z ekologických zdrojů, jako jsou organické ulity korýšů, se může použít v krmivu pro lososy a pstruhy v mezích jejich fyziologických potřeb. Pokud nejsou k dispozici ekologické zdroje, je možné použít přírodní zdroje astaxantinu (jako je například kvasinka Phaffia rhodozyma).
Článek 25l
Zvláštní pravidla ohledně krmiv pro některé živočichy pocházející z akvakultury
1. Živočichy pocházející z akvakultury uvedené v příloze XIII oddílu 6, oddílu 7 a oddílu 9 je nutno krmit krmivy, která jsou přirozeně dostupná v rybnících a jezerech.
2. Pokud nejsou přirozené krmné zdroje uvedené v odstavci 1 k dispozici v dostatečných množstvích, lze použít ekologické krmivo rostlinného původu, pokud možno vypěstované přímo v daném zemědělském podniku, nebo mořské řasy. Hospodářské subjekty musí uchovávat doklady o nezbytnosti přikrmování.
3. Pokud se přidává přirozené krmivo podle odstavce 2, může krmivo pro druhy uvedené v oddílu 7 a pro pangase (Pangasius sp.) uvedeného v oddílu 9 obsahovat maximálně 10 % rybí moučky nebo rybího oleje pocházejících z udržitelného rybolovu.
Článek 25m
Produkty a látky uvedené v čl. 15 odst. 1 písm. d) bodu iii) nařízení (ES) č. 834/2007
1. V ekologické akvakultuře se mohou používat pouze krmiva živočišného nebo minerálního původu, která jsou uvedena v příloze V.
2. Doplňkové látky, určité produkty používané ve výživě živočichů a činidla lze v krmivech používat za předpokladu jejich uvedení v příloze VI a pod podmínkou dodržování omezení stanovených tamtéž.
Oddíl 6
Zvláštní pravidla pro měkkýše
Článek 25n
Chovná oblast
1. Chov mlžů lze provádět v téže oblasti vodního tělesa jako ekologický chov ryb a ekologické pěstování mořských řas v rámci polykulturního systému, který je nutno zdokumentovat v plánu udržitelného řízení. Mlže je také možno chovat v rámci polykultury spolu s plži, jako jsou například plážovky.
2. Ekologická produkce mlžů se musí provádět v oblastech vymezených kůly, bójemi nebo jinými jasně viditelnými značkami a chovaní živočichové musí být podle potřeby zadržováni v síťovinových pytlích, klecích nebo jiných umělých prostředcích.
3. Zemědělské podniky provozující ekologický chov měkkýšů musí minimalizovat rizika ohrožující biologické druhy významné z hlediska ochrany přírody. V případě použití sítí na ochranu proti predátorům musí být tyto sítě konstruovány tak, aby nemohly způsobit újmu ptákům, kteří se za potravou potápějí pod hladinu.
Článek 25o
Získávání zárodečného materiálu
1. Za předpokladu, že nedojde k významnému poškození životního prostředí a že to povolují místní právní předpisy, lze však v případě mlžů používat zárodečný materiál získaný z přírodního prostředí mimo hranice produkční jednotky, pokud pochází:
a)
ze škeblových lavic, které pravděpodobně nevydrží zimní počasí nebo které představují přebytek oproti potřebnému množství, nebo
b)
z přirozené populace zárodečného materiálu mlžů uchycených na sběrném zařízení.
Je nutno vést záznamy o tom, jak, kde a kdy byl přírodní zárodečný materiál získán, aby bylo možno zpětně zjistit, z jaké oblasti pochází.
Do ekologických produkčních jednotek je však možno vložit zárodečný materiál pocházející z konvenčních líhní mlžů, a to v těchto maximálních podílech: 80 % do 31. prosince 2011, 50 % do 31. prosince 2013 a 0 % do 31. prosince 2015.
2. V případě ústřice obrovské (Crassostrea gigas) je nutno upřednostňovat populaci, která se chová selektivně, aby se omezilo vypouštění pohlavních buněk do volné přírody.
Článek 25p
Správa
1. Při produkci se musí používat hustota chovu, která nepřesahuje hustoty používané v konvenčních chovech měkkýšů v dané oblasti. Třídění, probírka a úpravy hustoty chovů je nutno provádět podle celkového množství biomasy a se zajištěním dobrých životních podmínek živočichů a vysoké kvality produktu.
2. Organismy, které biologicky znečišťují produkční vybavení a zařízení, je nutno fyzikálními prostředky nebo ručně odstranit a vrátit do moře v dostatečné vzdálenosti od zemědělského podniku. Měkkýše je možno jednou za produkční cyklus ošetřit vápenným roztokem za účelem omezení množství konkurenčních organismů způsobujících biologické znečištění.
Článek 25q
Pravidla pro pěstování
1. Pro ekologickou produkci může být způsobilé pěstování na provazech a další metody uvedené v příloze XIIIa oddílu 8.
2. Pěstování měkkýšů na dně je povoleno pouze pokud na místech sběru a pěstování nebude docházet k žádným závažným dopadům na životní prostředí. Doklady o minimálních dopadech na životní prostředí musí být podloženy šetřením a zprávou o využívané oblasti, které musí hospodářský subjekt předložit kontrolnímu subjektu nebo orgánu. Tuto zprávu je nutno začlenit jako samostatnou kapitolu do plánu udržitelného řízení.
Článek 25r
Zvláštní pravidla pro pěstování ústřic
Je povoleno pěstování v pytlích na kůlech. Tato nebo jiná zařízení, ve kterých jsou ústřice pěstovány, musí být uspořádána tak, aby nedošlo k vytvoření úplné bariéry podél pobřeží. Chovný materiál je nutno pečlivě umístit na škeblové lavice s ohledem na proudění vody při přílivu a odlivu tak, aby byla optimalizována produkce. Produkce musí splňovat kritéria uvedená v příloze XIIIa oddílu 8.
Oddíl 7
Prevence chorob a veterinární péče
Článek 25s
Všeobecná pravidla prevence chorob
1. V souladu s článkem 9 směrnice 2006/88/ES musí plán veterinární péče obsahovat podrobný popis postupů k zajištění biologické bezpečnosti a prevence chorob, včetně písemné smlouvy o poradenství přiměřené dané produkční jednotce ohledně zdravotního stavu uzavřené s kvalifikovanými poskytovateli služeb v oblasti zdravotní péče o živočichy pocházející z akvakultury, kteří budou zemědělský podnik pravidelně navštěvovat nejméně jednou ročně, respektive nejméně jednou za dva roky v případě mlžů.
2. Systémy, vybavení a pomůcky zemědělského podniku je nutno řádně čistit a dezinfikovat. Používat se smějí jen produkty uvedené v příloze VII oddílech 2.1 až 2.2.
3. Co se týče ponechání ladem:
a)
příslušný orgán stanoví nezbytnost ponechání ladem a jeho vhodné trvání, které je nutno uplatnit a zdokumentovat po každém produkčním cyklu v otevřených systémech pro oddělení chovů od okolního prostředí na moři. Ponechání ladem se doporučuje i u jiných metod za použití nádrží, rybníků a klecí;
b)
není povinné při pěstování mlžů;
c)
po dobu ponechání ladem se klece nebo jiná zařízení používaná k produkci živočichů pocházejících z akvakultury vyprázdní, vydezinfikují a ponechají prázdná, než budou znovu použita.
4. Případné nezkonzumované krmivo pro ryby, exkrementy a mrtvé živočichy je nutno neprodleně odstranit, aby se zabránilo případnému riziku významného poškození životního prostředí, co se týče stavu kvality vody, aby se minimalizovalo nebezpečí chorob a aby nedocházelo k přilákání hmyzu nebo hlodavců.
5. Ultrafialové záření a ozón je povoleno používat pouze v líhních a odchovných zařízeních.
6. Za účelem biologického omezení výskytu ektoparazitů je nutno používat pokud možno ryby-čističe.
Článek 25t
Veterinární léčení
1. Pokud se i přes preventivní opatření k zajištění zdraví živočichů podle čl. 15 odst. 1 písm. f) bodu i) nařízení č. 834/2007 vyskytne nějaký zdravotní problém, lze použít následující způsoby léčby v uvedeném pořadí:
a)
látky rostlinného, živočišného nebo minerálního původu v homeopatickém zředění;
b)
rostliny a rostlinné výtažky, které nemají anestetické účinky, a
c)
látky jako například: stopové prvky, kovy, přírodní imunostimulancia nebo povolená probiotika.
2. Používání alopatické léčby je omezeno na dvě léčebné kúry za rok s výjimkou očkování a povinných programů eradikace některých chorob. Nicméně v případech ryb s produkčním cyklem kratším než jeden rok platí limit jedné alopatické léčebné kúry. Jsou-li uvedené limity pro alopatické léčebné kúry překročeny, nesmějí se dotčení živočichové pocházející z akvakultury prodávat jako ekologické produkty.
3. Ošetření proti parazitům, kromě povinných kontrolních systémů vykonávaných členskými státy, je omezeno na dvě kúry za rok, respektive jednu kúru za rok, pokud je produkční cyklus kratší než 18 měsíců.
4. Délka ochranné lhůty pro alopatickou veterinární léčbu a ošetření proti parazitům podle odstavce 3, včetně léčby v rámci povinných programů tlumení a eradikace některých chorob, činí dvojnásobek zákonné ochranné lhůty uvedené v článku 11 směrnice 2001/82/ES nebo, pokud není tato lhůta stanovena, 48 hodin.
5. Při každém použití veterinárních léčiv je nutno nahlásit tato léčiva kontrolnímu subjektu nebo orgánu předtím, než budou příslušní živočichové uvedeni na trh jakožto ekologický produkt. Léčená populace musí být jasně identifikovatelná.
6)
V kapitole 3 hlavy II se za článek 29 vkládá nový článek 29a, který zní:
„Článek 29a
Zvláštní ustanovení ohledně mořských řas
1. Pokud konečným produktem jsou čerstvé mořské řasy, je nutno k proplachování právě sklizených řas používat mořskou vodu.
Pokud konečným produktem jsou sušené mořské řasy, je možno k proplachování používat i pitnou vodu. K odstranění vlhkosti se smí používat sůl.
2. Sušení se nesmí provádět otevřeným ohněm, jehož plameny přicházejí do přímého styku s řasami. Pokud se při sušení používají provazy nebo jiné vybavení, nesmějí být ošetřeny proti usazování nečistot a čištěny nebo desinfikovány jinými látkami než těmi, které jsou k tomuto účelu určeny v příloze VII.“
7)
V kapitole 4 hlavy II se vkládá nový článek 32a, který zní:
„Článek 32a
Přeprava živých ryb
1. Živé ryby se musí převážet ve vhodných nádržích s čistou vodou, která splňuje jejich fyziologické potřeby, co se týče teploty a množství rozpuštěného kyslíku.
2. Před přepravou ekologicky produkovaných ryb a rybích produktů je nutno nádrže, důkladně vyčistit, vydezinfikovat a vypláchnout.
3. Je nutno přijmout opatření k omezení stresování ryb. Během přepravy nesmí hustota přepravované populace dosáhnout úrovně, která je pro daný druh ryb škodlivá.
4. Je nutno vést dokumentaci dokládající dodržování ustanovení odstavců 1 až 3.“
8)
V článku 35 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
„2. V případě jednotek pro ekologickou produkci rostlin, mořských řas, hospodářských zvířat a živočišných produktů akvakultury se v produkční jednotce nesmějí skladovat jiné vstupní produkty než ty, které jsou povoleny tímto nařízením.
3. Skladování alopatických veterinárních léčiv a antibiotik v zemědělských podnicích je povoleno, pokud je předepsal veterinární lékař v souvislosti s léčením uvedeným v čl. 14 odst. 1 písm. e) bodu ii) nebo čl. 15 odst. 1 písm. f) bodu ii) nařízení (ES) č. 834/2007, pokud jsou uložena v místě, které je pod dohledem, a pokud jsou zapsána v evidenci hospodářských zvířat podle článku 76 tohoto nařízení, případně v evidenci produkce akvakultury podle článku 79b tohoto nařízení.“
9)
V kapitole 5 hlavy II se vkládá nový článek 36a, který zní:
„Článek 36a
Mořské řasy
1. Přechodné období pro místo sklizně mořských řas je šest měsíců.
2. Přechodné období pro jednotku pěstování mořských řas je buď šest měsíců, nebo jeden celý produkční cyklus, podle toho, které z obou období je delší.“
10)
V kapitole 5 hlavy II se za článek 38 vkládá nový článek 38a, který zní:
„Článek 38a
Produkce živočichů pocházejících z akvakultury
1. Následující přechodná období pro akvakulturní produkční jednotky se vztahují na následující druhy akvakulturních zařízení, včetně stávajících jednotek pro produkci živočichů pocházejících z akvakultury:
a)
pro zařízení, která nelze vypustit, vyčistit a vydezinfikovat, se stanoví přechodné období v délce 24 měsíců;
b)
pro zařízení, která byla vypuštěna nebo ponechána ladem, se stanoví přechodné období v délce 12 měsíců;
c)
pro zařízení, která byla vypuštěna, vyčištěna a vydezinfikována, se stanoví přechodné období v délce 6 měsíců;
d)
pro zařízení v otevřených vodách včetně zařízení pro chov mlžů se stanoví přechodné období v délce 3 měsíců.
2. Příslušný orgán se může rozhodnout retroaktivně uznat za součást přechodného období jakékoli dříve zdokumentované období, ve kterém nebyla zařízení ošetřována produkty, jež nejsou pro ekologickou produkci povoleny, a ani jim nebyla vystavena.“
11)
Nadpis článku 43 se nahrazuje tímto:
„Používání krmiv rostlinného a živočišného původu nepocházejících z ekologické produkce ke krmení chovaných živočichů“;
12)
V článku 59 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„Tato kapitola se nepoužije pro krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a pro krmiva pro kožešinová zvířata.“
13)
Ustanovení čl. 60 odst. 1 písm. a) nahrazuje tímto:
„a)
zpracovaná krmiva splňují ustanovení nařízení (ES) č. 834/2007, a zejména čl. 14 odst. 1 písm. d) bodů iv) a v) pro hospodářská zvířata nebo čl. 15 odst. 1 písm. d) pro živočichy pocházející z akvakultury a článku 18 uvedeného nařízení;“
14)
V hlavě IV se vkládá nová kapitola 2a, která zní:
„KAPITOLA 2a
Zvláštní požadavky na kontrolu ohledně mořských řas
Článek 73a
Kontrolní opatření ohledně mořských řas
Při prvním uplatnění kontrolního systému, který se týká výslovně mořských řas, musí celkový popis místa uvedený v čl. 63 odst. 1 písm. a) obsahovat:
a)
úplný popis zařízení na souši a na moři;
b)
případné hodnocení vlivů na životní prostředí podle čl. 6b odst. 3;
c)
případný plán udržitelného řízení podle čl. 6b odst. 4;
d)
v případě volně rostoucích mořských řas je nutno vypracovat úplný popis a mapu pobřežních a mořských oblastí sklizně a také oblastí na souši, kde probíhají posklizňové činnosti.
Článek 73b
Evidence produkce mořských řas
1. Záznamy o produkci mořských řas jsou hospodářským subjektem vypracovávány ve formě registru a kontrolním orgánům nebo subjektům jsou neustále k dispozici v prostorách zemědělského podniku. Registr obsahuje alespoň tyto informace:
a)
seznam druhů, datum sklizně a sklizené množství;
b)
datum aplikace, typ a množství použitého hnojiva.
2. V případě sběru volně rostoucích mořských řas musí registr dále obsahovat tyto informace:
a)
historie sklizňových činností pro každý biologický druh na jednotlivých pojmenovaných místech sklizně;
b)
odhadované objemy sklizně za sezónu;
c)
zdroje možného znečištění míst sklizně;
d)
udržitelný roční výnos pro každé místo sklizně.“
15)
V hlavě IV se vkládá nová kapitola 3a, která zní:
„KAPITOLA 3a
Zvláštní požadavky na kontrolu ohledně produkce živočichů pocházejících z akvakultury
Článek 79a
Kontrolní opatření pro produkci živočichů pocházejících z akvakultury
Při prvním uplatnění kontrolního systému, který se týká výslovně produkce živočichů pocházejících z akvakultury, musí celkový popis jednotky uvedený v čl. 63 odst. 1 písm. a) obsahovat:
a)
úplný popis zařízení na souši a na moři;
b)
případné hodnocení vlivů na životní prostředí podle čl. 6b odst. 3;
c)
případný plán udržitelného řízení podle čl. 6b odst. 4;
d)
v případě měkkýšů souhrn zvláštní kapitoly plánu udržitelného řízení požadované na základě čl. 25q odst. 2.
Článek 79b
Evidence produkce živočichů pocházejících z akvakultury
Hospodářský subjekt vypracovává následující informace ve formě registru, který je nutno průběžně aktualizovat a který musí být kontrolním orgánům nebo subjektům neustále k dispozici v prostorách zemědělského podniku:
a)
u živočichů vstupujících do zemědělského podniku: původ, datum přivezení a přechodné období;
b)
u živočichů opouštějících zemědělský podnik: počet šarží, věk, hmotnost a místo určení;
c)
záznamy o únicích ryb;
d)
u ryb: typ a množství krmiva a v případě kaprů a příbuzných druhů ryb je nutno uchovávat doklady o přikrmování;
e)
údaje o veterinární léčbě s uvedením podrobností o účelu, datu a metodě aplikace, typu látky a ochranné lhůtě;
f)
opatření k prevenci chorob s uvedením podrobností o ponechání ladem, čištění a ošetření vody.
Článek 79c
Zvláštní kontrolní návštěvy v chovech mlžů
V případě produkce mlžů se před a během období nejvyšší produkce (podle množství biomasy) provádějí kontrolní návštěvy.
Článek 79d
Několik produkčních jednotek provozovaných jedním hospodářským subjektem
Pokud hospodářský subjekt provozuje několik produkčních jednotek podle článku 25c, potom kontrolnímu systému stanovenému v kapitole 1 a v této kapitole podléhají i jednotky, které produkují živočichy pocházející z akvakultury konvenčním způsobem.“
16)
V hlavě IV se nadpis kapitoly 4 nahrazuje tímto:
17)
V hlavě IV se nadpis kapitoly 5 nahrazuje tímto:
18)
V čl. 93 odst. 2 se doplňují nová písmena, která znějí:
„e)
počet jednotek pro produkci živočichů pocházejících z ekologické akvakultury;
f)
objem produkce živočichů pocházejících z ekologické akvakultury;
g)
případně počet jednotek pro ekologickou produkci mořských řas a objem ekologické produkce mořských řas.“
19)
V článku 95 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
„6. Pro účely čl. 12 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 834/2007 a až do zařazení specifických látek podle čl. 16 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení lze používat pouze produkty povolené příslušným orgánem.“
20)
V článku 95 se vkládá nový odstavec, který zní:
„11. Příslušný orgán může na období do 1. července 2013 povolit takové jednotky pro produkci živočichů pocházejících z akvakultury a mořských řas, které jsou založeny a produkují podle celostátně přijatých ekologických předpisů před vstupem tohoto nařízení v platnost, aby si ponechaly ekologický statut po dobu přizpůsobení se podmínkám tohoto nařízení, pokud ovšem nedojde ke znečištění vod látkami, které nejsou pro ekologickou produkci povoleny. Hospodářské subjekty, které toto opatření využijí, oznámí příslušnému orgánu příslušná zařízení, rybníky, klece nebo porosty mořských řas.“
21)
Přílohy se pozměňují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2010 s těmito výjimkami:
a)
ustanovení čl. 1 bodu 4 se použije v den vstupu tohoto nařízení v platnost;
b)
nápravná opatření stanovená v čl. 1 bodu 9 a v bodu 1 písm. b) a c) přílohy se použijí od začátku používání nařízení (ES) č. 889/2008.
Za účelem pozměnění tohoto nařízení od 1. července 2013 může být toto nařízení přezkoumáno na základě příslušných návrhů členských států doprovázených řádným odůvodněním.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a je přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. srpna 2009.
REGOLAMENTO (CE) N. 710/2009 DELLA COMMISSIONE
del 5 agosto 2009
che modifica il regolamento (CE) n. 889/2008 recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 834/2007 del Consiglio per quanto riguarda l'introduzione di modalità di applicazione relative alla produzione di animali e di alghe marine dell'acquacoltura biologica
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 834/2007 del Consiglio, del 28 giugno 2007, relativo alla produzione biologica e all'etichettatura dei prodotti biologici e che abroga il regolamento (CEE) n. 2092/91 (1), in particolare l'articolo 11, l'articolo 13, paragrafo 3, l'articolo 15, paragrafo 2, l'articolo 16, paragrafo 1 e paragrafo 3, lettere a) e c), l'articolo 17, paragrafo 2, l'articolo 18, paragrafo 5, l'articolo 19, paragrafo 3, secondo comma, l'articolo 22, paragrafo 1, l'articolo 28, paragrafo 6, l'articolo 38, lettere a), b) e c), e l'articolo 40,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 834/2007, in particolare il titolo III, stabilisce le prescrizioni fondamentali relative alla produzione di animali e di alghe marine dell'acquacoltura biologica. Occorre definire le modalità di applicazione di tali prescrizioni modificando il regolamento (CE) n. 889/2008 (2) della Commissione recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 834/2007.
(2)
La comunicazione della Commissione al Consiglio e al Parlamento europeo su una strategia per lo sviluppo sostenibile dell'acquacoltura europea (3) illustra le prospettive di sviluppo di questo settore per i prossimi dieci anni, al fine di promuovere l'insediamento stabile di questa attività nelle zone rurali e costiere, come alternativa alla pesca in termini di prodotti e di occupazione. La comunicazione sottolinea le potenzialità dell'acquacoltura biologica e l'esigenza di stabilire norme e criteri in materia.
(3)
Ai fini di una comune comprensione, occorre completare e correggere le definizioni di cui all'articolo 2 del regolamento (CE) n. 889/2008, onde evitare ambiguità e garantire l'applicazione uniforme delle norme alla produzione di animali e di alghe marine dell'acquacoltura biologica.
(4)
La zona di crescita delle alghe marine e degli animali d'acquacoltura di produzione biologica è della massima importanza per la coltura di prodotti sicuri e di alta qualità con un impatto minimo sull'ambiente acquatico. La normativa comunitaria sulla qualità delle acque e sui contaminanti alimentari - tra cui la direttiva 2000/60/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 ottobre 2000, che istituisce un quadro per l'azione comunitaria in materia di acque (4), la direttiva 2008/56/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 giugno 2008, che istituisce un quadro per l'azione comunitaria nel campo della politica per l'ambiente marino (direttiva quadro sulla strategia per l'ambiente marino) (5), il regolamento (CE) n. 1881/2006 della Commissione, del 19 dicembre 2006, che definisce i tenori massimi di alcuni contaminanti nei prodotti alimentari (6) del Parlamento europeo e del Consiglio e i regolamenti (CE) n. 852/2004 (7), n. 853/2004 (8) e n. 854/2004 (9) - stabilisce obiettivi ambientali per l'acqua e garantisce una qualità elevata degli alimenti. È pertanto opportuno elaborare un piano di gestione sostenibile per la produzione di alghe marine e di prodotti dell'acquacoltura, corredato di misure specifiche quali la riduzione dei rifiuti.
(5)
La direttiva 85/337/CEE del Consiglio, del 27 giugno 1985, concernente la valutazione dell'impatto ambientale di determinati progetti pubblici e privati (10), la direttiva 92/43/CEE del Consiglio, del 21 maggio 1992, relativa alla conservazione degli habitat naturali e seminaturali e della flora e della fauna selvatiche (11) e la direttiva 79/409/CEE del Consiglio, del 2 aprile 1979, concernente la conservazione degli uccelli selvatici (12) sono intese a garantire una corretta interazione con l'ambiente, tenendo in considerazione le conseguenze di tali attività sugli obiettivi ambientali per l'acqua fissati in applicazione delle direttive 2000/60/CE e 2008/56/CE. È opportuno disporre la stesura di una valutazione ambientale concernente l'adattamento ottimale all'ambiente circostante e l'attenuazione di eventuali effetti negativi. Poiché la produzione biologica di alghe marine e di animali d'acquacoltura è un'attività relativamente nuova in confronto all'agricoltura biologica, tali valutazioni devono assicurare che essa sia non solo accettabile dal punto di vista ambientale, ma, rispetto ad altre opzioni, più in accordo con l'interesse pubblico generale, più sostenibile e più adatto in termini ambientali.
(6)
Lo specifico mezzo acquatico solubile richiede una netta separazione tra unità di acquacoltura biologiche e non biologiche; occorre pertanto definire le opportune distanze di separazione. Vista la variabilità delle situazioni degli ambienti di acqua dolce e marini nell'intero territorio comunitario, è preferibile che le distanze di separazione adeguate siano fissate e livello di Stati membri, in quanto questi ultimi sono più preparati ad affrontare la questione della separazione considerando l'eterogeneità di questi ambienti acquatici.
(7)
La coltivazione di alghe marine può avere effetti benefici sotto certi aspetti, come la rimozione dei nutrienti, e può favorire la policoltura. Si dovrà avere cura di non sfruttare eccessivamente le praterie di alghe marine selvatiche per consentirne la ricostituzione ed evitare che la produzione abbia un impatto rilevante sullo stato dell'ambiente acquatico.
(8)
Negli Stati membri si registra una crescente penuria di colture proteiche biologiche. Nel contempo, le importazioni di mangimi proteici biologici sono insufficienti a coprire il fabbisogno. La superficie totale coltivata a colture proteiche biologiche non è sufficientemente estesa per soddisfare la domanda di proteine biologiche; occorre pertanto autorizzare, a determinate condizioni, la somministrazione di mangimi proteici provenienti da appezzamenti nel primo anno di conversione.
(9)
Poiché la produzione di animali di acquacoltura biologica è appena agli esordi, non si dispone ancora di riproduttori biologici in quantità sufficiente. Si deve consentire, a determinate condizioni, l'introduzione di riproduttori e di novellame non biologici.
(10)
La produzione di animali di acquacoltura biologica deve garantire il rispetto delle esigenze proprie di ciascuna specie animale. A questo proposito, le pratiche di allevamento, i sistemi di gestione e gli impianti di contenimento devono rispondere alle esigenze di benessere degli animali. Occorre disciplinare la costruzione e la posa di idonee gabbie e recinti di rete in mare, nonché l'apprestamento di impianti di allevamento a terra. Per ridurre al minimo gli organismi nocivi e i parassiti e garantire uno stato ottimale di salute e di benessere degli animali, occorre fissare coefficienti di densità massimi. Occorrono disposizioni specifiche che tengano conto dell'ampia varietà di specie con particolari esigenze.
(11)
Grazie ai recenti progressi della tecnica, si diffondono sempre più in acquacoltura i sistemi a ricircolo, i quali dipendono da un apporto esterno e sono caratterizzati da un elevato consumo energetico, ma consentono di limitare gli scarichi di rifiuti e di evitare le fughe. In base al principio che la produzione biologica deve essere il più naturale possibile, l'uso di tali sistemi non dovrebbe essere autorizzato nell'acquacoltura biologica finché non si disponga di ulteriori conoscenze. Il loro uso potrebbe essere eccezionalmente consentito solo negli incubatoi e nei vivai.
(12)
I principi generali della produzione biologica, enunciati agli articoli 4 e 5 del regolamento (CE) n. 834/2007, presuppongono una concezione e una gestione appropriate dei processi biologici, basate su sistemi ecologici che si avvalgono di risorse naturali interne al sistema, secondo metodi che, in particolare nella pratica dell'acquacoltura, rispettano il principio dello sfruttamento sostenibile delle risorse alieutiche. Essi comprendono anche il principio secondo cui, nella produzione acquicola, deve essere conservata la biodiversità degli ecosistemi acquatici naturali. Tali principi si basano sull'analisi del rischio e sul ricorso, se necessario, a misure precauzionali e preventive. A questo scopo occorre chiarire che l'uso di ormoni e di derivati ormonali per stimolare artificialmente la riproduzione degli animali d'acquacoltura è incompatibile con il concetto di produzione biologica e con la percezione che ne hanno i consumatori e che pertanto tali sostanze non devono essere utilizzate nell'acquacoltura biologica.
(13)
Il mangime per gli animali d'acquacoltura deve rispondere alle esigenze nutrizionali e rispettare la norma sanitaria vieta la somministrazione ad una specie di materiale proveniente dalla stessa specie, come prescritto dal regolamento (CE) n. 999/2001 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 maggio 2001, recante disposizioni per la prevenzione, il controllo e l'eradicazione di alcune encefalopatie spongiformi trasmissibili (13). È pertanto opportuno adottare disposizioni specifiche per l'alimentazione degli animali d'acquacoltura carnivori e non carnivori.
(14)
I pesci e i crostacei carnivori di produzione biologica devono essere nutriti con materie prime provenienti di preferenza dallo sfruttamento sostenibile della pesca, come disposto all'articolo 5, lettera o), del regolamento 834/2007 e secondo la definizione di cui all'articolo 3, lettera e), del regolamento (CE) n. 2371/2002 del Consiglio, del 20 dicembre 2002, relativo alla conservazione e allo sfruttamento sostenibile delle risorse della pesca nell'ambito della politica comune della pesca (14), oppure con mangimi biologici provenienti dall'acquacoltura biologica. Poiché l'acquacoltura biologica e la pesca sostenibile sono ancora agli esordi, potrebbe verificarsi una penuria di mangime biologico o di mangime proveniente dalla pesca sostenibile; in tal caso occorre autorizzare l'uso di mangimi non biologici, in conformità al regolamento (CE) n. 1774/2002 (15) del Parlamento europeo e del Consiglio, che stabilisce le norme sanitarie per le materie prime ottenute da pesci che possono essere utilizzate nell'acquacoltura e vieta la somministrazione di taluni materiali derivati da pesci di allevamento ai pesci di allevamento della stessa specie.
(15)
L'uso di talune materie prime per mangimi, di additivi e di coadiuvanti tecnologici di origine non biologica è autorizzato, a condizioni ben precise, ai fini della produzione di animali e di alghe marine dell'acquacoltura biologica. I nuovi prodotti devono essere autorizzati a norma dell'articolo 16, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 834/2007. Sulla base della raccomandazione di un gruppo di esperti ad hoc (16) in materia di «Mangimi per pesci e prodotti per la pulizia utilizzati nell'acquacoltura biologica», secondo cui tali prodotti, già elencati negli allegati V e VI del regolamento (CE) n. 889/2008 e autorizzati nella produzione biologica animale, dovrebbero essere autorizzati anche nell'acquacoltura biologica e che concludeva affermando che alcuni di questi prodotti sono essenziali per determinate specie ittiche, i prodotti in questione devono essere inseriti nell'allegato VI del predetto regolamento.
(16)
L'allevamento di molluschi bivalvi filtratori può avere effetti benefici sulla qualità delle acque costiere grazie alla rimozione dei nutrienti e può favorire la policoltura. Occorre definire norme specifiche per i molluschi, tenendo presente che non è richiesta alcuna integrazione alimentare e che, da questo punto di vista, l'impatto ambientale potrebbe essere quindi inferiore rispetto ad altri comparti dell'acquacoltura.
(17)
La gestione della salute degli animali deve mirare soprattutto alla prevenzione delle malattie. In caso di trattamenti veterinari, le misure di cui al presente regolamento devono essere compatibili con la direttiva 2006/88/CE del Consiglio, del 24 ottobre 2006, relativa alle condizioni di polizia sanitaria applicabili alle specie animali d'acquacoltura e ai relativi prodotti, nonché alla prevenzione di talune malattie degli animali acquatici e alle misure di lotta contro tali malattie (17). Devono essere autorizzati, a determinate condizioni, taluni prodotti per la pulizia, la disinfezione e il trattamento antivegetativo degli impianti e dell'attrezzatura di produzione. In presenza di animali vivi, l'uso di disinfettanti richiede particolare cautela e precauzioni per evitare effetti nocivi. I prodotti in questione devono essere autorizzati a norma dell'articolo 16, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 834/2007. Sulla base della raccomandazione di un gruppo di esperti ad hoc, tali prodotti devono essere inseriti nell'allegato.
(18)
Occorre definire norme specifiche per i trattamenti veterinari, che classifichino i vari tipi di trattamenti e, in caso di trattamenti allopatici, ne limitino la frequenza di somministrazione.
(19)
I pesci vivi devono essere manipolati e trasportati con cautela, nel rispetto delle esigenze fisiologiche.
(20)
La conversione al metodo di produzione biologico richiede un periodo di adattamento di tutti i mezzi di produzione. Occorre determinare il periodo di conversione in funzione del precedente sistema di produzione.
(21)
Si è constatato che gli allegati del regolamento (CE) n. 889/2007 contengono lievi errori, che è necessario correggere.
(22)
Occorre definire specifici requisiti di controllo che tengano conto delle peculiarità dell'acquacoltura.
(23)
Al fine di agevolare la conversione alla nuova normativa comunitaria di aziende che già praticano la produzione biologica secondo norme nazionali o private, occorre adottare misure transitorie.
(24)
L'acquacoltura biologica costituisce un settore relativamente nuovo di produzione biologica rispetto all'agricoltura biologica per la quale a livello delle aziende esiste già una lunga esperienza. Visto il crescente interesse dei consumatori per i prodotti biologici dell'acquacoltura è probabile che sempre più unità di acquacoltura passeranno alla produzione biologica. Ciò consentirà rapidamente di maturare esperienza ed acquisire conoscenze tecniche. Inoltre la ricerca programmata dovrebbe permettere di acquisire nuove conoscenze soprattutto sugli impianti di contenimento, l'esigenza di ingredienti alimentari non biologici, la densità di bestiame per alcune specie. Le nuove conoscenze e gli sviluppi tecnici, che contribuiranno al perfezionamento delle tecniche dell'acquacoltura biologica, dovrebbero rispecchiarsi anche nelle nuove regole di produzione. Pertanto occorre prevedere un riesame della legislazione vigente al fine di modificarla laddove opportuno.
(25)
Occorre pertanto modificare il regolamento (CE) n. 889/2008.
(26)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato di regolamentazione per la produzione biologica,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 889/2008 è così modificato:
1)
all'articolo 1, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Il presente regolamento non si applica:
a)
agli animali da allevamento di specie diverse da quelle di cui all'articolo 7; né
b)
agli animali d'acquacoltura diversi da quelli di cui all'articolo 25 bis.
Tuttavia, il titolo II, il titolo III e il titolo IV si applicano mutatis mutandis ai suddetti prodotti fino a quando per tali prodotti non vengano adottate norme di produzione specifiche ai sensi del regolamento (CE) n. 834/2007.»;
2)
l'articolo 2 è modificato come segue:
a)
la lettera f) è sostituita dalla seguente:
«f) «unità di produzione»: l'insieme delle risorse utilizzate per un determinato tipo di produzione, inclusi i locali di produzione, gli appezzamenti agricoli, i pascoli, gli spazi all'aperto, i locali di stabulazione, gli stagni piscicoli, gli impianti di contenimento per le alghe marine o gli animali di acquacoltura, le concessioni litoranee o sui fondali marini, i locali adibiti al magazzinaggio dei vegetali, i prodotti vegetali, i prodotti delle alghe, i prodotti animali, le materie prime e ogni altro fattore di produzione rilevante per questo specifico settore di produzione;»
b)
dopo la lettera i) sono aggiunte le lettere seguenti:
«j) «impianto di acquacoltura a ricircolo chiuso»: un impianto in cui l'acquacoltura è praticata in un ambiente chiuso, sulla terraferma o a bordo di un'imbarcazione, mediante ricircolo dell'acqua e con apporto permanente di energia da fonti esterne per stabilizzare l'ambiente in cui vivono gli animali d'acquacoltura;
k) «energia da fonti rinnovabili»: fonti energetiche rinnovabili non fossili, ossia energia eolica, solare, geotermica, del moto ondoso, maremotrice, idraulica, da gas di discarica, gas residuati dai processi di depurazione e biogas;
l) «incubatoio»: sito destinato alla riproduzione, all'incubazione e all'allevamento durante le prime fasi di vita di animali d'acquacoltura, in particolare di pesci, molluschi e crostacei;
m) «vivaio»: sito adibito ad un sistema di allevamento intermedio tra l'incubatoio e la fase di ingrasso; la fase di permanenza in vivaio si conclude entro il primo terzo del ciclo di produzione, eccetto per le specie che subiscono un processo di smoltificazione;
n) «inquinamento»: nel contesto dell'acquacoltura e della produzione di alghe marine, l'introduzione diretta o indiretta nell'ambiente acquatico di sostanze o di energia ai sensi della direttiva 2008/56/CE (18) del Parlamento europeo e del Consiglio o della direttiva 2000/60/CE (19) del Parlamento europeo e del Consiglio, secondo le acque di cui trattasi;
o) «policoltura»: nel contesto dell'acquacoltura e della produzione di alghe marine, l'allevamento di due o più specie appartenenti di solito a diversi livelli trofici nella stessa unità di coltura;
p) «ciclo di produzione»: nel contesto dell'acquacoltura e della produzione di alghe marine, la durata di vita di un animale d'acquacoltura o di un'alga, dalla primissima fase di vita fino alla raccolta;
q) «specie allevate localmente»: nel contesto dell'acquacoltura e della produzione di alghe marine, le specie che non sono né esotiche né localmente assenti ai sensi del regolamento (CE) n. 708/2007 (20) del Consiglio; le specie elencate nell'allegato IV del regolamento (CE) n. 708/2007 possono essere considerate specie allevate localmente;
r) «coefficiente di densità»: nel contesto dell'acquacoltura, il peso vivo degli animali per metro cubo di acqua in qualsiasi momento della fase di ingrasso e, per il pesce piatto e i gamberi, il peso per metro quadro di superficie.
3)
al titolo II è aggiunto il seguente capo 1 bis:
«CAPO 1 bis
Produzione di alghe marine
Articolo 6 bis
Campo di applicazione
Il presente capo definisce norme di produzione dettagliate per la raccolta e la coltivazione di alghe marine. Esso si applica mutatis mutandis alla produzione di tutte le alghe marine pluricellulari nonché di fitoplancton e di microalghe da utilizzare come mangime per gli animali di acquacoltura.
Articolo 6 ter
Idoneità del mezzo acquatico e piano di gestione sostenibile
1. Le attività si svolgono in luoghi non esposti alla contaminazione da sostanze o prodotti non autorizzati per la produzione biologica o da inquinanti che comprometterebbero il carattere biologico dei prodotti.
2. Le unità di produzione biologica e non biologica sono adeguatamente separate. La separazione è determinata dalla situazione naturale, da impianti di distribuzione dell'acqua distinti, da opportune distanze, dall'andamento delle maree e dall'ubicazione a monte o a valle dell'unità di produzione biologica. Le autorità degli Stati membri possono designare i luoghi o le zone che ritengono inadatti all'acquacoltura biologica o alla raccolta di alghe marine e possono altresì fissare distanze di separazione minime tra le unità di produzione biologica e non biologica.
Se fissano distanze di separazione minime, gli Stati membri ne informano gli operatori, gli altri Stati membri e la Commissione.
3. Per ogni nuova attività di cui si chieda il riconoscimento come produzione biologica e che produca più di 20 tonnellate di prodotti di acquacoltura all'anno è richiesta una valutazione ambientale, proporzionata all'unità di produzione, intesa ad accertare le condizioni dell'unità di produzione e dell'ambiente circostante e i probabili effetti del suo esercizio. L'operatore presenta la valutazione ambientale all'organismo o all'autorità di controllo. Il contenuto della valutazione ambientale si basa sull'allegato IV della direttiva 85/337/CEE del Consiglio (21). Se l'unità è già stata oggetto di una valutazione equivalente, ne è consentito l'uso per il presente scopo.
4. L'operatore presenta un piano di gestione sostenibile per l'acquacoltura e la raccolta di alghe marine, proporzionato all'unità di produzione.
Il piano, che viene aggiornato annualmente, descrive in dettaglio gli effetti ambientali delle attività svolte, il monitoraggio ambientale che verrà condotto e le misure che saranno prese per limitare gli effetti negativi sull'ambiente acquatico e terrestre circostante, indicando, se del caso, il rilascio di nutrienti nell'ambiente per ciclo di produzione o all'anno. Nel piano vengono registrate la manutenzione e la riparazione dell'attrezzatura tecnica.
5. Le aziende acquicole e le aziende specializzate nell'alghicoltura usano di preferenza fonti di energia rinnovabili e riciclano il materiale utilizzato, includendo nel piano di gestione sostenibile un calendario di riduzione dei rifiuti da porre in essere all'inizio delle attività. Se possibile, l'impiego di calore residuo è limitato all'energia da fonti rinnovabili.
6. Per la raccolta delle alghe viene effettuata una stima iniziale, una tantum, della biomassa.
Articolo 6 quater
Raccolta sostenibile di alghe marine selvatiche
1. Presso l'unità o nei locali dell'azienda devono essere tenuti documenti contabili che consentano all'operatore di accertare e all'autorità o all'organismo di controllo di verificare che i raccoglitori hanno fornito esclusivamente alghe selvatiche prodotte in conformità al regolamento (CE) n. 834/2007.
2. La raccolta viene effettuata in modo tale che le quantità raccolte non incidano in misura rilevante sullo stato dell'ambiente acquatico. Si adottano misure idonee a consentire la rigenerazione delle alghe marine, riguardanti in particolare la tecnica di raccolta, le dimensioni minime, l'età, i cicli riproduttivi e le dimensioni delle alghe restanti.
3. Se le alghe sono prelevate da una zona di raccolta comune o condivisa, si dovrà dimostrare con adeguati documenti giustificativi che l'insieme del raccolto è conforme al presente regolamento.
4. In riferimento all'articolo 73 ter, paragrafo 2, lettere b) e c), nel registro dell'operatore devono essere documentate la gestione sostenibile e l'assenza di impatto a lungo termine sulle aree di raccolta.
Articolo 6 quinquies
Coltivazione di alghe marine
1. L'alghicoltura in mare utilizza esclusivamente elementi nutritivi naturalmente presenti nell'ambiente o provenienti dalla produzione di animali dell'acquacoltura biologica, in tal caso preferibilmente prodotti nelle immediate vicinanze, nell'ambito di un sistema di policoltura.
2. Negli impianti a terra che si avvalgono di fonti esterne di nutrienti, i livelli di nutrienti negli effluenti devono essere provatamente uguali o inferiori a quelli dell'acqua in entrata. Possono essere utilizzati soltanto i nutrienti di origine vegetale o minerale elencati nell'allegato I.
3. La densità di coltura o l'intensità operativa viene debitamente registrata e deve essere tale da salvaguardare l'integrità dell'ambiente acquatico assicurando che non venga superata la quantità di alghe che può essere tollerata senza effetti negativi per l'ambiente.
4. Le corde e altri attrezzi usati per la coltura delle alghe saranno riutilizzati o riciclati nella misura del possibile.
Articolo 6 sexies
Interventi antivegetativi e pulizia degli impianti e dell'attrezzatura di produzione
1. Gli organismi incrostanti sono rimossi unicamente a mano o con mezzi fisici e, se del caso, restituiti al mare a debita distanza dal sito di coltura.
2. La pulizia degli impianti e dell'attrezzatura di produzione è effettuata con mezzi fisici o meccanici. Se questi non danno risultati soddisfacenti, possono essere utilizzati soltanto i prodotti elencati nell'allegato VII, sezione 2.
4)
all'articolo 21, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2 Fino al 20 % della quantità media complessiva di alimenti somministrati agli animali può provenire dal pascolo o dal raccolto ottenuto da pascoli o prati permanenti, superfici foraggere perenni o colture proteiche seminate in regime biologico su terreni nel primo anno di conversione all'agricoltura biologica, purché essi facciano parte della stessa azienda e non abbiano fatto parte di un'unità di produzione biologica della stessa azienda nel corso degli ultimi cinque anni. In caso di utilizzazione contemporanea di alimenti in conversione e di alimenti ottenuti da appezzamenti agricoli nel corso del loro primo anno di conversione, la percentuale cumulativa totale di tali alimenti non supera le percentuali massime fissate al paragrafo 1.»;
5)
nel titolo II è inserito il seguente capo 2 bis:
«CAPO 2 bis
Produzione di animali d'acquacoltura
Sezione 1
Norme generali
Articolo 25 bis
Campo di applicazione
Il presente capo definisce norme di produzione dettagliate per le specie di pesci, crostacei, echinodermi e molluschi di cui all'allegato XIII bis.
Esso si applica mutatis mutandis allo zooplancton, ai microcrostacei, ai rotiferi, ai vermi e ad altri animali acquatici usati come mangime.
Articolo 25 ter
Idoneità del mezzo acquatico e piano di gestione sostenibile
1. Al presente capo si applicano le disposizioni dell'articolo 6 ter, paragrafi da 1 a 5.
2. Nel piano di gestione sostenibile vengono descritte le misure difensive e preventive prese contro i predatori ai sensi della direttiva 92/43/CEE del Consiglio (22) e della normativa nazionale.
3. Se del caso, gli operatori situati in aree adiacenti si coordinano in maniera verificabile per la stesura dei rispettivi piani di gestione.
4. Per la produzione di animali d'acquacoltura in stagni, vasche o vasche rettangolari «raceway», le aziende sono dotate di letti filtranti naturali, di vasche di decantazione, di filtri biologici o di filtri meccanici per la raccolta dei nutrienti residui oppure utilizzano alghe marine e/o animali (molluschi bivalvi e alghe) che contribuiscono a migliorare la qualità dei reflui. Se del caso, il monitoraggio degli effluenti ha luogo ad intervalli regolari.
Articolo 25 quater
Produzione simultanea, biologica e non biologica, di animali d'acquacoltura
1. L'autorità competente può autorizzare l'allevamento di novellame biologico e non biologico nella stessa azienda, a condizione che sia garantita un'adeguata separazione fisica tra le unità e che vengano predisposte uscite distinte del sistema di distribuzione dell'acqua.
2. Nella fase di ingrasso, l'autorità competente può autorizzare la presenza di unità di acquacoltura biologica e non biologica nella stessa azienda, purché sia rispettato il disposto dell'articolo 6 ter, paragrafo 2, del presente regolamento, qualora le fasi di produzione o i periodi di manipolazione degli animali d'acquacoltura siano differenziati.
3. Gli operatori conservano i documenti giustificativi che attestano il ricorso alle disposizioni del presente articolo.
Sezione 2
Origine degli animali di acquacoltura
Articolo 25 quinquies
Origine degli animali di acquacoltura biologici
1. Sono utilizzate specie allevate localmente e la riproduzione mira ad ottenere ceppi più adatti alle condizioni di allevamento, più sani ed efficienti in termini di utilizzo delle risorse alimentari. Documenti giustificativi dell'origine e del trattamento degli animali sono tenuti a disposizione dell'autorità o dell'organismo di controllo.
2. Sono scelte specie che possano essere allevate senza arrecare danni rilevanti agli stock selvatici.
Articolo 25 sexies
Origine e gestione degli animali di acquacoltura non biologici
1. A fini riproduttivi o per migliorare il patrimonio genetico e in mancanza di animali di acquacoltura biologici, possono essere introdotti in un'azienda animali selvatici catturati o animali di acquacoltura non biologici. Questi animali sono allevati in regime di produzione biologica per almeno tre mesi prima di essere utilizzati per la riproduzione.
2. A fini di ingrasso e in mancanza di novellame biologico, può essere introdotto in un'azienda del novellame non biologico. Almeno gli ultimi due terzi del ciclo di produzione si svolgono in regime di produzione biologica.
3. La percentuale massima di novellame non biologico introdotto nell'allevamento è pari all'80 % entro il 31 dicembre 2011, al 50 % entro il 31 dicembre 2013 e allo 0 % entro il 31 dicembre 2015.
4. La raccolta di novellame selvatico a fini di ingrasso è tassativamente limitata ai seguenti casi:
a)
immissione spontanea di larve e di avannotti di pesci o di crostacei al momento del riempimento degli stagni, degli impianti di contenimento e dei recinti;
b)
anguilla cieca europea, a condizione che sia stato approvato un piano di gestione dell'anguilla per il sito interessato e che la riproduzione artificiale dell'anguilla rimanga impraticabile.
Sezione 3
Pratiche di allevamento degli animali di acquacoltura
Articolo 25 septies
Norme generali in materia di allevamento degli animali di acquacoltura
1. L'ambiente in cui vengono allevati gli animali d'acquacoltura è concepito in modo tale che, in funzione delle esigenze proprie di ciascuna specie, gli animali d'acquacoltura:
a)
dispongano di spazio sufficiente per il loro benessere;
b)
siano tenuti in acque di buona qualità e sufficientemente ossigenate;
c)
siano tenuti in condizioni di temperatura e di luce confacenti alle esigenze della specie e in accordo con l'ubicazione geografica;
d)
nel caso di pesci di acqua dolce, il fondo sia quanto più possibile simile a quello naturale;
e)
nel caso della carpa, il fondo sia costituito da terra naturale.
2. I coefficienti di densità sono indicati nell'allegato XIII bis, per specie o gruppo di specie. Per determinare gli effetti della densità sul benessere dei pesci d'allevamento, si procede al monitoraggio delle condizioni dei pesci (quali pinne danneggiate, altre lesioni, indice di crescita, comportamento manifestato e stato di salute generale) e della qualità dell'acqua.
3. Gli impianti di contenimento acquatici sono progettati e costruiti in modo che la portata e i parametri fisico-chimici tutelino la salute e il benessere degli animali e rispondano alle loro esigenze comportamentali.
4. Gli impianti di contenimento sono progettati, localizzati e gestiti in modo da minimizzare il rischio di fughe.
5. In caso di fuga di pesci o di crostacei, si prenderanno opportune disposizioni per limitare l'impatto sull'ecosistema locale, procedendo eventualmente alla loro ricattura. Gli operatori conservano i relativi documenti giustificativi.
Articolo 25 octies
Norme specifiche sugli impianti di contenimento acquatici
1. Sono vietati gli impianti di acquacoltura a ricircolo chiuso per la produzione animale, eccetto negli incubatoi e nei vivai o per la produzione di specie utilizzate come mangime biologico.
2. Le unità di allevamento a terra devono soddisfare le seguenti condizioni:
a)
nei sistemi a flusso continuo deve essere possibile monitorare e controllare la portata e la qualità dell'acqua sia in entrata che in uscita;
b)
almeno il 5 % della superficie perimetrale («interfaccia terra-acqua») deve essere coperto da vegetazione naturale.
3. Gli impianti di contenimento in mare devono soddisfare le seguenti condizioni:
a)
essere situati in luoghi in cui il flusso idrico, la profondità e le velocità di scambio dell'acqua nel corpo idrico sono atti a minimizzare l'impatto sul fondo marino e sul corpo idrico circostante;
b)
le gabbie devono essere progettate, costruite e mantenute in modo adeguato in funzione dell'esposizione all'ambiente operativo.
4. Il riscaldamento o il raffreddamento dell'acqua con mezzi artificiali è autorizzato unicamente negli incubatoi e nei vivai. L'acqua sorgiva o di pozzo può essere utilizzata per riscaldare o raffreddare l'acqua in tutte le fasi della produzione.
Articolo 25 nonies
Gestione degli animali di acquacoltura
1. Gli animali d'acquacoltura sono manipolati il meno possibile, con la massima cura e con l'ausilio di attrezzi e protocolli adatti, per evitare stress e lesioni fisiche che possono verificarsi in occasione delle manipolazioni. I riproduttori sono manipolati in modo da evitare il più possibile stress e lesioni fisiche, eventualmente sotto anestesia. Le operazioni di calibrazione sono limitate al minimo indispensabile a garantire il benessere dei pesci.
2. L'illuminazione artificiale è soggetta alle seguenti limitazioni:
a)
la durata della luce diurna può essere prolungata con luce artificiale non oltre un tempo massimo confacente alle esigenze etologiche, alle condizioni geografiche e allo stato di salute generale degli animali allevati, in modo da mantenere la luminosità per un massimo di 16 ore giornaliere, eccetto a fini riproduttivi;
b)
si eviteranno bruschi cambiamenti di intensità luminosa al momento dell'oscuramento, usando lampade a spegnimento progressivo o mantenendo accese luci di ambiente.
3. La ventilazione è consentita al fine di assicurare il benessere e la salute degli animali a condizione che i ventilatori meccanici siano azionati di preferenza da fonti energetiche rinnovabili.
Ogni impiego della ventilazione è documentato nel registro di produzione.
4. L'impiego di ossigeno è consentito solo per esigenze di salute degli animali e in periodi critici della produzione o del trasporto, limitatamente alle seguenti circostanze:
a)
innalzamento di temperatura, abbassamento della pressione atmosferica o inquinamento accidentale, di carattere eccezionale;
b)
operazioni sporadiche di gestione dello stock, come campionamento e cernita;
c)
necessità impellente di garantire la sopravvivenza dello stock.
I relativi documenti giustificativi devono essere conservati.
5. Le tecniche di macellazione usate per i pesci comportano lo stordimento dell'animale, sì da farlo cadere immediatamente in stato di incoscienza e renderlo insensibile al dolore. La scelta del metodo di macellazione ottimale dipende dalla dimensione dell'animale, dalla specie e dalle caratteristiche del sito di produzione.
Sezione 4
Riproduzione
Articolo 25 decies
Divieto di utilizzazione di ormoni
È vietato l'uso di ormoni e di derivati ormonali.
Sezione 5
Alimentazione dei pesci, dei crostacei e degli echinodermi
Articolo 25 undecies
Norme generali sull'alimentazione
I regimi di alimentazione perseguono le seguenti priorità:
a)
salute degli animali;
b)
buona qualità del prodotto, anche dal punto di vista della composizione nutrizionale che deve conferire un'ottima qualità al prodotto finale commestibile;
c)
scarso impatto ambientale.
Articolo 25 duodecies
Norme specifiche sull'alimentazione degli animali d'acquacoltura carnivori
1. Gli animali d'acquacoltura carnivori sono nutriti in via prioritaria con:
a)
mangimi biologici di origine acquicola;
b)
farina di pesce e olio di pesce ricavati da sottoprodotti dell'acquacoltura biologica;
c)
farina di pesce e olio di pesce nonché ingredienti di origine ittica ricavati da scarti di pesci catturati per il consumo umano nell'ambito della pesca sostenibile;
d)
mangimi biologici di origine vegetale e animale elencati nell'allegato V, fatta salva la limitazione ivi indicata.
2. Ove non siano disponibili i mangimi di cui al paragrafo 1, possono essere utilizzati, per un periodo transitorio che termina il 31 dicembre 2014, farina di pesce e olio di pesce ricavati da sottoprodotti dell'acquacoltura non biologica o scarti di pesci catturati per il consumo umano. La proporzione di questi mangimi non può superare il 30 % della razione giornaliera.
3. La razione alimentare può comprendere al massimo il 60 % di prodotti vegetali di produzione biologica.
4. L'astaxantina derivata principalmente da fonti biologiche, come il carapace dei crostacei, può essere utilizzata nella razione alimentare di salmoni e trote nei limiti delle loro esigenze fisiologiche. In mancanza di fonti biologiche si possono utilizzare fonti naturali di astaxantina (come il lievito Phaffia).
Articolo 25 terdecies
Norme specifiche sull'alimentazione di taluni animali d'acquacoltura
1. Gli animali d'acquacoltura di cui all'allegato XIII bis, sezioni 6, 7 e 9, si nutrono di alimenti naturalmente presenti negli stagni e nei laghi.
2. In mancanza delle risorse alimentari naturali di cui al paragrafo 1 in quantità sufficiente, possono essere somministrati mangimi biologici di origine vegetale, di preferenza coltivati nell'azienda, o alghe marine. Gli operatori conservano i documenti giustificativi della necessità di utilizzare integratori alimentari.
3. Quando le risorse alimentari naturali sono integrate conformemente al paragrafo 2 la razione delle specie di cui alla sezione 7 e del pangasio (Pangasius sp.) menzionato alla sezione 9 possono contenere al massimo 10 % di farina di pesce e di olio di pesce derivanti dalla pesca sostenibile.
Articolo 25 quaterdecies
Prodotti e sostanze di cui all'articolo 15, paragrafo 1, lettera d), punto iii), del regolamento (CE) n. 834/2007
1. Le materie prime per mangimi di origine animale e minerale possono essere utilizzate nell'acquacoltura biologica solo se figurano nell'allegato V.
2. Gli additivi per mangimi, taluni prodotti impiegati nell'alimentazione animale e gli ausiliari di fabbricazione possono essere utilizzati solo se figurano nell'allegato VI e con le limitazioni ivi specificate.
Sezione 6
Norme specifiche per i molluschi
Articolo 25 quindecies
Area di coltura
1. La molluschicoltura può essere praticata nello stesso specchio d'acqua in cui sono praticate l'itticoltura e l'alghicoltura biologiche in un sistema di policoltura documentato nel piano di gestione sostenibile. I molluschi bivalvi possono essere allevati anche in associazione con molluschi gasteropodi quali la littorina, in policoltura.
2. La produzione biologica di molluschi bivalvi è praticata in aree delimitate da paletti, galleggianti o altri segni visibili ed è eventualmente racchiusa in sacche di rete, gabbie o altri manufatti.
3. Gli allevamenti biologici di molluschi provvedono a limitare il più possibile i rischi per le specie protette. Se vengono usate reti antipredatori, queste devono essere innocue per gli uccelli tuffatori.
Articolo 25 sexdecies
Fonti di approvvigionamento del seme
1. Se consentito dalla legislazione locale e sempre che non vengano arrecati danni rilevanti all'ambiente, può essere utilizzato seme selvatico di molluschi bivalvi raccolto al di fuori dell'unità di produzione e proveniente da:
a)
colonie a rischio di sopravvivenza nelle condizioni climatiche invernali o in soprannumero rispetto al fabbisogno, oppure
b)
insediamenti naturali di novellame su collettori.
Gli operatori conservano, a fini di tracciabilità, i documenti giustificativi attestanti la data, il luogo e le modalità di raccolta del seme selvatico.
Tuttavia, nelle unità di produzione biologica può essere introdotto seme di molluschi bivalvi proveniente da incubatoi non biologici nelle seguenti percentuali massime: 80 % entro il 31 dicembre 2011, 50 % entro il 31 dicembre 2013 e 0 % entro il 31 dicembre 2015.
2. Per l'ostrica concava (Crassostrea gigas) sarà data la preferenza allo stock riprodotto selettivamente per limitare la deposizione delle uova in natura.
Articolo 25 septdecies
Gestione
1. Nell'allevamento è applicato un coefficiente di densità non superiore a quello usuale negli allevamenti locali di molluschi non biologici. In funzione della biomassa e al fine di assicurare il benessere degli animali e un'elevata qualità dei prodotti, si procederà ad operazioni di cernita, diradamento e adeguamento del coefficiente di densità.
2. Gli organismi incrostanti sono rimossi a mano o con mezzi fisici ed eventualmente restituiti al mare a debita distanza dal sito di coltura. Una sola volta durante il ciclo di produzione, i molluschi bivalvi possono essere trattati con una soluzione di calce per combattere gli organismi incrostanti competitivi.
Articolo 25 octodecies
Norme sulla coltura
1. L'allevamento di mitili su corde e con altri metodi elencati nell'allegato XIII bis, sezione 8, può essere praticato in regime di produzione biologica.
2. La molluschicoltura di fondo è autorizzata a condizione che non vengano arrecati danni rilevanti all'ambiente nei siti di coltura e di raccolta. L'operatore è tenuto a dimostrare l'impatto ambientale minimo fornendo all'autorità o all'organismo di controllo uno studio e una relazione sull'area interessata. La relazione è aggiunta, in quanto capitolo distinto, al piano di gestione sostenibile.
Articolo 25 novodecies
Norme specifiche sull'ostricoltura
È consentita la coltura in sacche su cavalletti. Queste o altre strutture per l'allevamento delle ostriche devono essere posizionate in modo da non formare una barriera continua lungo il litorale. Le ostriche saranno collocate con cura nei parchi in funzione dell'andamento delle maree al fine di ottimizzare la produzione. La produzione risponde ai criteri di cui all'allegato XIII bis, sezione 8.
Sezione 7
Profilassi e trattamenti veterinari
Articolo 25 vicies
Norme generali in materia di profilassi
1. Il piano di gestione della salute degli animali elaborato in conformità all'articolo 9 della direttiva 2006/88/CE descrive le prassi in materia di biosicurezza e di profilassi e comprende una convenzione scritta di consulenza sanitaria, proporzionata all'unità di produzione, stipulata con servizi veterinari specializzati negli animali d'acquacoltura, i quali visitano l'azienda almeno una volta all'anno e almeno una volta ogni due anni nel caso di molluschi bivalvi.
2. Gli impianti, l'attrezzatura e gli utensili appartenenti all'azienda sono debitamente puliti e disinfettati. Possono essere utilizzati soltanto i prodotti elencati nell'allegato VII, punti 2.1 e 2.2.
3. Per quanto riguarda il fermo degli impianti:
a)
l'autorità competente stabilisce se occorre un periodo di fermo e la sua durata adeguata che sarà osservata e documentata dopo ogni ciclo di produzione negli impianti di contenimento marittimi in acque aperte. Il fermo è raccomandato anche per altri metodi di produzione in vasche, stagni e gabbie;
b)
il fermo non è obbligatorio per gli allevamenti di molluschi bivalvi;
c)
durante il fermo, le gabbie o altre strutture utilizzate per la produzione di animali d'acquacoltura vengono svuotate, disinfettate e lasciate vuote per un certo tempo prima di essere riutilizzate.
4. Se del caso, il mangime non consumato, le feci e gli animali morti devono essere rimossi rapidamente per evitare ogni rischio di degrado ambientale con riguardo alla qualità dell'acqua, per scongiurare il pericolo di malattie e per non attirare insetti e roditori.
5. L'uso di raggi ultravioletti e di ozono è consentito solo negli incubatoi e nei vivai.
6. Per la lotta biologica contro gli ectoparassiti è privilegiato l'uso di pesci pulitori.
Articolo 25 unvicies
Trattamenti veterinari
1. Qualora, nonostante le misure profilattiche poste in essere per tutelare la salute degli animali a norma dell'articolo 15, paragrafo 1, lettera f), punto i), del regolamento (CE) n. 834/2007, dovesse insorgere un problema sanitario, si può ricorrere a trattamenti veterinari nel seguente ordine di preferenza:
a)
sostanze di origine vegetale, animale o minerale in diluizione omeopatica;
b)
piante ed estratti vegetali non aventi effetti anestetici;
c)
sostanze quali oligoelementi, metalli, immunostimolanti naturali o probiotici autorizzati.
2. Ad eccezione delle vaccinazioni e dei piani obbligatori di eradicazione, la somministrazione di medicinali allopatici è limitata a due cicli di trattamento annuali. Tuttavia, quando il ciclo di produzione è inferiore a un anno, i trattamenti allopatici sono limitati ad un solo ciclo. Qualora vengano superati questi limiti dei trattamenti allopatici, gli animali di acquacoltura in questione non possono essere venduti come prodotti biologici.
3. Le cure antiparassitarie - esclusi i piani di lotta obbligatori gestiti dagli Stati membri - sono limitate a due trattamenti all'anno o ad un trattamento se il ciclo di produzione è inferiore a 18 mesi.
4. Il tempo di attesa per la somministrazione di medicinali allopatici e di antiparassitari ai sensi del paragrafo 3 - inclusi i piani di lotta obbligatori gestiti dagli Stati membri - è doppio rispetto al tempo di attesa legale di cui all'articolo 11 della direttiva 2001/82/CE o, qualora quest'ultimo non sia specificato, è pari a 48 ore.
5. L'uso di qualsiasi medicinale veterinario deve essere dichiarato all'autorità o all'organismo di controllo prima che gli animali siano commercializzati come prodotto biologico. Lo stock trattato deve essere chiaramente identificabile.
6)
al titolo II, capo 3, dopo l'articolo 29 è inserito il seguente articolo 29 bis:
«Articolo 29 bis
Disposizioni specifiche per le alghe marine
1. Se il prodotto finale è costituito da alghe marine fresche, le alghe appena raccolte sono risciacquate con acqua di mare.
Se il prodotto finale è costituito da alghe marine disidratate, il risciacquo può essere effettuato anche con acqua potabile. Per eliminare l'umidità si può utilizzare il sale.
2. È vietato essiccare le alghe mettendole a diretto contatto con una fiamma. Se il processo di essiccazione avviene con l'impiego di corde o altri attrezzi, questi devono essere esenti da trattamenti antivegetativi nonché da detergenti e disinfettanti, salvo se si tratta di uno dei prodotti previsti per tale uso nell'allegato VII.»;
7)
al titolo II, capo 4, è inserito il seguente articolo 32 bis:
«Articolo 32 bis
Trasporto di pesci vivi
1. I pesci vivi sono trasportati in vasche adatte, contenenti acqua pulita la cui temperatura e concentrazione di ossigeno disciolto soddisfi le esigenze fisiologiche degli animali stessi.
2. Prima del trasporto di pesci e di prodotti ittici biologici, le vasche vengono pulite, disinfettate e sciacquate meticolosamente.
3. Sono prese le necessarie precauzioni per attenuare lo stress. La densità durante il trasporto non deve raggiungere un livello che risulti pregiudizievole per la specie.
4. Gli operatori conservano i documenti giustificativi dell'applicazione dei paragrafi da 1 a 3.»;
8)
all'articolo 35, i paragrafi 2 e 3 sono sostituiti dai seguenti:
«2. Nelle unità di produzione di vegetali, di alghe marine, di animali d'allevamento e di animali d'acquacoltura biologici è vietato il magazzinaggio di fattori di produzione diversi da quelli autorizzati a norma del presente regolamento.
3. I medicinali veterinari allopatici e antibiotici possono essere immagazzinati nelle aziende, purché siano stati prescritti da un veterinario nell'ambito di trattamenti previsti all'articolo 14, paragrafo 1, lettera e), punto ii), o all'articolo 15, paragrafo 1, lettera f), punto ii), del regolamento (CE) n. 834/2007, siano immagazzinati in un luogo sorvegliato e siano iscritti, a seconda dei casi, nel registro degli animali di cui all'articolo 76 del presente regolamento o nel registro di produzione acquicola di cui all'articolo 79 ter del presente regolamento.»;
9)
al titolo II, capo 5, è inserito il seguente articolo 36 bis:
«Articolo 36 bis
Alghe marine
1. Il periodo di conversione per un sito di raccolta di alghe marine è di sei mesi.
2. Il periodo di conversione per un'unità di coltivazione di alghe marine è di sei mesi o di un intero ciclo di produzione, se questo è superiore a sei mesi.»;
10)
al titolo II, capo 5, dopo l'articolo 38 è inserito il seguente articolo 38 bis:
«Articolo 38 bis
Produzione di animali di acquacoltura
1. Le unità di produzione acquicola dotate dei seguenti tipi di impianti contenenti gli animali d'acquacoltura presenti sono soggette ai seguenti periodi di conversione:
a)
24 mesi per gli impianti che non possono essere prosciugati, puliti e disinfettati;
b)
12 mesi per gli impianti che sono stati prosciugati o sottoposti a fermo;
c)
6 mesi per gli impianti che sono stati prosciugati, puliti e disinfettati;
d)
3 mesi per gli impianti in acque aperte, compresi quelli adibiti alla molluschicoltura.
2. L'autorità competente può riconoscere retroattivamente come parte del periodo di conversione qualsiasi periodo precedentemente documentato, durante il quale gli impianti non sono stati trattati né sono entrati in contatto con prodotti non autorizzati per la produzione biologica.»;
11)
il titolo dell'articolo 43 è sostituito dal seguente:
«Uso di mangimi non biologici di origine vegetale e animale»;
12)
all'articolo 59, il primo comma è sostituito dal seguente:
«Il presente capo non si applica ai mangimi destinati agli animali da compagnia e agli animali da pelliccia.»;
13)
all'articolo 60, paragrafo 1, la lettera a) è sostituita dalla seguente:
«a)
i mangimi trasformati sono conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 834/2007, in particolare dell'articolo 14, paragrafo 1, lettera d), punti iv) e v), per il bestiame, o dell'articolo 15, paragrafo 1, lettera d), per gli animali d'acquacoltura, nonché dell'articolo 18;»;
14)
al titolo IV è aggiunto il seguente capo 2 bis:
«CAPO 2 bis
Requisiti di controllo specifici per le alghe marine
Articolo 73 bis
Regime di controllo per le alghe marine
Alla prima applicazione del regime di controllo specifico per le alghe marine, la descrizione completa dell'unità di cui all'articolo 63, paragrafo 1, lettera a), comprende:
a)
una descrizione completa degli impianti in mare e sulla terraferma;
b)
se del caso, la valutazione ambientale di cui all'articolo 6 ter, paragrafo 3;
c)
se del caso, il piano di gestione sostenibile di cui all'articolo 6 ter, paragrafo 4;
d)
per le alghe marine selvatiche, una descrizione completa e una rappresentazione cartografica delle aree di raccolta marine e litoranee e dei siti a terra in cui hanno luogo le attività post-raccolta.
Articolo 73 ter
Registro della produzione di alghe marine
1. I dati relativi alla produzione di alghe marine sono annotati in un registro dall'operatore e tenuti permanentemente a disposizione dell'autorità o dell'organismo di controllo presso la sede dell'azienda. Il registro contiene almeno le seguenti informazioni:
a)
elenco delle specie, data e quantità raccolta;
b)
data di applicazione, tipo e quantità di fertilizzante utilizzato.
2. Per la raccolta di alghe marine selvatiche, il registro contiene inoltre:
a)
storia dell'attività di raccolta per ciascuna specie nelle praterie designate;
b)
stima del raccolto (in volume) per stagione;
c)
potenziali fonti di inquinamento delle praterie di raccolta;
d)
resa annua sostenibile per ciascuna prateria.»;
15)
nel titolo IV è inserito il seguente capo 3 bis:
«CAPO 3 bis
Requisiti di controllo specifici per la produzione di animali di acquacoltura
Articolo 79 bis
Regime di controllo per la produzione di animali di acquacoltura
Alla prima applicazione del regime di controllo specifico per la produzione di animali di acquacoltura, la descrizione completa dell'unità di cui all'articolo 63, paragrafo 1, lettera a), comprende:
a)
una descrizione completa degli impianti in mare e sulla terraferma;
b)
se del caso, la valutazione ambientale di cui all'articolo 6 ter, paragrafo 3;
c)
se del caso, il piano di gestione sostenibile di cui all'articolo 6 ter, paragrafo 4;
d)
per i molluschi, una sintesi dell'apposito capitolo del piano di gestione sostenibile da compilare a norma dell'articolo 25 octodecies, paragrafo 2.
Articolo 79 ter
Registro della produzione di animali di acquacoltura
L'operatore annota in un registro, aggiorna e tiene permanentemente a disposizione dell'autorità o dell'organismo di controllo presso la sede dell'azienda i seguenti dati:
a)
origine, data di arrivo e periodo di conversione degli animali in entrata;
b)
numero di lotti, età, peso e destinazione degli animali in uscita;
c)
fughe di pesci;
d)
per i pesci, tipo e quantità di mangime e, se si tratta di carpe e specie affini, documenti giustificativi dell'uso di integratori alimentari;
e)
trattamenti veterinari, con indicazione della finalità, della data e del metodo di somministrazione, del tipo di prodotto e del tempo di attesa;
f)
misure profilattiche, con indicazione dell'eventuale fermo degli impianti, della pulizia e del trattamento dell'acqua.
Articolo 79 quater
Visite di controllo specifiche per i molluschi bivalvi
Nel caso dell'allevamento di molluschi bivalvi, vengono condotte ispezioni prima e durante la massima produzione di biomassa.
Articolo 79 quinquies
Operatori che gestiscono più unità di produzione
Se un operatore gestisce più unità di produzione ai sensi dell'articolo 25 quater, le unità che producono animali d'acquacoltura non biologici sono soggette allo stesso regime di controllo di cui al capo 1 e al presente capo.»;
16)
nel titolo IV, il titolo del capo 4 è sostituito dal seguente:
17)
nel titolo IV, il titolo del capo 5 è sostituito dal seguente:
18)
all'articolo 93, paragrafo 2, sono aggiunte le seguenti lettere:
«e)
numero di unità di produzione di animali dell'acquacoltura biologica;
f)
volume di produzione di animali dell'acquacoltura biologica;
g)
in via facoltativa, numero di unità di alghicoltura biologica e volume di produzione di alghe biologiche.»;
19)
all'articolo 95, il paragrafo 6 è sostituito dal seguente:
«6. Ai fini dell'articolo 12, paragrafo 1, lettera j), del regolamento (CE) n. 834/2007 e in attesa dell'inclusione di sostanze specifiche ai sensi dell'articolo 16, paragrafo 1, lettera f), dello stesso regolamento, possono essere utilizzati unicamente prodotti autorizzati dall'autorità competente.»;
20)
all'articolo 95 sono aggiunti i paragrafi seguenti:
«11. L'autorità competente può autorizzare, per un periodo che termina il 1o luglio 2013, le unità di produzione di animali d'acquacoltura e di alghe marine che sono state istituite e producono, prima dell'entrata in vigore del presente regolamento, nel rispetto di norme sulla produzione biologica riconosciute a livello nazionale, a mantenere la qualifica di unità di produzione biologica durante il periodo di adattamento alla normativa introdotta dal presente regolamento, a condizione che tali unità non provochino un indebito inquinamento delle acque con sostanze non autorizzate per la produzione biologica. Gli operatori che beneficiano di questa autorizzazione notificano all'autorità competente gli impianti, gli stagni piscicoli, le gabbie o i lotti di alghe marine interessati.»
21)
Gli allegati sono modificati in conformità all'allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o luglio 2010, con le seguenti eccezioni:
a)
il punto 4 dell'articolo 1 si applica il giorno dell'entrata in vigore del presente regolamento;
b)
le misure correttive di cui al punto 19 dell'articolo 1 e al punto 1, lettere b) e c), dell'allegato si applicano a decorrere dall'entrata in applicazione del regolamento (CE) n. 889/2008.
Il presente regolamento può essere riesaminato sulla base di proposte pertinenti da parte degli Stati membri accompagnate da una motivazione adeguatamente giustificata in vista della modifica del presente regolamento a partire dal 1o luglio 2013.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 5 agosto 2009.