NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 2112/2005
ze dne 21. listopadu 2005
o přístupu k vnější pomoci Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 181a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Obvyklá praxe vázání pomoci, která přímo či nepřímo podmiňuje poskytnutí pomoci jejím využitím na nákup zboží a služeb v zemi poskytovatele pomoci, snižuje účinnost pomoci a není v souladu s politikou podpory rozvoje chudých zemí. Uvolnění podmínek při poskytování pomoci není cílem samo o sobě, ale mělo by sloužit jako nástroj ke stimulaci dalších prvků v boji s chudobou, jakými jsou vlastnictví, regionální integrace a budování kapacit, se zaměřením na posilování místních a regionálních dodavatelů zboží a služeb v rozvojových zemích.
(2)
Výbor pro rozvojovou pomoc (DAC) Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) přijal v březnu 2001 „Doporučení o uvolnění podmínek při poskytování oficiální rozvojové pomoci nejméně rozvinutým zemím“ (2). Členské státy přijaly zmíněné doporučení a Komise uznala podstatu tohoto doporučení za vodítko pro poskytování pomoci Společenství.
(3)
Rada ve složení pro obecné záležitosti, která zasedala souběžně s Evropskou radou v Barceloně, dne 14. března 2002 v rámci přípravy na Mezinárodní konferenci o financování rozvoje svolanou do Monterrey na 18.-22. března 2002 rozhodla, že Evropská unie bude „provádět doporučení DAC o uvolnění podmínek při poskytování pomoci nejméně rozvinutým zemím a nadále jednat o dalším uvolňování podmínek při poskytování bilaterální pomoci. EU také zváží kroky k dalšímu uvolnění podmínek při poskytování pomoci Společenství, a to při zachování stávajícího systému cenových preferencí v rámci EU - AKT“.
(4)
Dne 18. listopadu 2002 přijala Komise sdělení Radě a Evropskému parlamentu nazvané „Uvolňování podmínek: zvýšení účinnosti pomoci“. Sdělení uvádělo názory Komise na tuto otázku a na možnosti provádění výše uvedeného závazku z Barcelony v rámci systému pomoci EU.
(5)
Ve svých závěrech o uvolnění podmínek při poskytování pomoci ze dne 20. května 2003 Rada podtrhla potřebu dalšího uvolňování podmínek při poskytování pomoci Společenství. Souhlasila s postupy uvedenými ve zmíněném sdělení a rozhodla o navrhovaných možnostech.
(6)
Dne 4. září 2003 přijal Evropský parlament usnesení o výše uvedeném sdělení Komise (3), v němž vzal na vědomí potřebu dalšího uvolňování podmínek při poskytování pomoci Společenství. Podpořil postupy obsažené v uvedeném sdělení a souhlasil s navrhovanými možnostmi. Zdůraznil potřebu dalšího jednání zaměřeného na další uvolňování podmínek při poskytování pomoci na základě dalších studií a podložených návrhů a výslovně vyzval k „jasnému upřednostňování místní a regionální spolupráce při preferenci - v sestupném pořadí - dodavatelů z přijímající země, ze sousedních rozvojových zemí a z ostatních rozvojových zemí“, aby se posílilo úsilí přijímajících zemí o zlepšení vlastní produkce na státní, regionální, místní a rodinné úrovni, jakož i činnosti zaměřené na zlepšení dostupnosti a přístupnosti potravin a základních služeb pro veřejnost v souladu s místními zvyklostmi a systémy výroby a obchodu.
(7)
Pro stanovení přístupu k vnější pomoci Společenství je nutné se zaměřit na některé prvky. Pravidla způsobilosti, kterými se řídí přístup osob, jsou stanovena v článku 3. Pravidla pro zapojování odborníků a pravidla původu dodávek a materiálů zakoupených způsobilými osobami jsou stanovena v článcích 4 a 5. Definice a způsoby provádění reciprocity jsou uvedeny v článku 6. Výjimky a jejich provádění jsou upraveny v článku 7. Zvláštní ustanovení o operacích financovaných prostřednictvím mezinárodních či regionálních organizací nebo spolufinancovaných se třetí zemí jsou stanovena v článku 8. Zvláštní ustanovení o humanitární pomoci jsou stanovena v článku 9.
(8)
Přístup k vnější pomoci Společenství je vymezen v základních aktech upravujících tuto pomoc, ve spojení s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (4) (dále jen „finanční nařízení“). Změny provedené tímto nařízením v přístupu k pomoci Společenství vyžadují změny všech uvedených nástrojů. Veškeré úpravy dotčených základních aktů jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
(9)
Při zadávání zakázek v rámci některého nástroje Společenství bude brán zvláštní zřetel na dodržování mezinárodně dohodnutých základních pracovních norem Mezinárodní organizace práce (MOP), např. úmluv o svobodě sdružování a kolektivním vyjednávání, o odstranění nucené a povinné práce, o odstranění diskriminace v zaměstnání a povolání a o zákazu dětské práce.
(10)
Při zadávání zakázek v rámci některého nástroje Společenství bude brán zvláštní zřetel na dodržování těchto mezinárodně dohodnutých úmluv na ochranu životního prostředí: Úmluva o biologické rozmanitosti z roku 1992, Kartagenský protokol o biologické bezpečnosti z roku 2000 a Kjótský protokol k Rámcové úmluvě OSN o změnách klimatu z roku 1997,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví pravidla pro přístup dotčených stran k nástrojům vnější pomoci Společenství, které jsou financovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a uvedeny v příloze I.
Článek 2
Definice
Pro výklad pojmů používaných v tomto nařízení se odkazuje na finanční nařízení a na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5).
Článek 3
Pravidla způsobilosti
1. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství je otevřena všem právnickým osobám, které jsou usazeny v členském státu Evropského společenství, v oficiální kandidátské zemi uznané Evropským společenstvím nebo v členském státu Evropského hospodářského prostoru.
2. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství s tematickou oblastí působnosti, uvedeného v příloze I části A, je otevřena všem právnickým osobám, které jsou usazeny v rozvojové zemi uvedené na seznamu Výboru pro rozvojovou pomoc OECD v příloze II, a dále právnickým osobám již způsobilým na základě příslušného nástroje.
3. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství se zeměpisnou oblastí působnosti, uvedeného v příloze I části B, je otevřena všem právnickým osobám usazeným v rozvojové zemi uvedené na seznamu Výboru pro rozvojovou pomoc OECD v příloze II, které jsou výslovně uvedené jako způsobilé, a dále právnickým osobám již uvedeným jako způsobilé na základě příslušného nástroje.
4. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství je otevřena všem právnickým osobám, které jsou usazeny v jiné zemi než uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku, pokud byl podle článku 6 ustaven reciproční přístup k jejich vnější pomoci.
5. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství je otevřena mezinárodním organizacím.
6. Výše uvedenými ustanoveními není dotčena účast kategorií organizací způsobilých k zadání jakékoli zakázky ani jimi není dotřena výjimka uvedená v čl. 114 odst. 1 finančního nařízení.
Článek 4
Odborníci
Odborníci najatí uchazeči vymezenými v článcích 3 a 8 mohou být státními příslušníky kterékoli země. Tímto článkem nejsou dotčeny kvalitativní a finanční požadavky stanovené v pravidlech Společenství pro zadávání veřejných zakázek.
Článek 5
Pravidla původu
Všechny dodávky a materiály zakoupené podle smlouvy financované v rámci některého nástroje Společenství musejí pocházet ze Společenství nebo ze způsobilé země vymezené v článcích 3 a 7. Pro účely tohoto nařízení je „původ“ definován v příslušných právních předpisech Společenství o pravidlech původu pro celní účely.
Článek 6
Reciprocita s třetími zeměmi
1. Reciproční přístup k vnější pomoci Společenství se poskytuje zemi spadající do oblasti působnosti čl. 3 odst. 4, přiznává-li tato země za stejných podmínek způsobilost členským státům a dotyčné přijímající zemi.
2. Poskytnutí recipročního přístupu k vnější pomoci Společenství je založeno na srovnání mezi EU a jinými dárci a uskutečňuje se na odvětvové úrovni podle kategorií Výboru pro rozvojovou pomoc OECD nebo na úrovni země, ať již je dotyčná země dárcovskou či přijímající zemí. Rozhodnutí o poskytnutí takové reciprocity dárcovské zemi je založeno na průhlednosti, konzistentnosti a proporcionalitě pomoci poskytované tímto dárcem, včetně její kvalitativní a množstevní povahy.
3. Reciproční přístup k vnější pomoci Společenství se stanoví na základě zvláštního rozhodnutí týkajícího se dané země nebo dané regionální skupiny zemí. Toto rozhodnutí se přijímá v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (6) podle postupů a pravidel příslušného výboru týkajících se daného aktu. Právo Evropského parlamentu na pravidelné informace, jak je stanoví čl. 7 odst. 3 uvedeného rozhodnutí, je plně respektováno. Takové rozhodnutí platí nejméně po dobu jednoho roku.
4. Reciproční přístup k vnější pomoci Společenství v nejméně rozvinutých zemích uvedených v příloze II se automaticky poskytuje třetím zemím uvedeným v příloze III.
5. S přijímajícími zeměmi se vedou konzultace jako součást postupu popsaného v odstavcích 1, 2 a 3.
Článek 7
Výjimky z pravidel způsobilosti a původu
1. V řádně odůvodněných výjimečných případech může Komise rozšířit způsobilost na právnické osoby ze země, která není způsobilá podle článku 3.
2. V řádně odůvodněných výjimečných případech může Komise povolit nákup dodávek a materiálů pocházejících ze země, která není způsobilá podle článku 3.
3. Výjimky stanovené v odstavcích 1 a 2 lze odůvodnit nedostupností zboží a služeb na trzích dotčených zemí, krajní nouzí nebo v případě, že by pravidla způsobilosti znemožňovala či nadměrně komplikovala uskutečnění projektu, programu nebo akce.
Článek 8
Operace zapojující mezinárodní organizace nebo spolufinancování
1. Pokud se financování Společenství vztahuje na operaci uskutečňovanou prostřednictvím mezinárodní organizace, je účast na příslušných postupech pro zadávání zakázek otevřena všem právnickým osobám způsobilým podle článku 3, jakož i všem právnickým osobám způsobilým podle pravidel dané organizace, přičemž se dbá na zaručení rovného zacházení se všemi dárci. Stejná pravidla se vztahují na dodávky, materiál a odborníky.
2. Pokud se financování Společenství vztahuje na operaci spolufinancovanou se třetí zemí, s výhradou reciprocity stanovenou v článku 6, s regionální organizací nebo s členským státem, je účast na příslušných postupech pro zadávání zakázek otevřena všem právnickým osobám způsobilým podle článku 3, jakož i všem právnickým osobám způsobilým podle předpisů takové třetí země, regionální organizace nebo členského státu. Stejná pravidla se vztahují na dodávky, materiál a odborníky.
3. Pokud jde o operace potravinové pomoci, je použitelnost tohoto článku omezena na naléhavé operace.
Článek 9
Humanitární pomoc a nevládní organizace
1. Pro účely humanitární pomoci ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 1257/96 ze dne 20. června 1996 o humanitární pomoci (7) a pro účely pomoci směřované přímo prostřednictvím nevládních organizací ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 1658/98 ze dne 17. července 1998 o společném financování akcí na pomoc rozvojovým zemím s evropskými nevládními organizacemi (8) se článek 3 nepoužije na kritéria způsobilosti stanovená pro výběr příjemců grantu.
2. Příjemci těchto grantů dodržují pravidla stanovená v tomto nařízení, pokud provádění humanitární akce a pomoci směřované přímo prostřednictvím nevládních organizací ve smyslu nařízení (ES) č. 1658/98 vyžaduje zadávání veřejných zakázek.
Článek 10
Dodržování základních zásad a posilování místních trhů
1. K urychlení vymýcení chudoby prostřednictvím posilování místních kapacit, trhů a nákupů je brán zvláštní zřetel na zadávání místních a regionálních zakázek v partnerských zemích.
2. Účastníci řízení, kterým byly zadány zakázky, dodržují mezinárodně dohodnuté základní pracovní normy, např. základní pracovní normy MOP, úmluvy o svobodě sdružování a kolektivním vyjednávání, o odstranění nucené a povinné práce, o odstranění diskriminace v zaměstnání a povolání a o zákazu dětské práce.
3. Přístup rozvojových zemí k vnější pomoci Společenství se usnadňuje veškerými prostředky technické pomoci, které jsou považovány za vhodné.
Článek 11
Provádění nařízení
Tímto nařízením se mění a upravují příslušné části všech stávajících právních nástrojů Společenství uvedených v příloze I. Komise průběžně mění přílohy II až IV tohoto nařízení, aby byly zohledněny veškeré změny dokumentů OECD.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. listopadu 2005.
REGOLAMENTO (CE) N. 2112/2005 DEL CONSIGLIO
del 21 novembre 2005
sull’accesso all’assistenza esterna della Comunità
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 181A,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
considerando quanto segue:
(1)
La prassi consistente nel vincolare gli aiuti, direttamente o indirettamente, all’acquisto nel paese donatore di beni e servizi acquistati mediante gli stessi aiuti ne riduce l’efficacia ed è contraria alla politica di sviluppo a favore dei poveri. Lo svincolo degli aiuti non rappresenta un obiettivo fine a se stesso, bensì dovrebbe essere utilizzato come strumento per rafforzare altri elementi di lotta contro la povertà, come ad esempio la partecipazione dei beneficiari, l’integrazione regionale e il potenziamento delle capacità, ponendo particolare enfasi sull’obiettivo di rafforzare la posizione dei fornitori locali e regionali di beni e servizi nei paesi in via di sviluppo.
(2)
Nel marzo 2001, il Comitato di aiuto allo sviluppo (CAS) dell’Organizzazione per lo sviluppo e la cooperazione economica (OCSE) ha adottato una raccomandazione sullo svincolo dell’aiuto pubblico allo sviluppo per i paesi meno sviluppati (2). Gli Stati membri hanno accolto tale raccomandazione e la Commissione ha adottato i relativi principi come quadro di riferimento per gli aiuti comunitari.
(3)
Il 14 marzo 2002, il Consiglio Affari generali, organizzato in concomitanza con il Consiglio europeo di Barcellona in vista della Conferenza internazionale sul finanziamento dello sviluppo (Monterrey, 18-22 marzo 2002), concludeva: «l’Unione europea si impegna ad attuare la raccomandazione del Comitato di aiuto allo sviluppo (CAS) di svincolare gli aiuti ai paesi meno sviluppati e proseguire le discussioni ai fini di un ulteriore svincolo dell’aiuto bilaterale. L’UE prenderà inoltre in considerazione iniziative volte a svincolare ulteriormente l’aiuto della Comunità mantenendo al tempo stesso il sistema attuale di preferenze di prezzo nel quadro delle relazioni UE-ACP».
(4)
Il 18 novembre 2002, la Commissione ha adottato una comunicazione al Consiglio e al Parlamento europeo intitolata «Svincolare gli aiuti per aumentarne l’efficacia», in cui presentava il proprio punto di vista sul tema in questione e le possibili alternative per l’attuazione del suddetto impegno di Barcellona nell’ambito del sistema di aiuti dell’UE.
(5)
Nelle sue conclusioni sullo svincolo degli aiuti del 20 maggio 2003, il Consiglio sottolineava la necessità di svincolare ulteriormente gli aiuti comunitari, approvava le modalità illustrate nella suddetta comunicazione e formulava le proprie decisioni in merito alle soluzioni proposte.
(6)
Il 4 settembre 2003, il Parlamento europeo ha adottato una risoluzione sulla comunicazione della Commissione summenzionata (3) nella quale segnalava la necessità di svincolare ulteriormente gli aiuti comunitari, valutava in maniera favorevole le modalità illustrate nella suddetta comunicazione e approvava le soluzioni proposte. Inoltre, la risoluzione sottolineava l’esigenza di approfondire il dibattito sull’ulteriore svincolo sulla base di studi complementari e di proposte documentate e chiedeva esplicitamente una chiara preferenza per la cooperazione locale e regionale, ponendo in posizione prioritaria, in ordine d’importanza, i fornitori provenienti dal paese destinatario, dai paesi in via di sviluppo confinanti e da altri paesi in via di sviluppo, al fine di rafforzare gli sforzi dei paesi destinatari volti a migliorare la propria produzione a livello nazionale, regionale, locale e famigliare nonché le azioni miranti a migliorare la disponibilità e l’accessibilità al pubblico di prodotti alimentari e servizi di base, in modo coerente con le abitudini locali e i sistemi di produzione e di scambio.
(7)
Per definire l’accesso all’assistenza esterna della Comunità, occorre tener conto di diversi elementi. Le norme sull’ammissibilità che disciplinano l’accesso delle persone sono contenute nell’articolo 3. Le norme che disciplinano l’ingaggio di esperti e l’origine delle forniture e dei materiali acquistati dai soggetti ammissibili sono contenute rispettivamente negli articoli 4 e 5. La definizione del principio di reciprocità e le relative modalità di attuazione sono stabilite nell’articolo 6. Le deroghe e l’attuazione delle stesse sono definite nell’articolo 7. L’articolo 8 contiene disposizioni specifiche riguardanti le operazioni finanziate attraverso un’organizzazione internazionale, un’organizzazione regionale, o cofinanziate da un paese terzo. L’articolo 9 contiene disposizioni specifiche relative agli aiuti umanitari.
(8)
L’accesso all’assistenza esterna della Comunità è definito negli atti di base che disciplinano tale assistenza, insieme alle disposizioni del regolamento (CE, Euratom) n. 1605/2002 del Consiglio, del 25 giugno 2002, che stabilisce il regolamento finanziario applicabile al bilancio generale delle Comunità europee (4) (di seguito «regolamento finanziario»). Le modifiche introdotte dal presente regolamento per l’accesso agli aiuti comunitari impongono l’emendamento di tutti questi strumenti. Tutte le modifiche degli atti di base in questione sono elencate nell’allegato I del presente regolamento.
(9)
Nell’aggiudicazione degli appalti nell’ambito di uno strumento comunitario, occorre prestare particolare attenzione al rispetto delle norme fondamentali in materia di lavoro stabilite a livello internazionale dall’Organizzazione internazionale del lavoro (OIL), ad esempio le convenzioni sulla libertà di associazione e sulla contrattazione collettiva, l’abolizione del lavoro forzato e obbligatorio, l’eliminazione di qualsiasi discriminazione in materia di assunzione e occupazione e l’abolizione del lavoro minorile.
(10)
Nell’aggiudicazione degli appalti nell’ambito di uno strumento comunitario, si presterà particolare attenzione al rispetto delle seguenti convenzioni in materia ambientale stabilite a livello internazionale: la Convenzione sulla biodiversità del 1992, il Protocollo di Cartagena sulla biosicurezza del 2000 e il Protocollo di Kyoto della Convenzione quadro delle Nazioni Unite sui cambiamenti climatici del 1997,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Campo di applicazione
Il presente regolamento stabilisce le norme riguardanti l’accesso delle parti interessate agli strumenti dell’assistenza esterna della Comunità finanziati nell’ambito del bilancio generale dell’Unione europea elencati nell’allegato I.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini dell’interpretazione dei termini utilizzati nel presente regolamento, si rimanda al regolamento finanziario e al regolamento (CE, Euratom) n. 2342/2002 della Commissione, del 23 dicembre 2002, recante modalità d’esecuzione del regolamento (CE, Euratom) n. 1605/2002 del Consiglio che stabilisce il regolamento finanziario applicabile al bilancio generale delle Comunità europee (5).
Articolo 3
Norme di ammissibilità
1. La partecipazione all’assegnazione degli appalti o degli aiuti non rimborsabili finanziati nell’ambito di uno strumento comunitario è aperta a tutte le persone giuridiche stabilite in uno Stato membro della Comunità europea o in un paese riconosciuto come candidato ufficiale dalla Comunità europea oppure in uno Stato membro dello Spazio economico europeo.
2. La partecipazione all’assegnazione degli appalti o degli aiuti non rimborsabili finanziati nell’ambito di uno strumento comunitario con una portata tematica, quale definito nell’allegato I, parte A, è aperta a tutte le persone giuridiche stabilite in un paese in via di sviluppo, secondo la definizione contenuta nell’elenco del Comitato di aiuto allo sviluppo dell’OCSE di cui all’allegato II, oltre a quelle persone giuridiche già ammissibili in virtù dello strumento in questione.
3. La partecipazione all’assegnazione degli appalti o degli aiuti non rimborsabili finanziati nell’ambito di uno strumento comunitario con una portata geografica, quale definito nell’allegato I, parte B, è aperta a tutte le persone giuridiche stabilite in un paese in via di sviluppo secondo la definizione contenuta nell’elenco del Comitato di aiuto allo sviluppo dell’OCSE di cui all’allegato II ed espressamente definite ammissibili, come pure a quelle già menzionate come ammissibili dallo strumento in questione.
4. La partecipazione all’assegnazione degli appalti o degli aiuti non rimborsabili finanziati nell’ambito di uno strumento comunitario è aperta a tutte le persone giuridiche stabilite in un paese diverso da quelli citati nei paragrafi 1, 2 e 3 del presente articolo, laddove l’accesso reciproco alla loro assistenza esterna è stato stabilito ai sensi dell’articolo 6.
5. La partecipazione all’assegnazione degli appalti o degli aiuti non rimborsabili finanziati nell’ambito di uno strumento comunitario è aperta alle organizzazioni internazionali.
6. Quanto sopra lascia impregiudicate la partecipazione delle categorie di organizzazioni ammissibili all’assegnazione di qualsivoglia contratto nonché la deroga prevista dall’articolo 114, paragrafo 1, del regolamento finanziario.
Articolo 4
Esperti
Tutti gli esperti ingaggiati dai concorrenti di cui agli articoli 3 e 8 possono essere di qualsiasi nazionalità. Il presente articolo lascia impregiudicati i requisiti qualitativi e finanziari stabiliti dalle norme comunitarie in materia di appalti.
Articolo 5
Norme di origine
Tutte le forniture e i materiali acquistati nell’ambito di un contratto finanziato mediante uno strumento comunitario devono essere originari della Comunità o di un paese ammissibile secondo la definizione di cui agli articoli 3 e 7 del presente regolamento. Ai fini del presente regolamento, il termine «origine» è definito dalla legislazione comunitaria pertinente in materia di norme di origine per scopi doganali.
Articolo 6
Reciprocità con i paesi terzi
1. L’accesso reciproco all’assistenza esterna della Comunità è concesso ai paesi contemplati dall’articolo 3, paragrafo 4, a condizione che essi concedano l’ammissibilità alle stesse condizioni agli Stati membri e al paese destinatario in questione.
2. La concessione dell’accesso reciproco all’assistenza esterna della Comunità si basa su un confronto tra l’Unione europea e gli altri donatori e si svolge a livello settoriale, secondo le categorie definite dal Comitato di aiuto allo sviluppo dell’OCSE, o a livello di paese, sia esso un paese donatore o destinatario. La decisione di concedere tale reciprocità ad un paese donatore si basa sulla trasparenza, la coerenza e la proporzionalità degli aiuti forniti da quest’ultimo, ivi compresa la qualità e l’entità di tali aiuti.
3. L’accesso reciproco all’assistenza esterna della Comunità è stabilito mediante una decisione specifica riguardante un determinato paese o un determinato gruppo regionale di paesi. Tale decisione viene adottata a norma della decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l’esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (6) nell’ambito delle procedure e del relativo comitato associato all’atto in questione. Il diritto del Parlamento europeo di essere regolarmente informato a norma all’articolo 7, paragrafo 3, di detta decisione è pienamente rispettato. Tale decisione rimane in vigore per almeno un anno.
4. L’accesso reciproco all’assistenza esterna della Comunità nei paesi meno sviluppati quali indicati nell’allegato II è concesso automaticamente ai paesi terzi che figurano nell’allegato III.
5. I paesi destinatari sono consultati nell’ambito della procedura descritta ai paragrafi 1, 2 e 3.
Articolo 7
Deroghe alle norme di ammissibilità e di origine
1. In casi eccezionali e debitamente giustificati, la Commissione può estendere l’ammissibilità alle persone giuridiche stabilite in un paese non ammissibile a norma dell’articolo 3.
2. In casi eccezionali e debitamente giustificati, la Commissione può permettere l’acquisto di forniture e materiali originari di un paese non ammissibile a norma dell’articolo 3.
3. Le deroghe di cui ai paragrafi 1 e 2 possono essere motivate dall’indisponibilità dei prodotti e dei servizi nei mercati dei paesi interessati, per motivi di urgenza estrema o nei casi in cui le norme di ammissibilità impedirebbero o renderebbero estremamente difficile la realizzazione di un progetto, di un programma o di un’azione.
Articolo 8
Operazioni riguardanti le organizzazioni internazionali o il cofinanziamento
1. Laddove il finanziamento comunitario riguarda un’operazione attuata attraverso un’organizzazione internazionale, la partecipazione alle opportune procedure contrattuali è aperta a tutte le persone giuridiche ammissibili a norma dell’articolo 3 nonché a tutte le persone giuridiche ammissibili in base alle norme di tale organizzazione, assicurando che venga garantito un trattamento equo a tutti i donatori. Le stesse norme si applicano alle forniture, ai materiali e agli esperti.
2. Laddove il finanziamento comunitario riguarda un’operazione cofinanziata da un paese terzo, con riserva della reciprocità secondo la definizione dell’articolo 6, o da un’organizzazione regionale, oppure da uno Stato membro, la partecipazione alle opportune procedure contrattuali è aperta a tutte le persone giuridiche ammissibili a norma dell’articolo 3 nonché a tutte le persone giuridiche ammissibili in base alle norme di tale paese terzo, organizzazione regionale o Stato membro. Le stesse norme si applicano alle forniture, ai materiali e agli esperti.
3. Per quanto riguarda le operazioni di aiuti alimentari, l’applicazione del presente articolo si limita alle operazioni di emergenza.
Articolo 9
Aiuti umanitari e ONG
1. Ai fini dell’aiuto umanitario di cui al regolamento (CE) n. 1257/96 del Consiglio, del 20 giugno 1996, relativo all’aiuto umanitario (7), e ai fini degli aiuti gestiti direttamente dalle ONG di cui al regolamento (CE) n. 1658/98 del Consiglio, del 17 luglio 1998, relativo al cofinanziamento con le organizzazioni non governative di sviluppo (ONG) europee di azioni nei settori che interessano i paesi in via di sviluppo (PVS) (8), le disposizioni di cui all’articolo 3 del presente regolamento non si applicano ai criteri di ammissibilità stabiliti per la selezione dei beneficiari degli aiuti non rimborsabili.
2. I beneficiari di tali aiuti non rimborsabili si attengono alle norme stabilite dal presente regolamento laddove l’attuazione dell’azione umanitaria promossa e degli aiuti gestiti direttamente dalle ONG, ai sensi del regolamento (CE) n. 1658/98, richiede l’assegnazione di appalti.
Articolo 10
Rispetto dei principi essenziali e rafforzamento dei mercati locali
1. Per accelerare l’eliminazione della povertà mediante la promozione delle capacità, dei mercati e degli acquisti locali, occorre prestare particolare attenzione ad appalti locali e regionali nei paesi partner.
2. Gli aggiudicatari di appalti rispettano le norme fondamentali sul lavoro stabilite a livello internazionale, quali ad esempio le norme fondamentali dell’OIL, le convenzioni sulla libertà di associazione e la contrattazione collettiva, l’abolizione del lavoro forzato e obbligatorio, l’eliminazione di qualsiasi discriminazione in materia di assunzione e occupazione e l’abolizione del lavoro minorile.
3. L’accesso dei paesi in via di sviluppo all’assistenza esterna della Comunità è reso possibile mediante l’assistenza tecnica ritenuta necessaria.
Articolo 11
Attuazione del regolamento
Il presente regolamento modifica e disciplina le parti pertinenti di tutti gli strumenti comunitari in vigore elencati nell’allegato I. La Commissione potrà eventualmente modificare gli allegati II, III e IV del presente regolamento per tenere conto di ogni emendamento ai testi dell’OCSE.
Articolo 12
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 21 novembre 2005.