NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 382/2005
ze dne 7. března 2005,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy (1), a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (2), a zejména na čl. 71 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Jelikož bylo nařízení Rady (ES) č. 603/95 (3) nahrazeno nařízením 1782/2003, je třeba přijmout nová prováděcí pravidla. Nařízení Komise (ES) č. 785/1995 ze dne 6. dubna 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy (4), se tudíž zrušuje.
(2)
V zájmu jasnosti je třeba podat definice určitých pojmů.
(3)
S ohledem na kritéria uvedená v článku 9 nařízení (ES) č. 1786/2003 by měla být stanovena minimální jakost dotyčných produktů vyjádřená pomocí obsahu vlhkosti a proteinů. S ohledem na obchodní zvyklosti by měl být obsah vlhkosti rozlišen podle určitých výrobních postupů.
(4)
Krmiva pěstovaná na plochách, na něž již byla poskytnuta podpora podle hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003, by měla být v souladu s nařízením (ES) č. 1786/2003 vyloučena z režimu podpor.
(5)
Podle článku 13 nařízení (ES) č. 1786/2003 zavedou členské státy režim kontrol, na jehož základě bude možné u každého zpracovatelského podniku nebo každého nákupčího krmiva k sušení ověřit, zda dodržuje podmínky stanovené v uvedeném nařízení. Za účelem usnadnění takových kontrol a zabezpečení plnění podmínek nároku na podporu by zpracovatelské podniky a nákupčí krmiva k sušení měli podléhat schvalovacímu řízení. Ze stejného důvodu by měly být přesně stanoveny údaje, které musí být obsaženy v žádostech o podporu, v účetních záznamech o zásobách a v prohlášeních o dodávkách zpracovatelských podniků. Rovněž je nutno upřesnit, jaké další doklady je nutno předkládat.
(6)
Dodržování požadavků na jakost sušeného krmiva musí podléhat přísné kontrole založené na pravidelném odběru vzorků konečných produktů, které opouštějí podnik. V případech, kdy jsou tyto produkty smíchány s jinými látkami, musí být vzorky odebrány před smícháním.
(7)
Pro ověření shody mezi množstvím výchozích surovin dodaných do podniků a množstvím sušených krmiv, které podniky opouští, je třeba, aby tyto podniky soustavně vážily veškeré krmivo určené ke zpracování a stanovovaly jeho obsah vlhkosti.
(8)
Ve snaze usnadnit uvádění krmiv ke zpracování na trh a pro umožnění příslušným orgánům provádět kontroly nezbytné k ověření nároku na podporu je třeba, aby byly smlouvy mezi zpracovatelskými podniky a zemědělci uzavřeny před dodávkou krmných surovin a aby byly uloženy u příslušných orgánů do určitého data, aby orgány znaly očekávaný objem produkce. Pro tyto účely musí být smlouvy uzavřeny písemně, musí v nich být uvedeno datum uzavření smlouvy, doba platnosti smlouvy (hospodářský rok), jména a adresy smluvních stran, povaha produktů ke zpracování a přesné označení zemědělského pozemku, na kterém bylo krmivo určené ke zpracování vypěstováno.
(9)
V určitých případech se smlouvy nepoužijí a zpracovatelské podniky musí vypracovat prohlášení o dodávkách podle podmínek, které se vztahují na smlouvy.
(10)
K zajištění jednotného uplatňování režimu podpor by měla být vymezena pravidla pro jejich vyplácení.
(11)
Nařízení (ES) č. 1786/2003 stanoví pro každou etapu výrobního procesu řadu kontrol, včetně návaznosti na integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení (ES) č. 1782/2003. Kontroly zaměřené na identifikaci příslušných zemědělských pozemků by měly být spojeny s kontrolami prováděnými v rámci tohoto systému.
(12)
Jelikož se jedná o režim podle přílohy V nařízení (ES) č. 1782/2003, provádějí příslušné orgány, ve snaze zabránit neoprávněnému poskytnutí podpory, křížové kontroly zemědělských pozemků uvedených ve smlouvách a/nebo v prohlášeních, jakož i pozemků, jež producenti uvedli ve svých jednotných žádostech o podporu.
(13)
S cílem zajistit dodržování podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 1786/2003 a v tomto nařízení, zejména ohledně nároku na podporu, by měla být stanovena určitá krácení popř. vyloučení podpory, aby se zabránilo jejímu zneužití, přičemž je nutno uplatnit zásadu proporcionality a přihlédnout k určitým problémům, které vyplynou ze zásahu vyšší moci nebo z mimořádných okolností. Krácení a vyloučení pomoci by mělo být odstupňováno podle závažnosti zjištěného pochybení a sahat až k naprostému vyloučení podpory na určitou dobu.
(14)
K zajištění účinného řízení trhu se sušeným krmivem je nezbytné, aby byly Komisi pravidelně sdělovány určité informace.
(15)
S cílem připravit zprávu o tomto odvětví, která má být podle článku 23 nařízení (ES) č. 1786/2003 předložena v roce 2003, je třeba zavést předkládání sdělení o krmných plochách a o spotřebě energie při přípravě sušených krmiv.
(16)
Podle článku 21 nařízení (ES) č. 1786/2003 je nezbytné vydat přechodné opatření týkající se zásob k 31. březnu 2005.
(17)
Pokud bude zavedeno nepovinné přechodné období podle článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003, je třeba stanovit podmínky podpory podle uvedeného článku.
(18)
Nařízení (ES) č. 1786/2003 se použije ode dne 1. dubna 2005, kterým počíná hospodářský rok 2005/06. Toto nařízení se tudíž musí použít od stejného data.
(19)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Společného řídícího výboru pro obiloviny a přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
ÚČEL, DEFINICE A PODMÍNKY ZPŮSOBILOSTI PRO POMOC
Článek 1
Účel
Tímto nařízením se stanoví podrobná prováděcí pravidla nařízení (ES) č. 1786/2003 pro společnou organizaci trhu v odvětví sušených krmiv.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1.
„sušenými krmivy“ produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1786/2003, v jejichž rámci se rozlišují:
a)
„dehydratovaná krmiva“, tj. produkty které byly uměle vysušeny teplem uvedené v písm. a) v první a třetí odrážce uvedeného článku, včetně „jiná obdobná krmiva“, tím se rozumí všechna umělým teplem sušená krmiva kódu KN 1214 90 90, zejména:
-
nadzemní části luštěnin,
-
traviny,
-
obiloviny sklizené v zeleném stavu (celé rostliny, nezralá zrna), které jsou uvedeny v příloze IX bodu I nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
„krmiva sušená na slunci“, tj. produkty uvedené v čl. 1 písm. a) druhé a čtvrté odrážce nařízení (ES) č. 1786/2003, sušené jinak než uměle teplem a mleté;
c)
„proteinové koncentráty“, tj. produkty uvedené v čl. 1 písm. b) první odrážce nařízení (ES) č. 1786/2003;
d)
„dehydratované produkty“, tj. produkty uvedené v čl. 1 písm. b) druhé odrážce nařízení (ES) č. 1786/2003;
2.
„zpracovatelským podnikem“ podnik zpracovávající sušená krmiva uvedená v článku 7 nařízení (ES) č. 1786/2003, řádně schválený v členském státě, v němž má sídlo, a který se zabývá:
a)
buďto dehydratací čerstvého krmiva pomocí sušicího zařízení, které splňuje tyto podmínky:
-
teplota vzduchu u vstupního bodu není nižší než 250 ° Celsia; tento požadavek však neplatí pro pásové sušičky s teplotou vzduchu u vstupního bodu, která není nižší než 110 ° Celsia, jež byly schváleny před hospodářským rokem 1999/2000,
-
doba dehydratace krmiva v sušičce nepřesahuje tři hodiny,
-
v případě sušení krmiva ve vrstvách není ložná hloubka každé z vrstev vyšší než jeden metr;
b)
nebo mletím krmiva sušeného na slunci;
c)
anebo výrobou proteinových koncentrátů;
3.
„nákupčího krmiva k sušení a mletí“ fyzická nebo právnická osoba uvedená v čl. 10 písm. c) bodu iii) nařízení (ES) č. 1786/2003, řádně schválená členským státem, ve kterém má sídlo, která nakupuje čerstvé krmivo od producentů za účelem jeho dodávání do zpracovatelských podniků;
4.
„šarží“ určité množství krmiva stejné jakosti co do složení, obsahu vlhkosti a proteinů, které najednou opustilo zpracovatelský podnik.
5.
„směsí“ produkt určený k výživě zvířat obsahující sušená krmiva, která byla usušena a/nebo umleta ve zpracovatelském podniku, jakož i doplňkové látky.
„Doplňkovými látkami“ jsou produkty jiné povahy než sušená krmiva, včetně pojiv, anebo stejné povahy, ale byly usušeny a/nebo umlety jinde.
Sušené krmivo, které obsahuje doplňkové látky do podílu 3 % celkové hmotnosti konečného produktu, však není považováno za směs, pokud celkový obsah dusíku v poměru k doplňkové látce v sušině nepřesáhne 2,4 %;
6.
„zemědělskými pozemky“, pozemky identifikované v souladu se systémem identifikace zemědělských pozemků stanoveným v integrovaném řídícím a kontrolním systému podle článků 18 a 20 nařízení (ES) č. 1782/2003 a článku 6 nařízení Komise (ES) 796/2004 (5);
7.
„jednotnou žádostí o podporu“ žádost o podporu podle článku 22 nařízení (ES) č. 1782/2003 a článků 12 a 14 nařízení (ES) č. 796/2004;
8.
„konečným příjemcem šarže sušeného krmiva“, poslední subjekt, který tuto šarži obdržel v téže podobě, kterou měla při opuštění zpracovatelského podniku, aby sušené krmivo zpracoval nebo je použil ke krmení zvířat.
Článek 3
Produkty způsobilé pro podporu
Pro účely tohoto nařízení jsou pro podporu podle článku 4 nařízení č. 1786/2003 způsobilá sušená krmiva, která odpovídají požadavkům pro uvádění krmiv na trh a
a)
opouštějí prostory zpracovatelského podniku v nezměněném stavu nebo jako směs, anebo, pokud nejsou skladovány v jeho prostorách, kterékoliv místo meziskladu mimo jeho prostory, které poskytuje dostatečné záruky pro kontrolu uskladněného krmiva a bylo předem schváleno příslušným orgánem;
b)
při výstupu ze zpracovatelského podniku mají tyto vlastnosti:
i)
maximální obsah vlhkosti:
-
12 % u krmiva sušeného na slunci, mletého dehydratovaného krmiva, proteinových koncentrátů a dehydratovaných produktů,
-
14 % u ostatních dehydratovaných krmiv;
ii)
minimální celkový obsah surových proteinů v sušině:
-
15 % u dehydratovaného krmiva, krmiva sušeného na slunci a dehydratovaných produktů,
-
45 % u proteinových koncentrátů.
Nárok na podporu je omezen na množství produktů získaných sušením krmiva vypěstovaného na pozemcích užívaných k zemědělským účelům ve smyslu článku 51 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 4
Vyloučení
Z podpor podle článku 4 nařízení (ES) č. 1786/2003 jsou vyloučena krmiva, která pocházejí z ploch, pro které platí režim podpory podle hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003.
Na plochách, pro něž je vyplácena podpora pro osivo podle hlavy 4 kapitoly 9 nařízení č. 1782/2003, je však vyloučení z podpory pro zpracování na sušená krmiva omezeno na pícniny, jejichž zrno bylo sklizeno.
Navíc lze vyplácet podporu na zpracování sušených krmiv na ty plochy, na něž jsou poskytovány platby na plochu pro plodiny na orné půdě podle hlavy IV kapitoly 10 nařízení (ES) č. 1782/2003, jestliže byly v souladu s místními podmínkami celoplošně osety plodinami na orné půdě.
KAPITOLA 2
ZPRACOVATELSKÉ PODNIKY A NÁKUPČÍ KRMIVA K SUŠENÍ A/NEBO MLETÍ
Článek 5
Schválení zpracovatelských podniků
Pro účely schválení podle čl. 2 bodu 2 zpracovatelské podniky musí:
a)
předložit příslušnému orgánu dokumentaci obsahující:
i)
popis prostor zpracovatelského podniku, zejména s údajem míst, kde se provádí příjem určitých produktů určených ke zpracování, dále míst, kde sušená krmiva tyto prostory opouštějí, míst, v nichž jsou uskladněny produkty použité ke zpracování a konečné produkty, i popis umístění zpracovatelských zařízení,
ii)
popis technických zařízení k provádění prací podle čl. 2 bodu 2, zejména sušicích pecí a mlecích zařízení s udáním hodinové odpařovací kapacity a pracovní teploty, jakož i popis váhových zařízení,
iii)
seznam doplňkových látek použitých před sušením nebo v jeho průběhu a neuzavřený seznam dalších produktů použitých v procesu výroby a obsažených ve konečných produktech,
iv)
vzory knih k vedení účetních záznamů o zásobách podle článku 12;
b)
zpřístupnit příslušnému orgánu aktualizované účetní záznamy o zásobách a finanční účetnictví;
c)
usnadnit kontrolní činnosti;
d)
dodržovat ustanovení nařízení (ES) č. 1786/2003 a tohoto nařízení.
V případě změny jednoho či více údajů v dokumentaci uvedené v prvním pododstavci písm. a) informuje zpracovatelský podnik příslušný orgán ve lhůtě deseti kalendářních dnů, aby mu bylo potvrzeno schválení.
Článek 6
Schválení nákupčího krmiva k sušení a/nebo mletí
Pro účely schválení podle čl. 2 bodu 3 musí nákupčí krmiva k sušení a/nebo mletí:
a)
vést evidenci příslušných produktů alespoň v rozsahu denních nákupů a prodejů jednotlivých produktů s uvedením množství každé šarže, odkazu na smlouvu s producentem, který dodal produkt a popřípadě zpracovatelského podniku, jemuž je produkt určen;
b)
zpřístupnit příslušnému orgánu aktualizované účetní záznamy o zásobách a finanční účetnictví;
c)
usnadnit kontrolní činnosti;
d)
dodržovat ustanovení nařízení (ES) č. 1786/2003 a tohoto nařízení.
Článek 7
Udělení a odnětí schválení
O schválení podle čl. 2 bodů 2 a 3 zažádají zájemci před začátkem hospodářského roku.
Schválení uděluje příslušný orgán každého členského státu před začátkem hospodářského roku. Ve výjimečných případech může příslušný orgán udělit v období nepřekračujícím dva měsíce od počátku hospodářského roku předběžné schválení. V takovém případě je podnik považován za schválený až do doby, kdy mu příslušný orgán udělí konečné schválení.
Aniž je dotčen článek 30 odejme příslušný orgán schválení, není-li nadále splňována jedna či více podmínek stanovených v článcích 5 nebo 6, ledaže zpracovatelský podnik nebo kupující krmiva k sušení a/nebo mletí provede ve lhůtě stanovené v závislosti na závažnosti daného problému potřebná opatření ke splnění výše uvedených podmínek.
Článek 8
Povinnosti při zpracování krmiva
Jestliže zpracovatelský podnik zpracovává jak dehydratované krmivo a/nebo proteinové koncentráty, tak krmivo sušené na slunci:
a)
musí být dehydratované krmivo zpracováváno v objektech nebo na místech oddělených od těch, kde se zpracovává krmivo sušené na slunci;
b)
produkty získané z těchto dvou zpracovatelských procesů musí být uskladněny na různých místech;
c)
v rámci podniku je zakázáno smíchat produkt patřící do jedné z těchto skupin s produktem z druhé skupiny.
Článek 9
Povinnosti při přijetí a při vyskladnění produktů
Než jsou do prostor zpracovatelského podniku přijaty jiné produkty než krmivo k sušení a/nebo mletí za účelem přípravy směsí, musí o tom zpracovatelský podnik uvědomit příslušný orgán členského státu s udáním povahy a množství přijatých produktů.
Pokud se toto přijetí týká krmiva, které bylo usušeno a/nebo semleto jiným zpracovatelským podnikem, dotčený podnik uvědomí příslušný orgán též o původu a určení krmiva. V takovém případě musí být přijetí provedeno pod kontrolou příslušného orgánu za podmínek stanovených tímto orgánem.
Sušené krmivo, které opustilo zpracovatelský podnik, může být znovu přijato do tohoto podniku pouze za účelem nového zpracování, avšak pod kontrolou příslušného orgánu a to za podmínek stanovených tímto orgánem.
Produkty přijaté nebo znovu přijaté do prostor zpracovatelského podniku ve smyslu tohoto článku nesmějí být uskladněny společně s krmivy sušenými a/nebo mletými daným podnikem. Kromě toho musí být uvedeny v účetních záznamech o zásobách podle čl. 12 odst. 1.
Článek 10
Stanovení hmotnosti, odběr vzorků a analýza sušených krmiv
1. Odběr vzorků a stanovení hmotnosti sušeného krmiva podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1786/2003 provádí zpracovatelský podnik v okamžiku, kdy sušené krmivo opouští tento podnik.
Pokud však ve zpracovatelském podniku dojde ke smíchání sušených krmiv, odběr vzorků a stanovení hmotnosti se provede před tímto smícháním.
V případě, že ke smíchání dojde během sušení nebo před jeho započetím, vzorek se odebere po ukončení sušení; v doprovodných materiálech se poznamená, že se jedná o směs a uvede se povaha doplňkové látky, její označení, celkový obsah dusíku v poměru k látce v sušině a procentní podíl v konečném produktu.
2. Příslušný orgán může požadovat, aby mu každý zpracovatelský podnik oznámil přesné datum a množství sušeného krmiva, které opouští tento podnik nebo které je smícháno, nejméně dva pracovní dny předem, aby mohl provádět nezbytné kontroly.
V průběhu každého hospodářského roku příslušný orgán pravidelně odebere vzorky alespoň z 5 % hmotnosti sušených krmiv opouštějících podnik a alespoň z 5 % hmotnosti sušených krmiv, která byla v podniku smíchána.
3. Obsah vlhkosti a hrubých proteinů podle článku 3 se stanoví odběrem vzorků z každých 110 tun (maximálně) z každé šarže sušeného krmiva opouštějícího zpracovatelský podnik nebo smíchaného v prostorech podniku v souladu s metodou stanovenou nařízeními Komise č. 76/371/EHS (6), 71/393/EHS (7) a 72/199/EHS (8).
Pokud podnik opustilo nebo v jeho prostorech bylo smícháno několik šarží stejné jakosti s ohledem na složení, obsah vlhkosti a proteinů, jejichž celková hmotnost nepřesahuje 110 tun, odebere se vzorek z každé šarže. Analýza se však provede na reprezentativní směsi těchto vzorků.
Článek 11
Vážení krmiv a měření obsahu vlhkosti krmiv určených k dehydrataci
1. Zpracovatelské podniky pravidelným vážením zjišťují přesné množství krmiva určeného k dehydrataci i krmiva sušeného na slunci, které jim bylo dodáno ke zpracování.
2. Povinnost systematického vážení odpadá, pokud produkce daného podniku za hospodářský rok nepřesáhne 1 000 tun a pokud podnik přesvědčivě prokáže příslušnému orgánu členského státu, že nemá možnost využívat veřejnou váhu, která se nachází v okruhu pěti kilometrů. V takových případech může být dodané množství určeno jakoukoli jinou metodou, kterou předem schválil uvedený příslušný orgán.
3. Průměrný obsah vlhkosti v krmivu určeném k dehydrataci stanoví zpracovatelský podnik na základě porovnání zpracovaného množství a množství konečného produktu.
4. Před koncem prvního měsíce každého čtvrtletí sdělí zpracovatelské podniky příslušnému orgánu průměrný obsah vlhkosti podle třetího odstavce zjištěný v průběhu předchozího čtvrtletí v krmivu určeném k dehydrataci, které zpracovaly.
Článek 12
Účetní záznamy o zásobách zpracovatelských podniků
1. Účetní záznamy o zásobách zpracovatelských podniků podle čl. 10 písm. a) nařízení (ES) č. 1786/2003 se sestavují ve spojení s finančním účetnictvím a umožňují denní sledování následujících údajů:
a)
množství produktů přijatých k dehydrataci a/nebo mletí, přičemž je pro každé vstupní množství třeba uvést:
-
datum přijetí,
-
dané množství,
-
druh nebo druhy krmiv uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1786/2003, která má být dehydratována, popřípadě i druhy krmiva sušeného na slunci,
-
údaje o zjištěném obsahu vlhkosti krmiva určeného k dehydrataci,
-
čísla jednací smlouvy a/nebo prohlášení o dodávkách uvedených v článku 14 nebo 15 tohoto nařízení;
b)
vyrobená množství i případná množství jakýchkoli doplňkových látek použitých při výrobě;
c)
vyskladněná množství pro každou šarži včetně data vyskladnění i zjištěného obsahu vlhkosti a proteinů;
d)
množství sušeného krmiva, na něž již zpracovatelský podnik obdržel podporu a jež byla přijata nebo znovu přijata do prostor zpracovatelského podniku;
e)
zásoby sušeného krmiva na konci každého hospodářského roku;
f)
produkty, které byly smíchány nebo přidány do krmiv usušených a/nebo semletých podnikem s údajem o jejich druhu, označení, celkového obsahu dusíku v poměru k látce v sušině, jakož i jejich procentního podílu v konečném produktu.
2. Zpracovatelské podniky vedou oddělené účetní záznamy o zásobách dehydratovaného krmiva, krmiva sušeného na slunci, proteinových koncentrátů a dehydratovaných produktů.
3. Pokud zpracovatelský podnik dehydratuje nebo zpracovává i jiné produkty než sušená krmiva, musí vést oddělené účetní záznamy o těchto svých dalších činnostech v oblasti dehydratace nebo jiného zpracování.
Článek 13
Doklady ohledně účetních záznamů o zásobách
1. Zpracovatelské podniky předloží příslušnému orgánu na jeho žádost zejména tyto doklady:
a)
údaje, na jejichž základě je možno stanovit výrobní kapacitu podniku;
b)
údaje o zásobách paliva v podniku na počátku a na konci výrobního období;
c)
faktury za nákup paliva a za odběr elektřiny během výrobního období;
d)
údaje o počtu hodin provozu sušícího zařízení a u krmiva sušeného na slunci o počtu provozních hodin drtiček;
e)
kompletní bilanci spotřeby energie podle přílohy I,
f)
smlouvy a/nebo prohlášení o dodávkách.
2. Zpracovatelské podniky, které prodávají své produkty, předloží příslušnému orgánu, kromě dokladů vyjmenovaným v odstavci 1, faktury za nákup krmiva k sušení a/nebo mletí i faktury prodeje sušených krmiv, přičemž je nutno uvést zejména množství a složení prodaného produktu a jméno a adresu nákupčího.
Podniky, které zpracovávají krmivo vyprodukované jejich vlastními členy a které těmto členům dodávají sušené krmivo, předloží příslušnému orgánu kromě dokladů vyjmenovaných v odstavci 1 i dodací listy nebo jakékoli jiné účetní doklady schválené příslušným orgánem s uvedením zejména množství a složení dodaného zpracovaného krmiva a jmen příjemců tohoto krmiva.
Podniky, které zpracovávají sušené krmivo na účet zemědělce, a toto krmivo mu dodávají, předloží příslušnému orgánu kromě dokladů uvedených v odstavci 1 i faktury ohledně výrobních nákladů s uvedením zejména množství a složení vyprodukovaného sušeného krmiva a jména zemědělce.
KAPITOLA 3
SMLOUVY A PROHLÁŠENÍ O DODÁVKÁCH
Článek 14
Smlouvy
1. Každá smlouva podle čl. 10 písm. c) bodů i) a iii) nařízení (ES) č. 1786/2003 obsahuje kromě údajů stanovených v článku 12 uvedeného nařízení zejména:
a)
jména, příjmení a adresy smluvních stran;
b)
datum uzavření smlouvy;
c)
příslušný hospodářský rok;
d)
druh nebo druhy krmiv, která mají být zpracována, a jejich předpokládané množství;
e)
identifikaci zemědělského pozemku nebo zemědělských pozemků, na nichž bylo krmivo určené ke zpracování vypěstováno, s odkazem na jednotnou žádost o podporu, v níž byly tyto pozemky deklarovány v souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004 a v případě, že byla uzavřena smlouva nebo vydáno prohlášení o dodávkách před předložením souhrnné žádosti o podporu, závazek uvést tyto pozemky v souhrnné žádosti.
2. Pokud zpracovatelský podnik použije smlouvu o dílo uvedenou v čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1786/2003 uzavřenou s nezávislým zemědělským producentem nebo s jedním či více jeho vlastními členy, ve smlouvě se rovněž uvede:
a)
konečný produkt, který má být dodán;
b)
náklady hrazené producentem.
Článek 15
Prohlášení o dodávkách
1. Pokud podnik zpracovává svou vlastní produkci nebo v případě seskupení podniků zpracovávajících produkci svých členů, vypracuje se prohlášení o dodávkách obsahující alespoň:
a)
datum dodávky nebo předpokládané datum, pokud k dodávce dojde až po uložení prohlášení o dodávkách u příslušného orgánu;
b)
množství dodaného krmiva nebo množství, které má být dodáno;
c)
druh nebo druhy krmiv, které mají být zpracovány;
d)
případně jméno či název a adresa člena seskupení, který provádí dodávku;
e)
identifikaci zemědělského pozemku nebo zemědělských pozemků, na němž (nichž) bylo krmivo určené ke zpracování vypěstováno, s odkazem na jednotnou žádost o podporu, v níž byly tyto pozemky deklarovány, a to v souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004 a v případě, že byla uzavřena smlouva nebo vydáno prohlášení o dodávkách před předložením souhrnné žádosti o podporu, závazek uvést tyto pozemky v souhrnné žádosti.
2. Pokud je podnik zásobován schváleným nákupčím, vypracuje se prohlášení o dodávkách uvádějící alespoň:
a)
totožnost schváleného nákupčího;
b)
datum dodávky nebo předpokládané datum, pokud k dodávce dojde až po uložení prohlášení o dodávkách u příslušného orgánu;
c)
množství dodaného krmiva nebo množství krmiva, které má být dodáno, rozdělené podle jednotlivých smluv, jež schválený nákupčí uzavřel s producenty, s uvedením odkazu na tyto smlouvy;
d)
druh či druhy plodin, které mají být zpracovány;
e)
identifikaci zemědělských pozemků, na nichž bylo krmivo určené ke zpracování vypěstováno, s odkazem na jednotnou žádost o podporu, v níž byly tyto pozemky deklarovány, a to v souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004, a v případě, že byla uzavřena smlouva nebo vydáno prohlášení o dodávkách před předložením souhrnné žádosti o podporu, závazek uvést tyto pozemky v souhrnné žádosti o podporu.
Článek 16
Datum smlouvy nebo prohlášení
Smlouvy a prohlášení o dodávkách podle článků 14 a 15 se vyhotoví v písemné formě alespoň dva pracovní dny před datem dodávky.
Členské státy však mohou určit lhůtu dvou až osmi pracovních dnů před datem dodávky.
Článek 17
Sdělení
Zpracovatelské podniky a nákupčí krmiva k sušení a/nebo mletí předloží příslušnému orgánu nejpozději 15 dne každého měsíce souhrnný seznam uzavřených smluv v předchozím měsíci a prohlášení o dodávkách vydaných v předchozím měsíci.
Seznam obsahuje zejména:
a)
totožnost smluvní strany zpracovatelského podniku nebo schváleného nákupčího popř. deklaranta v případě podniku zpracovávajícího svou vlastní produkci nebo seskupení podniků zpracovávajícího produkci svých členů;
b)
datum smlouvy nebo prohlášení o dodávkách;
c)
identifikační čísla zemědělských pozemků;
d)
odkazy na příslušnou jednotnou žádost o podporu.
Příslušný orgán může vyžadovat předložení seznamu elektronickou cestou.
KAPITOLA 4
ŽÁDOSTI O PODPORU A VÝPLATA PODPORY
Článek 18
Datum předložení žádosti o podporu
1. Pro získání podpory uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1786/2003 musí zpracovatelský podnik předložit žádost o podporu na množství vyskladněné v během daného měsíce nejpozději do 45 pracovních dnů od konce daného měsíce.
2. Kromě případů vyšší moci nebo mimořádných okolností:
a)
má předložení žádosti po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1 za následek snížení podpory, na niž by podnik býval měl nárok, kdyby žádost byl předložil včas, o 1 % za každý pracovní den;
b)
žádost předložená více než 25 kalendářních dnů po termínu již nemůže být přijata.
3. Kromě případů vyšší moci či mimořádných okolností nelze žádost o podporu podat po 15. dubnu následujícím po konci hospodářského roku.
Článek 19
Obsah žádosti
1. Žádost o podporu musí obsahovat alespoň:
a)
jméno a příjmení žadatele, jeho adresu a podpis;
b)
množství, na které je požadována podpora, rozdělené na jednotlivé šarže;
c)
datum, kdy dotyčná šarže opustila podnik;
d)
potvrzení, že z každé šarže byly v okamžiku jejího výstupu ze zpracovatelského podniku, popřípadě v okamžiku smíchání vyrobeného sušeného krmiva ve zpracovatelském podniku, odebrány vzorky v souladu s čl. 10 odst. 3 a veškeré informace nezbytné pro identifikaci odebraných vzorků;
e)
údaje o případných doplňkových látkách v každé šarži s údajem o jejich druhu, označení, celkovém obsahu dusíku v poměru k doplňkové látce v sušině a o jejich procentním podílu ve konečném produktu;
f)
v případě směsi údaj o celkovém obsahu surových proteinů každé šarži krmiva usušeného v podniku, jež je obsaženo ve směsi, po odečtení obsahu dusíku v doplňkových látkách.
2. Podpora, jež má být poskytnuta zpracovatelskému podniku se týká pouze krmiv, která byla v tomto podniku usušena a/nebo semleta, a to po odečtení hmotnosti všech doplňkových látek.
Článek 20
Zálohy
1. Pro obdržení zálohy podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1786/2003 přiloží žadatel k žádosti o podporu osvědčení o složení jistoty stanovené ve výše uvedeném odstavci.
2. Členské státy provedou opatření nutná k přezkoumání nároku na podporu do 90 kalendářních dnů od podání žádosti.
Článek 21
Konečná částka podpory
1. Komise stanoví konečnou částku podpory podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1786/2003 postupem podle čl. 18 odst. 2 uvedeného nařízení. Uvedená částka podpory se vypočte na základě sdělení členských států podle čl. 33 odst. 1 druhého pododstavce tohoto nařízení.
2. Pokud po pozdějším přezkumu jeden či více členských států předloží další sdělení podle čl. 33 odst. 1 druhého pododstavce, které je dostatečně odůvodněno a zvyšuje původní požadavek, lze vzít toto další sdělení v úvahu pouze tehdy, jestliže není dotčena konečná částka podpory vypočtená na základě původního sdělení. Množství sušených krmiv, která nebyla na základě výše uvedené úpravy vzata v úvahu, se pak přenesou do dalšího hospodářského roku.
3. Případný zůstatek podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1786/2003 je vyplacen do 60 kalendářních dnů ode dne, kdy Komise zveřejnila konečnou částku podpory pro daný hospodářský rok v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 22
Směnný kurs
Rozhodující skutečnost pro směnný kurs použitelný pro podporu podle článku 4 nařízení (ES) 1786/2003 se datuje k prvnímu dni měsíce, v němž sušené krmivo určité šarže opustilo prostory schváleného zpracovatelského podniku.
KAPITOLA 5
KONTROLY
Článek 23
Obecné zásady kontrol
1. Správní kontroly a kontroly na místě podle tohoto nařízení se provádějí tak, aby bylo možno spolehlivě přezkoumat, zda byly dodrženy podmínky pro udělení podpory.
2. Příslušné žádosti o podporu budou zamítnuty, jestliže zpracovatelský podnik brání provedení kontroly na místě.
Článek 24
Správní kontroly
1. Správní kontroly mají za cíl zjistit nesrovnalosti, zejména na základě křížových kontrol.
Příslušné orgány provádějí křížové kontroly mezi zemědělskými pozemky uvedenými v souhrnných žádostech o podporu, ve smlouvách a/nebo v prohlášeních o dodávkách a referenčními pozemky zanesenými do systému identifikace zemědělských pozemků k přezkoumání, zda se tyto pozemky jako takové přicházejí v úvahu pro udělení podpory, a to s cílem zamezit neoprávněnému udělování podpor.
2. Pokud z křížových kontrol vyplyne podezření, že došlo k nesrovnalostem, následují další přiměřená správní opatření, a v případě nutnosti kontrola na místě.
Článek 25
Kontroly na místě
1. Kontroly na místě se provádějí bez předchozího ohlášení. Není-li tím ohrožen účel kontroly, je však přípustné předchozí ohlášení, jehož lhůta však musí být omezena na nezbytné minimum. Toto předchozí ohlášení nelze s výjimkou řádně odůvodněných případů provést dříve než 48 hodin před zahájením kontroly.
2. Je-li to vhodné, provádějí se kontroly na místě podle tohoto nařízení zároveň s dalšími kontrolami stanovenými v právních předpisech Společenství.
3. Jestliže kontroly na místě odhalí významné nesrovnalosti v určité zeměpisné oblasti nebo v určitém zpracovatelském podniku, příslušný orgán zvýší počet, frekvenci a rozsah kontrol na místě v daných podnicích v příslušném kalendářním roce i v roce následujícím.
4. Členské státy stanoví kritéria pro výběr vzorků k provedení namátkových kontrol. Jsou-li při kontrole namátkového vzorku zjištěny nesrovnalosti, velikost tohoto vzorku se příslušným způsobem rozšíří.
Článek 26
Kontroly na místě ve zpracovatelských podnicích
1. Příslušné orgány ověřují nejméně jedenkrát za hospodářský rok účetní záznamy o zásobách všech zpracovatelských podniků uvedené v článku 12 a zejména vztah mezi účetními záznamy o zásobách a finančním účetnictvím.
2. Příslušné orgány namátkovým způsobem ověřují doklady finančního účetnictví zpracovatelských podniků.
U nově schválených podniků se však přezkoumávají všechny žádosti podané během prvního roku jejich provozu.
Článek 27
Kontroly na místě u jiných zúčastněných subjektů
1. Příslušné orgány pravidelně provádějí další kontroly u dodavatelů surovin i u hospodářských subjektů, jimž byla dodána sušená krmiva.
Tyto kontroly se týkají:
a)
nejméně 5 % šarží, které byly předmětem žádosti o podporu, s cílem ověřit jejich vysledovatelnost až ke konečnému příjemci;
b)
nejméně 5 % smluv a prohlášení o dodávkách s cílem ověřit, z kterého pozemku pocházejí produkty dodané zpracovatelským podnikům.
2. Příslušný orgán zvolí zúčastněné subjekty, u nichž bude provedena kontrola na místě, na základě analýzy rizik, při níž se zohlední tyto faktory:
a)
částka podpor;
b)
vývoj podpor ve srovnání s předchozím rokem;
c)
výsledky kontrol provedených v předchozích letech;
d)
další parametry, jež stanoví členské státy.
Příslušný orgán každoročně posoudí účinnost parametrů, na jejichž základě byla v předchozích letech provedena analýza rizik.
3. Příslušný orgán pravidelně zaznamenává důvody pro výběr určitého zemědělce pro kontrolu na místě. Inspektor pověřený provedením kontroly na místě musí být před započetím kontroly řádně poučen.
Článek 28
Kontrolní zpráva
1. O každé kontrole na místě je nutno vyhotovit kontrolní zprávu, která obsahuje přesný popis různých aspektů kontroly.
2. Kontrolovaný subjekt má možnost zprávu podepsat a připojit k ní poznámky. Obdrží jedno vyhotovení kontrolní zprávy.
KAPITOLA 6
SNÍŽENÍ A VYLOUČENÍ
Článek 29
Snížení a vyloučení v případech nadhodnocených prohlášení zpracovatelských podniků
Jestliže množství sušeného krmiva uvedené v jedné nebo více žádostech převyšuje množství, pro něž lze udělit podporu podle článku 3, použijí se tato pravidla:
a)
pokud rozdíl zjištěný v žádosti o podporu nepřesahuje 20 % množství, pro něž lze podporu udělit, částka podpory se vypočte na základě množství, na něž lze podporu udělit, a to tak, že se z něj odečte dvojnásobek zjištěného rozdílu;
b)
pokud rozdíl zjištěný v žádosti od podporu přesáhne 20 % množství, pro něž lze podporu udělit, žádost o podporu se zamítne;
c)
pokud rozdíl zjištěný v žádosti o podporu nepřesáhne 20 % množství, pro něž lze podporu udělit, ale takovéto překročení bylo již v témže hospodářském roce zjištěno, žádost o podporu se zamítne;
d)
pokud rozdíl zjištěný v žádosti o podporu přesáhne 20 % množství, pro něž lze podporu udělit, anebo pokud je v průběhu téhož hospodářského roku opětovně zjištěn rozdíl přesahující 20 %, ale nižší než 50 %, podpora se v běžném hospodářském roce neudělí.
Částka, kterou je nutno vrátit, bude stržena z plateb provedených na základě podpor, na které podnik bude mít nárok na základě žádostí o podporu podaných v hospodářských letech následujících po hospodářském roce zjištění.
Je-li zjištěno, že se zpracovatelský podnik dopustil nesrovnalostí uvedených v prvním pododstavci úmyslně, je tomuto příjemci odebrána podpora, na niž by jinak měl nárok v tomto a následujícím hospodářském roce.
Článek 30
Snížení a vyloučení v případě nedodržení určitých podmínek schválení ze strany zpracovatelského podniku a schválených nákupčích
Je-li zjištěno, že účetní záznamy o zásobách nesplňují podmínky podle článku 12, popřípadě nelze-li prokázat spojitost mezi účetními záznamy o zásobách a finančním účetnictvím, bude podpora, o niž zažádal zpracovatelský podnik, snížena v závislosti na předmětných porušeních předpisů o 10 až 30 %, aniž jsou tím dotčena snížení a vyloučení podle článku 29.
Jsou-li tytéž nesrovnalosti opětovně zjištěny v období dvou let od prvního zjištění, příslušný orgán odejme zpracovatelskému podniku schválení na období nejméně jednoho roku, nejvýše však tří hospodářských let.
KAPITOLA 7
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
Případy vyšší moci a mimořádných okolností včetně příslušných důkazů uznaných příslušným orgánem je nutno písemně ohlásit příslušnému orgánu ve lhůtě deseti pracovních dnů ode dne, kdy je to odpovědný vedoucí zpracovatelského podniku schopen učinit.
Článek 32
Další opatření a vzájemná pomoc členských států
1. Členské státy přijmou veškerá další opatření k zajištění řádného uplatnění společné organizace trhu se sušenými krmivy a poskytnou si vzájemnou úřední pomoc při provádění kontrol podle tohoto nařízení. V této souvislosti mohou členské státy v případech, kdy toto nařízení nepředvídá přiměřená snížení či vyloučení, uložit zpracovatelským podnikům či jiným hospodářským subjektům daného odvětví, například zemědělcům a nákupčím, kteří jsou účastníky řízení o udělování podpor, vhodné vnitrostátní sankce, aby se zajistilo dodržování podmínek pro udělování podpor.
2. Členské státy si poskytnou vzájemnou pomoc, aby zajistily účinnost kontrol a umožnily zjišťování pravosti předkládaných dokumentů a/nebo správnosti vyměňovaných údajů.
Článek 33
Sdělení členských států Komisi
1. Členské státy sdělí Komisi na začátku každého čtvrtletí množství sušeného krmiva, pro něž byly v předchozím čtvrtletí předloženy žádosti o podporu podle článku 4 nařízení (ES) č. 1786/2003 rozdělené podle měsíců, v nichž tato množství opustila jednotlivé zpracovatelské podniky.
Členské státy sdělí Komisi každoročně nejpozději do 31. května množství sušeného krmiva, pro něž byl v předchozím hospodářském roce přiznán nárok na podporu.
Sdělení údajů podle prvního a druhého pododstavce se rozdělí podle kategorií uvedených v článku 2 bodu 1). Komise tyto údaje použije ke zjištění, zda bylo dodrženo zaručené maximální množství.
2. Členské státy sdělí Komisi:
a)
každoročně nejpozději do 30. května odhad množství sušených krmiv, která byla k 31. březnu daného roku uskladněna ve zpracovatelských podnicích;
b)
nejpozději do 30. dubna 2005 množství sušených krmiv, která byla k 31. březnu 2005 uskladněna ve zpracovatelských podnicích a vztahují se na ně ustanovení článku 34;
c)
každoročně nejpozději do 31. května počet nových schválení, odebraných schválení a předběžných schválení za předchozí hospodářský rok;
d)
každoročně nejpozději do 31. května statistické údaje podle přílohy III, jež se týkají kontrol provedených v předchozím hospodářském roce v souladu s články 23 až 28, jakož i snížení a vyloučení provedených v témže hospodářském roce v souladu s články 29, 30 a 31;
e)
každoročně nejpozději do 31. května bilanci spotřeby energie využité při výrobě sušených krmiv podle přílohy I a při rozvoji pozemků pro pěstování luštěnin a jiných zelených pícnin podle přílohy II za období předchozího hospodářského roku;
f)
v průběhu měsíce následujícího po konci každého čtvrtletí průměrné obsahy vlhkosti zjištěné v průběhu předchozího čtvrtletí v krmivu určeném k dehydrataci a sdělené zpracovatelskými podniky podle čl. 11 odst. 4;
g)
nejpozději do 1. května 2005 opatření přijatá k provedení nařízení (ES) č. 1786/2003 a tohoto nařízení, zejména sankce zavedené jednotlivými členskými státy podle článku 30 tohoto nařízení.
KAPITOLA 8
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 34
Zásoby k 31. březnu 2005
1. Pro sušená krmiva vyrobená v hospodářském roce 2004/05, která neopustila zpracovatelské podniky nebo některé místo meziskladu podle čl. 3 bodu a) tohoto nařízení do 31. března 2005, lze v hospodářském roce 2005/06 poskytnout podporu podle článku 3 nařízení (ES) č. 603/95, pokud:
a)
tato krmiva splňují podmínky uvedené v článku 3 tohoto nařízení;
b)
v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 10 a 11 tohoto nařízení byla pod kontrolou příslušných orgánů vyskladněna z určitého zpracovatelského podniku;
c)
příslušná množství byla zaúčtována v rámci množství zaručených pro jednotlivé členské státy, jež byla těmto státům přidělena na hospodářský rok 2004/2005;
d)
byla nahlášena a schválena v průběhu hospodářského roku 2004/2005.
2. Příslušné orgány členských států přijmou veškerá kontrolní opatření k zajištění dodržování ustanovení odstavce 1.
Článek 35
Nepovinné přechodné období
Členské státy, které zavedou fakultativní přechodné období podle článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003, vyplatí zpracovatelským podnikům podporu určenou k předání producentům podle čl. 71 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 na základě množství uznaných pro podporu podle článku 4 nařízení (ES) č. 1786/2003 do horní hranice stanovené v příloze VII bodu D nařízení (ES) č. 1782/2003.
Je-li určitý zpracovatelský podnik zásobován krmivem pocházejícím z jiného členského státu, nebude podpora podle čl. 71 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 vyplacena zpracovatelskému podniku, který ji předá producentovi, ledaže se tento producent nachází v členském státě, který uplatňuje nepovinné přechodné období.
Celková částka této podpory a podpory podle nařízení (ES) č. 1786/2003 nesmí přesáhnout maximální výši podpory stanovenou nařízením (ES) č. 603/95 pro celé odvětví.
Podpora podle čl. 71 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 se stanoví postupem podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1786/2003 a bude vyplacena zpracovatelským podnikům, které ji do patnácti pracovních dnů předají producentům.
Článek 36
Ustanovení týkající se hospodářského roku 2004/2005
Nařízení (ES) č. 785/95 se zrušuje.
Jeho ustanovení týkající se správy úpravy podpor platná v hospodářském roce 2004/05 však zůstávají v platnosti až do konečného vyúčtování výsledků uvedeného hospodářského roku.
Článek 37
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. dubna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. března 2005.
REGOLAMENTO (CE) N. 382/2005 DELLA COMMISSIONE
del 7 marzo 2005
recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1786/2003 del Consiglio relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dei foraggi essiccati
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1786/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dei foraggi essiccati (1), in particolare l'articolo 20,
visto il regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell'ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori e che modifica i regolamenti (CEE) n. 2019/93, (CE) n. 1452/2001, (CE) n. 1453/2001, (CE) n. 1454/2001, (CE) n. 1868/94, (CE) n. 1251/1999, (CE) n. 1254/1999, (CE) n. 1673/2000, (CEE) n. 2358/71 e (CE) n. 2529/2001 (2), in particolare l’articolo 71, paragrafo 2, secondo comma,
considerando quanto segue:
(1)
Poiché il regolamento (CE) n. 1786/2003 ha sostituito il regolamento (CE) n. 603/95 del Consiglio (3) è opportuno adottare nuove modalità di applicazione. Occorre pertanto abrogare il regolamento (CE) n. 785/95 della Commissione, del 6 aprile 1995, recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 603/95 del Consiglio, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei foraggi essiccati (4).
(2)
Per ragioni di chiarezza è opportuno formulare una serie di definizioni.
(3)
Tenendo conto dei requisiti di cui all’articolo 9 del regolamento (CE) n. 1786/2003, occorre stabilire la qualità minima dei prodotti di cui trattasi, espressa dal tenore di umidità e di proteine. Visti gli usi commerciali, occorre differenziare il tenore di umidità a seconda dei processi di fabbricazione.
(4)
È opportuno escludere dal beneficio degli aiuti previsti dal regolamento (CE) n. 1786/2003 i foraggi ottenuti su superfici che già beneficiano di uno degli aiuti previsti al titolo IV del regolamento (CE) n. 1782/2003.
(5)
A norma dell’articolo 13 del regolamento (CE) n. 1786/2003, gli Stati membri sono tenuti ad istituire un sistema di ispezione che consenta di verificare, per ogni impresa o acquirente di foraggi da disidratare, l’osservanza delle condizioni definite dallo stesso regolamento. Per agevolare le operazioni di controllo e garantire l’osservanza delle condizioni che danno diritto all’aiuto, occorre prevedere che le imprese di trasformazione e gli acquirenti di foraggi da disidratare siano sottoposti ad una procedura di riconoscimento. Per questo è opportuno definire le indicazioni che devono figurare nelle domande di aiuto, nella contabilità di magazzino e nelle dichiarazioni di consegna delle imprese di trasformazione. Occorre infine precisare gli altri documenti giustificativi da fornire.
(6)
L’osservanza dei requisiti relativi alla qualità dei foraggi essiccati deve essere oggetto di controlli rigorosi basati sul prelievo regolare di campioni dei prodotti finiti che escono dall’impresa. Qualora tali prodotti siano mescolati con altre materie il prelievo dei campioni deve precedere tale operazione.
(7)
Per verificare la corrispondenza tra i quantitativi di materie prime consegnate alle imprese e i quantitativi di foraggi essiccati usciti, è necessario che le imprese suddette eseguano sistematicamente la pesatura dei foraggi da trasformare e determinino il loro tenore di umidità.
(8)
Per facilitare la commercializzazione dei foraggi da trasformare e consentire alle competenti autorità di effettuare i controlli necessari per verificare il diritto all’aiuto, è necessario che i contratti tra le imprese e gli agricoltori siano stipulati prima della consegna delle materie prime e depositati presso le autorità competenti entro una data determinata, onde consentire a queste ultime di conoscere il volume prevedibile della produzione. A tale scopo è indispensabile che i contratti siano stipulati per iscritto e che vi figurino, in particolare, la data di stipulazione, la campagna di commercializzazione, il nome e l’indirizzo dei contraenti, la natura dei prodotti da trasformare e gli estremi della particella agricola su cui sono stati coltivati i foraggi da trasformare.
(9)
In certi casi i contratti non si applicano e le imprese di trasformazione devono presentare dichiarazioni di consegna soggette alle condizioni vigenti per i contratti stessi.
(10)
Per garantire un’applicazione uniforme del regime di aiuti, occorre definire le modalità di versamento degli stessi.
(11)
Il regolamento (CE) n. 1786/2003 ha previsto una serie di controlli da effettuare ad ogni fase del processo di produzione, anche mediante il ricorso al sistema integrato di gestione e di controllo previsto dal regolamento (CE) n. 1782/2003. È quindi opportuno che i controlli relativi all’identificazione delle particelle agricole siano collegati ai controlli effettuati nell’ambito di detto sistema.
(12)
Poiché si tratta di un regime elencato nell’allegato V del regolamento (CE) n. 1782/2003, le autorità competenti sono tenute ad eseguire controlli incrociati delle particelle agricole indicate nei contratti e/o nelle dichiarazioni di consegna con quelle dichiarate dai produttori nella domanda unica di aiuto, onde evitare l’erogazione di aiuti non giustificati.
(13)
Per garantire il rispetto delle condizioni previste dal regolamento (CE) n. 1786/2003 e dal presente regolamento, in particolare per quanto riguarda il diritto all’aiuto, per sanzionare eventuali abusi è opportuno fissare riduzioni ed esclusioni dell’aiuto, tenendo conto del principio di proporzionalità e dei problemi particolari che dovessero insorgere per forza maggiore o in presenza di circostanze eccezionali. È opportuno che le riduzioni ed esclusioni siano ponderate in funzione della gravità dell’irregolarità commessa e possano andare fino all’esclusione totale dal beneficio dell’aiuto per un periodo determinato.
(14)
Ai fini di una corretta gestione del mercato dei foraggi essiccati, è necessario che la Commissione riceva regolarmente determinate informazioni.
(15)
Per preparare la relazione sul settore, prevista per il 2008 a norma dell’articolo 23 del regolamento (CE) n. 1786/2003, è opportuno disporre la trasmissione di comunicazioni relative alle superfici foraggere e al consumo energetico connesso alla produzione di foraggi essiccati.
(16)
A norma dell’articolo 21 del regolamento (CE) n. 1786/2003 occorre prevedere una misura transitoria relativa alle scorte in giacenza al 31 marzo 2005.
(17)
In caso di applicazione del periodo transitorio facoltativo di cui all’articolo 71 del regolamento (CE) n. 1782/2003 è opportuno stabilire le condizioni relative all’aiuto secondo quanto disposto da detto articolo.
(18)
Poiché il regolamento (CE) n. 1786/2003 si applica a decorrere dal 1o aprile 2005, data di inizio della campagna di commercializzazione 2005/2006, è necessario che il presente regolamento si applichi a decorrere dalla stessa data.
(19)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione congiunto per i cereali e i pagamenti diretti,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPITOLO 1
OGGETTO, DEFINIZIONI E CONDIZIONI DI AMMISSIBILITÀ DELL’AIUTO
Articolo 1
Oggetto
Il presente regolamento stabilisce le modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1786/2003 relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dei foraggi essiccati.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
1)
«foraggi essiccati», i prodotti di cui all’articolo 1 del regolamento (CE) n. 1786/2003, distinti nelle seguenti categorie:
a)
«foraggi disidratati», ossia i prodotti di cui alla lettera a), primo e terzo comma, del summenzionato articolo, essiccati artificialmente al calore; ivi compresi gli «altri simili prodotti da foraggio» ossia tutti i prodotti erbacei da foraggio essiccati artificialmente al calore di cui al codice NC 1214 90 90, in particolare:
-
le leguminose erbacee,
-
le graminacee erbacee,
-
i cereali raccolti allo stato verde, pianta intera, semi non maturi, di cui all’allegato IX, punto I, del regolamento (CE) n. 1782/2003;
b)
«foraggi essiccati al sole», ossia i prodotti di cui all’articolo 1, lettera a), secondo e quarto comma, del regolamento (CE) n. 1786/2003, essiccati secondo una tecnica diversa dall’essiccazione artificiale al calore e macinati;
c)
«concentrati di proteine», ossia i prodotti di cui all’articolo 1, lettera b), primo comma, del regolamento (CE) n. 1786/2003;
d)
«prodotti disidratati», ossia i prodotti di cui all’articolo 1, lettera b), secondo comma, del regolamento (CE) n. 1786/2003;
2)
«impresa di trasformazione», l’impresa di trasformazione di foraggi essiccati ai sensi dell’articolo 7 del regolamento (CE) n. 1786/2003, debitamente riconosciuta dal competente Stato membro, nella quale si proceda:
a)
alla disidratazione dei foraggi freschi, utilizzando un essiccatoio conforme ai seguenti requisiti:
-
funzionante con una temperatura dell’aria all’entrata non inferiore a 250 °C; tuttavia per gli essiccatoi a nastro funzionanti con una temperatura dell’aria all’entrata non inferiore a 110 °C, che hanno ottenuto il riconoscimento prima dell’inizio della campagna di commercializzazione 1999/2000, non è fatto obbligo di conformità a tale requisito,
-
la durata di passaggio dei foraggi da disidratare non è superiore a 3 ore,
-
in caso di essiccazione per strati di foraggio, lo spessore di ciascuno strato non è superiore a 1 metro;
b)
alla macinazione dei foraggi essiccati al sole;
c)
alla fabbricazione di concentrati di proteine;
3)
«acquirente di foraggi da essiccare e/o da macinare», ogni persona fisica o giuridica ai sensi dell’articolo 10, lettera c), punto iii), del regolamento (CE) n. 1786/2003, debitamente riconosciuta dal competente Stato membro, che acquista foraggi freschi presso i produttori per consegnarli alle imprese di trasformazione;
4)
«partita», una quantità determinata di foraggi, di qualità uniforme sotto il profilo della composizione, del tenore di umidità e del contenuto proteico, uscita dall’impresa di trasformazione in una sola volta;
5)
«miscela», un prodotto destinato all’alimentazione degli animali, contenente foraggi essiccati, che sono stati essiccati e/o macinati dall’impresa di trasformazione, e «aggiunte».
Le «aggiunte» sono prodotti di natura diversa dai foraggi essiccati, compresi i leganti e agglomeranti, o della medesima natura, ma essiccati e/o macinati altrove.
Tuttavia, un foraggio essiccato contenente aggiunte nel limite massimo del 3 % del peso totale del prodotto finito non è considerato una miscela, purché il tenore di azoto totale rispetto alla sostanza secca dell’aggiunta non superi il 2,4 %;
6)
«particelle agricole», le particelle identificate secondo il sistema di identificazione delle particelle agricole nell’ambito del sistema integrato di gestione e di controllo, di cui agli articoli 18 e 20 del regolamento (CE) n. 1782/2003 e all’articolo 6 del regolamento (CE) n. 796/2004 della Commissione (5);
7)
«domanda unica di aiuto», la domanda di aiuto di cui all’articolo 22 del regolamento (CE) n. 1782/2003 e agli articoli 12 e 14 del regolamento (CE) n. 796/2004;
8)
«destinatario finale di una partita di foraggi essiccati», l’ultima persona che abbia ricevuto la partita nella stessa forma che aveva al momento di uscita dall’impresa di trasformazione, che intenda trasformare il foraggio essiccato o utilizzarlo per l’alimentazione degli animali.
Articolo 3
Prodotti ammissibili all’aiuto
Ai fini dell’applicazione del presente regolamento sono ammissibili al beneficio dell’aiuto di cui all’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1786/2003 i foraggi essiccati rispondenti ai requisiti previsti in materia di commercializzazione dei prodotti destinati all’alimentazione degli animali, che:
a)
escano dal perimetro dell’impresa di trasformazione, tal quali o sotto forma di miscela, oppure, qualora non possano essere immagazzinati entro detto perimetro, da ogni luogo di deposito all’esterno di esso che offra sufficienti garanzie per il controllo dei foraggi immagazzinati e che sia stato preliminarmente riconosciuto dall’autorità competente;
b)
al momento dell’uscita dall’impresa di trasformazione, presentino le seguenti caratteristiche:
i)
tenore massimo di umidità del:
-
12 % per i foraggi essiccati al sole, i foraggi disidratati che abbiano subito un processo di macinatura, i concentrati di proteine e i prodotti disidratati,
-
14 % per gli altri foraggi disidratati;
ii)
tenore minimo di proteine grezze totali, riferito alla sostanza secca, del:
-
15 % per i foraggi disidratati, i foraggi essiccati al sole e i prodotti disidratati,
-
45 % per i concentrati di proteine.
Il diritto all’aiuto è limitato ai quantitativi di prodotti ottenuti dall’essiccazione dei foraggi prodotti su particelle utilizzate a scopi agricoli ai sensi dell’articolo 51 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 4
Esclusione
Sono esclusi dal beneficio dell’aiuto di cui all’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1786/2003 i foraggi ottenuti su superfici che beneficiano di un regime di aiuto contemplato al titolo IV del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Tuttavia, sulle superfici che beneficiano di un aiuto alle sementi di cui al capitolo 9 del titolo IV del regolamento (CE) n. 1782/2003, l’esclusione dal beneficio dell’aiuto alla trasformazione in foraggi essiccati è limitata alle piante da foraggio sulle quali sono stati raccolti i semi.
D’altro canto, le superfici che beneficiano di un pagamento per superficie per i seminativi, di cui al capitolo 10 del titolo IV del regolamento (CE) n. 1782/2003, possono beneficiare dell’aiuto per la trasformazione in foraggi essiccati purché siano state completamente seminate a seminativi secondo le condizioni locali.
CAPITOLO 2
IMPRESE DI TRASFORMAZIONE E ACQUIRENTI DI FORAGGI DA ESSICCARE E/O DA MACINARE
Articolo 5
Riconoscimento delle imprese di trasformazione
Ai fini del riconoscimento ai sensi dell’articolo 2, punto 2), l’impresa di trasformazione:
a)
trasmette all’autorità competente un fascicolo contenente:
i)
la descrizione del perimetro dell’impresa di trasformazione, con l’indicazione precisa dei luoghi che servono per l’ammissione dei prodotti da trasformare e di quelli destinati all’uscita dei foraggi essiccati, dei luoghi di deposito dei prodotti utilizzati per la trasformazione e dei prodotti finiti, nonché dei luoghi in cui si trovano i laboratori di trasformazione;
ii)
la descrizione degli impianti tecnici, segnatamente dei forni per la disidratazione e degli impianti di macinazione, con indicazione della capacità di evaporazione oraria e della temperatura di funzionamento, e degli impianti per la pesatura, per effettuare le operazioni di cui all’articolo 2, punto 2);
iii)
l’elenco delle aggiunte addizionate prima o durante il processo di disidratazione, nonché l’elenco indicativo degli altri prodotti utilizzati nella fabbricazione e dei prodotti finiti;
iv)
i modelli di registri della contabilità di magazzino di cui all’articolo 12;
b)
mette a disposizione dell’autorità competente la propria contabilità finanziaria e di magazzino, aggiornate;
c)
agevola le operazioni di controllo;
d)
rispetta le condizioni previste dal regolamento (CE) n. 1786/2003 e dal presente regolamento.
Qualora modifichi uno o più elementi del fascicolo di cui al primo comma, lettera a), l’impresa di trasformazione ne informa l’autorità competente entro 10 giorni di calendario per ottenere la conferma del riconoscimento.
Articolo 6
Riconoscimento degli acquirenti di foraggi destinati all’essiccazione e/o alla macinazione
Ai fini del riconoscimento di cui all’articolo 2, punto 3), l’acquirente di foraggi da essiccare e/o da macinare:
a)
tiene un registro dei prodotti nel quale riporta almeno gli acquisti e le vendite giornalieri, suddivisi per prodotto, indicando per ogni partita la quantità, il riferimento al contratto stipulato con il produttore che ha consegnato la merce e, se del caso, l’impresa di trasformazione destinataria;
b)
mette a disposizione dell’autorità competente la propria contabilità finanziaria e di magazzino, aggiornate;
c)
agevola le operazioni di controllo;
d)
rispetta le condizioni previste dal regolamento (CE) n. 1786/2003 e dal presente regolamento.
Articolo 7
Rilascio e revoca dei riconoscimenti
Gli interessati chiedono i riconoscimenti di cui all’articolo 2, punti 2) e 3), prima dell’inizio della campagna di commercializzazione.
L’autorità competente di ogni Stato membro concede i riconoscimenti prima dell’inizio della campagna di commercializzazione. In casi eccezionali l’autorità competente può concedere un riconoscimento provvisorio per un periodo non superiore a due mesi dall’inizio della campagna considerata. In tal caso l’impresa è considerata riconosciuta sino alla concessione del riconoscimento definitivo da parte dell’autorità competente.
Fatto salvo l’articolo 30, qualora cessino di essere soddisfatte una o più condizioni di cui agli articoli 5 o 6, l’autorità competente revoca il riconoscimento a meno che l’impresa di trasformazione o l’acquirente di foraggi destinati all’essiccazione e/o alla macinazione si facciano parte diligente entro un termine da stabilirsi in funzione della gravità del problema per adempiere nuovamente alle suddette condizioni.
Articolo 8
Obblighi relativi alla fabbricazione dei foraggi
Qualora un’impresa di trasformazione proceda alla preparazione, da un lato, di foraggi disidratati e/o di concentrati di proteine e, dall’altro, di foraggi essiccati al sole:
a)
la preparazione dei foraggi disidratati deve essere eseguita in locali o luoghi distinti da quelli in cui avviene la preparazione dei foraggi essiccati al sole;
b)
i prodotti ottenuti da queste due lavorazioni devono essere immagazzinati in luoghi diversi;
c)
è vietato miscelare tra loro, all’interno dell’impresa, foraggi disidratati con foraggi essiccati al sole.
Articolo 9
Obblighi relativi all’ammissione e all’uscita dei prodotti
Prima di ammettere nel suo perimetro prodotti diversi dai foraggi destinati all’essiccazione e/o alla macinatura, per la fabbricazione di miscele, l’impresa di trasformazione informa l’autorità competente dello Stato membro interessato specificando la natura e i quantitativi di tali prodotti.
Quando l’ammissione riguarda foraggi che sono stati essiccati e/o macinati da un’altra impresa di trasformazione, l’impresa indica inoltre all’autorità competente l’origine e la destinazione dei prodotti. In tal caso, l’ammissione può aver luogo soltanto sotto il controllo dell’autorità competente e alle condizioni da questa fissate.
I foraggi essiccati usciti da un’impresa di trasformazione possono essere riammessi nella medesima solo per esservi nuovamente condizionati sotto il controllo dell’autorità competente e alle condizioni da questa fissate.
I prodotti ammessi o riammessi nel perimetro dell’impresa di trasformazione a norma del presente articolo non possono essere depositati insieme ai foraggi essiccati e/o macinati dalla stessa impresa. Essi sono inoltre registrati nella contabilità dell’impresa a norma dell’articolo 12, paragrafo 1.
Articolo 10
Pesatura, prelievo di campioni e analisi dei foraggi essiccati
1. L’impresa di trasformazione procede al prelievo di campioni e alla determinazione del peso dei foraggi essiccati, a norma dell’articolo 13, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1786/2003, al momento della loro uscita dall’impresa.
Tuttavia, se i foraggi essiccati vengono miscelati all’interno dell’impresa di trasformazione, il prelievo di campioni e la pesatura si effettuano prima di preparare la miscela.
Qualora la miscela sia preparata prima o durante l’essiccazione, dopo l’essiccazione viene prelevato un campione; esso è accompagnato da un’avvertenza che indica che si tratta di una miscela e precisa la natura dell’aggiunta, la denominazione, il tenore in sostanza azotata totale rispetto alla sostanza secca e il tasso d’incorporazione nel prodotto finito.
2. L’autorità competente può esigere che ogni impresa di trasformazione le notifichi, con almeno due giorni lavorativi di anticipo, ciascuna uscita o miscelatura di foraggi essiccati, precisandone la data e le quantità, onde permetterle di effettuare i controlli necessari.
L’autorità competente procede regolarmente al prelievo di campioni e alla pesatura di almeno il 5 % del peso dei foraggi essiccati usciti dall’impresa e di almeno il 5 % del peso dei foraggi essiccati miscelati nel corso di ogni campagna.
3. Il tenore di umidità e il tenore di proteine grezze totali, di cui all’articolo 3, sono determinati prelevando campioni su un quantitativo non superiore a 110 tonnellate per ogni partita di foraggi essiccati usciti dall’impresa di trasformazione o miscelati nell’impresa stessa, secondo il metodo definito dalle direttive 76/371/CEE (6), 71/393/CEE (7) e 72/199/CEE (8) della Commissione.
In caso di uscita dall’impresa o di miscelatura di più partite che risultino di qualità uniforme dal punto di vista delle specie che la compongono, del tenore di umidità e del contenuto proteico ed il cui peso totale sia pari o inferiore a 110 tonnellate, si procede al prelievo di un campione per partita. L’analisi viene tuttavia effettuata su una miscela rappresentativa di tali campioni.
Articolo 11
Pesatura dei foraggi e misurazione del tenore di umidità dei foraggi da disidratare
1. Le imprese di trasformazione verificano, mediante pesatura sistematica, i quantitativi esatti di foraggi da disidratare e di foraggi essiccati al sole loro consegnati a scopo di trasformazione.
2. L’obbligo di pesatura sistematica non si applica alle imprese di trasformazione con una produzione non superiore a 1 000 tonnellate per campagna, che dimostrino all’autorità dello Stato membro di non avere la possibilità di ricorrere ad una pesa pubblica situata in un raggio di 5 km. In tal caso, i quantitativi consegnati possono essere determinanti applicando qualsiasi altro metodo precedentemente approvato dall’autorità competente dello Stato membro stesso.
3. Il tenore medio di umidità dei quantitativi di foraggi da disidratare viene misurato dall’impresa di trasformazione confrontando i quantitativi utilizzati con i quantitativi di foraggi essiccati ottenuti.
4. Entro la fine del primo mese di ogni trimestre, le imprese di trasformazione comunicano all’autorità competente il tenore medio di umidità di cui al paragrafo 3, rilevato nel corso del trimestre precedente sui foraggi da disidratare da esse trasformati.
Articolo 12
Contabilità di magazzino delle imprese di trasformazione
1. La contabilità di magazzino delle imprese di trasformazione, di cui all’articolo 10, lettera a), del regolamento (CE) n. 1786/2003, è tenuta in parallelo con la contabilità finanziaria e permette di seguire giorno per giorno:
a)
i quantitativi di prodotti che entrano nell’impresa per essere disidratati e/o macinati, con l’indicazione per ogni consegna:
-
della data di entrata;
-
della quantità;
-
della specie o delle specie di cui all’articolo 1 del regolamento (CE) n. 1786/2003 per i foraggi da disidratare e, se pertinente, di quelli essiccati al sole;
-
del tenore di umidità constatato sui foraggi da disidratare;
-
dei riferimenti del contratto e/o della dichiarazione di consegna di cui agli articoli 14 o 15 del presente regolamento;
b)
dei quantitativi prodotti e dei quantitativi eventuali delle aggiunte utilizzate nella fabbricazione;
c)
dei quantitativi usciti con indicazione, per ogni partita, della data di uscita, del tenore di umidità e di proteine constatati;
d)
dei quantitativi di foraggi essiccati per i quali un’impresa di trasformazione abbia già beneficiato dell’aiuto, che vengono ammessi o riammessi nel perimetro dell’impresa;
e)
dei quantitativi di foraggi essiccati in giacenza alla fine di ogni campagna;
f)
dei prodotti che sono stati miscelati o addizionati ai foraggi essiccati e/o macinati dall’impresa, precisandone la natura, la denominazione, il tenore in sostanza azotata totale rispetto alla sostanza secca nonché il tasso di incorporazione nel prodotto finito.
2. Le imprese di trasformazione tengono una contabilità di magazzino distinta per i foraggi disidratati, i foraggi essiccati al sole, i concentrati di proteine e i prodotti disidratati.
3. L’impresa che disidratati o tratti anche prodotti diversi dai foraggi essiccati, tiene una contabilità di magazzino separata per queste altre attività di disidratazione o di lavorazione.
Articolo 13
Documenti giustificativi della contabilità di magazzino
1. Le imprese di trasformazione mettono a disposizione dell’autorità competente, a sua richiesta, i documenti giustificativi seguenti:
a)
gli elementi che consentano di determinare la capacità di produzione dell’impresa;
b)
l’indicazione della scorta di combustibile esistente nell’impresa all’inizio e alla fine del periodo di produzione;
c)
le fatture d’acquisto del combustibile e le bollette relative al consumo di elettricità durante il periodo di produzione;
d)
l’indicazione delle ore di funzionamento degli essiccatoi e, per i foraggi essiccati al sole, dei tritaforaggi;
e)
un bilancio completo del consumo di energia, in base all’allegato I;
f)
i contratti e/o le dichiarazioni di consegna.
2. Le imprese di trasformazione che vendono i loro prodotti mettono a disposizione dell’autorità competente, oltre ai documenti di cui al paragrafo 1, le fatture di acquisto dei foraggi da essiccare e/o da macinare, nonché le fatture di vendita dei foraggi essiccati, con indicazione, in particolare, della quantità e della composizione del prodotto venduto e del nome e indirizzo dell’acquirente.
Le imprese che trasformano la produzione dei loro soci e consegnano loro i foraggi essiccati mettono a disposizione dell’autorità competente, oltre ai documenti di cui al paragrafo 1, i buoni di uscita o qualsiasi altro documento contabile riconosciuto dall’autorità competente, con indicazione della quantità e della composizione del prodotto consegnato nonché del nome dei consegnatari.
Le imprese che producono foraggi essiccati per conto dell’agricoltore e gli consegnano tale produzione mettono a disposizione dell’autorità competente, oltre ai documenti di cui al paragrafo 1, le fatture delle spese di produzione, con indicazione, in particolare, della quantità e della composizione dei foraggi essiccati prodotti e del nome dell’agricoltore.
CAPITOLO 3
CONTRATTI E DICHIARAZIONI DI CONSEGNA
Articolo 14
Contratti
1. Ogni contratto di cui all’articolo 10, lettera c), punti i) e iii), del regolamento (CE) n. 1786/2003, oltre alle indicazioni specificate all’articolo 12 di detto regolamento, reca:
a)
il nome, il cognome e l’indirizzo delle parti contraenti;
b)
la data di stipulazione;
c)
la campagna di commercializzazione;
d)
la o le specie di foraggi da trasformare, nonché il loro quantitativo prevedibile;
e)
l’identificazione della o delle particelle agricole su cui sono coltivati i foraggi da trasformare, con riferimento alla domanda unica di aiuto in cui sono state dichiarate le particelle a norma dell’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 796/2004 e, qualora sia stato concluso un contratto o sia stata resa una dichiarazione di consegna prima della data di presentazione della domanda unica di aiuto, un impegno di dichiarare le particelle nella domanda unica di aiuto.
2. Qualora un’impresa di trasformazione esegua un contratto di lavorazione ai sensi dell’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1786/2003, concluso con un produttore agricolo indipendente oppure con uno o più dei propri soci, tale contratto deve inoltre indicare:
a)
il prodotto finito da consegnare,
b)
le spese a carico del produttore.
Articolo 15
Dichiarazioni di consegna
1. Nel caso di un’impresa che trasformi la propria produzione oppure, ove si tratti di un’associazione, quella dei suoi aderenti, viene compilata una dichiarazione di consegna contenente almeno le indicazioni seguenti:
a)
la data di consegna ovvero una data indicativa qualora la consegna avvenga dopo che la dichiarazione è stata presentata all’autorità competente;
b)
i quantitativi di foraggi già ricevuti o di cui è previsto l’arrivo;
c)
la o le specie di foraggi da trasformare;
d)
se del caso, nome e indirizzo del membro dell’associazione conferente;
e)
l’identificazione della o delle particelle agricole su cui sono coltivati i foraggi da trasformare, con riferimento alla domanda unica di aiuto in cui sono state dichiarate le particelle a norma dell’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 796/2004 e, qualora sia stato concluso un contratto o sia stata resa una dichiarazione di consegna prima della data di presentazione della domanda unica di aiuto, un impegno di dichiarare le particelle nella domanda unica di aiuto.
2. Nel caso di un’impresa che sia stata approvvigionata da un acquirente riconosciuto, viene compilata una dichiarazione di consegna contenente almeno le indicazioni seguenti:
a)
i dati che consentano di identificare l’acquirente riconosciuto;
b)
la data di consegna ovvero una data indicativa qualora la consegna avvenga dopo che la dichiarazione è stata presentata all’autorità competente;
c)
i quantitativi di foraggi già ricevuti o di cui è previsto l’arrivo, ripartiti secondo i contratti conclusi tra gli acquirenti e i produttori, con l’indicazione dei riferimenti di detti contratti;
d)
la o le specie di foraggi da trasformare;
e)
l’identificazione della o delle particelle agricole su cui sono coltivati i foraggi da trasformare, con riferimento alla domanda unica di aiuto in cui sono state dichiarate le particelle, a norma dell’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 796/2004 e, qualora sia stato concluso un contratto o presentata una dichiarazione di consegna prima della data di presentazione della domanda unica di aiuto, un impegno di dichiarare le particelle nella domanda unica di aiuto.
Articolo 16
Data del contratto o della dichiarazione
I contratti e le dichiarazioni di consegna, di cui agli articoli 14 e 15, sono redatti per iscritto almeno due giorni lavorativi prima della data di consegna.
Gli Stati membri possono fissare tuttavia un termine compreso tra 2 e 8 giorni lavorativi precedenti la data di consegna.
Articolo 17
Comunicazioni
Le imprese di trasformazione e gli acquirenti di foraggi destinati all’essiccazione e/o alla macinazione trasmettono all’autorità competente, entro il 15 di ogni mese, un elenco riepilogativo dei contratti stipulati nel corso del mese precedente e delle dichiarazioni di consegna presentate nel corso del mese precedente.
L’elenco comprende in particolare:
a)
l’identità del contraente con cui l’impresa di trasformazione ha concluso un contratto o dell’acquirente riconosciuto, oppure del dichiarante nel caso di un’impresa che trasforma la propria produzione, o di un’associazione che trasforma la produzione dei propri soci;
b)
la data del contratto o della dichiarazione di consegna;
c)
i riferimenti dell’identificazione delle particelle agricole;
d)
i riferimenti della domanda unica di aiuto.
L’autorità competente può chiedere la trasmissione dell’elenco per via elettronica.
CAPITOLO 4
DOMANDE DI AIUTO E PAGAMENTO DELL’AIUTO
Articolo 18
Data di presentazione delle domande
1. Per poter fruire dell’aiuto di cui all’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1786/2003, l’impresa di trasformazione presenta una domanda di aiuto relativa ai quantitativi usciti dall’impresa nel corso di un dato mese, al più tardi entro 45 giorni dalla fine del mese in parola.
2. Salvo forza maggiore o circostanze eccezionali:
a)
se una domanda è presentata dopo la scadenza del termine di cui al paragrafo 1, l’importo a cui l’impresa avrebbe avuto diritto se la domanda fosse stata presentata entro i termini prescritti è ridotto dell’1 % per giorno lavorativo di ritardo;
b)
se il ritardo è superiore a 25 giorni di calendario, la domanda si considera irricevibile.
3. Tuttavia, salvo forza maggiore o circostanze eccezionali, non possono essere presentate domande di aiuto per una determinata campagna dopo il 15 aprile successivo alla fine di detta campagna.
Articolo 19
Contenuto delle domande
1. La domanda di aiuto reca almeno le seguenti informazioni:
a)
nome, cognome, indirizzo e firma del richiedente;
b)
quantitativi per i quali è chiesto l’aiuto, suddivisi per partita;
c)
data in cui ogni partita è uscita dal perimetro dell’impresa;
d)
indicazione che per ogni partita sono stati prelevati dei campioni, a norma dell’articolo 10, paragrafo 3, al momento dell’uscita dall’impresa di trasformazione o al momento della fabbricazione, nell’impresa stessa, della miscela di foraggi essiccati, nonché qualsiasi informazione necessaria per l’identificazione dei predetti campioni;
e)
indicazione, per ogni partita, di tutte le eventuali aggiunte, precisandone la natura, la denominazione, il tenore di sostanza azotata totale rispetto alla sostanza secca, nonché i rispettivi tassi di incorporazione nel prodotto finito;
f)
in caso di miscela, l’indicazione per partita del tenore della miscela in proteine grezze totali di foraggi essiccati nell’impresa, previa detrazione del tenore di sostanza azotata totale conferito dalle aggiunte.
2. L’aiuto da corrispondere ad un’impresa di trasformazione riguarda esclusivamente i foraggi essiccati e/o macinati nella medesima, previa deduzione del peso di tutte le aggiunte.
Articolo 20
Anticipi
1. Per poter beneficiare dell’anticipo a norma dell’articolo 7, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1786/2003, il richiedente correda la domanda di aiuto di un attestato che certifica la costituzione della cauzione ivi prevista.
2. Gli Stati membri adottano le misure necessarie per accertare il diritto all’aiuto entro novanta giorni dalla data di presentazione della domanda.
Articolo 21
Importo definitivo dell’aiuto
1. La Commissione stabilisce l’importo definitivo dell’aiuto fissato all’articolo 4, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1786/2003, secondo la procedura ivi prevista all’articolo 18, paragrafo 2. Tale importo è calcolato in base alle comunicazioni trasmesse dagli Stati membri a norma dell’articolo 33, paragrafo 1, secondo comma, del presente regolamento.
2. Qualora in seguito a successive verifiche uno o più Stati membri procedano ad una seconda comunicazione a norma dell’articolo 33, paragrafo 1, secondo comma, debitamente motivata, contenente dati rettificati più elevati rispetto alla prima comunicazione, i dati rettificati potranno essere presi in considerazione soltanto se non incidono sull’importo definitivo dell’aiuto calcolato in base alla prima comunicazione. I quantitativi di foraggi essiccati non presi in considerazione in applicazione di quanto precede saranno imputati alla campagna successiva.
3. Il saldo di cui all’articolo 7, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1786/2003 è versato, se del caso, entro sessanta giorni dalla data in cui la Commissione pubblica nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea l’importo definitivo dell’aiuto per la campagna di commercializzazione considerata.
Articolo 22
Tasso di cambio
Il fatto generatore del tasso di cambio applicabile all’aiuto di cui all’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1786/2003 ha luogo il primo giorno del mese di uscita di una data partita di foraggi dal perimetro dell’impresa di trasformazione riconosciuta.
CAPITOLO 5
CONTROLLI
Articolo 23
Principi generali dei controlli
1. I controlli amministrativi e i controlli in loco previsti dal presente regolamento perseguono lo scopo di garantire una verifica efficace del rispetto delle condizioni di concessione dell’aiuto.
2. Le domande di aiuto sono respinte qualora l’impresa di trasformazione impedisca la realizzazione del controllo in loco.
Articolo 24
Controlli amministrativi
1. I controlli amministrativi perseguono lo scopo di permettere di accertare le irregolarità, in particolare attraverso controlli incrociati.
Le autorità competenti procedono a controlli incrociati tra le particelle agricole dichiarate nella domanda unica di aiuto, nei contratti e/o nelle dichiarazioni di consegna e le particelle di riferimento figuranti nel sistema di identificazione delle particelle agricole, per verificare l’ammissibilità all’aiuto delle superfici in quanto tali ed evitare la concessione ingiustificata di aiuti.
2. Alla comunicazione delle irregolarità accertate attraverso i controlli incrociati fanno seguito le procedure amministrative appropriate ed eventualmente un controllo in loco.
Articolo 25
Controlli in loco
1. I controlli in loco sono effettuati senza preavviso. È tuttavia ammesso un preavviso di durata limitata allo stretto necessario, senza compromettere la finalità del controllo. Il preavviso non può di regola oltrepassare le 48 ore, salvo in casi debitamente giustificati.
2. Se del caso, i controlli in loco previsti dal presente regolamento, nonché altri eventuali controlli contemplati dalla normativa comunitaria, sono effettuati contemporaneamente.
3. Qualora i controlli in loco evidenzino irregolarità significative in una data regione o in un’impresa di trasformazione, l’autorità competente intensifica i controlli in loco sulle imprese coinvolte, in numero, frequenza e portata, durante l’anno in corso e l’anno successivo.
4. Gli Stati membri stabiliscono i criteri per la selezione del campione di controllo. Se le verifiche effettuate su tale campione rivelano la presenza di irregolarità, la dimensione e la base del campione sono opportunamente ampliate.
Articolo 26
Controlli in loco presso le imprese di trasformazione
1. Almeno una volta per campagna le autorità competenti procedono alla verifica della contabilità di magazzino di cui all’articolo 12 presso tutte le imprese di trasformazione, con particolare attenzione alla corrispondenza tra la contabilità di magazzino e la contabilità finanziaria.
2. Le autorità competenti verificano a campione i documenti giustificativi della contabilità di magazzino delle imprese di trasformazione.
Tuttavia, per le nuove imprese riconosciute, la verifica riguarda tutte le domande presentate durante il primo anno di attività.
Articolo 27
Controlli in loco degli altri interessati
1. Le autorità competenti eseguono regolarmente controlli supplementari presso i fornitori della materia prima, nonché presso gli operatori cui sono stati consegnati i foraggi essiccati.
I controlli vertono:
a)
sul 5 % almeno delle partite oggetto di una domanda di aiuto per verificare la tracciabilità fino al destinatario finale;
b)
sul 5 % almeno dei contratti e delle dichiarazioni di consegna per verificare la particella di provenienza dei prodotti conferiti alle imprese di trasformazione.
2. Gli operatori oggetto di controlli in loco sono selezionati dalle autorità competenti in base ad un’analisi dei rischi che tiene conto dei seguenti fattori:
a)
dell’importo dell’aiuto;
b)
dell’andamento degli aiuti rispetto all’anno precedente;
c)
dei risultati dei controlli degli anni precedenti;
d)
di altri parametri definiti dagli Stati membri.
L’autorità competente procede ogni anno ad una valutazione dell’efficacia dei parametri di analisi dei rischi utilizzati nel corso degli anni precedenti.
3. L’autorità competente conserva sistematicamente traccia dei motivi che l’hanno indotta a selezionare un agricoltore ai fini del controllo in loco. L’ispettore che procede al controllo in loco ne è debitamente informato prima dell’inizio del controllo stesso.
Articolo 28
Relazione di controllo
1. Per ogni controllo in loco viene stilata una relazione di controllo che dà conto con precisione dei diversi aspetti del controllo.
2. Il soggetto controllato può firmare la relazione e aggiungere osservazioni e riceve una copia della relazione di controllo.
CAPITOLO 6
RIDUZIONI ED ESCLUSIONI
Articolo 29
Riduzioni ed esclusioni applicabili in caso di dichiarazioni eccessive delle imprese di trasformazione
Qualora la quantità di foraggi essiccati indicata in una o varie domande di aiuto sia superiore al quantitativo ammissibile a norma dell’articolo 3, si applicano le seguenti regole:
a)
se la differenza constatata per una domanda di aiuto non è superiore al 20 % dei quantitativi ammissibili, l’importo dell’aiuto è calcolato in base al quantitativo ammissibile, ridotto del doppio della differenza constatata;
b)
se la differenza constatata per una domanda di aiuto supera il 20 % dei quantitativi ammissibili, la domanda di aiuto è respinta;
c)
se la differenza constatata per una domanda di aiuto non è superiore al 20 % dei quantitativi ammissibili, ma fa seguito ad una prima constatazione analoga eseguita nel corso della stessa campagna, la domanda di aiuto è respinta;
d)
se la differenza constatata per una domanda di aiuto supera il 50 % dei quantitativi ammissibili o se si constati nuovamente una differenza superiore al 20 % ed inferiore al 50 % nel corso della stessa campagna di commercializzazione, non sono concessi aiuti per la campagna in corso.
L’importo da recuperare è prelevato dai pagamenti degli aiuti a cui all’impresa ha diritto in base alle domande di aiuto presentate nel corso della campagna successiva a quella dell’accertamento.
Ove si constati che le irregolarità di cui al primo comma sono state commesse deliberatamente dall’impresa di trasformazione, il beneficiario è escluso dall’aiuto per la campagna in corso e per la campagna successiva.
Articolo 30
Riduzioni ed esclusioni applicabili in caso di mancata osservanza di determinate condizioni relative al riconoscimento da parte delle imprese di trasformazione e degli acquirenti riconosciuti
Ove si constati che la contabilità di magazzino non soddisfa le condizioni di cui all’articolo 12 oppure non sia possibile accertare la corrispondenza tra contabilità di magazzino, contabilità finanziaria e documenti giustificativi, ferme restando le riduzioni e le esclusioni di cui all’articolo 29, all’impresa di trasformazione è imposta una riduzione di entità compresa tra il 10 % e il 30 % dell’importo dell’aiuto richiesto per la campagna in corso, in funzione della gravità dell’inadempienza constatata.
Ove nei due anni successivi alla prima constatazione vengano nuovamente accertate le stesse irregolarità, l’autorità competente procede alla revoca del riconoscimento dell’impresa di trasformazione per un periodo che va da un minimo di una campagna ad un massimo di tre campagne.
CAPITOLO 7
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 31
Forza maggiore e circostanze eccezionali
I casi di forza maggiore ovvero le circostanze eccezionali, nonché la relativa documentazione, di valore probante a giudizio dell’autorità competente, devono esserle comunicati per iscritto, entro 10 giorni lavorativi a decorrere dal momento in cui l’impresa di trasformazione sia in grado di farlo.
Articolo 32
Misure supplementari e assistenza reciproca tra Stati membri
1. Gli Stati membri adottano le misure supplementari eventualmente necessarie per la corretta applicazione dell’organizzazione comune dei mercati nel settore dei foraggi essiccati e si prestano reciproca assistenza per l’esecuzione dei controlli previsti dal presente regolamento. Al riguardo, ove le riduzioni od esclusioni pertinenti non siano previste dal presente regolamento, gli Stati membri possono applicare sanzioni nazionali appropriate nei confronti delle imprese di trasformazione o altri operatori della filiera commerciale, come agricoltori o acquirenti che prendono parte alla procedura di concessione degli aiuti, allo scopo di garantire il rispetto delle condizioni di erogazione dell’aiuto.
2. Gli Stati membri si prestano assistenza reciproca per garantire l’efficacia dei controlli e permettere di verificare l’autenticità dei documenti presentati e l’esattezza dei dati che si scambiano.
Articolo 33
Comunicazioni degli Stati membri alla Commissione
1. All’inizio di ogni trimestre, gli Stati membri comunicano alla Commissione i quantitativi di foraggi essiccati per i quali, nel trimestre precedente, sono state presentate domande per l’aiuto di cui all’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1786/2003, ripartendo detti quantitativi per mese di uscita dall’impresa.
Entro il 31 maggio di ogni anno, gli Stati membri comunicano alla Commissione i quantitativi di foraggi essiccati per i quali il diritto dell’aiuto è stato riconosciuto durante la campagna di commercializzazione precedente.
La comunicazione dei dati di cui al primo e al secondo comma è ripartita in base alle categorie di cui all’articolo 2, punto 1). La Commissione utilizza tali dati per accertare il rispetto del quantitativo massimo garantito.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
entro il 30 aprile di ogni anno, la stima dei quantitativi di foraggi essiccati in giacenza presso le imprese di trasformazione al 31 marzo dello stesso anno;
b)
entro il 30 aprile 2005, i quantitativi di foraggi essiccati in giacenza nelle imprese di trasformazione al 31 marzo 2005, che beneficiano del disposto dell’articolo 34;
c)
entro il 31 maggio di ogni anno, il numero di riconoscimenti nuovi, di riconoscimenti ritirati e di riconoscimenti provvisori per la campagna di commercializzazione precedente;
d)
entro il 31 maggio di ogni anno, statistiche relative ai controlli effettuati a norma degli articoli da 23 a 28 e alle riduzioni ed esclusioni applicate a norma degli articoli 29, 30 e 31, per la campagna di commercializzazione precedente, secondo l’allegato III;
e)
entro il 31 maggio di ogni anno, un bilancio del consumo di energia utilizzata per la produzione dei foraggi disidratati, secondo l’allegato I, e l’andamento delle superfici investite a leguminose e altri foraggi verdi, secondo l’allegato II, per la campagna di commercializzazione precedente;
f)
nel corso del mese successivo al termine di ogni semestre, i tenori medi di umidità constatati nel corso del semestre precedente sui foraggi da disidratare e comunicati dalle imprese di trasformazione a norma dell’articolo 11, paragrafo 4;
g)
entro il 1o maggio 2005, le misure adottate per l’attuazione del regolamento (CE) n. 1786/2003 e del presente regolamento, in particolare le sanzioni nazionali previste a norma dell’articolo 30 del presente regolamento.
CAPITOLO 8
DISPOSIZIONI TRANSITORIE E FINALI
Articolo 34
Scorte al 31 marzo 2005
1. I foraggi essiccati prodotti nel corso della campagna di commercializzazione 2004/2005, che non siano usciti dall’impresa di trasformazione o da uno dei luoghi di deposito di cui all’articolo 3, lettera a), del presente regolamento, anteriormente al 31 marzo 2005, possono beneficiare dell’aiuto di cui all’articolo 3 del regolamento (CE) n. 603/95 nel corso della campagna di commercializzazione 2005/2006, purché:
a)
rispettino le condizioni di cui all’articolo 3 del presente regolamento;
b)
escano dall’impresa di trasformazione sotto il controllo dell’autorità competente, alle condizioni stabilite agli articoli 10 e 11 del presente regolamento;
c)
siano imputati ai quantitativi nazionali garantiti assegnati ai rispettivi Stati membri per la campagna di commercializzazione 2004/2005;
d)
siano stati dichiarati e certificati nel corso della campagna di commercializzazione 2004/2005.
2. Le autorità competenti degli Stati membri adottano le misure di controllo necessarie a garantire il rispetto delle disposizioni del paragrafo 1.
Articolo 35
Periodo transitorio facoltativo
Gli Stati membri che applicano un periodo transitorio facoltativo, a norma dell’articolo 71 del regolamento (CE) n. 1782/2003, versano alle imprese di trasformazione, perché lo trasferiscano ai produttori, l’aiuto di cui all’articolo 71, paragrafo 2, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, in base ai quantitativi di cui è riconosciuto il diritto all’aiuto previsto all’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1786/2003 e limitatamente al massimale di cui all’allegato VII, punto D, del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Qualora l’impresa di trasformazione si approvvigioni in foraggi provenienti da un altro Stato membro, l’aiuto di cui all’articolo 71, paragrafo 2, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003 è versato alle imprese di trasformazione affinché lo trasferiscano ai produttori soltanto se questi ultimi si trovano in uno Stato membro che applica il periodo transitorio facoltativo.
L’entità di tale aiuto e dell’aiuto di cui al regolamento (CE) n. 1786/2003 non può superare il sostegno massimo previsto per il settore dal regolamento (CE) n. 603/95.
L’aiuto di cui all’articolo 71, paragrafo 2, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1782/2003, fissato secondo la procedura di cui all’articolo 18, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1786/2003, è versato alle imprese di trasformazione le quali lo trasferiscono ai produttori entro 15 giorni lavorativi.
Articolo 36
Disposizione relativa alla campagna 2004/2005
Il regolamento (CE) n. 785/95 è abrogato.
Tuttavia, le disposizioni di tale regolamento applicabili per la gestione del regime di aiuto in vigore nel corso della campagna di commercializzazione 2004/2005 restano in vigore sino alla chiusura definitiva dei conti di detta campagna.
Articolo 37
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o aprile 2005.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 7 marzo 2005.