ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. prosince 2007
o vnitrostátních předpisech, které Rakouská republika oznámila v souvislosti s některými fluorovanými skleníkovými plyny
(oznámeno pod číslem K(2007) 6646)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2008/80/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 6 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech (1), a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI A POSTUP
(1)
Dne 29. června 2007 oznámila Rakouská republika Komisi podle čl. 9 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 842/2006 o některých skleníkových plynech vnitrostátní opatření přijatá v roce 2002 (BGBl. II č. 447/2002 - Vyhláška spolkového ministra zemědělství, lesnictví, životního prostředí a vodohospodářství o zákazech a omezeních týkajících se částečně fluorovaných a zcela fluorovaných uhlovodíků a fluoridu sírového (vyhláška HFC-PFC-SF6), zveřejněná ve Spolkové sbírce zákonů dne 10. prosince 2002), následně pozměněná vyhláškou BGBl. II č. 139/2007 ze dne 21. června 2007.
(2)
V uvedeném dopise rakouská vláda zdůrazňuje, že Rakouská republika má v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 842/2006 v úmyslu ponechat si do 31. prosince 2012 vnitrostátní předpisy, které jsou přísnější než uvedené nařízení.
1. PRÁVNÍ PŘEDPISY SPOLEČENSTVÍ
1.1 USTANOVENÍ ČL. 95 ODST. 4, 5 A 6 SMLOUVY O ES
(3)
Ustanovení čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES stanoví, že „pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí, oznámí je Komisi spolu s důvody pro jejich ponechání“.
(4)
Ustanovení čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES stanoví, že „[…], aniž je dotčen odstavec 4, pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné zavést vnitrostátní předpisy, opírající se o nové vědecké poznatky k ochraně životního prostředí nebo pracovního prostředí, z důvodu zvláštního problému, který se objeví v tomto členském státě po přijetí harmonizačních opatření, oznámí zamýšlené předpisy Komisi spolu s důvody pro jejich zavedení“.
(5)
V souladu s čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES Komise do šesti měsíců po oznámení dotyčné vnitrostátní právní předpisy schválí nebo zamítne poté, co prověří, zda neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
1.2 NAŘÍZENÍ (ES) Č. 842/2006
(6)
Cílem nařízení (ES) č. 842/2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech je předcházení vzniku emisí některých fluorovaných skleníkových plynů (HFC, PFC a SF6), na které se vztahuje Kjótský protokol, a omezování jejich úniků.
(7)
Nařízení rovněž obsahuje omezený počet zákazů použití a zákazů uvádění na trh v případě, že na úrovni Společenství existují dostupné a z hlediska nákladů efektivní alternativy a nelze-li zlepšit způsoby omezování úniků a znovuzískávání.
(8)
Nařízení má dvojí právní základ, čl. 175 odst. 1 Smlouvy o ES s ohledem na všechna ustanovení a článek 95 Smlouvy o ES, který je základem pro články 7, 8 a 9, vzhledem k jejich důsledkům pro volný pohyb zboží v rámci jednotného trhu ES.
(9)
Článek 9 nařízení upravuje uvádění na trh, resp. zakazuje uvádět na trh řadu výrobků a zařízení, které fluorované skleníkové plyny, na které se nařízení vztahuje, obsahují nebo jejichž provoz je na nich závislý. V odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení se stanoví, že členské státy, které do 31. prosince 2005 přijaly přísnější vnitrostátní opatření, než jsou opatření v uvedeném článku a náležející do oblasti působnosti nařízení, si mohou uvedená vnitrostátní opatření ponechat do 31. prosince 2012. V souladu s odst. 3 písm. b) musí být tato opatření a důvody pro jejich ponechání oznámena Komisi a musí být v souladu se Smlouvou.
(10)
Nařízení se použije ode dne 4. července 2007, s výjimkou článku 9 a přílohy II, které se použijí ode dne 4. července 2006.
2. OZNÁMENÉ VNITROSTÁTNÍ PŘEDPISY
(11)
Vnitrostátní předpisy oznámené Rakouskou republikou byly zavedeny vyhláškou č. 447/2002 ze dne 10. prosince 2002 a pozměněny vyhláškou č. 139/2007 ze dne 21. června 2007.
(12)
Vyhláška č. 447/2002 ve znění vyhlášky č. 139/2007 (dále jen „vyhláška“) se týká skleníkových plynů klasifikovaných podle Kjótského protokolu, z nichž většina má vysoký potenciál globálního oteplování: částečně fluorované uhlovodíky (HFC), zcela fluorované uhlovodíky (PFC) a fluorid sírový (SF6), a byla vydána s cílem splnit cíle Rakouska na snížení emisí.
(13)
Vyhláška obsahuje zákaz uvádění na trh a použití výše zmíněných skleníkových plynů a jejich použití v některých zařízeních, jednotkách a výrobcích, pokud nejsou používány pro výzkum, vývoj a pro analytické účely. Podrobná ustanovení o zákazech a podmínkách přípustnosti jsou uvedena v článcích 4 až 17 vyhlášky.
(14)
Novela vyhlášky z roku 2007 zohledňuje rozhodnutí rakouského ústavního soudu, který zrušil (rozhodnutími ze dne 9. června 2005 a ze dne 1. prosince 2005, zveřejněnými ve Spolkové sbírce zákonů dne 9. srpna 2005 a dne 24. února 2006) mezní hodnotu potenciálu globálního oteplování 3 000 pro částečně fluorované uhlovodíky (HFC) stanovenou v čl. 12 odst. 2 řádku 3 vyhlášky č. 447/2002, jakož i ustanovení o výjimce uvedené v čl. 12 odst. 2 řádku 3 písm. a) uvedené vyhlášky s odůvodněním, že jsou protiprávní.
(15)
Novela z roku 2007 také zavedla zmírnění omezení vztahujících se k odvětví chlazení a klimatizace, a uvedla je tak do souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 842/2006. Mobilní chladicí zařízení a klimatizace již nejsou předmětem úpravy vyhlášky. Pokud jde o stacionární aplikace, zákazy se vztahují pouze na malá zařízení na zapojení o množství chladicí směsi 150 nebo méně gramů a samostatně fungující zařízení o množství chladicí směsi 20 nebo více kg. Pro jiné aplikace jsou stanoveny technické parametry, které zajišťují, že se nepoužije větší množství chladiv, než je potřebné s ohledem na současný stav techniky. Byly také provedeny změny s ohledem na nakládání s aerosoly obsahujícími HFC a použití SF6, za účelem uvedení do souladu s právními předpisy EU.
(16)
Dopisem ze dne 1. srpna 2007 Komise informovala rakouskou vládu, že oznámení obdržela a že šestiměsíční lhůta pro jeho zkoumání podle čl. 95 odst. 6 započala dnem 30. června 2007, tj. dnem následujícím po dni obdržení oznámení.
(17)
Dopisem ze dne 12. října 2007 Komise informovala ostatní členské státy o oznámení a poskytla jim lhůtu třiceti dní k předložení připomínek. Komise rovněž zveřejnila sdělení o oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (2), aby byly i ostatní zúčastněné strany informovány o vnitrostátních předpisech Rakouska, jakož i o důvodech, na které se odvolává.
II. POSUZOVÁNÍ
1. POSOUZENÍ PŘÍPUSTNOSTI
(18)
Předmětné oznámení bylo přezkoumáno na základě ustanovení čl. 95 odst. 4 a 5 Smlouvy o ES a podle nařízení (ES) č. 842/2006.
(19)
Ustanovení čl. 95 odst. 4 stanoví případy, kdy jeden z členských států poté, co bylo přijato harmonizační opatření, pokládá za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí.
(20)
Vzhledem k tomu, že opatření přijatá v roce 2002 však byla v roce 2007 pozměněna, je vhodné přezkoumat, zda je čl. 95 odst. 5 použitelný, pokud jde o taková ustanovení vyhlášky, která byla pozměněna po přijetí nařízení (ES) č. 842/2006. Pokud se těmito ustanoveními změnila podstata ustanovení schválených již před harmonizačním opatřením, měla být Komisi oznámena před jejich přijetím a odůvodněna na základě nových vědeckých poznatků z důvodů zvláštního problému, který se objevil v tomto členském státě po přijetí harmonizačních opatření.
(21)
Analýza pozměňujícího aktu vedla k závěru, že změny zavedené v roce 2007 měly za cíl buď zrušit ustanovení (body 10 a 12 novely vyhlášky), omezit jejich rozsah na specifičtější produkty nebo aplikace, aniž by byly připojeny nové požadavky (body 1, 3 a 10 novely vyhlášky), nebo zavést další možnosti pro odchylku od omezení stanovených vyhláškou z roku 2002 (body 6 a 7 novely vyhlášky). Kromě toho byly zavedeny odkazy na nařízení (ES) č. 842/2006 a požadavky, které výslovně zohledňují harmonizační opatření (body 1, 8 a 9 novely vyhlášky).
(22)
Nebyla ustanovena žádná opatření, jimiž by se změnila podstata opatření schválených před přijetím harmonizačního opatření tím, že by se zavedla další omezení. Tato novela proto neobsahovala žádná nová opatření, jež by mohla být považována za přísnější s ohledem na nařízení (ES) č. 842/2006, omezil se dopad těchto opatření na vnitřní trh. Je proto vhodné použít čl. 95 odst. 4 na hodnocení všech ustanovení vyhlášky, včetně těch, která byla pozměněna v roce 2007.
(23)
Ustanovení rakouské vyhlášky jsou však i nadále přísnější než ustanovení nařízení (ES) č. 842/2006, protože obsahují zákaz dovozu, prodeje a používání nových výrobků obsahujících fluorované skleníkové plyny po 1. lednu 2006, a také zákaz dovozu, prodeje a používání fluorovaných skleníkových plynů, nových i znovuzískaných, po 1. lednu 2006, zatímco nařízení obsahuje méně přísný zákaz uvádění na trh, protože se vztahuje pouze na výrobky vyjmenované v příloze II. Nařízení navíc stanoví omezení pouze pro používání SF6, zatímco v rakouském opatření se kontroluje rovněž použití HFC a PFC. Protože vyhláška zachází v oblasti uvádění na trh a kontroly použití dále, je tudíž přísnější než současné právní předpisy platné na úrovni Společenství.
(24)
Rakouská republika uvádí, že uvedené právní předpisy jsou nezbytné, aby mohla dostát svým závazkům podle Kjótského protokolu, zejména snížit do roku 2012 celkové množství emisí skleníkových plynů oproti úrovni z roku 1990 o 13 %, což bezpochyby vyžaduje koordinované úsilí v boji se všemi zdroji emisí skleníkových plynů.
(25)
Slučitelnost se zkoumá postupem podle čl. 95 odst. 4 a 6 Smlouvy s ohledem na nařízení (ES) č. 842/2006. Ustanovení čl. 95 odst. 4 vyžaduje, aby byl k oznámení připojen popis týkající se jednoho nebo více závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo ochrany životního nebo pracovního prostředí.
(26)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že žádost Rakouské republiky, jejímž cílem je získat povolení k ponechání svých vnitrostátních předpisů o některých fluorovaných skleníkových plynech, je ve smyslu čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES přípustná.
2. POSOUZENÍ OPODSTATNĚNOSTI
(27)
Podle čl. 95 odst. 4 a odst. 6 prvního pododstavce Smlouvy o ES se musí Komise ujistit, že jsou splněny všechny podmínky umožňující členskému státu ponechat si své vnitrostátní předpisy odchylující se od harmonizačního opatření Společenství, které uvedený článek upravuje. Zejména musí být odůvodněno ponechání si vlastních vnitrostátních předpisů ze závažných důvodů uvedených v článku 30 Smlouvy nebo předpisů vztahujících se k ochraně životního nebo pracovního prostředí, vnitrostátní předpisy nesmí být prostředkem svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nesmí bránit fungování vnitřního trhu, není-li to přiměřené nebo nezbytné.
2.1 DŮKAZNÍ BŘEMENO
(28)
Komise při posuzování, zda jsou vnitrostátní předpisy oznámené podle čl. 95 odst. 4 opodstatněné, musí brát za základ „důvody“ uvedené oznamujícím členským státem. To znamená, že podle ustanovení Smlouvy o ES má odpovědnost dokázat, že jsou vnitrostátní předpisy opodstatněné, žádající členský stát, který si je zamýšlí ponechat.
2.2 OPODSTATNĚNÍ NA ZÁKLADĚ ZÁVAŽNÝCH DŮVODŮ UVEDENÝCH V ČLÁNKU 30 NEBO TÝKAJÍCÍCH SE OCHRANY ŽIVOTNÍHO NEBO PRACOVNÍHO PROSTŘEDÍ
2.2.1 Stanovisko Rakouska
(29)
Rakouské orgány se ve zdůvodnění ponechání svých vnitrostátních předpisů odvolávají na závazek Rakouské republiky podle Kjótského protokolu. Přijetí vyhlášky mělo přispět ke splnění závazku snížit do roku 2012 celkové množství emisí skleníkových plynů oproti úrovni z roku 1990 o 13 %, což odpovídá maximálním emisím 67 milionů tun ekvivalentů oxidu uhličitého.
(30)
Rakousko předložilo přezkumnou studii nazvanou „Průzkum současného stavu ve vybraných oblastech použití fluorovaných plynů s potenciálem globálního oteplování“ (Examination of the state-of-art in selected areas of application of fluorinated gases with global-warming potential) z května 2006. Studie uvádí, že fluorované skleníkové plyny, na které se vztahuje předmětná vyhláška, představovaly v roce 2003 více než 2 % emisí skleníkových plynů Rakouska a že se přibližně do roku 2010 očekává zdvojnásobení těchto emisí. Vyhláška proto představuje nedílnou součást vnitrostátní strategie v oblasti klimatu.
(31)
Rakouská vláda je toho názoru, že účelem vyhlášky je ochrana životního prostředí a že je tato vyhláška nezbytná a přiměřená z hlediska předcházení vzniku emisí fluorovaných plynů a jejich snižování. Proto je podle názoru rakouské vlády slučitelná se Smlouvou.
2.2.2 Hodnocení stanoviska Rakouska
(32)
Komise se po posouzení informací předložených Rakouskem domnívá, že žádost o ponechání přísnějších opatření, než jsou opatření stanovená nařízením (ES) č. 842/2006, zejména po sblížení těchto opatření s uvedeným nařízením, může být považována za slučitelnou se Smlouvou z následujících důvodů.
(33)
Vyhláška č. 447/2002 byla předmětem řízení o porušení zahájeného Komisí v roce 2004, tj. před vstupem nařízení (ES) č. 842/2006 v platnost. Ve formálním upozornění (Letter of Notice) zaslaném Rakousku Komise zdůraznila, že zákaz částečně fluorovaných uhlovodíků (HFC) v chladicích a klimatizačních systémech lze považovat za nepřiměřený, protože jde o uzavřené systémy a při zaručení řádného provozu, údržby a recyklace lze omezit únik HFC na minimum.
(34)
Toto řízení bylo založeno na článcích 28-30 Smlouvy o ES. Po přijetí nařízení (ES) č. 842/2006 a oznámení přísnějších vnitrostátních opatření podle čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení Rakouskem bylo řízení o porušení uzavřeno.
(35)
Ve formálním upozornění vyjádřila Komise názor, že rakouská opatření by mohla být v rozporu s článkem 28 Smlouvy o ES z těchto důvodů: Zaprvé, zákaz používání HFC jako chladicích a mrazicích látek se nejeví jako nezbytný a přiměřený s ohledem na cíl zaručit vhodnými a účinnými prostředky odpovídající omezení úniků skleníkových plynů v zájmu ochrany životního prostředí. Zadruhé, pokud jde o používání HFC jako látek v hasicích přístrojích, Komise se domnívala, že mezní hodnota potenciálu globálního oteplování (GWP) v podobě stanovené vyhláškou může představovat svévolnou diskriminaci namířenou proti výrobkům z jiných členských států.
(36)
Tyto obavy vyřešila novela vyhlášky č. 139/2007. Novela vyhlášky v roce 2007 měla za následek zrušení a zmírnění některých zákazů, a tím oznámená opatření nenarušují fungování vnitřního trhu, jak to vyžaduje čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES.
(37)
Pokud jde o používání HFC v chladicích a klimatizačních zařízeních a aplikacích, novela se již nevztahuje na zařízení používaná k chlazení počítačů bez ohledu na množství chladicí směsi; na zařízení o množství chladicí směsi od 150 g do 20 kg; na samostatně fungující zařízení o množství chladicí směsi do 20 kg, na kompaktní zařízení o množství chladicí směsi 0,5 kg na jeden kW a na velká vzájemně propojená zařízení o množství chladicí směsi do 100 kg. Zákaz se tudíž nevztahuje na většinu chladicích a klimatizačních systémů. Tyto změny zohledňují výsledky přezkumné studie z května 2006, která byla předložena Komisi. Novela zrušila zákaz používání HFC jako látek v hasicích přístrojích.
2.2.2.1 Odůvodnění z hlediska životního prostředí:
(38)
Na základě Kjótského protokolu se ES zavázalo snížit v období 2008-2012 společné emise skleníkových plynů z členských států nejméně o 8 % oproti úrovni z roku 1990. V průběhu návazných diskusí na půdě ES se Rakouská republika zavázala snížit v průběhu uvedeného období celkové množství emisí skleníkových plynů o 13 % (3).
(39)
Vyhláška je součástí širší strategie Rakouska za účelem dosažení cíle, jímž je snížení emisí podle Kjótského protokolu, a následné dohody o sdílení břemene přijaté na úrovni Společenství.
(40)
Tato strategie se vztahuje na všechny zdroje emisí skleníkových plynů, na něž se vztahuje Kjótský protokol. Opatření týkající se fluorovaných skleníkových plynů proto představují součást komplexní snahy Rakouska splnit své závazky. Odhaduje se, že bez dalších předpisů by se emise fluorovaných skleníkových plynů do roku 2010 zvýšily na dvojnásobek, a to z důvodu většího používání chlazení a také jako výsledek probíhajícího vyřazování skleníkových plynů HCFC z procesu chlazení podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (4).
(41)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že odůvodnění odvolávající se na životní prostředí poskytnuté Rakouskou republikou, konkrétně snižování a předcházení vzniku emisí fluorovaných skleníkových plynů, je přijatelné a pádné.
2.2.2.2 Relevantnost a přiměřenost rakouské vyhlášky v souvislosti s cílem dosáhnout dalšího snížení fluorovaných skleníkových plynů
(42)
Rakousko se za účelem dalšího snižování a předcházení vzniku emisí fluorovaných skleníkových plynů již v roce 2002 rozhodlo, že bude selektivně zakazovat uvádění nových zařízení na trh. Toto rozhodnutí bylo založeno na šetřeních existence a dostupnosti alternativ neobsahujících fluorované skleníkové plyny. Přijatá opatření byla v roce 2006 následně přezkoumána, aby se zohlednily nové důkazy a vývoj v oblasti vědy a technologie a aby se zohlednily obavy Komise, pokud jde o jejich přiměřenost.
(43)
Dále je třeba poukázat na to, že čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 842/2006 umožňuje ponechání vnitrostátních předpisů pouze do 31. prosince 2012; proto, a vzhledem k tomu, že se oznámení Rakouské republiky na uvedený článek odvolává, se bude vyhláška uplatňovat v omezeném období.
(44)
Vyhláška počítá s možným udělením výjimek, pokud se ukáže, že alternativy použití HFC v pěnách nebo výrobcích obsahujících pěnu nejsou dostupné. Navíc byly rozšířeny výjimky pro použití HFC v nových aerosolech určených na vývoz.
(45)
Ačkoliv má vyhláška určitý vliv na volný pohyb zboží v Evropském společenství, domnívá se Komise na základě výše uvedené analýzy, že vyhláška je z hlediska životního prostředí odůvodněná a že zohledňuje vliv předpokládaných zákazů na vnitřní trh, zejména proto, že je založena na analýze existence a dostupnosti alternativ v konkrétních podmínkách v Rakousku a navíc poskytuje možnost udělování individuálních výjimek.
2.3 NEEXISTENCE SVÉVOLNÉ DISKRIMINACE NEBO ZASTŘENÉHO OMEZOVÁNÍ OBCHODU MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
(46)
V souladu s čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES Komise schválí nebo zamítne dané vnitrostátní právní předpisy poté, co prověří, zda neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy.
(47)
Je třeba připomenout, že použití čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES se musí posuzovat s ohledem na podmínky stanovené jak v uvedeném odstavci, tak v odstavci 6 uvedeného článku. Pokud jedna z těchto podmínek není splněna, žádost se zamítá, aniž by se ověřovalo splnění ostatních podmínek.
(48)
Oznámené vnitrostátní předpisy jsou všeobecné a vztahují se na vnitrostátní a dovezené výrobky. Po sladění pravidel upravujících používání HFC s ustanoveními nařízení (ES) č. 842/2006 neexistuje důkaz, že by oznámené vnitrostátní předpisy mohly být použity jako prostředek svévolné diskriminace hospodářských subjektů ve Společenství.
(49)
S ohledem na omezení nákupů od jiných států EHP, včetně členských států Evropské unie, mají tato ustanovení v rozsahu působnosti opatření zajistit rovné zacházení se všemi látkami či produkty, a to nezávisle na jejich původu, ať už pocházejí z domácí produkce anebo byly dovezeny nebo nakoupeny na vnitřním trhu. Na zboží dovezené ze zemí mimo EHP se vztahují ustanovení týkající se uvádění na trh. Totéž platí i pro zboží nakoupené ve státě EHP, který není členským státem EU, přičemž v případě tohoto zboží se opatření zakládají na dvou různých regulačních prvcích, neboť se u této transakce jedná jak o uvádění na trh, tak o nákup od státu EHP. Nemělo by to však vést k diskriminačnímu zacházení s tímto zbožím.
(50)
Cílem vyhlášky je ochrana životního prostředí; nic nenasvědčuje tomu, že by účel vyhlášky nebo její provádění vedlo ke svévolné diskriminaci nebo k zastřenému omezování obchodu.
(51)
Komise se domnívá, že neexistují důkazy o tom, že vnitrostátní předpisy oznámené rakouskými orgány představují nepřiměřenou překážku fungování vnitřního trhu, pokud jde o sledované cíle.
III. ZÁVĚR
(52)
Na základě výše uvedených důvodů je Komise toho názoru, že žádost Rakouska o ponechání vnitrostátních právních předpisů přísnějších než nařízení (ES) č. 842/2006 předložená dne 29. června 2007 s ohledem na uvádění na trh výrobků a zařízení, jež obsahují fluorované skleníkové plyny nebo jejichž provoz na těchto plynech závisí, do 31. prosince 2012, je přípustná.
(53)
Komise navíc shledává, že uvedené vnitrostátní předpisy přijaté v roce 2002 ve znění z roku 2007:
-
vyhovují potřebám ochrany životního prostředí,
-
zohledňují existenci a technickou a ekonomickou dostupnost alternativ aplikací v Rakousku zakázaných a pravděpodobně budou mít omezený hospodářský vliv,
-
neslouží jako prostředek svévolné diskriminace,
-
nepředstavují zastřené omezování obchodu mezi členskými státy a
-
jsou tedy slučitelné se Smlouvou.
Komise se proto domnívá, že mohou být zachovány.
Je však třeba poznamenat, že výjimky stanovené v čl. 8 odst. 2 vyhlášky nemohou být uděleny po 4. červenci 2008 s ohledem na jednosložkové pěny podle čl. 9 odst. 1 a přílohy II nařízení (ES) č. 842/2006, pokud nejsou vyžadovány pro splnění vnitrostátních bezpečnostních norem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vnitrostátní předpisy o některých fluorovaných skleníkových plynech, které Rakouská republika oznámila Komisi dopisem ze dne 29. června 2007 a které jsou přísnější než nařízení (ES) č. 842/2006 s ohledem na uvádění na trh výrobků a zařízení, jež obsahují fluorované skleníkové plyny nebo jejichž provoz na těchto plynech závisí, se tímto schvalují. Rakouské republice se povoluje ponechat si tyto předpisy do 31. prosince 2012.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.
V Bruselu dne 21. prosince 2007.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 21 dicembre 2007
relativa alle disposizioni nazionali notificate dalla Repubblica d’Austria su taluni gas fluorurati ad effetto serra
[notificata con il numero C(2007) 6646]
(Il testo in lingua tedesca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2008/80/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 95, paragrafo 6,
visto il regolamento (CE) n. 842/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 maggio 2006, su taluni gas fluorurati ad effetto serra (1), in particolare l’articolo 9, paragrafo 3,
considerando quanto segue:
I. FATTI E PROCEDIMENTO
(1)
Il 29 giugno 2007, la Repubblica d’Austria ha notificato alla Commissione, ai sensi dell’articolo 9, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 842/2006 su taluni gas fluorurati ad effetto serra, alcune disposizioni nazionali adottate nel 2002 [BGBl. II n. 447/2002 - Ordinanza n. 447 del ministero federale dell’agricoltura, delle foreste, dell’ambiente e della gestione delle acque sui divieti e le restrizioni per gli idrocarburi parzialmente fluorurati e totalmente fluorurati e per l’esafluoruro di zolfo (ordinanza HFC-PFC-SF6), pubblicata nella Gazzetta ufficiale federale il 10 dicembre 2002], modificate successivamente dall’ordinanza pubblicata nella BGB1. II n. 139/2007 del 21 giugno 2007.
(2)
Nella sua lettera il governo austriaco esprime l’intenzione della Repubblica d’Austria di mantenere in vigore fino al 31 dicembre 2012 disposizioni nazionali più rigorose rispetto a quelle previste dal regolamento, ai sensi dell’articolo 9, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 842/2006.
1. NORMATIVA COMUNITARIA
1.1. ARTICOLO 95, PARAGRAFI 4, 5 E 6, DEL TRATTATO CE
(3)
L’articolo 95, paragrafo 4, del trattato prevede che «allorché, dopo l’adozione da parte del Consiglio o della Commissione di una misura di armonizzazione, uno Stato membro ritenga necessario mantenere disposizioni nazionali giustificate da esigenze importanti di cui all’articolo 30 o relative alla protezione dell’ambiente o dell’ambiente di lavoro, esso notifica tali disposizioni alla Commissione precisando i motivi del mantenimento delle stesse.»
(4)
L’articolo 95, paragrafo 5, del trattato prevede che «[…] fatto salvo il paragrafo 4, allorché, dopo l’adozione da parte del Consiglio o della Commissione di una misura di armonizzazione, uno Stato membro ritenga necessario introdurre disposizioni nazionali fondate su nuove prove scientifiche inerenti alla protezione dell’ambiente o dell’ambiente di lavoro, giustificate da un problema specifico a detto Stato membro insorto dopo l’adozione della misura di armonizzazione, esso notifica le disposizioni previste alla Commissione precisando i motivi dell’introduzione delle stesse.»
(5)
A norma dell’articolo 95, paragrafo 6, la Commissione, entro sei mesi dalla notifica, approva o respinge le disposizioni nazionali in questione dopo aver verificato se esse costituiscano o no uno strumento di discriminazione arbitraria o una restrizione dissimulata nel commercio tra gli Stati membri e se rappresentino o no un ostacolo al funzionamento del mercato interno.
1.2. REGOLAMENTO (CE) N. 842/2006
(6)
Il regolamento (CE) n. 842/2006 su taluni gas fluorurati ad effetto serra è volto a prevenire e contenere le emissioni di taluni gas fluorurati (HFC, PFC e SF6) contemplati dal protocollo di Kyoto.
(7)
Esso prevede inoltre un numero limitato di divieti di uso e di immissione in commercio quando esistono a livello comunitario alternative economicamente vantaggiose e quando non è possibile migliorare il contenimento e il recupero.
(8)
Il regolamento ha una doppia base giuridica: l’articolo 175, paragrafo 1, del trattato CE per tutte le disposizioni e l’articolo 95 del trattato CE per le disposizioni previste dagli articoli 7, 8 e 9, che hanno implicazioni in materia di libera circolazione delle merci all’interno del mercato unico CE.
(9)
L’articolo 9 del regolamento disciplina l’immissione in commercio e più precisamente vieta l’immissione in commercio di prodotti e apparecchiature che contengono gas fluorurati contemplati dal regolamento, o il cui funzionamento dipende da tali gas. Al paragrafo 3, lettera a), esso stabilisce che gli Stati membri che hanno adottato entro il 31 dicembre 2005 disposizioni nazionali più rigorose di quelle individuate nel medesimo articolo, e che ricadono nel campo di applicazione del regolamento, possono mantenere in vigore dette disposizioni nazionali fino al 31 dicembre 2012. Ai sensi del paragrafo 3, lettera b), del medesimo articolo, dette misure devono essere notificate alla Commissione, unitamente alla relativa giustificazione, e devono essere compatibili con il trattato.
(10)
Il regolamento si applica a decorrere dal 4 luglio 2007, ad eccezione dell’articolo 9 e dell’allegato II, che si applicano a decorrere dal 4 luglio 2006.
2. LE DISPOSIZIONI NAZIONALI NOTIFICATE
(11)
Le disposizioni nazionali notificate dalla Repubblica d’Austria sono state introdotte con l’ordinanza n. 447/2002 del 10 dicembre 2002, modificata dall’ordinanza n. 139/2007 del 21 giugno 2007.
(12)
L’ordinanza n. 447/2002 (di seguito «l’ordinanza») riguarda i gas a effetto serra classificati nell’ambito del protocollo di Kyoto, la maggior parte dei quali presenta un elevato potenziale di riscaldamento globale [idrofluorocarburi (HFC), perfluorocarburi (PFC) e esafluoruro di zolfo (SF6)], ed è volta a rispettare gli obiettivi di riduzione delle emissioni dell’Austria.
(13)
L’ordinanza vieta l’immissione in commercio e l’uso dei gas a effetto serra sopramenzionati, nonché il loro utilizzo in determinati prodotti, unità e attrezzature, a meno che non siano utilizzati a fini di ricerca, sviluppo o analisi. Le disposizioni dettagliate in materia di divieti e condizioni di autorizzazione figurano ai paragrafi da 4 a 17 dell’ordinanza.
(14)
Le modifiche apportate nel 2007 riflettono la decisione della Corte costituzionale austriaca di annullare (con decisioni del 9 giugno 2005 e del 1o dicembre 2005, pubblicate rispettivamente nella Gazzetta ufficiale federale il 9 agosto 2005 e il 24 febbraio 2006) il valore limite di 3 000 fissato per il potenziale di riscaldamento globale per gli HFC di cui all'articolo 12, paragrafo 2, terzo rigo, dell’ordinanza n. 447/2002 e la clausola di eccezione di cui all'articolo 12, paragrafo 2, terzo rigo, lettera a), della stessa ordinanza, in quanto non conformi alla legge.
(15)
Le modifiche apportate nel 2007 hanno introdotto inoltre un’attenuazione delle restrizioni riguardanti il settore della refrigerazione e della climatizzazione, al fine di allinearle alle disposizioni del regolamento (CE) n. 842/2006. L’ordinanza modificata non si applica più alle apparecchiature di refrigerazione e climatizzazione mobili. Per quanto riguarda gli apparecchi fissi, i divieti riguardano esclusivamente le piccole unità inseribili (plug in) il cui carico di refrigerazione è inferiore o pari a 150 g e alle apparecchiature autonome il cui carico di refrigerazione è pari a 20 kg o superiore. Per altre applicazioni sono stati definiti dei parametri tecnici volti ad assicurare che i refrigeranti non vengano utilizzati in misura maggiore rispetto a quanto ritenuto necessario in base allo stato dell’arte. Inoltre sono state apportate delle modifiche al regime applicabile agli aerosol contenenti HFC e all’utilizzo di SF6 al fine di garantirne la conformità alla legislazione comunitaria.
(16)
Con lettera datata 1o agosto 2007 la Commissione ha informato il governo austriaco di avere ricevuto la notifica e ha comunicato che il periodo di sei mesi previsto per il suo esame a norma dell’articolo 95, paragrafo 6 del trattato, decorreva dal 30 giugno 2007, il giorno successivo al ricevimento della notifica.
(17)
Con lettera datata 12 ottobre 2007 la Commissione ha informato della notifica gli altri Stati membri, concedendo loro 30 giorni di tempo per inviare eventuali osservazioni. La Commissione ha inoltre pubblicato un avviso riguardante la notifica nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (2) per informare gli interessati delle disposizioni nazionali dell’Austria, nonché delle motivazioni presentate.
II. VALUTAZIONE
1. VALUTAZIONE DELL’AMMISSIBILITÀ
(18)
La notifica è stata esaminata alla luce dell’articolo 95, paragrafi 4 e 5, del trattato CE e in conformità al regolamento (CE) n. 842/2006.
(19)
L’articolo 95, paragrafo 4, riguarda i casi in cui, dopo l’adozione di una misura di armonizzazione, lo Stato membro ritiene necessario mantenere in vigore le disposizioni nazionali giustificate da esigenze importanti di cui all’articolo 30 del trattato o relative alla protezione dell’ambiente o dell’ambiente di lavoro.
(20)
Tuttavia, poiché le misure adottate nel 2002 sono state modificate nel 2007, è opportuno valutare se l’articolo 95, paragrafo 5, si applichi alle disposizioni dell’ordinanza modificate dopo l’adozione del regolamento (CE) n. 842/2006. Dette disposizioni, se avessero alterato la sostanza di quelle in vigore prima dell’atto di armonizzazione, avrebbero dovuto essere notificate alla Commissione prima dell’adozione e avrebbero dovuto essere fondate su nuove prove scientifiche, giustificate da un problema specifico a detto Stato membro, insorto dopo l’adozione della misura di armonizzazione.
(21)
L’analisi dell’atto modificativo ha permesso di concludere che le modifiche introdotte nel 2007 erano volte a sopprimere disposizioni (punti 10 e 12 dell’ordinanza di modifica), a ridurne il campo di applicazione ad usi o prodotti più specifici senza aggiungere nuove prescrizioni (punti 1, 3 e 10 dell’ordinanza di modifica) o ad introdurre ulteriori possibilità di deroga alle restrizioni imposte dall’ordinanza del 2002 (punti 6 e 7 dell’ordinanza di modifica). Sono stati inoltre introdotti riferimenti al regolamento (CE) n. 842/2006 e requisiti specifici che tengono in considerazione le misure di armonizzazione (punti 1, 8 e 9 dell’ordinanza di modifica).
(22)
Non sono state individuate misure che abbiano alterato la sostanza delle disposizioni in vigore prima dell’adozione dell’atto di armonizzazione introducendo ulteriori restrizioni. Le modifiche in oggetto, pertanto, non contenevano nuove misure da ritenersi più rigorose delle disposizioni previste dal regolamento (CE) n. 842/2006 ma hanno limitato l’impatto delle disposizioni in questione sul mercato interno. È pertanto opportuno applicare l’articolo 95, paragrafo 4, alla valutazione di tutte le disposizioni dell’ordinanza, comprese quelle modificate nel 2007.
(23)
L’ordinanza, tuttavia, contiene disposizioni più rigorose rispetto al regolamento (CE) n. 842/2006, poiché prevede il divieto di importazione, vendita e uso di prodotti contenenti gas fluorurati dopo il 1o gennaio 2006, nonché il divieto di importazione, vendita e uso di gas fluorurati, nuovi e recuperati, dopo il 1o gennaio 2006, mentre il divieto di immissione in commercio previsto dal regolamento è meno restrittivo, in quanto si applica solo ai prodotti elencati nell’allegato II. Il regolamento, inoltre, impone restrizioni solo all’uso di SF6, mentre la misura austriaca regolamenta anche l’uso di HFC e PFC. L’ordinanza austriaca, nella misura in cui prevede divieti più estesi per l’immissione in commercio e impone maggiori controlli in materia di utilizzo, è più rigorosa della normativa attualmente in vigore a livello comunitario.
(24)
Secondo le autorità austriache tale normativa è necessaria per consentire all’Austria di rispettare, entro il 2012, gli obblighi sottoscritti nell’ambito del protocollo di Kyoto, e cioè la riduzione del 13 % del livello totale delle emissioni di gas ad effetto serra rispetto ai livelli del 1990, un obiettivo che richiede uno sforzo concertato nella lotta contro ogni fonte di emissioni di gas ad effetto serra.
(25)
La compatibilità è esaminata sulla base dell’articolo 95, paragrafi 4 e 6 del trattato, tenendo in considerazione il regolamento (CE) n. 842/2006. Secondo l’articolo 95, paragrafo 4, la notifica deve precisare le esigenze importanti di cui all’articolo 30 o relative alla protezione dell’ambiente o dell’ambiente di lavoro che la giustificano.
(26)
Alla luce di quanto esposto, la Commissione ritiene che la richiesta avanzata dalla Repubblica d’Austria in merito all’autorizzazione a mantenere le proprie disposizioni nazionali su taluni gas fluorurati ad effetto serra sia ammissibile ai sensi dell’articolo 95, paragrafo 4, del trattato CE.
2. VALUTAZIONE DI MERITO
(27)
In conformità all’articolo 95, paragrafo 4, e all’articolo 95, paragrafo 6, primo comma, del trattato CE, la Commissione deve accertarsi che siano soddisfatte tutte le condizioni che consentono ad uno Stato membro di mantenere in vigore le proprie disposizioni nazionali in deroga ad una misura d’armonizzazione comunitaria. In particolare, le disposizioni nazionali devono essere giustificate dalle esigenze importanti di cui all’articolo 30 del trattato o relative alla protezione dell’ambiente o dell’ambiente di lavoro, non devono essere uno strumento di discriminazione o una restrizione dissimulata nel commercio tra gli Stati membri e non devono rappresentare un ostacolo inutile o sproporzionato al funzionamento del mercato interno.
2.1. L’ONERE DELLA PROVA
(28)
La Commissione, nel valutare se le misure nazionali notificate ai sensi dell’articolo 95, paragrafo 4, siano giustificate, deve fondarsi sui motivi addotti dallo Stato membro notificante. Ciò significa che, secondo il trattato CE, spetta allo Stato membro richiedente dimostrare che le misure nazionali di cui chiede il mantenimento sono giustificate.
2.2. GIUSTIFICAZIONE PER MOTIVI ATTINENTI ALLE ESIGENZE IMPORTANTI DI CUI ALL’ARTICOLO 30 O RELATIVI ALLA PROTEZIONE DELL’AMBIENTE O DELL’AMBIENTE DI LAVORO
2.2.1. Posizione dell’Austria
(29)
Per giustificare il mantenimento delle disposizioni nazionali le autorità austriache fanno riferimento all’impegno della Repubblica d’Austria nell’ambito del protocollo di Kyoto. L’adozione dell’ordinanza ha contribuito al rispetto dell’impegno a ridurre le emissioni, entro il 2012, del 13 % rispetto ai livelli del 1990, il che corrisponde a un’emissione massima di 67 milioni di tonnellate di CO2 equivalenti.
(30)
L’Austria ha inviato lo studio «Analisi dello stato dell’arte in alcuni settori di applicazione dei gas fluorurati con potenziale di riscaldamento globale», del maggio 2006. Secondo quanto riportato nello studio, nel 2003 i gas fluorurati contemplati dall’ordinanza costituivano oltre il 2 % delle emissioni di gas a effetto serra in Austria e si prevedeva un raddoppio dell’incidenza entro il 2010 circa. L’ordinanza costituiva pertanto parte integrante della strategia climatica nazionale.
(31)
Il governo austriaco ritiene che l’ordinanza abbia lo scopo di proteggere l’ambiente e che sia necessaria e proporzionata alla prevenzione e alla riduzione delle emissioni di gas fluorurati. Secondo il governo austriaco, pertanto, l’ordinanza è compatibile con il trattato.
2.2.2. Valutazione della posizione dell’Austria
(32)
Dopo avere esaminato le informazioni inviate dall’Austria, la Commissione ritiene che la richiesta di mantenere in vigore misure più rigorose rispetto a quelle previste dal regolamento (CE) n. 842/2006, in particolare dopo che tali misure sono state ravvicinate a detto regolamento, può essere ritenuta compatibile con il trattato per le ragioni esposte di seguito.
(33)
L’ordinanza n. 447/2002 è stata oggetto di un procedimento di infrazione avviato dalla Commissione nel 2004, ossia prima dell’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 842/2006. Nella lettera di messa in mora inviata all’Austria, la Commissione sottolineava che il divieto di utilizzare HFC nei sistemi di refrigerazione e condizionamento d’aria poteva essere considerato sproporzionato, poiché si tratta di sistemi chiusi nei quali è possibile ridurre al minimo le emissioni di HFC assicurando che il funzionamento, la manutenzione e il riciclaggio si svolgano correttamente.
(34)
Il procedimento si basava sugli articoli 28, 29 e 30 del trattato CE. A seguito dell’adozione del regolamento (CE) n. 842/2006 e alla notifica, da parte dell’Austria, di misure nazionali più rigorose, ai sensi dell’articolo 9, paragrafo 3, il procedimento di infrazione è stato chiuso.
(35)
Nella lettera di messa in mora la Commissione sosteneva che le misure austriache potevano essere contrarie all’articolo 28 del trattato CE per le seguenti ragioni: in primo luogo, il divieto di utilizzare HFC come agenti raffreddanti e refrigeranti non sembrava necessario e proporzionato rispetto allo scopo di garantire un’adeguata riduzione, tramite mezzi ragionevoli ed efficaci, delle emissioni di gas ad effetto serra per proteggere l’ambiente. In secondo luogo, per quanto riguardava l’uso di HFC come agenti estinguenti, la Commissione riteneva che la soglia GWP (potenziale di riscaldamento della Terra) prevista dall’ordinanza poteva costituire una discriminazione arbitraria rispetto a prodotti provenienti da altri Stati membri.
(36)
Queste preoccupazioni sono state affrontate dall’ordinanza di modifica n. 139/2007. Le modifiche apportate all’ordinanza nel 2007 hanno comportato l’eliminazione o l’attenuazione di alcuni divieti, pertanto le misure notificate non costituiscono un ostacolo al funzionamento del mercato interno, in conformità all’articolo 95, paragrafo 6, del trattato CE.
(37)
Per quanto riguarda l’uso di HFC nelle apparecchiature di refrigerazione e condizionamento d’aria, il divieto così come rivisto non si applica più alle apparecchiature utilizzate per il raffreddamento dei computer, indipendentemente dalle dimensioni del carico di refrigerazione, alle apparecchiature che contengono tra 150 g e 20 kg di carico, alle apparecchiature autonome con carichi di refrigerazione fino a 20 kg, alle unità compatte con carico di 0,5 kg per kw né agli apparecchi fissi interconnessi di grandi dimensioni con carico di refrigerazione inferiore o pari a 100 kg. Il divieto non si applica quindi alla maggior parte dei sistemi di refrigerazione e condizionamento d’aria. Queste modifiche riflettono le conclusioni dello studio del maggio 2006 inviato alla Commissione. Il divieto relativo all’uso di HFC come agenti estinguenti è stato eliminato in sede di revisione.
2.2.2.1. Giustificazione ambientale
(38)
Nell’ambito del protocollo di Kyoto, la CE si è impegnata a ridurre le emissioni collettive di gas ad effetto serra degli Stati membri nel periodo 2008-2012 almeno dell’8 % rispetto ai livelli del 1990. Nel corso delle discussioni svoltesi successivamente all’interno della CE, la Repubblica d’Austria si è impegnata a ridurre del 13 % il proprio livello complessivo di emissioni di gas ad effetto serra in tale periodo (3).
(39)
L’ordinanza rientra in una strategia più ampia messa in atto dall’Austria per raggiungere l’obiettivo di riduzione delle emissioni stabilito dal protocollo di Kyoto e il conseguente accordo sulla ripartizione degli oneri adottato a livello comunitario.
(40)
La strategia comprende tutte le fonti di emissione di gas ad effetto serra incluse nel protocollo di Kyoto. Le misure relative ai gas fluorurati rientrano perciò nello sforzo globale volto a soddisfare tali obblighi. Si prevede che in assenza di una maggiore regolamentazione le emissioni dei gas fluorurati raddoppieranno entro il 2010, a fronte dell’uso crescente dei sistemi di refrigerazione e anche in conseguenza della progressiva eliminazione degli HCFC dal settore della refrigerazione, ai sensi del regolamento (CE) n. 2037/2000 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 giugno 2000, sulle sostanze che riducono lo strato di ozono (4).
(41)
Alla luce di quanto esposto, la Commissione ritiene che la giustificazione ambientale fornita dalla Repubblica d’Austria, ossia la riduzione e la prevenzione delle emissioni di gas fluorurati, sia ragionevole e valida.
2.2.2.2. Pertinenza e proporzionalità dell’ordinanza austriaca in relazione all’obiettivo di ottenere una maggiore riduzione di gas fluorurati ad effetto serra
(42)
Al fine di ridurre ulteriormente e prevenire le emissioni di gas fluorurati, l’Austria ha deciso nel 2002 di optare per divieti selettivi relativi all’immissione in commercio di nuove apparecchiature. La decisione era basata su ricerche sull’esistenza e sulla disponibilità di alternative prive di gas fluorurati. Le misure sono successivamente state riviste nel 2006 per includere nuove prove e nuovi sviluppi scientifici e tecnologici e per far fronte alle preoccupazioni espresse dalla Commissione in merito alla loro proporzionalità.
(43)
Si ricorda inoltre che l’articolo 9, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 842/2006, consente di mantenere in vigore le disposizioni nazionali fino al 31 dicembre 2012; considerando altresì che la notifica della Repubblica d’Austria faceva riferimento a tale articolo del regolamento, ne consegue che l’ordinanza si applica per un periodo limitato.
(44)
L’ordinanza prevede la concessione di esenzioni laddove risulti che non sono disponibili alternative all’uso di HFC nelle schiume e nei prodotti contenenti schiume. Ulteriori esenzioni sono state estese all’uso di HFC in aerosol a fini ludico-decorativi destinati all’esportazione.
(45)
Pur rilevando che l’ordinanza ha alcune implicazioni sulla libera circolazione delle merci all’interno della Comunità europea, la Commissione, dopo l’analisi sopra riportata, ha concluso che l’ordinanza è giustificata da un punto di vista ambientale e che tiene conto delle implicazioni dei divieti previsti sul mercato interno, in particolare perché si basa su un’analisi dell’esistenza e della disponibilità di alternative nelle specifiche circostanze presenti in Austria, supportata dalla possibilità di concedere esenzioni individuali.
2.3. ASSENZA DI DISCRIMINAZIONI ARBITRARIE E RESTRIZIONI DISSIMULATE NEL COMMERCIO TRA GLI STATI MEMBRI
(46)
A norma dell’articolo 95, paragrafo 6, del trattato CE, la Commissione approva o respinge le disposizioni nazionali in questione dopo aver verificato se esse costituiscano o no uno strumento di discriminazione arbitraria o una restrizione dissimulata nel commercio tra gli Stati membri.
(47)
È opportuno ricordare che una domanda ai sensi dell’articolo 95, paragrafo 4, del trattato CE deve essere valutata alla luce delle condizioni stabilite anche nel paragrafo 6 dello stesso articolo. Se una di queste condizioni non è rispettata, la domanda deve essere respinta senza che sia necessario esaminare le altre condizioni.
(48)
Le norme nazionali notificate sono generali e si applicano sia ai prodotti nazionali sia ai prodotti importati. Una volta che le norme relative all’uso degli HFC sono state rese conformi al regolamento (CE) n. 842/2006, non vi sono prove che le disposizioni nazionali notificate possano essere usate come strumento di discriminazione arbitraria tra operatori economici nella Comunità.
(49)
Con riferimento ai limiti di acquisto da altri Stati del SEE, compresi gli Stati membri dell’Unione europea, resta inteso che tali disposizioni sono volte ad assicurare, nell’ambito di applicazione delle misure, il pari trattamento dell’insieme delle sostanze o dei prodotti indipendentemente dalla loro origine (prodotti sul territorio nazionale, importati o acquistati sul mercato interno). Le merci importate dall’esterno del territorio del SEE sono soggette alle disposizioni relative all’immissione in commercio. Lo stesso vale per le merci acquistate da uno Stato del SEE che non è membro dell’UE; in questo caso le misure si basano su due diversi elementi della disposizione, in quanto la transazione rappresenta allo stesso tempo un’immissione in commercio e un acquisto da uno Stato del SEE. Tuttavia è necessario che ciò non comporti un trattamento discriminatorio delle merci in questione.
(50)
L’obiettivo dell’ordinanza è la protezione dell’ambiente e non vi sono indicazioni che l’ordinanza, nelle sue intenzioni o nell’attuazione, dia luogo a discriminazioni arbitrarie o restrizioni dissimulate al commercio.
(51)
La Commissione ritiene che non esistano prove che le norme nazionali notificate dalle autorità austriache costituiscono un ostacolo al funzionamento del mercato interno sproporzionato all’obiettivo perseguito.
III. CONCLUSIONE
(52)
Alla luce delle considerazioni esposte, la Commissione ritiene che la richiesta della Repubblica d’Austria, inviata il 29 giugno 2007, di mantenere in vigore fino al 31 dicembre 2012 la legislazione nazionale, più rigorosa rispetto al regolamento (CE) n. 842/2006 per quanto riguarda l’immissione in commercio di prodotti e apparecchiature che contengono gas fluorurati, o il cui funzionamento dipende da tali gas, è ammissibile.
(53)
La Commissione ritiene inoltre che le norme nazionali adottate nel 2002, come modificate nel 2007:
-
soddisfino esigenze relative alla protezione dell’ambiente,
-
tengano conto dell’esistenza e della disponibilità tecnica ed economica di alternative rispetto alle applicazioni vietate in Austria e che il loro impatto economico sarà presumibilmente limitato,
-
non siano un mezzo di discriminazione arbitraria,
-
non costituiscano una restrizione dissimulata nel commercio tra Stati membri, e
-
siano pertanto compatibili con il trattato.
La Commissione ritiene pertanto che possano essere mantenute in vigore.
Va tuttavia rilevato che le esenzioni previste nel paragrafo 8, punto 2, dell’ordinanza non possono essere concesse dopo il 4 luglio 2008 per le schiume monocomponenti di cui all’articolo 9, paragrafo 1, e all’allegato II del regolamento (CE) n. 842/2006, a meno che ciò non sia necessario per rispettare norme di sicurezza nazionali.
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Sono approvate le disposizioni nazionali relative a taluni gas fluorurati ad effetto serra che la Repubblica d’Austria ha notificato alla Commissione con lettera del 29 giugno 2007 e che sono più rigorose del regolamento (CE) n. 842/2006 per quanto riguarda l’immissione in commercio di prodotti e apparecchiature che contengono gas fluorurati, o il cui funzionamento dipende da tali gas. La Repubblica d’Austria è autorizzata a mantenerle in vigore fino al 31 dicembre 2012.
Articolo 2
La Repubblica d’Austria è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 21 dicembre 2007.