Nařízení Rady (EHS) č. 3220/84
ze dne 13. listopadu 1984,
kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2966/80 [2], a zejména na článek 2 a čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že před 1. srpnem každého roku musí být stanovena základní cena za jatečně upravené tělo prasete standardní jakosti podle klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné stanovit obecná pravidla zajišťující jednotné třídění jatečně upravených těl prasat, s cílem zajistit zejména pro producenty přiměřenou úplatu založenou na hmotnosti a zmasilosti prasat, která dodali na jatka; že cílem tohoto třídění je také větší zprůhlednění trhu v obchodu s jatečně upravenými těly prasat;
vzhledem k tomu, že hodnota jatečně upraveného těla prasete je určena hlavně obsahem libového masa vzhledem k jeho hmotnosti; že tuto hodnotu lze zjistit tak, že se objektivně zjistí hmotnost jatečně upraveného těla a výška sádla na hřbetě a subjektivně se zhodnotí hlavní masité části jatečně upraveného těla; že ovšem subjektivní odhad plnosti svalů může být zavádějící; že je proto nutné ve Společenství zavést princip přímého zjišťování procenta libového masa na základě objektivního měření jedné nebo více anatomických částí jatečně upraveného těla prasete, aniž by se ovšem pro stanovení jeho obchodní hodnoty vylučovalo použití dalších kritérií;
vzhledem k tomu, že pro srovnatelnost výsledků hodnocení je třeba přesně určit obchodní úpravu, hmotnost a obsah libového masa jatečně upraveného těla;
vzhledem k tomu, že v produkci prasat existují ve Společenství odlišnosti, je třeba jatečně upravená těla prasat rozdělit podle obsahu libového masa do pěti obchodních tříd jakosti odlišujících se navzájem o 5 % v celkovém podílu libového masa; že je přesto vhodné dát členským státům možnost přidat jednu další třídu pro jatečně upravená těla s vysokým procentem libového masa;
vzhledem k tomu, že je nutné zavést systém, který by umožnil kontrolovat, zda metody hodnocení procentního podílu libového masa jsou používány správně; že k zlepšení průhlednosti trhu lze přispět požadovaným označováním jatečně upravených těl podle jejich obsahu libového masa;
vzhledem k tomu, že pro vytvoření cenové nabídky jatečně upravených těl prasat na společném základě a zajištění jejich srovnatelnosti se základní cenou platnou pro standardní jakost je třeba používat klasifikační stupnici Společenství, zvláště pak ke stanovení průměrné ceny za jatečně upravené tělo prasete podle článku 4 nařízení (EHS) č. 2759/75;
vzhledem k tomu, že v rámci výše uvedených změn je třeba kodifikovat všechna používaná pravidla, a v důsledku toho zrušit nařízení Rady (EHS) č. 2760/75 ze dne 29. října 1975, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [3];
vzhledem k tomu, že organizace a praxe jatek jsou rozdílné, není možné zajistit použití nové klasifikační stupnice pro jatečně upravená těla prasat současně v celém Společenství; že je tudíž nezbytné připustit v některých členských státech během přechodného období použití metody třídění jatečně upravených těl prasat stanovené nařízením (EHS) č. 2760/75,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat s výjimkou prasat, jež sloužila k plemenitbě.
2. Stupnice podle odstavce 1 se používá na všech jatkách ke třídění všech jatečně upravených těl s cílem zajistit pro producenty spravedlivou úplatu založenou na hmotnosti a skladbě prasat, která dodali na jatka.
Členské státy se ovšem mohou rozhodnout, že použití tohoto třídění není povinné:
- v jatečních závodech, pro něž stanoví maximální počet porážek; tento počet nesmí překročit 200 prasat týdně v ročním průměru,
- v jatečních závodech, které porážejí pouze prasata narozená a vykrmená ve vlastních chovných zařízeních a které všechna získaná jatečně upravená těla bourají.
V tomto případě členské státy své rozhodnutí oznámí Komisi a určí maximální povolený počet porážek u každého jatečního zařízení, které je od používání klasifikační stupnice osvobozeno.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se jatečně upraveným tělem prasete rozumí tělo poraženého, vykrveného a vykoleného prasete, celé nebo rozdělené středem, bez jazyka, štětin, špárků a pohlavních orgánů, ale s plstním sádlem, ledvinami a s bránicí.
Členské státy mohou být oprávněny stanovit jinou obchodní úpravu jatečně upraveného těla prasete pro kusy prasat poražené na jejich území:
- pokud se v běžné obchodní praxi na jejich území obchodní úprava odlišuje od standardní obchodní úpravy stanovené v prvním pododstavci nebo
- pokud je to odůvodněno technickými požadavky.
2. Pro účely tohoto nařízení se hmotnost používá pro jatečně upravené tělo za studena v úpravě podle odstavce 1 prvního pododstavce.
Jatečně upravené tělo se váží co nejdříve po porážce, nejpozději však do 45 minut od provedení vykrvovacího vpichu. Hmotnost jatečně upraveného těla za studena se vypočítává pomocí zpracovatelského koeficientu k obdrženému výsledku.
Jestliže na jatkách není obecně možné dodržet lhůtu 45 minut, upraví se odpovídajícím způsobem výše uvedený zpracovatelský koeficient.
3. Pro účely tohoto nařízení je obsah libového masa jatečně upraveného těla prasete dán poměrem mezi:
- celkovou hmotností červených příčně pruhovaných svalů získaných celkovou disekcí jatečně upraveného těla za předpokladu, že jsou oddělitelné nožem, a
- hmotností jatečně upraveného těla.
Obsah libového masa je hodnocen autorizovanými metodami třídění. Povoleny mohou být pouze statisticky ověřené metody vyhodnocování založené na fyzickém měření jedné nebo více anatomických částí jatečně upraveného těla prasete. Předpokladem pro schválení metody třídění je to, že chyba statistického odhadu nepřekročí stanovenou maximální toleranci.
Článek 3
1. Jatečně upravená těla prasat se při vážení třídí podle odhadovaného obsahu libového masa.
Obchodní hodnota jatečně upravených těl se ovšem neurčuje pouze na základě odhadovaného obsahu libového masa.
2. Používá se tato klasifikační stupnice:
Odhad libového masa v procentech hmotnosti jatečně upraveného těla | Třída |
55 a více | E |
50 a více, ale méně než 55 | U |
45 a více, ale méně než 50 | R |
40 nebo více, ale méně než 45 | O |
méně než 40 | P |
3. S přihlédnutím k charakteristickým rysům produkce prasat mohou členské státy zavést pro prasata poražená na jejich území zvláštní třídu označenou písmenem S pro 60 % a více libového masa. Jestliže členské státy této možnosti využijí, oznámí to Komisi.
4. Ustanovení tohoto článku nevylučují u prasat poražených na území členského státu použití doplňkových kritérií vedle hmotnosti a odhadovaného obsahu libového masa.
Článek 4
1. Neprodleně po třídění se jatečně upravená těla označují podle označení tříd uvedených v článku 3 nebo podle jejich odhadovaného procentního obsahu libového masa za podmínky, že posledně jmenované označování umožňuje seřadit jatečně upravená těla do tříd podle článku 3.
Aniž je dotčen první pododstavec, mohou být na kusu vyznačeny údaje týkající se hmotnosti jatečně upraveného těla nebo jakékoli jiné údaje, které jsou považovány za vhodné.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy stanovit, že jatečně upravená těla prasat se neoznačují, jestliže je vypracován úřední protokol obsahující u každého jatečně upraveného těla alespoň:
- identifikaci,
- hmotnost za tepla a
- odhadovaný obsah libového masa.
Tento protokol musí být uchováván po dobu čtyř týdnů a v den sepsání ověřen jako originál osobou pověřenou touto kontrolní funkcí.
Ovšem za účelem obchodování v jiném členském státě v nebouraném stavu musí být jatečně upravená těla označena podle označení příslušné třídy uvedené v článku 3, nebo podle procentního podílu libového masa.
3. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec, nesmí být před vážením, určením jakostní třídy a označením vyjmut z jatečně upraveného těla žádný tuk, sval nebo jiná tkáň.
Článek 5
1. Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, a zejména k článku 2, týkající se:
- převedení různých obchodních úprav na standardní obchodní úpravu jatečně upraveného těla,
- převedení hmotnosti poraženého kusu za tepla na hmotnost jatečně upraveného těla za studena a
- podmínek povolování metod třídění
se stanoví postupem podle článku 24 nařízení (EHS) č. 2759/75.
2. Povolení uvedená v čl. 2 odst. 1 druhém pododstavci a odst. 3 druhém pododstavci se udělují postupem podle článku 24 nařízení (EHS) č. 2759/75.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 2760/75 se zrušuje.
Do 31. prosince 1988 mohou však členské státy místo klasifikační stupnice stanovené v tomto nařízení nadále používat klasifikační stupnici pro jatečně upravená těla prasat podle nařízení uvedeného v prvním pododstavci.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1985.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. listopadu 1984.
*****
REGOLAMENTO (CEE) N. 3220/84 DEL CONSIGLIO
del 13 novembre 1984
che determina la tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suino
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea,
visto il regolamento (CEE) n. 2759/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore delle carni suine (1), modificato da ultimo dal regolamento (CEE) n. 2966/80 (2), in particolare l'articolo 2 e l'articolo 4, paragrafo 5,
vista la proposta della Commissione,
considerando che, anteriormente al 1o agosto di ogni anno, deve essere fissato un prezzo di base per i suini macellati di una qualità tipo determinata in base ad una tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suino;
considerando che è quindi necessario stabilire norme generali che assicurino la classificazione uniforme delle carcasse di suino, soprattutto per garantire l'equo compenso dei produttori sulla base del peso e della composizione dei suini da essi consegnati al macello; che tale classificazione è destinata anche a contribuire alla trasparenza del mercato nel commercio delle carcasse di suino;
considerando che il valore di una carcassa di suino è determinato fra l'altro dalla proporzione di carne magra che essa comporta rispetto al suo peso; che un giusto apprezzamento di tale valore può essere conseguito con una stima del tenore di carne magra basata sul criterio obiettivo del peso della carcassa e dello spessore del lardo dorsale, e su criteri soggettivi dello sviluppo muscolare delle parti essenziali della carcassa; che il criterio soggettivo di apprezzamento dello sviluppo muscolare rischia tuttavia di dar luogo a notevoli differenze di valutazione; che occorre pertanto introdurre in tutta la Comunità il principio della constatazione diretta della percentuale di carne magra fondata su misure obiettive di una o più parti anatomiche della carcassa del suino, senza con ciò escludere l'impiego eventuale di criteri complementari per la determinazione del suo valore commerciale;
considerando che, per assicurare la comparabilità dei risultati di valutazione, occorre definire con precisione la presentazione, il peso e il tenore di carne magra delle carcasse;
considerando che, data la diversità delle produzioni suine nella Comunità, occorre ripartire le carcasse di suino in cinque classi commerciali, secondo il tenore di carne magra, ciascuna distinta per scaglioni del 5 % di carne magra; che è tuttavia opportuno dare la possibilità agli Stati membri di aggiungere una classe supplementare con una forte percentuale di carne magra;
considerando che è necessario istituire un regime che permetta di controllare l'applicazione corretta dei metodi di valutazione della percentuale di carne magra; che occorre inoltre contribuire alla trasparenza del mercato prevedendo la marcatura delle carcasse secondo il tenore di carne magra;
considerando che, per stabilire le quotazioni dei suini macellati su una base comune e per assicurare la loro comparabilità con il prezzo di base valido per la qualità tipo, è opportuno usare la tabella comunitaria in particolare per determinare la media dei prezzi dei suini macellati prevista all'articolo 4 del regolamento (CEE) n. 2759/75;
considerando che in occasione delle modifiche di cui sopra è opportuno procedere ad una codificazione dell'insieme delle norme applicabili ed abrogare di conseguenza il regolamento (CEE) n. 2760/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, che determina la tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suino (3);
considerando tuttavia che, tenuto conto della diversità di struttura dei macelli e delle differenze nelle loro prassi, non è possibile prevedere un'applicazione
simultanea in tutta la Comunità della nuova tabella di classificazione delle carcasse di suini; che è pertanto necessario ammettere che taluni Stati membri continuino, nel corso di un periodo transitorio, ad applicare il metodo di classificazione delle carcasse di suini previsto dal regolamento (CEE) n. 2760/75,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. Il presente regolamento stabilisce la tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suini diversi da quelli che sono stati utilizzati per la riproduzione.
2. La tabella di cui al paragrafo 1 è utilizzata in tutti i macelli per la classificazione di tutte le carcasse, per consentire in particolare un equo compenso dei produttori sulla base del peso e della composizione dei suini da essi consegnati al macello.
Gli Stati membri possono tuttavia decidere di non rendere obbligatoria l'applicazione di tale tabella:
- nelle imprese di macellazione di cui fissano il numero massimo di macellazioni effettuate; tale numero non può superare una media annua di 200 suini per settimana;
- nelle imprese di macellazione in cui vengono macellati unicamente suini nati e ingrassati nei relativi impianti e in cui si procede allo squartamento della totalità delle carcasse ottenute.
In tal caso gli Stati membri notificano alla Commissione la loro decisione specificando eventualmente il numero massimo delle macellazioni effettuabili in ogni impresa di macellazione esentata dall'applicazione della tabella comunitaria.
Articolo 2
1. Ai fini del presente regolamento, si intende per « carcassa di suino » il corpo di un suino macellato, dissanguato e svuotato, intero o diviso a metà, senza la lingua, le setole, le unghie e gli organi genitali, ma con la sugna, i rognoni e il diaframma.
Gli Stati membri possono essere autorizzati a prevedere una presentazione diversa delle carcasse di suini per quanto riguarda i suini macellati nel loro territorio:
- se la prassi commerciale normalmente seguita nel loro territorio si scosta dalla presentazione tipo definita nel primo comma, oppure
- se esigenze tecniche lo giustificano.
2. Ai fini del presente regolamento, il peso si applica alla carcassa fredda nella presentazione definita al paragrafo 1, primo comma.
La carcassa viene pesata appena possibile dopo la macellazione ma non oltre quarantacinque minuti dopo la giugulazione del suino. Il peso della carcassa fredda è calcolato applicando al risultato ottenuto un coefficiente di conversione.
Se in un determinato macello non è generalmente possibile rispettare il termine di quarantacinque minuti, il coefficiente di conversione di cui al secondo comma viene adattato in conformità.
3. Ai fini del presente regolamento, il tenore di carne magra di una carcassa di suino è il rapporto tra:
- il peso dell'insieme dei muscoli rossi striati ottenuti mediante dissezione totale della carcassa, sempreché possano essere staccati con l'aiuto di un coltello,
- e il peso della carcassa.
Il tenore di carne magra è valutato con metodi di classificazione autorizzati. Sono autorizzati unicamente i metodi di stima statisticamente provati, basati sulla misurazione fisica di una o più parti anatomiche della carcassa di suino. L'autorizzazione dei metodi di classificazione è subordinata alla condizione che non venga superato un determinato margine di errore statistico di stima.
Articolo 3
1. Le carcasse di suini sono classificate al momento della pesata secondo il tenore stimato di carne magra.
Tuttavia il valore commerciale delle carcasse non è determinato soltanto dal loro tenore stimato di carne magra.
2. Si applica la seguente tabella di classificazione:
1.2 // // // Carne magra stimata in percentuale del peso della carcassa // Classe // // // 55 e più // E // 50 fino a meno di 55 // U // 45 fino a meno di 50 // R // 40 fino a meno di 45 // O // meno di 40 // P // //
3. Tenuto conto delle caratteristiche delle rispettive produzioni suine, gli Stati membri possono introdurre per i suini macellati nel loro territorio una classe separata di 60 % e più di carne magra, designata con la lettera S. Gli Stati membri che si giovano di questa possibilità ne danno notifica alla Commissione.
4. Il presente articolo non pregiudica per quanto riguarda i suini macellati nel territorio di uno Stato membro l'impiego di criteri di valutazione complementari rispetto al peso ed al tenore di carne magra di carcasse. Articolo 4
1. Subito dopo la classificazione, le carcasse di suini sono marcate secondo la ripartizione in classi prevista all'articolo 3 o secondo la percentuale che esprime il tenore stimato di carne magra, a condizione che tale ultima marcatura permetta di raggruppare le carcasse nelle classi previste all'articolo 3.
Fatto salvo il primo comma, può essere apposto sulla carcassa la marcatura di una indicazione che si riferisca al peso della carcassa o ad altre indicazioni ritenute appropriate.
2. In deroga al paragrafo 1, gli Stati membri possono prevedere che le carcasse di suini non siano marcate quando si redige un processo verbale contenente almeno per ciascuna carcassa:
- l'identificazione
- il peso a caldo e
- il tenore stimato di carne magra.
Il processo verbale deve essere conservato per quattro settimane e certificato conforme in quanto originale, il giorno della sua stesura, da una persona incaricata di tale controllo.
Tuttavia, per essere messe in commercio tali e quali in un altro Stato membro, le carcasse devono essere marcate in base alla designazione della classe appropriata di cui all'articolo 3 o secondo la percentuale che esprime il tenore di carne magra.
3. Fatto salvo l'articolo 2, paragrafo 1, secondo comma, non può essere effettuato alcun prelievo di tessuto adiposo, muscolare o altro dalle carcasse prima della pesata, della classificazione e della marcatura.
Articolo 5
1. Le modalità di applicazione del presente regolamento, in particolare quelle dell'articolo 2 concernenti:
- la conversione di presentazioni diverse in presentazione tipo delle carcasse,
- la conversione del peso della carcassa calda in peso della carcassa fredda, e
- le condizioni per l'autorizzazione dei metodi di classificazione,
sono adottate secondo la procedura prevista all'articolo 24 del regolamento (CEE) n. 2759/75.
2. Le autorizzazioni di cui all'articolo 2, paragrafo 1, secondo comma, e paragrafo 3, secondo comma, sono rilasciate secondo la procedura prevista all'articolo 24 del regolamento (CEE) n. 2759/75.
Articolo 6
Il regolamento (CEE) n. 2760/75 è abrogato.
Tuttavia, sino al 31 dicembre 1988, gli Stati membri possono continuare ad applicare, in sostituzione della tabella contemplata dal presente regolamento, la tabella di classificazione delle carcasse di suini prevista dal regolamento (CEE) n. 2760/75.
Articolo 7
Il presente regolamento entra in vigore il 1o gennaio 1985.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 13 novembre 1984.