SmĚrnice Rady
ze dne 21. prosince 1982
o hlášení chorob zvířat ve Společenství
(82/894/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Shromáždění [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že Společenství vydalo předpisy pro obchod uvnitř Společenství se skotem a prasaty, s čerstvým masem, s čerstvým drůbežím masem a. s. masnými výrobky;
vzhledem k tomu, že vzplanutí nebo výskyt určitých nakažlivých nemocí zvířat představuje nebezpečí pro stavy dobytka ve Společenství, obzvláště z důvodu jejich šíření v důsledku obchodu uvnitř Společenství; že je nezbytná rychlá a přesná informace pro provádění různých ochranných opatření uvedených v předpisech Společenství;
vzhledem k tomu, že povinnosti každého členského státu je hlásit ostatním členským státům a Komisi propuknutí a zánik některých chorob na jeho území v souladu s článkem 9 směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [3], naposledy pozměněné směrnicí 80/1274/EHS [4], s článkem 11 směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [5], naposledy pozměněné směrnicí 80/216/EHS [6], s článkem 7 směrnice Rady 72/461/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [7], naposledy pozměněné směrnicí 80/1099/EHS [8], a článkem 7 směrnice Rady 80/215/EHS ze dne 22. ledna 1980 o veterinárních otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [9], naposledy pozměněné směrnicí 80/1100/EHS [10];
vzhledem k tomu, že se musí specifikovat způsob hlášení i choroby povinné hlášením a že je zvláště vhodné pravidelně informovat o nákazové situaci v každém členském státě;
vzhledem k tomu, že na základě zkušeností s tímto hlášením se přizpůsobení technickým potřebám bude provádět postupem zakládajícím úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se týká hlášení:
- vzplanutí jedné z chorob uvedených v příloze I,
- zrušení (po eradikaci posledního ohniska) omezení zavedených ve spojení se vzplanutím jedné z chorob uvedených v příloze I.
2. Touto směrnicí nejsou dotčena zvláštní ustanovení týkající se informací o sladění opatření pro eradikaci a/nebo profylaxi chorob zvířat.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "hospodářstvím" zemědělské nebo jiné zařízení umístěné na území členského státu, ve kterém jsou zvířata držena nebo chována;
b) "případem" úřední zjištění jedné z chorob uvedených v příloze I u kteréhokoli zvířete nebo mrtvého těla;
c) "ohniskem" hospodářství nebo místo nacházející se na území Společenství, kde jsou zvířata shromážděna a kde byl úředně potvrzen jeden nebo více případů;
d) "primárním ohniskem" každé ohnisko nesouvisející z epizootologického hlediska s nějakým předchozím ohniskem zjištěným ve stejné oblasti členského státu ve smyslu definice podle článku 2 směrnice 64/432/EHS, anebo první vzplanutí v jiné oblasti stejného členského státu.
Článek 3
1. Každý členský stát hlásí do 24 hodin přímo jak Komisi, tak i dalším členským státům:
- primární ohnisko jedné z chorob uvedených v příloze 1, zjištěné na jeho území,
- zrušení (po eradikaci posledního ohniska) omezení zavedených ve spojení se vzplanutím jedné z chorob uvedených v příloze I na jeho území.
2. Hlášení uvedená v odstavci 1 obsahují informace uvedené v příloze II a předávají se dálnopisem.
3. V případě klasického moru prasat stačí poskytnout informaci v souladu se směrnicí Rady 80/217/EHS ze dne 20. ledna 1980 [11], kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení klasického moru prasat, naposledy pozměněnou směrnicí 80/1274/EHS [12].
Článek 4
1. Aniž by tím byla dotčena ustanovení čl. 1 odst, 2, hlásí každý členský stát přímo Komisi nejpozději první pracovní den každého týdne sekundární ohniska chorob uvedených v příloze I, zjištěných na jeho území.
Výše uvedené hlášení se týká týdne, který končí o půlnoci neděle před hlášením.
Komise uvede různé informace do případné vzájemné souvislosti a oznámí ji veterinárním útvarům každého členského státu.
2. Skutečnost, že Komise neobdrží hlášení, znamená, že se během doby uvedené v pododstavci 2 odstavce 1 neobjevilo žádné druhotné ohnisko.
3. Hlášení uvedená v odstavci 1 obsahují informace uvedené v příloze II a předávají se dálnopisem.
Článek 5
1. Před datem provedení této směrnice se postupem podle článku 6 stanoví kodifikovaný formulář pro předávání informací uvedených v příloze II.
2. Postupem podle článku 6 může být rozhodnuto:
- doplnit nebo pozměnit přílohy,
- aby bez ohledu na článek 4 byly dočasně pozměněny rozsah, obsah a četnost hlášení s ohledem na dotyčnou chorobu, a zejména na vývoj nákazové situace.
Článek 6
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru (dále jen "výbor"), zřízenému rozhodnutím Rady ze dne 15. října 1968, jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 45 hlasů.
4. Komise přijme zamýšlená opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrhopatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti nim vysloví prostou většinou.
Článek 7
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1984 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 8
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 21. prosince 1982.
++++
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO
del 21 dicembre 1982
concernente la notifica delle malattie degli animali nella Comunità
( 82/894/CEE )
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE ,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea , in particolare gli articoli 43 e 100 ,
vista la proposta della Commissione ,
visto il parere del Parlamento europeo ( 1 ) ,
visto il parere del Comitato economico e sociale ( 2 ) ,
considerando che la Comunità ha disciplinato gli scambi intracomunitari di animali delle specie bovina e suina , di carni fresche , di carni fresche di pollame e di prodotti a base di carne ;
considerando che la comparsa o la presenza di talune malattie contagiose degli animali comporta un rischio per il patrimonio zootecnico comunitario , soprattutto a causa della loro propagazione in seguito a scambi intracomunitari , che è indispensabile una rapida e precisa informazione per applicare le varie misure di tutela previste dalla regolamentazione comunitaria ;
considerando che ogni Stato membro deve notificare agli altri Stati membri e alla Commissione la comparsa o la scomparsa di determinate malattie nel suo territorio , in conformità dell ' articolo 9 della direttiva 64/432/CEE del Consiglio , del 26 giugno 1964 , relativa a problemi di polizia sanitaria in materia di scambi intracomunitari di animali delle specie bovina e suina ( 3 ) , modificata da ultimo dalla direttiva 80/1274/CEE ( 4 ) , dell ' articolo 11 della direttiva 71/118/CEE del Consiglio , del 15 febbraio 1971 , relativa a problemi sanitari in materia di scambi di carni fresche di volatili da cortile ( 5 ) , modificata da ultimo dalla direttiva 80/216/CEE ( 6 ) , dell ' articolo 7 della direttiva 72/461/CEE del Consiglio , del 12 dicembre 1972 , relativa a problemi di polizia sanitaria in materia di scambi intracomunitari di carni fresche ( 7 ) , modificata da ultimo dalla direttiva 80/1099/CEE ( 8 ) , e dell ' articolo 7 della direttiva 80/215/CEE del Consiglio , del 22 gennaio 1980 , relativa a problemi di polizia sanitaria negli scambi intracomunitari di prodotti a base di carni ( 9 ) , modificata da ultimo dalla direttiva 80/1100/CEE ( 10 ) ;
considerando che occorre specificare il metodo di notifica e le malattie da notificare e che occorre in particolare fare periodicamente il punto sulla situazione in ciascuno Stato membro ;
considerando che , tenendo conto dell ' esperienza che si farà in fatto di notifica , si effettuerà un adeguamento alle esigenze tecniche con una procedura che crei una stretta cooperazione fra gli Stati membri e la Commissione ,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA :
Articolo 1
1 . La presente direttiva si applica alla notifica :
- di focolai di una delle malattie elencate nell ' allegato I ,
- della soppressione - dopo l ' estinzione dell ' ultimo focolaio - delle restrizioni introdotte in seguito alla comparsa di una delle malattie elencate nell ' allegato I .
2 . La presente direttiva è applicabile , fatte salve le disposizioni speciali relative all ' informazione in materia d ' armonizzazione delle misure di eradicazione e/o profilassi delle malattie degli animali .
Articolo 2
Ai fini della presente direttiva si intende per :
a ) « azienda » : il complesso agricolo o di altra natura situato nel territorio di uno Stato membro e nel quale sono tenuti o allevati animali ;
b ) « caso » : la conferma ufficiale , su qualsiasi animale o carcassa , di una delle malattie elencate nell ' allegato I ;
c ) « focolaio » : l ' azienda o il luogo situati nel territorio della Comunità in cui sono riuniti animali e in cui uno o più casi sono stati ufficialmente confermati ;
d ) « focolaio primario » : focolaio epidemiologicamente non collegato con un altro focolaio manifestatosi in precedenza nella stessa regione di uno Stato membro , ai sensi dell ' articolo 2 della direttiva 64/432/CEE , o il primo focolaio in un ' altra regione dello stesso Stato membro .
Articolo 3
1 . Ogni Stato membro notifica direttamente alla Commissione e a ciascuno degli altri Stati membri , entro 24 ore :
- l ' insorgenza nel proprio territorio del focolaio primario di una delle malattie elencate nell ' allegato I ,
- la soppressione - dopo l ' estinzione dell ' ultimo focolaio - delle restrizioni introdotte nel suo territorio in seguito alla comparsa di una delle malattie elencate nell ' allegato I .
2 . Le notifiche , di cui al paragrafo 1 , che implicano le informazioni di cui all ' allegato II , sono trasmesse mediante telescritto .
3 . Nel caso della peste suina classica sono considerate sufficienti le informazioni fornite in conformità della direttiva 80/217/CEE del Consiglio , del 22 gennaio 1980 , che stabilisce misure comunitarie di lotta contro la peste suina classica ( 11 ) , modificata da ultimo dalla direttiva 80/1274/CEE ( 4 ) .
Articolo 4
1 . Fatte salve le disposizioni di cui all ' articolo 1 , paragrafo 2 , ogni Stato membro notifica direttamente alla Commissione , almeno il primo giorno lavorativo di ogni settimana , i focolai secondari di una delle malattie elencate nell ' allegato I costatati sul suo territorio .
Tale notifica deve riferirsi alla settimana che termina alla mezzanotte della domenica precedente la notifica stessa .
La Commissione stabilisce l ' eventuale correlazione tra i vari elementi di informazione e li comunica alle autorità veterinarie di ciascuno Stato membro .
2 . Qualora la Commissione non riceva alcuna notifica , si considera che nessun focolaio secondario si è manifestato nel periodo di cui al secondo comma del paragrafo 1 .
3 . Le notifiche di cui al paragrafo 1 devono contenere le informazioni specificate nell ' allegato II ed essere trasmesse per telescritto .
Articolo 5
1 . Conformemente alla procedura di cui all ' articolo 6 e prima dell ' entrata in vigore della presente direttiva , viene stabilito il metodo codificato da utilizzare per la trasmissione delle informazioni di cui all ' allegato II .
2 . Secondo la procedura di cui all ' articolo 6 può essere deciso :
- di integrare o modificare gli allegati ,
- che , fatto salvo l ' articolo 4 e tenuto conto della malattia in causa e dei particolari sviluppi epidemiologici , la portata , il contenuto e la frequenza della notifica sono temporaneamente modificati .
Articolo 6
1 . Nei casi in cui si fa riferimento alla procedura definita nel presente articolo , il comitato veterinario permanente , istituito con decisione del Consiglio del 15 ottobre 1968 , in appresso denominato « comitato » , è immediatamente consultato dal presidente , su iniziativa di quest ' ultimo o su richiesta di uno Stato membro .
2 . In seno al comitato , ai voti degli Stati membri è attribuita la ponderazione di cui all ' articolo 148 , paragrafo 2 , del trattato . Il presidente non partecipa alla votazione .
3 . Il rappresentante della Commissione presenta un progetto delle misure da adottare . Il comitato esprime il proprio parere su tali misure entro un termine che il presidente può fissare in funzione dell ' urgenza dei problemi in esame . Esso si pronuncia a maggioranza di quarantacinque voti .
4 . La Commissione adotta le misure e provvede alla loro immediata applicazione , se sono conformi al parere del comitato . Se esse non sono conformi al parere del comitato , o in mancanza di un parere , la Commissione presenta senza indugio al Consiglio una proposta relativa alle misure da adottare . Il Consiglio adotta le misure a maggioranza qualificata .
Se il Consiglio non procede all ' adozione di misure entro tre mesi dalla data di presentazione della proposta , la Commissione adotta le misure proposte e ne assicura l ' immediata applicazione , salvo nel caso in cui il Consiglio si sia pronunciato a maggioranza semplice contro dette misure .
Articolo 7
Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative , regolamentari ed amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro e non oltre il 1° gennaio 1984 e n informano immediatamente la Commissione .
Articolo 8
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva .
Fatto a Bruxelles , addì 21 dicembre 1982 .