ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 11. prosince 2007
o státní podpoře C 51/06 (ex N 748/06), kterou Polsko poskytlo společnosti Arcelor Huta Warszawa
(oznámeno pod číslem K(2007) 6077)
(Pouze polské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2008/406/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na protokol č. 8 Smlouvy o přistoupení o restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (2) v souladu s výše uvedenými ustanoveními a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
V roce 2002 společnost Arcelor Huta Warszawa (dále jen „AHW“), v té době ještě Huta L.W. Sp. z o.o. (dále jen „HLW“), předložila polským orgánům restrukturalizační plán (nazývaný rovněž „individuální obchodní plán“). Tento plán (dále jen „IOP 2003“) byl v březnu 2003 aktualizován.
(2)
Proces restrukturalizace ocelářského průmyslu v Polsku byl zahájen v červnu 1998, kdy Polsko Společenství předložilo první program restrukturalizace ocelářského průmyslu s cílem splnit požadavky stanovené v čl. 8 odst. 4 protokolu č. 2 Evropské dohody s Polskem (dále jen „čl. 8 odst. 4“), jenž v období prvních pěti let po vstupu Dohody v platnost povoloval výjimečně - pro ocelářské výrobky - poskytování státní podpory určené na restrukturalizační cíle.
(3)
Dne 5. listopadu 2002 Rada ministrů Polské republiky schválila program restrukturalizace a rozvoje ocelářského průmyslu v Polsku do roku 2006 a dne 25. března 2003 přijala na jeho základě konečnou verzi vnitrostátního programu restrukturalizace (dále jen „VPR“). Tento program v zásadě povoluje poskytování podpor polskému ocelářskému průmyslu v souvislosti s jeho restrukturalizací v období od roku 1997 do roku 2006 v maximální výši 3,387 miliardy PLN (846 milionů EUR) (3).
(4)
VPR byl předložen Komisi. Komise program posoudila dne 25. března 2003. Na základě tohoto posouzení Komise předložila návrh rozhodnutí Rady o prodloužení doby odkladu pro poskytování státní podpory pro polský ocelářský průmysl v rámci Evropské dohody do konce roku 2003 (tato doba původně platila pouze do roku 1997) pod podmínkou, že příjemci podpory dosáhnou do roku 2006 životaschopnosti. Toto rozhodnutí Rada schválila v červenci 2003 (4).
(5)
EU proto odchylně od svých pravidel (5) povolila Polsku poskytovat restrukturalizační podpory ocelářskému průmyslu. Toto ustanovení bylo obsaženo v protokolu č. 8 Smlouvy o přistoupení o restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu (dále jen „protokol č. 8“) (6). V tomto protokolu bylo schváleno poskytnutí státní podpory osmi uvedeným podnikům, včetně společnosti HLW, v maximální výši 3,387 miliardy PLN do konce roku 2003 pod podmínkou, že restrukturalizace bude ukončena nejpozději do 31. prosince 2006 (7). VPR přiznává společnosti HLW restrukturalizační podporu ve výši 322 milionů PLN (viz tabulka č. 8), která byla potvrzena v IOP 2003 a která měla být provedena v souladu bodem 9 písm. a) a h) protokolu č. 8.
(6)
Aby bylo zajištěno dodržení podmínek obsažených v protokolu č. 8, tento protokol obsahuje podrobná ustanovení týkající se provedení a sledování podpory. Polsko muselo mimo jiné předkládat dvakrát ročně monitorovací zprávu a v letech 2004, 2005 a 2006 měl nezávislý poradce provést nezávislé posouzení výsledků monitorování. Zprávy o činnosti HLW/AHW byly předloženy v únoru 2004, dubnu 2005, květnu 2006 a červnu 2007. Tyto zprávy byly projednány s polskými orgány a příjemci podpory a schváleny útvary Komise, jakož i polskými orgány.
(7)
V roce 2005 společnost AHW pozměnila IOP společnosti HLW (dále jen „IOP 2005“) a žádost o schválení těchto změn Komisí byla založena na bodu 10 protokolu č. 8.
(8)
Dopisem ze dne 6. prosince 2006 Komise Polsko informovala o rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na možné zneužití podpory.
(9)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise zúčastněné strany vyzvala, aby předložily připomínky týkající se uvedené podpory.
(10)
Polsko odpovědělo dopisem ze dne 2. března 2007. Dne 19. března 2007 Komise obdržela připomínky rovněž od příjemce podpory, společnosti AHW, které spolu s dotazy zaslala Polsku. Po schůzce s polskými orgány a příjemcem podpory v březnu 2007, 2. dubna a 6. srpna 2007 byly Polsku zaslány další dotazy. Odpověď Polska byla obdržena dne 4. června 2007 a 1. října 2007.
(11)
Dne 18. října 2007 útvary Komise Polsko informovaly o předběžném posouzení případu a po výměně informací mezi polskými orgány a Komisí polské orgány dne 16. listopadu 2007 sdělily, že společnost hodlá podporu vrátit „bez ohledu na právní situaci“.
(12)
Dopisem ze dne 22. listopadu polské orgány potvrdily, že dne 20. listopadu 2007 společnost AHW vložila na zablokovaný bankovní účet ve prospěch ministerstva financí částku ve výši 2 089 768 EUR. Podle podmínek smlouvy nemá k těmto finančním prostředkům nikdo přístup až do dne přijetí tohoto rozhodnutí. Toho dne obdrží ministerstvo zablokovanou částku spolu s úroky připsanými ode dne 20. listopadu 2007. Nebude-li rozhodnutí vydáno do konce února 2008, budou zablokované finanční prostředky opět k dispozici společnosti AHW.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(13)
Společnost AHW je polský výrobce oceli, který vyrábí tekutou ocel a dlouhé výrobky, zejména jakostní a speciální ocel (lehké a těžké profily).
(14)
V roce 1991 převzal většinu podílů ve společnosti HLW italský výrobce oceli - koncern Lucchini, a následně je v roce 2005 prodal společnosti Arcelor, jež se v roce 2006 spojila se společností Mittal Steel (9).
1. Program restrukturalizace stanovený v IOP 2003
(15)
Komise si je vědoma toho, že v okamžiku přijetí obchodního plánu se společnost HLW nacházela v obtížné finanční situaci. Nezískala žádné další peněžní prostředky od společnosti Lucchini, své holdingové společnosti, která (podle názoru Polska) procházela hlubokou finanční krizí, a vzhledem k problémům vyplývajícím z právních předpisů nebyla schopna prodat vlastní hodnotná aktiva. Od roku 1997 do roku 2003 proto společnost měla značný nedostatek peněžních prostředků, což se projevilo v programu restrukturalizace (10).
(16)
V zájmu obnovení životaschopnosti předpokládal IOP 2003 pro společnost HLW několik hlavních restrukturalizačních úkolů (bod 3.2.), přičemž k nejdůležitějším úkolům patřila:
„a)
majetková a finanční restrukturalizace za účelem získání prostředků na realizaci tohoto programu, zajištění finanční likvidity a snížení finančních nákladů;
b)
realizace investic za účelem dalšího zlepšení jakosti a výrobního sortimentu a zvýšení konkurenceschopnosti podniku;
snížení nákladů […];
c)
další zlepšení norem v oblasti ochrany životního prostředí“.
a) Investice
(17)
V IOP 2003 (bod 3.3) se uvádí, že průmyslová strategie „vychází z postupného zlepšování sortimentu značným omezením výroby prutů a předvalků z obyčejné oceli a rozvojem výroby zaměřující se na výrobu speciální a jakostní oceli“. Za tímto účelem společnost HLW předpokládala „postupnou realizaci dalších investic, které zahrnují tyto oblasti podniku: střední-jemná válcovna, kovárna, tažírna, odlévárna ingotů“, zatímco válcovna ocelových pásů za studena měla být uzavřena.
(18)
K provedení výše uvedené strategie společnost plánovala program investic ve výši [mezi 150 a 220] (11) milionů PLN, jež byly v IOP 2003 znázorněny takto:
Tabulka 1
Plánované investice v oblasti výroby oceli (= tabulka 21 v IOP 2003)
V tis. PLN
2002
2003
2004
2005
2006
Celkem
Ocelárna
[…]
[…]
Válcovna za tepla
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[přibližně 95 %]
Obecné
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Tažírna
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Celkem
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[mezi 150 a 220 miliony PLN]
(19)
Jak je uvedeno v bodě 4.4 IOP 2003, investice se soustředily na modernizaci válcoven za tepla (viz tabulka č. 22 v IOP 2003). To zahrnovalo modernizaci střední válcovny a výměnu ohřívacích pecí předvalkové tratě na bloky a hrubé válcovny. Termín realizace investic je uveden v tabulce č. 23 v IOP 2003, podle níž měly být všechny investice zahájeny v roce 2002.
b) Restrukturalizace zaměstnanosti
(20)
Podle IOP 2003 (bod 4.11) společnost hodlala snížit počet pracovníků z 1 249 na 850. IOP 2005 předpokládá snížení počtu pracovníků na 700 osob. V IOP 2003 byla na restrukturalizaci zaměstnanosti vyhrazena částka ve výši 4,03 milionu PLN, z toho měla částka ve výši 1,5 milionu PLN pocházet ze zvláštní státní podpory, 1,17 milionu PLN z programu PHARE a 1,34 milionu PLN od společnosti (12).
c) Finanční restrukturalizace
(21)
IOP 2003 mimoto předpokládal finanční a majetkovou restrukturalizaci, která podle plánu (bod 3.2) zahrnovala „splacení krátkodobých úvěrů a prodej zbytečných nevýrobních aktiv“.
(22)
IOP 2003 předpokládal v souladu s bodem 4.7 restrukturalizaci dluhu ve výši 513,369 milionu PLN (podle rozvahy tato částka zahrnovala úhrn dlouhodobých a krátkodobých závazků). Měla být financována z budoucích zisků a restrukturalizace majetku. Z restrukturalizace majetku se v roce 2004 a 2005 očekávaly příjmy ve výši 363 milionů PLN, z toho měla být částka ve výši 60 milionů PLN vyhrazena na úhradu nových závazků.
(23)
Komise si je vědoma toho, že IOP 2003 předpokládal zejména níže uvedená opatření v rámci finanční restrukturalizace. Za prvé, byly odepsány veřejné závazky, což představovalo státní podporu ve výši 21,5 milionu PLN (viz bod 4.12.2). Za druhé, od roku 2000 společnost HLW prováděla majetkovou restrukturalizaci zahrnující prodej nevýrobních aktiv, jež měla zajistit prostředky na financování investičního programu.
(24)
Majetkovou restrukturalizaci je nutno posuzovat s přihlédnutím ke skutečnosti, že majetek společnosti HLW již byl předmětem finanční transakce, kterou společnost HLW charakterizovala jako „transakci zahrnující prodej a zpětný leasing“. V roce 2000 společnost získala půjčku ve výši 250 milionů PLN, která byla zajištěna především zástavou na pozemcích a budovách společnosti. Týkalo se to výrobních i nevýrobních aktiv. Tato půjčka měla být splácena ve dvou splátkách ročně do roku 2010. Transakce byla nezbytná, jelikož společnost HLW potřebovala finanční prostředky, nemohla však svá nevýrobní aktiva prodat ihned. K tomuto prodeji mělo dojít v následujících letech a prodej měl zajistit příliv peněžních prostředků spolu se snížením finanční zátěže.
(25)
Podle IOP 2003 se majetková restrukturalizace měla týkat nevýrobních aktiv (bod 4.7 a 4.8). Do konce roku 2001 byla prodána první část zahrnující 53 ze 100 ha. Prodej zbývajících nevýrobních aktiv se však opozdil v důsledku potíží s AKR (Agencja Kapitałowo Rozliczeniowa S.A. - společnost, jejímiž podílníky jsou Agentura pro rozvoj průmyslu a stát), jež se týkaly úpravy právního stavu částí parcel, které nesouvisely s výrobní činností.
(26)
Vzhledem k nedostupnosti finančních prostředků z prodeje pozemků se předpokládalo získání státem zaručené překlenovací půjčky ve výši 300 milionů PLN. Tato půjčka měla být využita na investice a uhrazení krátkodobých závazků (celkem 219 milionů PLN). Mimoto měla být částka ve výši 53 milionů PLN vyhrazena na realizaci investic, jež se podle původní verze plánu měly uskutečnit po roce 2006 (těchto 219 milionů + 53 milionů a 10 % nákladů financování, tj. 27 milionů, činí celkem 299 milionů). Částka ve výši 219 milionů by proto měla zahrnovat nejméně […] milionu PLN (tj. […] milionu PLN - 53 milionů PLN) z celkových prostředků ve výši [mezi 150 a 220] milionů PLN plánovaných na investice. Zbývající částka […] milionu PLN (219 milionů PLN - […] milionu PLN) tvoří náklady krátkodobé finanční restrukturalizace.
d) Restrukturalizace v oblasti vlivu na životní prostředí
(27)
IOP 2003 (bod 4.9) mimoto zahrnoval rovněž zvláštní program investic v oblasti ochrany životního prostředí, který předpokládal zavedení systému řízení péče o životní prostředí podle normy ISO 14001 (v hodnotě 0,5 milionu PLN), různé investice v rámci revitalizace území s náklady ve výši 50 milionů PLN a modernizaci energetického provozu (na kterou nebyly přiděleny žádné prostředky). Tyto investice měly být zahájeny v roce 2002.
(28)
Šetření prokázalo, že některá (nikoli však všechna) opatření uvedená v IOP 2003 byla provedena podle harmonogramu. Konkrétně výstavba závodu na zpracování odpadu byla odložena na roky 2007-2008 a v létě 2007 se teprve začala realizovat. Dodatečně se od výstavby závodu na zpracování odpadu upustilo, jelikož se zpracováním odpadu zabývá subdodavatel (13), což představuje hospodárnější řešení.
(29)
Šetření potvrdilo rovněž tvrzení Polska, že náklady restrukturalizace v oblasti vlivu na životní prostředí neměly být zaplaceny v průběhu realizace programu restrukturalizace, nýbrž měly být uhrazeny z vlastních prostředků, například výnosů z restrukturalizace aktiv.
e) Financování restrukturalizace
(30)
V bodě 4.12 IOP 2003 jsou uvedeny potřebné finanční prostředky ve výši 300 milionů PLN (viz rovněž přehled finančních hotovostních toků, bod 5.1). Jelikož nikde není uveden opak, je možno předpokládat, že to bylo veškeré požadované financování.
(31)
Bod 4.12 stanoví požadované financování na restrukturalizační cíle ve výši 113,6 milionu PLN v roce 2002 a 105,3 milionu PLN v roce 2003, jakož i finanční náklady ve výši 21,9 milionu PLN spojené se získáním výše uvedených finančních prostředků v rámci úvěrů. Mimoto se předpokládala další částka ve výši 53 milionů PLN na uhrazení nákladů. Není však uvedeno, k čemu přesně mělo být financování nutné.
(32)
Po roce 2003 se nepředpokládala nutnost dalšího financování. V IOP 2005 společnost AHW (při popisu IOP 2003) uvádí, že „[…] program restrukturalizace předpokládal provedení řady opatření strategické a operativní povahy, v jejichž důsledku se očekávalo podstatné zlepšení životaschopnosti vykonávané činnosti, tudíž i finanční likvidity. Přijatý program restrukturalizace předpokládal postupné zlepšení ukazatelů finanční likvidity počínaje rokem 2003“.
f) Závěr ohledně restrukturalizačních opatření v rámci IOP 2003
(33)
Restrukturalizace popsaná v IOP, pro niž se požadovala mimořádná podpora, zahrnuje investice (ve výši [mezi 150 a 220] milionů PLN, z toho 53 milionů PLN na urychlené investice), restrukturalizaci zaměstnanosti (4,03 milionu PLN), odepsání některých veřejných závazků (21,5 milionu PLN), určitou finanční restrukturalizaci (81,5 milionu PLN) a náklady na financování půjčky (27,1 milionu PLN) v celkové výši 324,63 milionu PLN.
(34)
Restrukturalizace měla být financována především ze státem zaručené půjčky, která měla pokrýt potřebu peněžních prostředků v důsledku opoždění majetkové restrukturalizace. Aby společnost mohla provést v letech 2002/2003 a případně rovněž v roce 2004 finanční restrukturalizaci a investice, obdržela překlenovací půjčku, která byla zaručena státem. Restrukturalizace byla proto zjevně spojena s časovým harmonogramem.
(35)
V IOP 2003 však nebylo uvedeno, že je majetková restrukturalizace spojena s náklady restrukturalizace. Jednalo se spíše o běžný záměr, nezávislý na programu restrukturalizace se státní podporou, pro nějž nebylo výslovně zapotřebí dodatečných finančních prostředků poskytnutých státem. Rovněž některá opatření nesouvisející bezprostředně s obnovením životaschopnosti, například opatření v oblasti ochrany životního prostředí, byla financována z majetkové restrukturalizace, proto - jak zdůrazňuje Polsko - překračovala restrukturalizaci.
(36)
Jediným důvodem, proč byla majetková restrukturalizace zmíněna, je to, že měla zajistit finanční prostředky prostřednictvím prodeje nevýrobních aktiv. Nebylo však zmíněno vyúčtování transakce zahrnující prodej a zpětný leasing.
2. Státní podpora
(37)
S podporou ve výši 322 milionů PLN (vypočtenou jako čistý grantový ekvivalent), která byla původně schválena v rámci VPR, získala společnost AHW podporu uvedenou v připojené tabulce, kterou poskytlo Polsko:
Tabulka 2
Státní podpora, která byla schválena a poskytnuta v roce 2002 a 2003 (14)
VPR
(v tis. PLN)
Poskytnutá státní podpora
(v tis. PLN)
Rozdíl
(v tis. PLN)
Celkem v letech 2002-2003
321 878 000
203 946 000
117 932 000
(38)
Podpora byla poskytnuta na tři různé cíle:
a)
částka ve výši 0,33 milionu PLN na restrukturalizaci zaměstnanosti (schváleno 1,5 milionu);
b)
částka ve výši 20,56 milionu PLN na odpis pohledávek (schváleno 21,5 milionu), jež byla využita na celkové zlepšení finanční situace společnosti;
c)
záruka půjčky ve výši 183,2 milionu PLN (46,3 milionu EUR, schváleno 299 milionů PLN).
(39)
Společnost HLW získala půjčku se státní zárukou od banky Pekao S.A. na základě smlouvy uzavřené mezi společností HLW a bankou dne 10. prosince 2003. Podle smlouvy o půjčce měla být půjčka splacena do pěti let od podpisu smlouvy, tj. do 10. prosince 2008.
(40)
Společnost AHW požádala o záruku v srpnu 2003. Záruka byla poskytnuta rozhodnutím Rady ministrů ze dne 31. prosince 2003 a týkala se nominální hodnoty rovnající se 46,3 milionu EUR s připočtením úroků a jiných souvisejících nákladů do výše 58,3 milionu EUR. V rozhodnutí Rady ministrů bylo uvedeno, že společnost HLW potřebuje podporu na financování investic týkajících se válcovny za tepla a nákladů spojených s koupí majetku v rámci smlouvy o prodeji a zpětném leasingu, a doporučovalo se využít podporu k tomuto účelu. Konkrétně:
a)
jedna část půjčky v částce do výše 14 600 000 EUR se plánovala na financování výrobních investic, investic spojených se (střední) válcovnou a modernizací válcovací stolice. V období mezi 30. zářím 2004 a 28. únorem 2005 však byla využita pouze částka ve výši 2 854 355 EUR v osmi splátkách a ke splacení došlo dne 16. září 2005;
b)
další část ve výši do 31 430 000 EUR byla určena na restrukturalizaci pohledávek prostřednictvím odkupu výrobních aktiv (pozemků a budov), díky čemuž chtěla společnost splatit zbývající část smlouvy o prodeji a zpětném leasingu. Ke dni 24. srpna 2004 byla využita částka 31 245 684 EUR, která byla splacena dne 16. září 2005. Podle polských orgánů a příjemce podpory byla půjčka využita na splacení smlouvy o prodeji a zpětném leasingu z roku 2000.
(41)
Společnost potvrdila, že celkem zaplatila úroky ve výši 1 132 788,35 EUR, které byly placeny v tranších. Bylo uvedeno, že první tranše zaplacená dne 30. prosince 2004 měla být připsána k příslušným využitým částem půjčky, zatímco od tohoto okamžiku je možno částky úroků přidělit k souvisejícím částkám. Polské orgány sdělily, že to vedlo k níže uvedenému rozdělení plateb úroků:
Tabulka 3
Zaplacené úroky
Datum, zaplacené úroky
Úroky celkem
Úroky u části půjčky určené na prodej a zpětný leasing
Úroky u části půjčky určené na investice
30.12.2004
371 931 EUR
363 880 EUR
8 051 EUR
30.6.2005
536 522 EUR
491 612 EUR
44 910 EUR
16.9.2005
224 336 EUR
205 557 EUR
18 778 EUR
1 132 788 EUR
1 061 050 EUR
71 738 EUR
(42)
Společnost AHW uhradila rovněž níže uvedené výdaje spojené se zaručenou půjčkou:
a)
provize za vyřízení záruky ve výši 270 000 EUR;
b)
poplatek státu za poskytnutí záruky za půjčku ve výši 583 300 EUR, který byl zaplacen dne 30. dubna 2004 (1 % celkové výše záruky, která činila 58 330 000, bez ohledu na výši skutečně poskytnuté půjčky);
c)
náklady a platby uhrazené bankou z důvodu smlouvy o půjčce na účet společnosti AHW - 55 947 EUR.
(43)
Podle žádosti o půjčku společnosti HLW z roku 2003 došlo z iniciativy společnosti HLW ke snížení výše půjčky (v porovnání s částkou schválenou podle IOP 2003), jelikož půjčka již byla sjednána. Společnost HLW si však vyhradila právo na zachování možnosti požádat o zbytek podpory v rámci limitu 75 milionů PLN, nikdy však tohoto práva nevyužila.
3. Provedení IOP 2003
(44)
Není pochyb o tom, že IOP 2003 byl proveden pouze částečně. V letech 2002-2004 společnost HLW vynaložila na restrukturalizaci pouze částku ve výši 58,7 milionu PLN. Bylo vynaloženo sotva [přibližně 25 % celkové částky na investice uvedené v tabulce č. 1] milionu PLN z částky […] milionů PLN na investice spojené s modernizací válcovny za tepla, jež se plánovala v letech 2002-2004. Investice se týkaly pouze modernizace střední válcovny, přičemž se neuskutečnily žádné investice do ohřívacích pecí předvalkové tratě na bloky a hrubé válcovny. Místo toho bylo z částky […] milionu PLN investováno přibližně 0,5 milionu do ocelárny a na ostatní investice bylo vydáno celkem […] milionu PLN (viz roky 2002, 2003 a 2004 v tabulce č. 4).
(45)
Komise neobdržela žádné informace o tom, zda byla provedena finanční restrukturalizace. Z IOP 2005 však vyplývá, že dluh společnosti HLW ke dni 30. června 2005 byl přibližně stejný jako koncem roku 2001 (viz bod 18 v IOP 2005). Společnosti HLW se mimoto již v roce 2004 podařilo dosáhnout kladného výsledku z provozní činnosti. Komise proto předpokládá, že společnost provedla plánovanou krátkodobou finanční restrukturalizaci.
(46)
Zprávy nezávislého poradce odpovědného za sledování potvrzují, že společnost HLW nebyla zisková v roce 2004, ani koncem roku 2005. Společnost AHW však byla zisková na konci období restrukturalizace (konec roku 2006).
(47)
Není pochyb o tom, že životaschopnost na konci roku 2006 je výsledkem různých činitelů, které kromě částečné modernizace válcovny souvisejí především s výbornou situací v ocelářském průmyslu, jež měla kladný vliv na obrat společnosti. V době převzetí společnosti HLW společností Arcelor, tj. silným investorem, zmizely veškeré potíže společnosti HLW s likviditou. Společnost však nebyla schopna odůvodnit své obecné tvrzení, že skutečné využití záruky na refinancování bylo důvodem toho, že společnost dosáhla životaschopnosti.
4. Změny IOP 2003
(48)
V roce 2005 vyvolal vstup nového vlastníka zásadní změnu investiční strategie. Místo modernizace stávajících válcoven za tepla společnost AHW plánuje nyní výstavbu nové válcovny umožňující výrobu dlouhých výrobků používaných ve stavebnictví. Ve válcovně budou jako suroviny používány čtvercové předvalky 160 mm a budou se vyrábět výztužné tyče z uhlíkové oceli, tyče kruhového průřezu a ploché tyče, lehké, čtvercové a příčné profily. Polsko objasnilo, že tato úprava je spojena s rozvojem stavebního trhu, jehož značný růst v okolí Varšavy je předpokládán po dobu mnoha let, což spolu se sídlem ve Varšavě může společnosti AHW zajistit převahu prvního subjektu na trhu.
(49)
Nová válcovna začne plně fungovat v polovině roku 2008 a nahradí stávající válcovny za tepla, do jejichž modernizace již bylo investováno [přibližně 25 % celkové částky na investice uvedené v tabulce č. 1] milionu PLN. Celkové náklady investičního programu jsou uvedeny v tabulce:
Tabulka 4
Náklady nového investičního programu v IOP 2005
V tis. PLN
2002 (15)
2003 (15)
2004 (15)
2005
2006
Celkem
Ocelárna
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Válcovny za tepla
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[přibližně 120 % celkové částky na investice uvedené v tabulce č. 1]
Obecné
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Celkem
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[přibližně 140 % celkové částky na investice uvedené v tabulce č. 1]
(50)
Celkové investiční náklady nyní činí [přibližně 140 % celkové částky investic uvedených v tabulce č. 1] milionu PLN, z toho [přibližně 120 % celkové výše investic uvedených v tabulce č. 1] milionů PLN se plánuje na válcovnu za tepla, tudíž o […] milionů PLN více, než se na investice původně plánovalo. V těchto nákladech jsou však již zohledněny náklady na uskutečněné investice do střední válcovny ve výši […] milionu PLN. Po jejich odečtení od částky […] milionů PLN by náklady na novou válcovnu činily [méně než 200] milionů PLN.
5. Rozvoj výrobní kapacity
(51)
Změny v oblasti výrobní kapacity společnosti AHW jsou uvedeny v tabulce:
Tabulka 5
Maximální roční výrobní kapacita v tis. tun
Výroba
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
Poznámky
Tekutá ocel
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[přibližně 100 % celkové kapacity válcovny]
[totéž]
Beze změn
Ploché výrobky
20
20
20
20
0
0
0
Podle protokolu č. 8
Válcovna - válcovaný materiál
180
180
180
180
180
0
0
Podle protokolu č. 8
Válcovna - lehké profily
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[přibližně 40 %]
0
Nová strategie (16)
Válcovna - dlouhé těžké profily
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[přibližně 60 %]
0
Nová strategie (16)
Válcovna - kované profily
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
0
Nová strategie (16)
Pásy válcované za studena
30
0
0
0
0
0
0
Podle protokolu č. 8
Nová válcovna
0
0
0
0
0
[…]
[přibližně 70 %]
Nová strategie (nezohledněna v protokolu č. 8)
(52)
Po dosažení celé výrobní kapacity nové válcovny v roce 2008 bude stará válcovna uzavřena. V žádném okamžiku před rokem 2007 nepřekročila společná výroba společnosti maximální výrobní kapacitu ve výši […] tun. Změna investičního programu proto vede k dalšímu snížení výrobní kapacity společnosti o […] tun.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(53)
V dopise ze dne 6. prosince 2006 se Komise odvolala na neprovedení programu restrukturalizace společnosti AHW a uvedla, že má v úmyslu ověřit, zda to představuje případné zneužití restrukturalizační podpory. Komise poukázala zejména na to, že značná částka podpory nebyla využita náležitě.
(54)
Komise měla mimoto pochybnosti, zda může schválit aktualizovaný obchodní plán podle bodu 10 protokolu č. 8 s přihlédnutím k tomu, že se týká nových investic, které mohou být prospěšné, nikoli však nutné pro restrukturalizaci společnosti.
IV. PŘIPOMÍNKY POLSKA
(55)
Polské orgány uvedly, že společnost AHW využila státní záruku v souladu s podmínkami, za nichž byla udělena, a objasnily, že:
a)
za prvé, splacení transakce zahrnující prodej a zpětný leasing se týkalo investic, které byly popsány pouze jako velmi obecné opatření, bez jejich upřesnění;
b)
za druhé, transakce byla součástí finanční restrukturalizace s přihlédnutím k tomu, že částka nákladů restrukturalizace činila 857 milionů PLN, jelikož jako náklady restrukturalizace se berou v úvahu rovněž ztráty a závazky. Polsko uvedlo, že tyto ztráty zahrnují ztráty za rok 2002 a 2003 ve výši 150 milionů PLN vykázané v předpokládané rozvaze (s. 79, IOP 2003). Společnost měla mimoto rovněž dlouhodobé a krátkodobé závazky ve výši 513,4 milionu PLN. Další náklady vyplývají z restrukturalizace zaměstnanosti a investic (190,5 milionu PLN);
c)
za třetí, transakce měla být prvkem majetkové restrukturalizace naplánované v restrukturalizačním programu. Společnost se proto rozhodla, že v zájmu omezení „nepříznivého dopadu stávajícího finančního zadlužení na hotovostní toky nahradí stávající smlouvu o zpětném leasingu mnohem levnějším úvěrem“. Polsko uvedlo, že to bylo naléhavé, jelikož se společnost HLW nacházela v „situaci, kdy vyčerpala finanční rezervy“.
(56)
Polské orgány mimoto tvrdí, že transakce zahrnující prodej a zpětný leasing vedla rovněž k životaschopnosti společnosti, toto však neodůvodnily.
(57)
Polské orgány uvádějí, že zásadní význam měl okamžik poskytnutí podpory. Tvrdí, že „potřeba státní podpory existovala pouze v letech 2003/2004“, kdy byla zaznamenána potřeba finančních prostředků (17).
(58)
Polské orgány zopakovaly, že společnost AHW podporu vrátila. Státní záruka měla být pouze doplňkem jiných zajištění půjčky. Bance bylo poskytnuto zajištění v podobě zástavy na pozemcích a všech stálých aktivech a rovněž sedmi vlastních směnek. Polsko mimoto poskytlo podrobné informace o různých jiných finančních nástrojích, které společnost HLW v té době využila, a na základě toho tvrdí, že společnost HLW byla schopna získat finanční prostředky na trhu i bez záruky.
(59)
Polské orgány připomínají, že by společnost Arcelor podnik nekoupila, pokud by neměla jistotu, že společnost HLW byla „způsobilá pro státní podporu, kterou obdržela“.
(60)
Polské orgány zdůrazňují, že změna plánu vede k širšímu investičnímu programu, než se původně plánovalo, a že veškeré investice byly neodvolatelně zahájeny do konce roku 2006 (tj. před koncem období restrukturalizace). Proto podle názoru polských orgánů nelze usuzovat, že podpora byla zneužita, a je nutno mít za to, že navrhovaná změna programu je v souladu s pravidly Společenství.
(61)
Polské orgány sdělily, že o investici předpokládané v IOP 2005, tj. nahrazení střední válcovny, se hovořilo již v roce 1997. Hotovostní toky společnosti v období 1997-2003 však na financování této investice nepostačovaly. Teprve v okamžiku, kdy podnik převzala společnost Arcelor, byly k dispozici dostatečné prostředky na její financování (18). Polsko mimoto tvrdí, že výrobní sortiment byl v IOP 2003 vymezen pouze velmi obecně a nebyl optimální s ohledem na změněnou strukturu poptávky na polském trhu, která vyžadovala přizpůsobení výrobního sortimentu.
(62)
Polské orgány tvrdí, že změny IOP 2005 nemají nepříznivý dopad na protokol č. 8. Nový program je nezbytný k dosažení „trvalé životaschopnosti“. Stávající životaschopnost na konci doby restrukturalizace vyplývala pouze z příznivé situace na trhu a rovněž struktury cen/příjmů/nákladů. V tomto smyslu se uvádí, že by technologie předvalků společnosti nezaručovala konkurenceschopnost z dlouhodobého hlediska a vyžadovala by nahrazení moderním procesem kontinuálního lití.
(63)
Polské orgány naznačují, že i kdyby měla být obdržená podpora považována za dodatečnou provozní podporu, je nutno mít za to, že byla kompenzována vyrovnávacími opatřeními, tj. dalším snížením výrobní kapacity ze strany společnosti v rámci změny strategie. Polské orgány rovněž potvrzují, že společnost HLW neuskutečnila všechny investice, což vyplývalo z opoždění majetkové restrukturalizace.
(64)
Polsko předložilo Komisi rovněž informace o připsaných úrocích v souvislosti s půjčkou, jež jsou uvedeny v bodě 41, a jiných nákladech, které vznikly v souvislosti s půjčkou a zárukou a které byly uvedeny v bodě 42.
V. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(65)
Příjemce podpory předložil připomínky týkající se zahájení řízení a posléze byl informován o výměně informací mezi Komisí a polskými orgány.
(66)
Společnost AHW uvedla, že velká část podpory byla využita na odkoupení některých aktiv koupených na leasing s cílem snížit finanční náklady. Jelikož se investice týkaly majetku koupeného na leasing, lze jeho odkup považovat za prvek restrukturalizace.
(67)
Příjemce podpory rovněž tvrdí, že záruka byla poskytnuta před přistoupením Polska k Evropské unii (usnesením Rady ministrů, které bylo přijato v prosinci 2003), a proto určení podpory záviselo na polské vládě. Společnost mimoto uvádí, že podporu využila přesně podle rozhodnutí o jejím poskytnutí.
(68)
Společnost AHW zopakovala, že účelem nového plánu je dosažení cílů původního plánu a že změna strategie je nezbytná k zajištění dlouhodobé životaschopnosti společnosti.
VI. POSOUZENÍ
1. Rozhodné právo
(69)
V bodě 1 protokolu č. 8 se stanoví, že „odchylně od článků 87 a 88 Smlouvy o ES se státní podpora poskytnutá Polskem pro účely restrukturalizace vymezeným částem polského ocelářského průmyslu považuje za slučitelnou se společným trhem“, pokud jsou mimo jiné splněny podmínky stanovené v uvedeném protokolu.
(70)
Doba odkladu pro poskytování restrukturalizační podpory pro polský hutnický průmysl v rámci Evropské dohody byla Radou prodloužena do doby přistoupení Polska k EU. Toto ustanovení bylo obsaženo v protokolu č. 8 Smlouvy o přistoupení Polska k EU. V zájmu dosažení tohoto cíle byly stanoveny časové rámce před přistoupením i poté. Přesněji, v období 1997-2003 bylo povoleno poskytnutí omezené výše podpory na restrukturalizační cíle a v období 1997-2006 byla další státní podpora určená na restrukturalizaci polského hutnictví zakázána. V tomto ohledu se jednoznačně liší od ostatních ustanovení Smlouvy o přistoupení, např. prozatímního mechanismu stanoveného v příloze IV („postup týkající se existující podpory“), který se týká pouze státních podpor poskytnutých před přistoupením, pokud jsou tyto podpory „nadále použitelné“ po dni přistoupení. Protokol č. 8 lze proto považovat za lex specialis, který v záležitostech, jichž se týká, nahrazuje ostatní ustanovení Aktu o přistoupení (19).
(71)
Ačkoliv se články 87 a 88 Smlouvy o ES obvykle nevztahují na podporu poskytnutou před přistoupením, která po přistoupení není nadále použitelná, ustanovení protokolu č. 8 rozšiřují kontrolu nad státní podporou v rámci Smlouvy o ES na veškeré podpory poskytnuté na restrukturalizaci polského hutnictví v letech 1997-2006.
(72)
V souladu s čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES je možné přijmout rozhodnutí po přistoupení Polska k EU, protože v případě, že neexistují podrobné předpisy v protokolu č. 8, je nutno použít obvyklá pravidla a zásady. Z toho důvodu je použito rovněž nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (dále jen „procesní nařízení“) (20).
2. Zneužití podpory
(73)
Bod 18 písm. a) protokolu č. 8 Komisi opravňuje „přijmout vhodná opatření a požádat dotyčné společnosti, aby vrátily veškerou podporu poskytnutou v rozporu s podmínkami stanovenými v tomto protokolu […], pokud kontrola ukáže, že nebyly splněny podmínky v přechodných ustanoveních obsažených v tomto protokolu“.
(74)
Po formálním vyšetřovacím řízení Komise uvedla, že se Polsku nepodařilo rozptýlit její pochybnosti týkající se zneužití restrukturalizační podpory. Podle názoru Komise společnost neprovedla náležitě svůj program restrukturalizace, jak bylo výslovně stanoveno v bodě 9 písm. a) a h) protokolu č. 8. Komise podotýká, že z poskytnutých finančních prostředků (přibližně 34 milionů EUR) byla pouze malá část využita podle IOP 2003 na financování investic, zatímco zbývající část, tj. 31,2 milionu EUR, byla použita na cíle, jež nebyly v programu uvedeny.
(75)
Komise proto za prvé určila, jaký druh opatření se plánoval v původním IOP, a posléze, zda opatření, která společnost provedla, jsou případně v rozporu s pravidly společného trhu, a rovněž jaký je dopad zneužité podpory s přihlédnutím k celkovému programu, načež posoudila výši podpory. To, zda nový program může tento závěr změnit, je projednáno v dalším oddíle (3).
a) Rozsah restrukturalizace stanovený v původním investičním plánu
(76)
Komise za prvé objasnila rozsah IOP 2003 a rovněž to, zda IOP 2003 zahrnoval splacení smlouvy o prodeji a zpětném leasingu ve vztahu k výrobním aktivům, na něž byla podpora určená na restrukturalizaci využita především.
(77)
Jak je uvedeno v bodě (34), hlavním úkolem programu restrukturalizace bylo zaručení včasného provedení stanovených opatření, která byla nutná k zajištění životaschopnosti společnosti HLW. Tato opatření byla spojena zejména s investicemi a finanční restrukturalizací. Prioritou programu bylo umožnit restrukturalizaci společnosti v letech 2002 a 2003.
(78)
Za prvé, v plánu IOP 2003 se předpokládalo, že společnost HLW bude investovat částku ve výši [mezi 150 a 220] milionů PLN. Zdá se však, že příjemce podpory i polské orgány usuzují, že pořízení výrobních aktiv lze považovat za prvek investičního programu. Polsko tvrdí, že investice byly popsány jako velmi obecné opatření, bez jejich upřesnění. Příjemce podpory mimoto uvádí, že jejich pořízení bylo pro proces restrukturalizace nutné, „jelikož by podnik nemohl v době restrukturalizace bez tohoto zařízení fungovat“.
(79)
Komise tato tvrzení nemůže přijmout. Je zřejmé, že IOP 2003 stanovil v bodě 4.4. investice s ohledem na náklady (tabulka č. 21 v IOP 2003, uvedena jako tabulka č. 1 v bodě 18), obsah (tabulka č. 22 v IOP 2003) a dobu (tabulka č. 23 v IOP 2003). Splacení smlouvy o prodeji a leasingu výrobních aktiv se nepředpokládalo. Tento pokus ve skutečnosti spíše svědčí o tom, že polské orgány i příjemce podpory nevidí žádný přesvědčivý důvod pro splacení smlouvy o prodeji a leasingu. V opačném případě by program toto opatření obsahoval.
(80)
Za druhé, IOP 2003 předpokládá omezenou finanční restrukturalizaci. V později předložených informacích polské orgány tvrdí, že ve finanční restrukturalizaci je nutno zohlednit částku odkupu výrobních aktiv (21). Uvádějí, že finanční restrukturalizace zahrnovala rovněž stávající ztráty ve výši 150 milionů PLN a odklad závazků ve výši 513 milionů PLN, což společně tvoří náklady restrukturalizace ve výši přibližně 858 milionů PLN.
(81)
Komise však nemůže souhlasit s tím, že náklady restrukturalizace tvoří stávající ztráty ve výši 150 milionů PLN a změna harmonogramu splácení závazků ve výši 513 milionů PLN. Jak se uvádí v bodě 22, Komise nepopírá, že se v IOP 2003 v bodě 4.7 uvádí, že „společnost hodlá restrukturalizovat závazky ve výši 513 milionů PLN“. Není však uvedeno, že se jedná o nezbytný prvek restrukturalizačních úkolů. Ve skutečnosti je jako restrukturalizační úkol v bodě 3.2 stanoveno pouze „splacení krátkodobých úvěrů a prodej zbytečných nevýrobních aktiv“.
(82)
Mimoto se za náklady restrukturalizace obvykle nepovažují všechny druhy ztrát, jak tvrdí Polsko. Závazky v rozvaze nemusí nutně odpovídat nákladům restrukturalizace, jelikož závazky jsou součástí běžné hospodářské činnosti. Je pravdou, že přílišné závazky mohou způsobovat potíže, v takovém případě však musí restrukturalizace zahrnovat opatření, jež se týkají konkrétně závazků, například zajištění kapitálového vkladu, úvěry nebo smlouvy o odložení splátek. Plán žádná taková opatření za účelem finanční restrukturalizace nepředpokládá (bod 4.7 odst. 5).
(83)
V IOP 2003 se v bodě 4.7 uvádí, že na financování restrukturalizace jsou nutné pouze příjmy ve výši 363 milionů PLN, které jsou nižší než celkové stávající závazky ve výši 513 milionů PLN. Mimoto se zdá, že se částka ve výši 60 milionů PLN uvedená v bodě 4.7 týká budoucího provozního kapitálu. Na restrukturalizaci se proto plánovala částka nejvýše 300 milionů PLN (viz bod (30)).
(84)
Využití částky ve výši 300 milionů PLN je objasněno v bodě 4.12.1 IOP 2003, který se týká nákladů a zdrojů programu a v němž se uvádí, že na období 2002-2003 jsou zapotřebí finanční prostředky ve výši 219 milionů PLN. Vzhledem k tomu, že tato částka měla zahrnovat rovněž investice (jak se uvádí v bodě (26)), činily zbývající prostředky na finanční restrukturalizaci pouze […] milionu PLN.
(85)
Mimoto by částka ve výši 81,5 milionu PLN nepostačovala na uhrazení splátky smlouvy o prodeji a zpětnému leasingu. V bodě 3.2. IOP 2003 se výslovně uvádí, že se finanční restrukturalizace bude týkat pouze krátkodobých závazků. Finanční restrukturalizace obsažená v plánu byla proto omezena na částku 81,5 milionu PLN, nezahrnovala však splacení smlouvy o prodeji a leasingu, která jednoznačně představovala dlouhodobý závazek, jelikož měla být splacena do roku 2010. Splacení smlouvy o prodeji a zpětném leasingu proto nelze považovat za prvek finanční restrukturalizace, na niž měla být podpora poskytnuta.
(86)
Zdá se, že polské orgány souhlasí s tím, že transakce zahrnující prodej a zpětný leasing nebyla součástí restrukturalizace majetku, jelikož toto tvrzení nepředkládají. Nepřímo se však odvolávají na restrukturalizaci majetku, když citují část týkající se restrukturalizace majetku: „výše uvedený prodej společnosti Huta L.W. umožní splatit část jejích úvěrů a zachovat finanční likviditu“ (bod 64 dopisu ze dne 4. června).
(87)
Polské orgány však nezaznamenaly, že nikde není uvedeno, že se změna harmonogramu splacení má týkat veškerých závazků z prodeje a zpětného leasingu, zatímco plán v mnoha bodech uvádí, že se to týká pouze nevýrobních aktiv. Toto tvrzení je zopakováno dvakrát ve stejném oddíle, z něhož pochází výše uvedený citát použitý polskými orgány. Ve skutečnosti se výslovně uvádí, že závazky v rámci smlouvy o prodeji a zpětném leasingu budou předmětem majetkové restrukturalizace, tj. restrukturalizace, která zahrnuje nevýrobní aktiva (viz bod 4.12.1 IOP 2003). To se týká rovněž tzv. „projektu 100 ha“ a „projektu 88 ha“. Účelem majetkové restrukturalizace bylo uvolnění peněžních prostředků na realizaci investic a současně snížení finančních nákladů na závazky. Nezmiňuje se však, že je nutno splatit před datem splatnosti celou smlouvu o prodeji a zpětném leasingu s cílem omezit finanční zátěž. Účelem majetkové restrukturalizace je „snížení“ finančních nákladů, nikoliv jejich vyloučení.
(88)
S ohledem na finanční omezení společnosti HLW Komise nevidí žádný důvod úsilí společnosti HLW o koupi vlastních výrobních aktiv, jestliže platba byla splatná teprve později. Každopádně se neuvádí, že by leasingová smlouva byla na překážku restrukturalizaci. Konkrétně bod 4.12 IOP 2003 toto nepotvrzuje, jelikož se v něm uvádí pouze to, že díky prodeji určitého majetku, který byl dříve označen za nevýrobní, bude společnost HLW schopna snížit náklady na leasingovou smlouvu. To je logické pouze s přihlédnutím k tomu, že majetek měl být prodán, aby bylo možno (částečně) splatit úvěr, a tak společnost HLW osvobodit od placení úroků z úvěru. Nezmiňuje se však odkup výrobních aktiv, který by nezajišťoval získání peněžních prostředků, jelikož tento majetek by si společnost ponechala.
(89)
IOP 2003 proto odkoupení výrobních aktiv nepředpokládal. Společnost HLW použila podporu k účelu, který nebyl obsažen v programu restrukturalizace, jenž byl základem pro schválení podpory, podpora proto nebyla využita v souladu s VPR a rozhodnutím o povolení podpor, tj. protokolem č. 8. Podle čl. 1 písm. g) procesního nařízení toto lze považovat za zneužití podpory, jelikož zneužití je vymezeno jako použití podpory v rozporu s rozhodnutím o povolení státní podpory (22).
b) Neslučitelnost zneužité podpory
(90)
Po zjištění, že získaná podpora nebyla použita podle programu, je nutno prokázat, že tato zneužitá podpora je neslučitelná se společným trhem.
(91)
To vyplývá již z formálního hlediska, vezmeme-li v úvahu, že společnost nevyužila podporu podle plánu, zatímco podle protokolu č. 8 musí podporu využít náležitě, a za druhé, podle bodu 18 protokolu č. 8 není žádná jiná státní podpora poskytnutá v rozporu s IOP, VPR a protokolem č. 8 slučitelná se společným trhem.
(92)
Komise se mimoto domnívá, že by nemohla považovat skutečné využití podpory za slučitelné se společným trhem, i když společnost AHW dosáhla životaschopnosti. V této souvislosti chce Komise objasnit, že i když má příjemce podpory pochybnosti, zda je jeho stávající životaschopnost dostatečná, je nutno uvést, že příjemce podpory chápe životaschopnost jinak, než jak je definována v příloze č. 3 protokolu č. 8. Tato definice byla dohodnuta v rámci protokolu č. 8, byla monitorována oběma stranami dohody a nemůže být zpětně příjemcem podpory změněna.
(93)
Komise však opakuje, že za prvé, slučitelnost nevyplývá jednoduše z toho, že společnost HLW dosáhla v roce 2006 životaschopnosti. Samotné dosažení životaschopnosti nepostačuje, aby bylo možno restrukturalizaci považovat za slučitelnou se společným trhem. Mimoto je nutno zajistit, aby obnovení životaschopnosti bylo dosaženo při minimální výši státní podpory, která je nezbytná za účelem restrukturalizace, a aby byla uplatněna vyrovnávací opatření. Komise připomíná, že tyto podmínky jsou uvedeny v čl. 8 odst. 4 Evropské dohody, na niž se odkazuje v bodě 1 protokolu č. 8. Koncepce omezení výše státní podpory na nezbytné minimum ukazuje, že podpora nesmí být využita k financování investic nebo opatření, jež pro restrukturalizaci nemají zásadní význam (23).
(94)
Komise za druhé připomíná, že plán, tj. restrukturalizační úkoly a prostředky na jejich financování, musí zajistit dosažení životaschopnosti z hlediska ex ante. IOP 2003 kladl zvláštní důraz na realizaci a urychlení investic s využitím státní podpory. Za prvé bylo prokázáno, že investice měly být přesunuty na rok 2003 díky překlenovacímu úvěru. Mimoto bylo potvrzeno, že majetková restrukturalizace měla být provedena v letech 2004-2005, tudíž jednoznačně příliš pozdě s ohledem na realizaci investičního programu. Úvěr byl zajištěn k pokrytí potřeby finančních prostředků. V úvodu programu je zopakováno, že „realizace programu restrukturalizace podle schváleného harmonogramu a pokračování činnosti podniku vyžaduje získání dalších nezbytných překlenovacích úvěrů“. Překlenovací úvěr byl tedy považován za nezbytný, aby bylo možno uskutečnit investice podle stanoveného harmonogramu.
(95)
Skutečnost, že se společnost HLW rozhodla splatit smlouvu o prodeji a zpětném leasingu výrobních aktiv a neprovedla investice ve stanovené lhůtě, prokazuje, že společnost HLW svým jednáním - z hlediska ex ante - ohrozila možnost dosažení životaschopnosti. Polské orgány neuvedly žádný důvod, proč by se v srpnu 2003, kdy společnost HLW požádala o záruku, měla situace změnit vzhledem k tomu, že od poslední aktualizace plánu v březnu 2003 uplynulo pouze pět měsíců. Toto využití podpory nepředstavovalo realizaci programu, nýbrž vzhledem ke spojení investic s časovým harmonogramem představovalo překážku náležitého provedení plánu. Z hlediska ex ante proto společnost zjevně životaschopnost ohrozila, bez ohledu na to, že jí později dosáhla.
(96)
Je pravda, že finanční prostředky nejsou vymezeny a zneužití státní podpory může naznačovat, že program restrukturalizace mohl být financován z jiných prostředků, jež měly být původně použity k jiným účelům, na něž byla použita podpora. Toto tvrzení však nelze uznat v případě programu restrukturalizace, v jehož rámci musí být finanční prostředky společnosti použity na nové zaměření podniku, a s ohledem na potíže společnosti by neměly být žádné volné prostředky k dispozici pro záměry, které překračují plán. Použití prostředků ze státem zaručené půjčky na splacení úvěru na výrobní aktiva je důvodem omezení restrukturalizačních opatření v jiné oblasti, zejména co se týká včasného provedení výše uvedených investic.
(97)
Komise mimoto nevidí žádnou spojitost v tvrzení polských orgánů a příjemce podpory, že se v roce 2003 společnost nacházela v tak obtížné finanční situaci, že nebyla schopna uskutečnit žádné investice. Důvodem je, že Komise nechápe, proč by se společnost v takové situaci měla rozhodnout pro splacení dlouhodobých závazků místo pro přijetí jiných opatření, jež byla stanovena jako nezbytná k dosažení životaschopnosti.
(98)
Mimoto není důležité, že společnost v současnosti navrhuje, že realizuje investice, které se neuskutečnily v roce 2004, jelikož provedení bylo spojeno se stanoveným harmonogramem, což bylo považováno za jediný způsob dosažení životaschopnosti do konce roku 2006. Toto porušení je konečné a nelze se mu vyhnout změnou IOP. Tak tomu je i přesto, že IOP 2005 předpokládá dodatečné investice, jelikož tyto nemohou zneužití finančních prostředků odčinit.
(99)
Za třetí, i kdyby společnost HLW mohla v srpnu 2003 předpokládat, že investice již nejsou k dosažení životaschopnosti nutné, znamenalo by to, že společnost HLW vykázala v IOP 2003 příliš vysoké náklady restrukturalizace a získaná podpora nebyla pro restrukturalizaci nezbytná. Komise však uvádí, že je málo pravděpodobné, že by společnost sotva pět měsíců po schválení IOP 2003 (v březnu 2003) změnila své záměry, když v srpnu 2003 požádala o záruku s tím, že hlavní část měla být určena na splacení úvěru na výrobní aktiva. K doložení tohoto tvrzení by o tom společnost musela každopádně Komisi včas informovat, což neučinila.
(100)
Nicméně i kdyby investice nebyly nutné, nepovažovalo by se přesměrování prostředků na splacení smlouvy o prodeji a zpětném leasingu výrobních aktiv za náklady restrukturalizace. Financování splacení smlouvy o prodeji a zpětném leasingu výrobních aktiv bylo dohodnuto a mohlo být zaplaceno po skončení období restrukturalizace. Může být pravda, že z toho vyplývala finanční zátěž, ta však byla výslovně zohledněna ve finančních prognózách obsažených v IOP 2003. Jelikož aktiva nebylo možno prodat, bylo by jediným výsledkem splacení smlouvy osvobození od finanční zátěže, což by společnosti HLW zajistilo dodatečnou likviditu. Společnost HLW proto získala dodatečné peněžní prostředky, které lze považovat za provozní podporu, jež mohla vést k přebytečné činnosti narušující trh. Komise si nedokáže představit, jak by tato opatření mohla být schválena, pokud by byla Komisi oznámena. Jestliže investice nebyly skutečně nutné, využití podpory by nebylo považováno za slučitelné se společným trhem.
(101)
Komise nezpochybňuje tvrzení příjemce podpory, že záruka byla využita v souladu s rozhodnutím vlády a že vláda měla právo stanovit, na co je podpora určena. Komise však podotýká, že to nemá vliv na slučitelnost záruky, o níž mělo být rozhodnuto podle protokolu č. 8 a IOP 2003, jež neobsahují podporu na cíle schválené vládou při vydání rozhodnutí.
(102)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise vyvozuje závěr, že podpora nebyla využita v souladu s bodem 9 a 18 protokolu č. 8. Podpora je proto neslučitelná se společným trhem.
c) Dopad neslučitelnosti zneužité podpory na celý program restrukturalizace
(103)
Závěrem je nutno posoudit dopad neslučitelnosti zneužité podpory.
(104)
Komise by za tímto účelem chtěla za prvé poukázat na to, že toto šetření neprokázalo, že některé náklady restrukturalizace byly zbytečné, nýbrž že část státních prostředků byla zneužita. Může být pravda, že určité investice mohly být zrušeny - v ideálním případě po dohodě s Komisí. To by znamenalo, že skutečné náklady restrukturalizace jsou nižší, a příslušná část podpory by musela být vrácena, což je v souladu s přístupem, který Komise použila v dřívějších případech týkajících se restrukturalizace ocelářského průmyslu (24). V tomto případě se však ukázalo nejen to, že určité náklady restrukturalizace jsou zbytečné, nýbrž (jak bylo projednáno výše) problém souvisí s tím, že celé financování části restrukturalizace (tj. 31,2 milionu EUR) pozbylo účelu, jelikož z hlediska ex ante byla téměř celá překlenovací půjčka využita v rozporu s IOP a způsobem, který ohrozil dosažení životaschopnosti, a z hlediska okamžiku provedení změny byl společnosti poskytnut přebytek peněžních prostředků, které je nutno vrátit. Toto použití prostředků v rozporu s určením není možno zpětně odčinit pozdějším provedením investic ze strany společnosti, jelikož tyto prostředky byly poskytnuty na financování investic a finanční restrukturalizaci v daném okamžiku. Tento cíl podpory nebyl aktuální již v roce 2005. Pokud by byla restrukturalizace provedena později, podpora, zejména státem zaručená překlenovací půjčka, by nebyla nutná. Zneužití podpory se proto vztahuje na veškeré prostředky zajištěné v rámci překlenovací půjčky, které byly využity k financování prodeje a zpětného leasingu výrobních aktiv.
(105)
Komise si mimoto uvědomuje, že přebytek finančních prostředků na konci restrukturalizace není neobvyklý a že společnosti nelze trestat za dosažení lepších výsledků, než se původně očekávalo. Tato situace však musí vést k lepším obchodním výsledkům, které společnosti zajistí vyšší rozpětí umožňující například dřívější splacení závazků. Neznamená to však, že společnost může přesměrovat téměř celou podporu na cíle, které nejsou uvedeny v obchodním plánu.
(106)
Za druhé je nutno připomenout, že společnost získala rovněž jinou státní podporu, například odepsání dluhů, a část zaručené půjčky byla využita na financování investic. Tato opatření byla provedena podle plánu a pomohla společnosti dosáhnout životaschopnosti.
(107)
Bez ohledu na to by bylo možno uznat, že je nutno považovat celou restrukturalizaci za nepovedenou, jelikož program byl proveden pouze částečně, zatímco z hlediska ex ante by dosažení životaschopnosti zajistilo pouze úplné provedení programu restrukturalizace. V této souvislosti však může být důležité to, že společnost dosáhla životaschopnosti (25). Tak tomu je, pokud společnost nezískala nadměrnou podporu, jež nebyla nezbytná k dosažení životaschopnosti. Jinými slovy, vyrovnání této výhody obnoví předchozí situaci, tj. vyrovná nadměrnou podporu. V tomto případě lze považovat za skutečný důvod dosažení životaschopnosti ostatní opatření provedená podle plánu. Proto je možno považovat tato opatření za slučitelná s předpisy pod podmínkou navrácení nadměrné částky podpory.
(108)
Jelikož ostatní opatření zajistila dosažení životaschopnosti s minimální nezbytnou podporou, může Komise vyvodit závěr, že zneužita byla pouze částka zaručené půjčky, která byla použita k jiným účelům, nikoli celá restrukturalizační podpora, a že ostatní opatření v rámci IOP 2003 byla provedena řádně.
d) Prvek podpory části zneužité zaručené půjčky
(109)
Je nutno stanovit prvek podpory státem zaručené půjčky ve výši 31 245 684 EUR. Intenzita podpory ve formě záruk může v zásadě činit až 100 % (26).
(110)
Komise však má za to, že záruka jako forma podpory měla v tomto případě omezený narušující účinek vzhledem k tomu, že půjčka, na niž společnost HLW získala záruku, byla po roce společností Arcelor splacena. Komise proto usuzuje, že k vyrovnání výhody, která byla společnosti poskytnuta, je nutno vrátit pouze úrokový příspěvek, jenž byl poskytnut prostřednictvím záruky v období, kdy měla společnost půjčené prostředky k dispozici. Komise mimoto podotýká, že společnost měla určité vyhlídky na získání finančních prostředků a byla schopna poskytnout náležité zajištění, což dokládá záruční smlouva, která vyžadovala zajištění.
(111)
V souladu s obvyklou praxí Komise by úrokový příspěvek odpovídal rozdílu mezi úroky, jež by bylo nutno uhradit podle tržních podmínek, a úroky, které společnost skutečně zaplatila. Tržní úroky by v tomto případě byly vypočteny na základě referenční sazby platné v okamžiku poskytnutí prostředků (srpen 2004) s připočtením 400 základních bodů, jelikož v roce 2004 nebyla společnost HLW zisková (viz bod 46), nýbrž byla podnikem v obtížích (27). Obvyklá praxe Komise neumožňuje snížení pod 400 základních bodů (28). Není však nutné dodatečné navýšení, jelikož společnost poskytla zajištění a ocelářský průmysl si v roce 2004 vedl dobře.
(112)
Jelikož půjčka nebyla poskytnuta v PLN, nýbrž v EUR, Komise použila referenční sazbu platnou pro eurozónu, tj. 4,43 %. V této souvislosti je nutno připomenout, že skutečně získanou výhodu je nutno posoudit srovnáním podmínek, které společnost získala, s podmínkami, jež by mohla získat na volném trhu (bez státní záruky). Běžnou praxí na trhu je stanovení procentní sazby za úvěr na základě referenční sazby (obvykle příslušné referenční sazby na mezibankovním trhu) pro danou měnu úvěru, jelikož kolísání hodnoty peněz závisí na hospodářství, v němž se daná měna používá. Proto v případě úvěru v eurech musí být referenční sazbou přijatou věřitelem jednajícím podle zásad tržního hospodářství sazba používaná v případě úvěrů v eurech, třebaže je úvěr poskytnut v Polsku.
(113)
Úroky proto musí být vypočteny podle sazby ve výši 8,43 % ročně, tj. musí činit 2 807 206 EUR. Tuto částku je nutno porovnat se skutečnými výdaji, které společnost uhradila. Tyto výdaje zahrnují úroky ve výši 1 061 050 EUR a prémii za záruku (jak je uvedeno v bodě 42 písm. a) a b)), jež jsou podle praxe Komise vzaty v úvahu při výpočtu výše podpory u záruk (29).
(114)
Náklady na záruku je nutno rozvrhnout na celou částku záruky a uvést do souvislosti se zneužitou podporou a úroky pokrytými zárukou. Důvodem je to, že omezené využití části zaručené půjčky na investice bylo obchodním rozhodnutím, které nebylo známo v okamžiku zařízení zaručené půjčky a jež mělo zajistit půjčku ve výši 46 milionů EUR plus úroky na dobu pěti let. V opačném případě by byla zaručená půjčka pořízena jinak. Proto je nutno provést úměrné rozdělení s vypočtením části platby týkající se skutečné zaručené a zneužité částky. Z téhož důvodu je nutno platbu vypočítat úměrně k době, která byla skutečně využita v souvislosti se zárukou, v poměru k celkové době pěti let, jelikož teoreticky záruka podléhala po tuto dobu amortizaci. Její dřívější vypovězení představuje změnu obchodního rozhodnutí, jež nezávisí na dřívějších zjištěních.
(115)
To znamená, že Komise souhlasí s odečtením nákladů na poplatek státu a provizi za vyřízení záruky uvedených v bodě 42, avšak na základě výpočtu nejprve ve vztahu ke skutečné zaručené částce (32,3 (= 31,24 + 1,06 (jistina plus skutečně uhrazené úroky)) do celkové výše záruky (58 330 000 EUR) a posléze ve vztahu k předpokládanému využití po dobu pěti let (tj. 388 dní z možných 1 826 dnů).
(116)
Co se týká poplatku za půjčku uvedeného v bodě 42 písm. c), Komise se nedomnívá, že se jedná o náklady, na něž se vztahuje výpočet výhody, jelikož každá půjčka za tržních podmínek musí být rovněž spojena s podobnými náklady, které by případně byly ještě vyšší.
(117)
To vede k níže uvedenému výpočtu s přihlédnutím ke složeným úrokům z poskytnuté výhody vypočteným pro období od 24. srpna 2004 do okamžiku splacení podle sazby pro navrácení podpory ve výši 7,62 % ročně:
(EUR)
Celková financovaná částka
31 245 684,00
Příslušné úroky požadované za období od 24.8.2004 do 16.9.2005
2 807 206
Úroky skutečně zaplacené společností HLW za zaručenou půjčku
1 061 050
Provize za vyřízení záruky, úměrně k celkové záruce a době trvání půjčky
31 792
Poplatek státu, úměrně k celkové záruce a době trvání půjčky
68 683
Celkové náklady zaručené půjčky, které byly skutečně uhrazeny
1 161 525
Rozdíl úroků (= výhoda)
1 645 682
Plus složené úroky vypočtené podle sazby pro navrácení podpory za období od 24.8.2004 do 20.11.2007
444 086
Dlužná částka ke dni 20.11.2007
2 089 768
e) Závěr
(118)
Komise vyvozuje závěr, že splacení smlouvy o prodeji a zpětném leasingu v souvislosti s výrobními aktivy nebylo v IOP 2003 plánováno a ohrozilo dosažení životaschopnosti, přinejmenším v okamžiku, kdy byla podpora nezbytná. Jelikož však společnost dosáhla životaschopnosti, nemělo zneužití podpory dopad na slučitelnost zbývající podpory. Jelikož záruka byla vypovězena a půjčka již byla splacena, vyžaduje se navrácení pouze úrokové dotace, z níž měla společnost HLW prospěch v době, kdy měla prostředky k dispozici (tj. od okamžiku poskytnutí peněžních prostředků do okamžiku splacení). Tento úrokový příspěvek činí 1 645 682 EUR.
3. Změna plánu
(119)
Polsko Komisi požádalo o schválení aktualizovaného IOP podle bodu 10 protokolu č. 8.
(120)
Komise se podobnými případy v minulosti již zabývala a objasnila, že: „Schválení změny IOP Komisí musí být založeno na zjištění, že slučitelnost změny s cíli obsaženými v protokolu č. 8 nevyvolává pochybnosti. Tak tomu je v případě, nejsou-li změněny hlavní číselné údaje uvedené v protokolu, jež se týkají státní podpory, výrobních kapacit a harmonogramu, a je-li zachována přiměřenost státní podpory stanovená v protokolu bez zpochybnění cíle týkajícího se životaschopnosti“ (30).
(121)
Komise v rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení objasnila, že se předmětné změny netýkají zvýšení celkové výše státní podpory, ani zvýšení výrobní kapacity (31) v období restrukturalizace, nýbrž že změněný IOP vyplývá zejména ze zásadní změny investiční strategie společnosti, a že se zdá, že poskytnutá státní podpora je zneužita v podobě provozní podpory a že dokončení investic nevyžaduje další státní podporu (viz bod 54 a 56). Šetření v zásadě potvrdilo, že tyto pochybnosti nebyly rozptýleny, jelikož podpora (jak bylo uvedeno výše) byla zneužita a není slučitelná se společným trhem.
(122)
IOP 2005 tento nedostatek tj. nadměrnou státní podporu, neodstraňuje, nemůže být proto v této podobě schválen. Obnovení investičního programu společností AHW nepředstavuje dostatečné vyrovnávací opatření. Jak bylo uvedeno výše, je tomu tak dokonce i v případě, že by společnost uskutečnila výhradně investice uvedené v programu restrukturalizace. Je zřejmé, že nový investiční program je proveden mnohem později, než se v plánu původně předpokládalo. Kromě toho je rovněž jasné, že prvotní podpora byla poskytnuta s cílem zajistit provedení harmonogramu programu restrukturalizace. Cílem podpory tudíž bylo pobídnout společnost HLW k uskutečnění těchto investic podle plánu ve stanovené lhůtě v letech 2003-2004. Pokud by byl harmonogram restrukturalizace předem odložen na roky 2004 a 2005, nebyly by překlenovací půjčka a rovněž podpora nutné.
(123)
Bez ohledu na zneužití podpory Komise podotýká, že v případě navrácení zneužité podpory může nový plán schválit. Již v rozhodnutí o zahájení řízení Komise projevila svou připravenost schválit novou obchodní strategii z průmyslového hlediska s tím, že nová investice bude přínosná pro budoucí hospodářské výsledky společnosti a má jiné příznivé účinky v oblasti ochrany životního prostředí a snižování nákladů.
(124)
Komise uvádí, že změna plánu nevyžaduje žádnou další podporu, nýbrž je financována zcela z prostředků investora. Komise proto nevidí důvod pro vznesení námitky vůči aktualizovanému programu, i když to znamená, že došlo ke změně strategie společnosti (32).
VII. ZÁVĚR
(125)
Komise vyvozuje závěr, že podle bodu 9 a 18 protokolu č. 8 byla záruka ve výši 31,2 milionu EUR společností HLW zneužita a že došlo k porušení platných předpisů. Vzhledem k tomu, že státní záruka byla vypovězena a půjčka byla splacena, společnost HLW získala výhodu, jež odpovídá úrokovému příspěvku ve výši 1 645 682 EUR, který je nutno vrátit. Vzhledem k dobrovolné platbě částky ve výši 2 089 768 EUR, kterou společnost AHW provedla dne 20. listopadu 2007 na zablokovaný bankovní účet a jež odpovídá částce, která má být vrácena včetně připsaných úroků, kterou mají polské orgány obdržet ke dni vydání rozhodnutí, nepožaduje se žádné další navrácení.
(126)
Pod podmínkou navrácení podpory může Komise v souladu s bodem 10 protokolu č. 8 schválit změnu plánu, jak je uvedeno v IOP 2005, jelikož tato změna není spojena s další podporou a zvyšuje životaschopnost společnosti,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 1 645 682 EUR, kterou Polsko poskytlo v rozporu s bodem 18 protokolu č. 8 společnosti HLW/AHW, byla touto společností zneužita a není slučitelná se společným trhem.
Článek 2
Vzhledem k vrácení zneužité podpory uvedené v článku 1 Komise nevznáší námitku vůči změně obchodního plánu společností AHW.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Polské republice.
V Bruselu dne 11. prosince 2007.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
dell’11 dicembre 2007
relativa all’aiuto di Stato C 51/06 (ex N 748/06) concesso dalla Polonia a favore di Arcelor Huta Warszawa
[notificata con il numero C(2007) 6077]
(Il testo in lingua polacca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2008/406/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 88, paragrafo 2, primo comma,
visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l'articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
visto il protocollo n. 8 del trattato di adesione sulla ristrutturazione dell’industria siderurgica polacca (1),
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni (2) conformemente a dette norme e viste le osservazioni trasmesse,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Nel 2002 la società Arcelor Huta Warszawa (in appresso «AHW»), successivamente denominata Huta L.W. s.r.l. (in appresso «HLW»), ha presentato alle autorità polacche un piano di ristrutturazione (in appresso anche piano individuale d’impresa). Il piano è stato aggiornato nel marzo 2003 (in appresso piano individuale d'impresa del 2003).
(2)
Il processo di ristrutturazione dell’industria siderurgica polacca è iniziato nel giugno del 1998, quando la Polonia ha presentato un primo piano di ristrutturazione dell’industria siderurgica alla Comunità europea, al fine di conformarsi all’articolo 8, paragrafo 4, del protocollo 2 dell’Accordo europeo con la Polonia (in appresso «articolo 8, paragrafo 4»), che consentiva, in via eccezionale, di concedere aiuti di Stato per interventi di ristrutturazione nel settore dell’acciaio nei primi cinque anni successivi all’entrata in vigore dell’accordo.
(3)
Il 5 novembre 2002, il Consiglio dei ministri della Repubblica polacca ha approvato il Programma di ristrutturazione e sviluppo dell’industria siderurgica in Polonia fino al 2006 e, su questa base, il 25 marzo 2003 ha adottato la versione definitiva del Programma nazionale di ristrutturazione (in appresso «PNR»). Tale programma prevede essenzialmente la concessione di aiuti di Stato all’industria siderurgica polacca in connessione con la ristrutturazione nel periodo 1997-2006 per un importo massimo di 3,387 miliardi di PLN (846 milioni di euro) (3).
(4)
Il PNR è stato presentato alla Commissione, che lo ha esaminato il 25 marzo 2003 e, sulla base della propria valutazione, ha presentato una proposta relativa a una decisione del Consiglio volta ad estendere la moratoria (che avrebbe dovuto terminare inizialmente nel 1997) per la concessione di un aiuto di Stato al settore siderurgico in Polonia ai sensi dell’accordo europeo fino alla fine del 2003, a condizione che fosse ripristinata la redditività dei beneficiari entro il 2006. La proposta era stata approvata dal Consiglio nel luglio del 2003 (4).
(5)
L’UE ha pertanto autorizzato la Polonia, in deroga alle proprie norme (5), a concedere aiuti alla ristrutturazione dell’industria siderurgica. Tali conclusioni sono state incluse nel protocollo n. 8 dell’atto di adesione, relativo alla ristrutturazione dell’industria siderurgica polacca (in appresso «protocollo n. 8») (6). Tale protocollo autorizza la concessione di aiuti di Stato per un importo massimo di 3,387 miliardi di PLN a 8 imprese specificamente indicate, tra cui HLW, entro la fine del 2003, a condizione che la ristrutturazione sia completata entro il 31 dicembre 2006 (7). Il PNR destina 322 milioni di PLN di aiuti alla ristrutturazione ad HLW (cfr. tabella 8), confermati dettagliatamente nel piano individuale d'impresa del 2003. A tali aiuti dovrà essere data esecuzione conformemente al punto 9, lettere a) e h) del protocollo n. 8.
(6)
Al fine di garantire la conformità con le condizioni stabilite, il protocollo n. 8 indica disposizioni dettagliate in merito all’esecuzione e al controllo degli aiuti. Tra le altre cose, la Polonia era tenuta a presentare due volte l’anno delle relazioni di controllo e nel 2004, nel 2005 e nel 2006 una società di consulenza indipendente doveva valutare i risultati del contratto. Finora sono state presentate relazioni di attività per HLW/AHW nel febbraio 2004, nell’aprile 2005, nel maggio 2006 e nel giugno 2007. Tali relazioni sono state oggetto di discussione con le autorità polacche e i beneficiari e sono state accettate sia dai servizi della Commissione che dalle autorità polacche.
(7)
Il piano individuale d'impresa di HLW è stato modificato nel 2005 da AHW (in appresso «piano individuale d'impresa del 2005») ed è stata richiesta l’approvazione della Commissione, ai sensi del punto 10 del protocollo n. 8.
(8)
Con lettera del 6 dicembre 2006, la Commissione ha informato la Polonia di avere avviato, in relazione a un possibile utilizzo inadeguato dell’aiuto, il procedimento di cui all’articolo 88, paragrafo 2 del trattato CE.
(9)
La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (8). La Commissione ha invitato le parti interessate a presentare le proprie osservazioni sull’aiuto.
(10)
La Polonia ha risposto con lettera del 2 marzo 2007. Il 19 marzo 2007 la Commissione ha ricevuto anche le osservazioni del beneficiario AHW, che ha trasmesso, insieme alle domande, alle autorità polacche. Dopo una riunione con le autorità polacche e il beneficiario nel marzo 2007, sono state inviate altre domande alla Polonia, il 2 aprile 2007 e il 6 agosto 2007. Il 4 giugno 2007 e il 1o ottobre 2007 la Polonia ha inviato le proprie risposte.
(11)
Successivamente, il 18 ottobre 2007, la Commissione, tramite i suoi servizi, ha informato la Polonia in merito alla sua valutazione del caso e, dopo ulteriori scambi di comunicazioni tra le autorità polacche e la Commissione, il 16 novembre 2007 le autorità polacche hanno comunicato che la società aveva intenzione di restituire l’aiuto, «indipendentemente dalla situazione giuridica».
(12)
Le autorità polacche hanno confermato, in una lettera del 22 novembre 2007, che il 20 novembre 2007 AHW aveva versato 2 089 768 EUR in un conto bloccato a favore del ministero delle Finanze polacco. In base all’accordo, nessuno potrà accedere a tale importo prima dell’adozione della presente decisione. Alla data dell’adozione il ministero riceverà l’importo bloccato più gli interessi maturati a partire dal 20 novembre 2007. Se la decisione non verrà emessa entro la fine di febbraio 2008, il denaro tornerà ad AHW.
II. DESCRIZIONE DETTAGLIATA DELL’AIUTO
(13)
AHW è un’acciaieria polacca che produce acciaio liquido e prodotti lunghi, soprattutto acciai di qualità e acciai speciali (profilati leggeri e pesanti).
(14)
Nel 1991 la maggior parte delle azioni di HLW è stata rilevata dal produttore italiano di acciaio Lucchini e venduta nel 2005 ad Arcelor, che si è fusa con Mittal Steel nel 2006 (9).
1. Il programma di ristrutturazione del piano individuale d'impresa del 2003
(15)
La Commissione è al corrente del fatto che HLW stava attraversando un periodo di gravi problemi finanziari al momento dell’adozione del piano d’impresa. Non riceveva alcuna risorsa finanziaria supplementare dalla casa madre, Lucchini, che secondo le autorità polacche, versava in una profonda crisi finanziaria e non era in grado di vendere i propri beni di valore a causa di problemi normativi. Di conseguenza, nel periodo 1997-2003 la società mancava di risorse finanziarie, come peraltro indicato nel piano di ristrutturazione (10).
(16)
Per ripristinare la redditività, il piano individuale d'impresa del 2003 di HLW prevedeva diverse grandi misure di ristrutturazione (punto 3.2.) tra cui le più importanti riguardavano:
«a)
la ristrutturazione degli attivi e delle finanze allo scopo di ottenere fondi per l’attuazione di questo programma, per garantire la liquidità finanziaria e ridurre i costi finanziari;
b)
la realizzazione di investimenti per migliorare ulteriormente la qualità e la varietà dei prodotti fabbricati e migliorare la competitività dell’impresa, la riduzione dei costi […];
c)
e un ulteriore miglioramento delle norme in materia di protezione dell’ambiente».
a) Investimenti
(17)
Nel piano individuale d'impresa del 2003 (punto 3.3) si afferma che la futura strategia aziendale si sarebbe «concentrata sul miglioramento graduale della gamma di prodotti attraverso una riduzione significativa della produzione di barre e billette di acciaio comune e lo sviluppo della produzione incentrata sulla fabbricazione di acciai speciali e di qualità». A questo scopo, HLW prevedeva «…la realizzazione progressiva di investimenti nei seguenti settori dell’impianto: laminatoio di profilati medi e piccoli, fornace, trafileria, reparto colaggio in lingottiera», mentre sarebbe stato chiuso il laminatoio a freddo per nastri sottili.
(18)
Al fine di perseguire la suddetta strategia, la società ha previsto un programma di investimento di un importo [tra 150 milioni e 220 milioni di PLN], (11) che è stato presentato nel piano individuale d'impresa del 2003 nel seguente modo:
Tabella 1
Investimenti previsti nella produzione di acciaio (= tabella 21 del piano individuale d'impresa del 2003)
In migliaia di PLN
2002
2003
2004
2005
2006
Totale
Acciaieria
[…]
[…]
Laminatoi a caldo
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[circa 95 %]
Generale
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Trafileria
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Totale
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[150-220 milioni di PLN]
(19)
Come indicato al punto 4.4 del piano individuale d'impresa del 2003, gli investimenti si sono concentrati sull’ammodernamento dei laminatoi a caldo (cfr. tabella 22 del piano individuale d'impresa del 2003). Erano compresi l’ammodernamento del laminatoio di profilati medi e la sostituzione dei forni di riscaldo di billette a sezione quadra e del laminatoio per profilati pesanti. Il periodo di attuazione degli investimenti era indicato nella tabella 23 del piano individuale d'impresa del 2003, conformemente alla quale tutti gli investimenti dovevano iniziare nel 2002.
b) Ristrutturazione dell’occupazione
(20)
In base al piano individuale d'impresa del 2003 (punto 4.11), la società aveva previsto di ridurre il numero di dipendenti da 1 249 a 850. Il piano individuale d'impresa del 2005 indica attualmente che la manodopera verrà ridotta a 700 dipendenti. Il piano individuale d'impresa del 2003 destinava 4,03 milioni di PLN alla ristrutturazione dell’occupazione, di cui 1,5 milioni di PLN sarebbero stati sostenuti da aiuti di Stato con destinazione specifica, 1,17 milioni di PLN dal programma PHARE e 1,34 milioni di PLN dalla società (12).
c) Ristrutturazione finanziaria
(21)
Il piano individuale d'impresa del 2003 prevedeva anche la ristrutturazione finanziaria e la ristrutturazione patrimoniale, le quali, secondo il programma (punto 3.2), comprendevano: «il rimborso di crediti a breve termine e la vendita degli attivi non indispensabili per la produzione».
(22)
Il piano individuale d'impresa del 2003 (punto 4.7) prevedeva la ristrutturazione dei crediti per un importo di 513,369 milioni di PLN (secondo il bilancio, tale importo corrispondeva al totale dei debiti a lungo e breve termine). Tale ristrutturazione doveva essere finanziata dalle entrate future e dalla ristrutturazione degli attivi. Quest’ultima avrebbe dovuto produrre, nel 2004 e nel 2005, utili per 363 milioni di PLN, 60 milioni dei quali erano destinati a coprire i nuovi debiti.
(23)
Alla Commissione risulta che il piano individuale d'impresa del 2003 conteneva le seguenti misure di ristrutturazione finanziaria: in primo luogo, erano stati cancellati i debiti nei confronti dei creditori che costituivano un aiuto di Stato di 21,5 milioni di PLN (cfr. 4.12.2); in secondo luogo, HLW aveva iniziato, a partire dal 2000, una ristrutturazione degli attivi vendendo degli attivi non produttivi, cosa che avrebbe dovuto permettere di ottenere fondi per finanziare il programma di investimento.
(24)
La ristrutturazione degli attivi deve essere valutata tenendo conto del fatto che gli attivi di HLW erano già stati oggetto di un’operazione finanziaria descritta da HLW come «operazione di vendita e retrolocazione (sale and lease-back)». Nel 2000 la società aveva ottenuto un prestito di 250 milioni di PLN, garantiti principalmente da un’ipoteca sui terreni e sugli immobili di proprietà della società. Ciò riguardava sia gli attivi produttivi che gli attivi non produttivi. Il pagamento del rimborso doveva essere effettuato in due versamenti semestrali fino al 2010. La transazione era indispensabile poiché HLW necessitava di liquidità ma non poteva vendere immediatamente i propri attivi non produttivi. Tale vendita doveva avvenire nel corso degli anni seguenti e assicurare un apporto finanziario riducendo gli oneri finanziari.
(25)
In base al piano individuale d'impresa del 2003, la ristrutturazione degli attivi doveva riguardare gli attivi non produttivi (punti 4.7 e 4.8). Apparentemente, alla fine del 2001 è stata realizzata una prima vendita (53 ettari dei 100 ettari previsti). Tuttavia, la vendita di altri attivi non produttivi è stata ritardata poiché AKR (Agencja Kapitałowo Rozliczeniowa S.A., una società i cui azionisti sono l’Agenzia polacca per lo sviluppo dell’industria e il Tesoro) aveva delle difficoltà in merito alla situazione giuridica di una parte dei terreni non collegati alla produzione.
(26)
Poiché non erano disponibili fondi derivanti dalla vendita di terreni, è stato previsto un prestito ponte garantito dallo Stato di 300 milioni di PLN. Il prestito avrebbe dovuto essere utilizzato per gli investimenti e per coprire i debiti a breve termine (219 milioni di PLN in totale). Inoltre, dovevano essere destinati 53 milioni di PLN alla realizzazione degli investimenti che, nella versione iniziale del piano avrebbero dovuto essere realizzati dopo il 2006 (219 milioni + 53 milioni + il 10 % per i costi di finanziamento (ovvero 27 milioni = 299 milioni). Di conseguenza, dei fondi totali pari a [150-220 milioni di PLN] previsti per gli investimenti, almeno […] milioni di PLN (ossia, […] milioni di PLN - 53 milioni di PLN) dovrebbero essere compresi nei 219 milioni di PLN. Il rimanente importo di […] milioni di PLN (219 milioni di PLN - […] milioni di PLN) doveva rappresentare pertanto i costi della ristrutturazione finanziaria a breve termine.
d) Ristrutturazione in materia di ambiente
(27)
Il piano individuale d'impresa del 2003 (punto 4.9) comprendeva anche un piano d’investimento separato in materia di ambiente, consistente nell’attuazione di un sistema di gestione ambientale in conformità con la norma ISO 14001 (0,5 milioni di PLN), in una serie di investimenti nel quadro di un progetto di recupero dei terreni con costi di 50 milioni di PLN e nell’ammodernamento del reparto di alimentazione energetica (per il quale non era stanziato alcun fondo). Gli investimenti dovevano aver inizio nel 2002.
(28)
Il provvedimento ha evidenziato che alcune, ma non tutte le misure indicate nel piano individuale d'impresa del 2003, sono state attuate secondo i tempi stabiliti. In particolare, la costruzione di un impianto di lavorazione degli scarti è stata posticipata al 2007-2008 e, nell’estate del 2007, era solo agli inizi. Inoltre, la costruzione di un impianto di trattamento dei rifiuti è stata abbandonata poiché tale attività è stata affidata ad un subappaltatore (13), con una soluzione più conveniente dal punto di vista dei costi.
(29)
Il procedimento ha anche confermato l’affermazione delle autorità polacche secondo cui i costi per la ristrutturazione ambientale non dovevano rientrare nell’ambito della realizzazione del piano di ristrutturazione, ma avrebbero dovuto essere coperti da fondi propri, come le entrate provenienti dalla ristrutturazione degli attivi.
e) Finanziamento della ristrutturazione
(30)
Il piano individuale d'impresa del 2003 (4.12) individua un bisogno di risorse finanziarie di 300 milioni di PLN (cfr. anche il punto 5.1 del prospetto dei flussi di cassa). In assenza di indicazioni contrarie, si può presumere che sia questo l’importo totale necessario.
(31)
Il punto 4.12 fissa l’importo necessario per la ristrutturazione a 113,6 milioni di PLN nel 2002 e 105,3 milioni di PLN nel 2003, a cui vanno aggiunti 21,9 milioni di PLN corrispondenti ai costi finanziari per il prestito di tali fondi. Inoltre, erano previsti altri 53 milioni di PLN destinati a coprire i costi. Tuttavia, non vi è alcuna indicazione della destinazione precisa dei finanziamenti.
(32)
Dopo il 2003 non si prevedeva che fossero necessari altri finanziamenti. Effettivamente, nel piano individuale d'impresa del 2005 AHW, nel descrivere il piano individuale d'impresa del 2003, afferma «Il […] piano di ristrutturazione prevedeva l’adozione di una serie di misure di natura strategica e operativa, in conseguenza delle quali si prevedeva un notevole miglioramento della redditività e, di conseguenza, della liquidità finanziaria. Il piano di ristrutturazione approvato supponeva che i fattori della liquidità finanziaria sarebbero migliorati gradualmente, a partire dal 2003».
f) Conclusioni sulle misure di ristrutturazione previste nel piano individuale d'impresa del 2003
(33)
La ristrutturazione disposta dal piano individuale d'impresa, per la quale veniva richiesto un sostegno straordinario, comprende investimenti ([tra i 150 e i 220] milioni di PLN, di cui 53 milioni di PLN di investimenti anticipati), una ristrutturazione dell’occupazione (4,03 milioni di PLN), la cancellazione di una parte del debito pubblico (21,5 milioni di PLN), una ristrutturazione finanziaria (81,5 milioni di PLN) e dei costi connessi al finanziamento di un prestito (27,1 milioni di PLN), vale a dire un totale di 324,63 milioni di PLN.
(34)
La ristrutturazione doveva essere finanziata principalmente da un prestito garantito dallo Stato, che doveva coprire le esigenze finanziarie derivanti dal ritardo della ristrutturazione degli attivi. Pertanto, per consentire alla società di eseguire la ristrutturazione finanziaria e gli investimenti nel periodo 2002-2003 e possibilmente anche nel 2004, alla società è stato accordato il prestito ponte garantito dalla Tesoreria Statale. È evidente dunque che la ristrutturazione era connessa a dei termini stabiliti.
(35)
Tuttavia, nel piano individuale d'impresa del 2003 non era stato indicato che la ristrutturazione degli attivi avrebbe comportato dei costi di ristrutturazione. Anzi, veniva presentata come un processo continuo, indipendente dal piano di ristrutturazione sostenuto dagli aiuti di Stato, che non avrebbe richiesto alcun finanziamento statale supplementare. Anche alcune misure non direttamente collegate al ripristino della redditività, come le misure a favore dell’ambiente, venivano finanziate attraverso la ristrutturazione degli attivi ed erano perseguite, come ribadito dalle autorità polacche, indipendentemente dalla ristrutturazione.
(36)
In realtà, l’unico motivo per cui viene citata la ristrutturazione degli attivi è perché doveva garantire delle risorse finanziarie mediante la vendita degli attivi non produttivi. Tuttavia, non c’è alcuna menzione del rimborso dell’operazione di vendita e retrolocazione.
2. Aiuti di Stato
(37)
Dei 322 milioni di PLN dell’aiuto (calcolato come equivalente sovvenzione netto) originariamente approvato nel quadro del PNR, AHW ha ottenuto l’aiuto indicato nella tabella in allegato, presentata dalla Polonia:
Tabella 2
Aiuto di Stato approvato e ricevuto nel 2002 e nel 2003 (14)
PNR
(in migliaia di PLN)
Aiuto di Stato ottenuto
(in migliaia di PLN)
Differenza
(in migliaia di PLN)
Totale 2002-2003
321 878 000
203 946 000
117 932 000
(38)
L’aiuto è stato concesso per tre scopi diversi:
a)
0,33 milioni di PLN per la ristrutturazione dell’occupazione (originariamente erano stati previsti 1,5 milioni);
b)
20,56 milioni di PLN per la cancellazione dei crediti (erano stati originariamente previsti 21,5 milioni), che sono stati usati per il miglioramento generale della situazione finanziaria della società;
c)
la garanzia per un prestito di 183,2 milioni di PLN (46,3 milioni di euro; originariamente erano stati previsti e approvati dalla Commissione 299 milioni di PLN).
(39)
Il prestito garantito dallo Stato è stato concesso a HLW da Bank Pekao S.A. in base a un accordo stipulato tra HLW e la banca in data 10 dicembre 2003. L’accordo relativo al prestito indica che il prestito deve essere rimborsato cinque anni dopo la firma dell'accordo, ossia entro il 10 dicembre 2008.
(40)
AHW aveva presentato la domanda di garanzia nell’agosto 2003. Tale garanzia è stata accordata con una decisione del Consiglio dei ministri del 31 dicembre 2003 e riguardava un valore nominale di 46,3 milioni di euro, più gli interessi e altri costi associati fino a un massimo di 58,3 milioni di euro. La decisione del Consiglio dei ministri riconosceva che HLW avrebbe avuto bisogno innanzitutto dell’aiuto per finanziare gli investimenti relativi al laminatoio a caldo e i costi legati all’acquisto della proprietà previsti dall’accordo di vendita e retrolocazione e raccomandava che fosse utilizzato per questo scopo. Segnatamente:
a)
una parte del prestito era destinata a finanziare gli investimenti produttivi, per un importo di 14 600 000 EUR, l’investimento collegato al laminatoio (profilati medi) e l’ammodernamento del laminatoio (gabbie). Tuttavia, tra il 30 settembre 2004 e il 28 febbraio 2005 sono stati utilizzati solo 2 854 355 EUR, in 8 rate. Il rimborso è stato effettuato il 16.9.2005;
b)
la seconda parte, per un importo fino a 31 430 000 EUR, con il quale la società intendeva estinguere il saldo del contratto di vendita e retrolocazione, era destinata alla ristrutturazione del debito tramite il riacquisto di attivi di produzione (terreni ed edifici). A partire dal 24 agosto 2004, la società ha utilizzato 31 245 684 EUR e li ha rimborsati il 16 settembre 2005. Secondo le autorità polacche e il beneficiario, il prestito è stato utilizzato per estinguere l’accordo di vendita e retrolocazione del 2000.
(41)
Nel complesso, la società ha indicato di aver pagato interessi per 1 132 788,35 EUR, versati a rate. A questo scopo è stato considerato che la prima rata degli interessi, pagata il 30 dicembre 2004, doveva essere divisa tra le parti di prestito ottenute, mentre da quel momento in poi, gli importi degli interessi potevano essere attribuiti sugli importi totali. Le autorità polacche hanno comunicato che ciò porta alla seguente ripartizione dei pagamenti effettuati a titolo di interessi:
Tabella 3
Interessi pagati
Data, interessi pagati
Interessi totali
Interessi sulla parte del prestito destinata alla vendita e alla retrolocazione
Interessi sulla parte del prestito destinati agli investimenti
30 dicembre 2004
371 931 EUR
363 880 EUR
8 051 EUR
30 giugno 2005
536 522 EUR
491 612 EUR
44 910 EUR
16 settembre 2005
224 336 EUR
205 557 EUR
18 778 EUR
1 132 788 EUR
1 061 050 EUR
71 738 EUR
(42)
In connessione con il prestito garantito, AHW ha inoltre sostenuto le seguenti spese:
a)
una provvigione per la preparazione di 270 000 EUR;
b)
un versamento a favore del Tesoro di Stato per la concessione della garanzia sul prestito di 583 300 EUR, effettuato il 30 aprile 2004 (1 % dell’importo totale della garanzia di 58 330 000 EUR, indipendentemente dall’entità del prestito effettivamente concesso);
c)
costi e spese sostenuti dalla banca in connessione con l’accordo di prestito e gravanti su AHW: 55 947 EUR.
(43)
La richiesta di prestito presentata da HLW nel 2003 mostra che la riduzione del prestito (rispetto all’importo approvato nel piano individuale d'impresa del 2003) è il risultato di un’iniziativa di HLW, poiché il prestito era già stato negoziato. Tuttavia, HLW si è riservata il diritto di conservare la possibilità di chiedere l’importo rimanente nell’ambito del massimale di 75 milioni di PLN, senza mai peraltro presentare tale richiesta.
3. Attuazione del piano individuale d'impresa del 2003
(44)
Non è in discussione il fatto che il piano individuale d'impresa del 2003 è stato attuato solo in parte. Tra il 2002 e il 2004 HLW ha speso soltanto 58,7 milioni di PLN per la ristrutturazione. Dei […] milioni di PLN per l’investimento nell’ammodernamento del laminatoio a caldo previsto per il periodo 2002-2004 sono stati spesi solo [il 25 % circa dell’investimento totale indicato nella tabella 1] milioni di PLN. Gli investimenti hanno interessato soltanto l’ammodernamento del laminatoio di profilati medi, mentre non è stato fatto alcun investimento per i forni di riscaldo di billette a sezione quadra o del laminatoio per profilati pesanti. Inoltre, circa mezzo milione di PLN su […] milioni di PLN è stato investito nell’acciaieria e […] milioni di PLN sono stati utilizzati per altri investimenti generali (per i dettagli vedere le colonne per gli anni 2002, 2003 e 2004 nella tabella 4 riportata di seguito).
(45)
Alla Commissione non è stata fornita alcuna informazione sull’esecuzione o meno della ristrutturazione finanziaria. Tuttavia, nel piano individuale d'impresa del 2005 la Commissione ha riscontrato che l’indebitamento di HLW in data 30 giugno 2005 era quasi uguale a quello di HLW alla fine del 2001 (cfr. punto 18 del piano individuale d'impresa del 2005). Inoltre, HLW è stata in grado di ottenere un risultato positivo nelle attività operative già nel 2004. Di conseguenza, la Commissione presume che la società abbia realizzato la ristrutturazione finanziaria a breve termine prevista.
(46)
Le relazioni del consulente indipendente incaricato del monitoraggio confermano che HLW non era redditizia economicamente nel 2004, alla fine del 2004 o alla fine del 2005, mentre AHW lo era alla fine del periodo di ristrutturazione (fine 2006).
(47)
È indubbio che la redditività raggiunta alla fine del 2006 sia dovuta a una serie di fattori che derivano, oltre che dall’ammodernamento parziale del laminatoio, soprattutto dalla situazione eccezionale del settore dell’acciaio, che ha avuto effetti molto positivi sul volume d’affari della società. Inoltre, con l’acquisizione di HLW da parte di Arcelor, un investitore forte, tutti i problemi di liquidità di HLW erano spariti. Tuttavia, la società non è stata in grado di provare la propria affermazione generale secondo cui l’effettivo impiego della garanzia a scopo di rifinanziamento era stata la causa del ripristino della redditività dell’impresa.
4. Modifiche al piano individuale d'impresa del 2003
(48)
Nel 2005, l’arrivo di un nuovo proprietario ha comportato un notevole cambiamento nella strategia di investimento. Invece di rinnovare i laminatoi a caldo esistenti, AHW progetta di costruire un laminatoio nuovo che permetta di produrre prodotti lunghi utilizzati nell’edilizia. Il laminatoio utilizzerà billette a sezione quadra da 160 mm come materia prima e la sua gamma di prodotti comprenderà tondini per cemento armato in acciaio al carbonio, barre tonde e piatte, profilati leggeri e profilati quadri e trasversali. La Polonia spiega che questo adattamento è legato allo sviluppo del mercato dell’edilizia, per il quale si prevede una crescita sostanziale protratta nel tempo nell’area di Varsavia e che può dare ad AHW il vantaggio di essere la prima impresa sul mercato per via della sua ubicazione a Varsavia.
(49)
Il nuovo laminatoio sarà completamente operativo entro la metà del 2008 e sostituirà i laminatoi a caldo esistenti, per il cui ammodernamento erano già stati investiti [il 25 % circa dell’investimento totale indicato nella tabella 1] milioni di PLN. Il costo totale del programma d’investimento è sintetizzato nella tabella seguente:
Tabella 4
Costi del nuovo programma di investimento nell’ambito del piano individuale d'impresa del 2005
In migliaia di PLN
2002 (15)
2003 (15)
2004 (15)
2005
2006
Totale
Acciaieria
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Laminatoi a caldo
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[120 % circa dell’importo totale dell’investimento indicato nella tabella 1]
Altro
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Totale
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[140 % circa dell’importo totale dell’investimento indicato nella tabella 1]
(50)
Il costo totale degli investimenti ammonta ora a [il 140 % circa dell’investimento totale indicato nella tabella 1] milioni di PLN, dei quali si prevede di destinare [il 120 % circa dell’investimento totale indicato nella tabella 1] milioni di PLN al laminatoio a caldo, quindi […] milioni di PLN in più di quelli destinati originariamente all’investimento. Tuttavia, questi costi comprendono l’importo dell’investimento già realizzato nel laminatoio di profilati medi cioè […] milioni di PNL. Una volta dedotto l’importo di […] milioni di PLN, il costo del nuovo laminatoio ammonterebbe a [meno di 200] milioni di PLN.
5. Sviluppo della capacità di produzione
(51)
I cambiamenti per quanto riguarda le capacità produttive di AHW sono illustrati nella tabella seguente:
Tabella 5
Capacità di produzione annuale massima in migliaia di tonnellate
Produzione
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
Note
Acciaio liquido
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[100 % circa della capacità totale del laminatoio]
[idem]
Nessuna modifica
Prodotti piatti
20
20
20
20
0
0
0
Conformemente al protocollo n. 8
Laminatoio - vergelle
180
180
180
180
180
0
0
Conformemente al protocollo n. 8
Laminatoio di laminati mercantili e profilati leggeri
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[40 % circa]
0
Nuova strategia (16)
Laminatoio di profilati pesanti lunghi
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[60 % circa]
0
Nuova strategia (16)
Laminatoio di profilati fucinati
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
0
Nuova strategia (16)
Nastri di acciaio laminati a freddo
30
0
0
0
0
0
0
Stabilita dal protocollo n. 8
Nuovo laminatoio
0
0
0
0
0
[…]
[70 % circa]
Nuova strategia (non stabilita dal protocollo n. 8 )
(52)
Una volta che il nuovo laminatoio sarà completamente operativo nel 2008, il vecchio laminatoio verrà chiuso. Prima del 2007 la produzione totale della società non ha mai superato la capacità massima di […] tonnellate. Pertanto, la modifica del programma di investimenti comporterà una riduzione aggiuntiva della capacità di produzione della società di […] tonnellate.
III. MOTIVAZIONI PER L’AVVIO DEL PROCEDIMENTO
(53)
Nella lettera del 6 dicembre 2006, la Commissione ha fatto notare che il piano di ristrutturazione di AHW non era stato attuato e ha espresso la propria intenzione di indagare sulla possibilità che ciò costituisse un utilizzo abusivo dell’aiuto concesso per la ristrutturazione. In particolare, la Commissione sottolineava che una parte cospicua dell’aiuto non era stata utilizzata correttamente.
(54)
Inoltre, la Commissione nutriva dei dubbi circa la possibilità di approvare il piano d’impresa aggiornato conformemente al punto 10 del protocollo n. 8, poiché riguardava nuovi investimenti, potenzialmente utili ma non necessari per la ristrutturazione della società.
IV. OSSERVAZIONI DELLA POLONIA
(55)
Le autorità polacche affermano che AHW utilizza la garanzia statale in conformità con i termini e le condizioni che ne hanno regolato la concessione, e spiegano che:
a)
in primo luogo, il rimborso dell’operazione di vendita e retrolocazione riguardava degli investimenti che erano stati descritti soltanto come una misura molto generale, senza entrare nei dettagli;
b)
in secondo luogo, esso faceva parte della ristrutturazione finanziaria, poiché i costi di ristrutturazione ammontavano a 857 milioni di PLN, in quanto le perdite e gli elementi del passivo venivano considerati farne parte. La Polonia indica che questi ultimi consistono in perdite pari a 150 milioni di PLN per gli anni 2002 e 2003, indicate nel bilancio finanziario previsto (punto 79 del piano individuale d'impresa del 2003). Inoltre, la società aveva anche debiti a lungo e a breve termine per un importo di 513,4 milioni di PLN, a cui occorre aggiungere i costi derivanti dalla ristrutturazione dell’occupazione e dagli investimenti (190,5 milioni di PLN);
c)
in terzo luogo, l'operazione doveva rientrare nella ristrutturazione degli attivi disposta dal piano di ristrutturazione. La società ha deciso, pertanto, «di sostituire l'accordo di vendita e retrolocazione con un prestito finanziario meno costoso» per ridurre gli effetti negativi dell’indebitamento attuale sul flusso di cassa. La Polonia ha indicato che ciò era urgente poiché HLW era «arrivata al limite delle proprie risorse finanziarie».
(56)
Le autorità polacche affermano, inoltre, che l’operazione di vendita e retrolocazione ha contribuito anche a ripristinare la redditività della società, senza peraltro provare questa affermazione.
(57)
Le autorità polacche confermano che il momento in cui è stato concesso l’aiuto era d’importanza fondamentale. Esse affermano infatti che «l’esigenza di aiuti di Stato è stata avvertita soltanto nel 2003/2004», se si osservano sostanzialmente le necessità di risorse finanziarie (17).
(58)
Le autorità polacche ribadiscono che AHW ha rimborsato l'aiuto. La garanzia statale doveva essere solamente un complemento delle altre garanzie per il prestito. In effetti, la banca ha beneficiato di garanzie sotto forma di un’ipoteca sui terreni e su tutti i valori immobilizzati e di sette cambiali. Inoltre, la Polonia ha fornito informazioni su vari altri strumenti di finanziamento utilizzati da HLW all’epoca e conseguentemente sostiene che HLW avrebbe potuto ottenere un finanziamento sul mercato senza la garanzia.
(59)
Le autorità polacche ricordano che Arcelor non avrebbe comprato la società se non fosse stata sicura che HLW aveva «diritto all’aiuto di Stato concesso per realizzare il processo di ristrutturazione».
(60)
Le autorità polacche sottolineano che la modifica del piano darà luogo a un programma di investimenti più ampio di quello previsto nel piano originario e che tutti gli investimenti erano stati irrevocabilmente impegnati - prima della fine del 2006 (ovvero prima della fine del periodo di ristrutturazione). Le autorità polacche sono pertanto dell'opinione che l'aiuto non debba essere ritenuto un abuso e che la modifica del piano proposta debba essere considerata compatibile con le regole comunitarie.
(61)
Le autorità polacche hanno comunicato che l’investimento previsto nel piano individuale d'impresa del 2005, ovvero la sostituzione del laminatoio di profilati medi, era stato discusso già nel 1997. Tuttavia, dal 1997 al 2003 la società aveva un flusso di cassa insufficiente a finanziare tale investimento. Soltanto quando Arcelor ha rilevato la società i fondi sono stati sufficienti a tale finanziamento (18). Inoltre, la Polonia specifica che la gamma dei prodotti è stata definita in maniera molto generale nel piano individuale d'impresa del 2003 e che quanto era stato definito non era ottimale per soddisfare l’evoluzione della domanda sul mercato polacco, che richiedeva un adattamento di una serie di prodotti.
(62)
Le autorità polacche sostengono che le modifiche apportate al piano individuale d'impresa del 2005 non hanno effetti negativi sul protocollo n. 8. Il nuovo piano è necessario per ristabilire «la redditività a lungo termine». La redditività registrata alla fine del periodo di ristrutturazione era dovuta soltanto alla situazione positiva del mercato e alla relazione tra prezzi/entrate/costi. In tal senso, esse sostengono che la tecnologia dei blumi non garantirebbe la competitività della società a lungo termine e dovrebbe essere sostituita da un processo innovativo di colata continua.
(63)
Le autorità polacche suggeriscono che se anche l’aiuto ottenuto fosse considerato un aiuto supplementare al funzionamento, occorrerebbe tener conto del fatto che esso è bilanciato da misure compensative, ovvero l’ulteriore riduzione di capacità della società, conseguente alla modifica della strategia. Le autorità polacche confermano anche che HLW non ha realizzato tutti gli investimenti previsti perché la ristrutturazione dei suoi attivi è stata ritardata.
(64)
La Polonia ha anche comunicato alla Commissione il tasso di interesse applicato per il prestito, come indicato precedentemente al punto 41 e gli altri costi applicati relativamente al prestito e alla garanzia, come indicato al punto 42.
V. OSSERVAZIONI DELLE PARTI INTERESSATE
(65)
Il beneficiario ha presentato le proprie osservazioni circa l’avvio del procedimento ed è stato tenuto successivamente informato in merito allo scambio di informazioni intercorso tra la Commissione e le autorità polacche.
(66)
AHW sostiene che una parte consistente dell'aiuto è stata utilizzata per ricomprare alcuni attivi noleggiati allo scopo di ridurre i costi finanziari. Peraltro, poiché gli investimenti riguardavano degli attivi, la loro riacquisizione potrebbe essere considerata parte della ristrutturazione.
(67)
Il beneficiario sostiene anche che la garanzia è stata concessa prima dell’ingresso della Polonia nell’Unione europea (la risoluzione del Consiglio dei Ministri è stata adottata nel dicembre del 2003) e spettava perciò al governo polacco definire le finalità dell’aiuto. Inoltre, la società sostiene di aver utilizzato l’aiuto in piena conformità con la decisione relativa alla sua concessione.
(68)
AHW ribadisce che il nuovo piano mira a perseguire l’obiettivo del piano precedente e che il cambiamento di strategia è necessario per garantire la redditività a lungo termine della società.
VI. VALUTAZIONE
1. Diritto applicabile
(69)
Il protocollo n. 8 stabilisce, al punto 1, che «In deroga agli articoli 87 e 88 del trattato CE, gli aiuti di Stato concessi dalla Polonia ai fini della ristrutturazione di parti specifiche dell'industria siderurgica polacca sono ritenuti compatibili con il mercato comune a condizione che», tra le altre cose, «siano soddisfatte le condizioni stabilite in detto protocollo».
(70)
Il periodo di moratoria per la concessione di aiuti di Stato alla ristrutturazione dell’industria siderurgica polacca ai sensi dell’accordo europeo, è stato prorogato dal Consiglio fino alla data di adesione della Polonia. Tale disposizione è stata inserita nel protocollo n. 8 elaborato nell’ambito dell’adesione della Polonia all’Unione europea. Per permettere la realizzazione di tale obiettivo, il protocollo copre sia il periodo precedente l’adesione sia quello successivo. Precisamente, autorizza la concessione di un importo limitato di aiuti alla ristrutturazione per il periodo 1997-2003 e vieta qualsiasi altro aiuto di Stato alla ristrutturazione dell’industria siderurgica polacca negli anni 1997-2006. A questo riguardo tale disposizione si distingue nettamente dalle altre disposizioni contenute nel trattato di adesione, come per esempio il meccanismo provvisorio previsto dall’allegato IV («procedura relativa agli aiuti esistenti») che riguarda soltanto gli aiuti di Stato concessi prima dell’adesione e «ancora applicabili dopo» tale data. Il protocollo n. 8 può quindi essere considerato una lex specialis, che nell’ambito da esso coperto sostituisce ogni altra disposizione del trattato di adesione (19).
(71)
Considerato che gli articoli 87 e 88 del trattato CE non riguardano, di norma, gli aiuti concessi prima dell’adesione e che non sono più applicabili dopo l’adesione, le disposizioni del protocollo n. 8 estendono il controllo sugli aiuti di Stato nell’ambito del trattato CE a tutti gli aiuti concessi per la ristrutturazione dell’industria siderurgica polacca negli anni 1997-2006.
(72)
Conformemente all’articolo 88, paragrafo 2 del trattato CE, la decisione può essere presa dopo l’adesione della Polonia all’UE, perché, in mancanza di disposizioni specifiche nel protocollo n. 8, devono essere applicate le norme e i principi abituali. Perciò, si applica anche il regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (in appresso «regolamento procedurale») (20).
2. Applicazione abusiva degli aiuti
(73)
Il punto 18 del protocollo n. 8 autorizza la Commissione «a prendere misure adeguate che obblighino tutte le imprese in questione a rimborsare l’aiuto ottenuto in violazione delle condizioni stabilite dal protocollo […] qualora, all’atto del controllo, emerga che le condizioni fissate dal protocollo non sono state soddisfatte».
(74)
Al termine del procedimento d’indagine formale, la Commissione ha affermato che la Polonia non era stata in grado di sciogliere i dubbi riguardo all’applicazione abusiva degli aiuti alla ristrutturazione. La Commissione ritiene che la società non abbia eseguito in modo corretto il proprio piano di ristrutturazione così come è esplicitamente prescritto al punto 9, lettere a) e h), del protocollo n. 8. La Commissione osserva che, delle risorse finanziarie rese disponibili (circa 34 milioni di euro), solo una quota trascurabile è stata utilizzata conformemente al piano d’impresa del 2003 per finanziare investimenti, mentre il resto, ovvero 31,2 milioni di euro, è stato utilizzato per scopi non indicati nel piano.
(75)
Per giungere alla sua conclusione, la Commissione ha valutato, in primo luogo, il tipo di misure che erano state pianificate nel piano individuale d'impresa originale, quindi se le misure attuate dalla società fossero, in qualche modo incompatibili con le norme del mercato comune e, in seguito, l’effetto dell’incompatibilità dell’aiuto utilizzato in modo abusivo sul programma nel suo complesso, prima di esaminare l’importo dell’aiuto. La questione se il nuovo programma possa o meno modificare tale conclusione viene discussa nel capitolo 3 riportato di seguito.
a) Portata della ristrutturazione stabilita nel piano di investimenti iniziale
(76)
In primo luogo, la Commissione chiarisce la portata del piano individuale d'impresa del 2003, valutando se il rimborso delle somme erogate in virtù del patto di vendita e retrolocazione degli attivi produttivi, per i quali sono stati utilizzati principalmente gli aiuti alla ristrutturazione, rientrasse nel piano individuale d'impresa del 2003.
(77)
Come affermato al punto 34, lo scopo principale del piano di ristrutturazione era quello di garantire l’esecuzione da parte di HLW di alcune misure necessarie per ripristinare la redditività dell’impresa. Esse concernevano principalmente degli investimenti e la ristrutturazione finanziaria. L’obiettivo fondamentale del piano era consentire la ristrutturazione dell’impresa nel periodo 2002-2003.
(78)
In primo luogo, conformemente al piano individuale d'impresa del 2003, HLW doveva investire [150-220] milioni di PLN. Tuttavia, sia il beneficiario che le autorità polacche sembrano essere giunti alla conclusione che l’acquisizione degli attivi di produzione possa essere considerata come parte del programma di investimenti. La Polonia sostiene che gli investimenti sono stati descritti come una misura generale, senza entrare nel dettaglio. Inoltre, il beneficiario afferma che tale acquisizione era necessaria per il processo di ristrutturazione «poiché l’impianto non avrebbe potuto funzionare nel corso della ristrutturazione senza tali attrezzature».
(79)
La Commissione non può accettare tali argomentazioni. È evidente che il piano individuale d'impresa del 2003 presenta gli investimenti di cui al punto 4.4. in termini di costi (tabella 21 del piano individuale d'impresa del 2003, che corrisponde alla tabella 1 del punto (18), oggetto (tabella 22 del piano individuale d'impresa del 2003) e periodo (tabella 23 del piano individuale d'impresa del 2003). Non è stato incluso alcun rimborso dell’accordo di vendita e retrolocazione. In effetti, ciò sta piuttosto a dimostrare che né le autorità polacche né il beneficiario hanno trovato una giustificazione plausibile per il rimborso dell’accordo di vendita e retrolocazione. Altrimenti, la misura sarebbe stata inclusa nel piano.
(80)
In secondo luogo, il piano individuale d'impresa del 2003 prevede una ristrutturazione finanziaria limitata. Nelle informazioni presentate successivamente, le autorità polacche affermano che occorrerebbe tener conto dell’importo della riacquisizione degli attivi di produzione nella ristrutturazione finanziaria (21). Esse sostengono che la ristrutturazione finanziaria riguardava anche le perdite attuali di 150 milioni di PLN e il consolidamento del debito di 513 milioni di PLN, raggiungendo in tal modo i costi di ristrutturazione totale di circa 858 milioni di PLN.
(81)
Tuttavia, la Commissione considera inaccettabile che le perdite esistenti di 150 milioni di PNL e la modificazione del calendario per il rimborso dei debiti per un importo di 513 milioni siano considerate costi di ristrutturazione. Come indicato al punto 22, la Commissione non contesta che il punto 4.7 del piano individuale d'impresa del 2003 menzioni il fatto che «la società intende ristrutturare il debito di 513 milioni di PLN». Tuttavia, ciò non viene indicato come facente necessariamente parte delle attività di ristrutturazione. In effetti, il punto 3.2 indica, come misura di ristrutturazione, solo «il rimborso di prestiti a breve termine e la vendita degli attivi di produzione non necessari.»
(82)
Inoltre, di norma, le perdite, indipendentemente dal genere cui appartengono, non vengono considerate costi di ristrutturazione, contrariamente a quanto sostiene la Polonia. I debiti iscritti in bilancio non corrispondono necessariamente a costi di ristrutturazione, poiché i debiti fanno parte di un'attività economica. È vero che un eccesso di debiti potrebbe far insorgere delle difficoltà, tuttavia, in tal caso, la ristrutturazione deve prevedere misure specifiche in merito ai debiti, quali apporti di capitale, prestiti o un accordo per rinviarne il rimborso. Il piano non prevede alcuna misura di questo tipo nell’ambito della ristrutturazione finanziaria (punto 4.7, paragrafo 5).
(83)
In effetti, il piano individuale d'impresa del 2003 indica al punto 4.7 che per finanziare la ristrutturazione erano necessari solo 363 milioni di PLN e tale cifra è inferiore al totale dell’indebitamento esistente, pari a 513 milioni di PLN. Inoltre, i 60 milioni di PLN di cui al punto 4.7 sembrano riguardare il capitale di esercizio futuro. Pertanto, alla ristrutturazione dovevano essere assegnati al massimo 300 milioni di PLN (vedi il precedente punto 30).
(84)
Tuttavia, l’utilizzo dei 300 milioni di PLN viene chiarito al punto 4.12.1 del piano individuale d'impresa del 2003 relativo ai costi e alle fonti di finanziamento del programma. Tale punto spiega che la copertura finanziaria di 219 milioni di PLN era necessaria per il periodo 2002-2003. Considerato che tale importo doveva coprire anche gli investimenti, come indicato in precedenza al punto 26, i fondi rimasti per la ristrutturazione finanziaria ammontavano solo a […] milioni di PLN.
(85)
81,5 milioni di PLN non sarebbero stati sufficienti a coprire nemmeno il rimborso dell’accordo di vendita e retrolocazione. Il punto 3.2. indicava chiaramente che la ristrutturazione finanziaria avrebbe riguardato solo il debito a breve termine. Pertanto, la ristrutturazione finanziaria inclusa nel piano era limitata a 81,5 milioni di PLN, ma non copriva il rimborso del contratto di vendita e retrolocazione, che era chiaramente un debito a lungo termine dato che doveva essere restituito nel corso degli anni fino al 2010. Di conseguenza, il rimborso del contratto di vendita e retrolocazione non può essere considerato un elemento della ristrutturazione finanziaria, da sostenere mediante aiuti.
(86)
Infine, le autorità polacche sembrano accettare che l’operazione di vendita e retrolocazione non facesse parte della ristrutturazione degli attivi, poiché non sostengono il contrario. Tuttavia, esse fanno indirettamente riferimento a tale ristrutturazione citando un brano ad essa relativo: «la summenzionata vendita consentirà a Huta L.W di restituire parte dei crediti e di mantenere la liquidità» (punto 64 della lettera del 4 giugno).
(87)
Tuttavia, le autorità polacche non hanno notato che non è indicato da nessuna parte che la modificazione del calendario dei rimborsi deve riguardare tutti i debiti derivati dalla vendita e dalla retrolocazione, mentre il piano indica in più punti che tale modificazione riguarda solo gli attivi non produttivi. Ciò viene ribadito due volte nello stesso passo dal quale è stata tratta la summenzionata citazione delle autorità polacche. Viene infatti esplicitato che i debiti derivanti dal contratto di vendita e retrolocazione, nella fattispecie quelli riguardanti gli attivi non produttivi (vedi punto 4.12.1 del piano individuale d'impresa del 2003), saranno oggetto di una ristrutturazione delle attività, nella fattispecie quella che concerne gli attivi non produttivi. Ciò riguarda anche i cosiddetti «progetti da 100 e da 88 ettari». Lo scopo di questa ristrutturazione degli attivi era ottenere risorse finanziarie al fine di realizzare degli investimenti e di ridurre contemporaneamente il costo finanziario del debito. Tuttavia, non viene fornita alcuna indicazione in merito al fatto che il rimborso dell’intero accordo di vendita e retrolocazione dovrebbe essere corrisposto prima dei tempi previsti dal piano per ridurre i costi finanziari. La ristrutturazione delle attività mira piuttosto a «ridurre» i costi finanziari e non a eliminarli.
(88)
Infine, dati i vincoli finanziari di HLW, la Commissione non vede alcuna ragione per cui HLW dovesse mirare ad acquistare i propri attivi produttivi dal momento che la restituzione era prevista in una fase successiva. In effetti, non era indicato in alcun modo che il contratto di locazione avrebbe costituito un ostacolo alla ristrutturazione. In particolare, il punto 4.12 del piano individuale d'impresa del 2003 non sostiene quanto sopra, dal momento che indica esclusivamente che vendendo alcuni dei beni precedentemente individuati come non produttivi, HLW sarebbe in grado di ridurre i costi legati al contratto di locazione. Ciò appare logico soltanto se si tiene conto del fatto che i beni dovevano essere venduti per restituire (in parte) il prestito e, pertanto, sollevare HLW dal pagamento degli interessi sul prestito. Tuttavia, non viene fatto alcun riferimento al riacquisto degli attivi di produzione che non potrebbe generare liquidità poiché tali beni rimarrebbero all’impresa.
(89)
Il riacquisto degli attivi di produzione non era pertanto previsto nel piano individuale d'impresa del 2003. In realtà, HLW ha utilizzato l’aiuto per uno scopo che non era previsto dal piano di ristrutturazione sulla base del quale è stato autorizzato l’aiuto. Ciò significa che l’aiuto è stato utilizzato in maniera non conforme al Programma nazionale di ristrutturazione (PNR) e alla decisione di autorizzazione (protocollo n. 8). Conformemente all’articolo 1, lettera g), del regolamento procedurale, la misura deve essere considerata come un'utilizzazione abusiva dell'aiuto intendendo con tale definizione un aiuto non conforme alla decisione che autorizza l'aiuto di Stato (22).
b) Incompatibilità dell’aiuto utilizzato abusivamente
(90)
Una volta stabilito che l’aiuto di Stato ottenuto non è stato utilizzato in conformità con il piano, rimane da dimostrare che tale aiuto utilizzato abusivamente sia anche incompatibile con le norme del mercato comune.
(91)
Da un punto di vista formale, ciò può già essere concluso considerando, in primo luogo, che la società non ha utilizzato l'aiuto in conformità con il piano, mentre, in base al protocollo n. 8, era tenuta ad utilizzarlo in modo adeguato e, in secondo luogo, che qualsiasi altro aiuto di Stato concesso al di fuori del piano individuale d'impresa, del PNR e del protocollo n. 8 è incompatibile con il mercato comune in base al punto 18 del protocollo n. 8.
(92)
Inoltre, la Commissione osserva che non sarebbe stata in grado di considerare l'utilizzazione effettiva compatibile con il mercato comune, nonostante AHW abbia ripristinato la sua redditività. In questo contesto, la Commissione intende chiarire che, sebbene il beneficiario dubiti che la propria redditività attuale sia sufficiente, occorre considerare che il suo concetto di redditività differisce dalla definizione iniziale di redditività contenuta nell’allegato 3 del protocollo n. 8. Tale definizione è stata approvata nel quadro del protocollo n. 8, è stata verificata da entrambi le parti contraenti e non può essere modificata a posteriori da un beneficiario.
(93)
Tuttavia, la Commissione ribadisce, in primo luogo, che la compatibilità non deriva semplicemente dal fatto che HLW abbia ripristinato la propria redditività nel 2006. Infatti, il ripristino della redditività da solo non è sufficiente a rendere un progetto di ristrutturazione compatibile con il mercato comune. Occorre, anche, assicurare che il ripristino della redditività venga raggiunto mediante l'importo di aiuto di Stato minimo necessario alla ristrutturazione e che vengano adottate misure di compensazione. La Commissione ricorda che tali condizioni sono indicate nell’articolo 8, paragrafo 4), dell’accordo europeo, a cui si fa riferimento al punto 1 del protocollo n. 8. In particolare, il concetto secondo cui l’aiuto di Stato deve limitarsi al minimo necessario implica che non dovrebbe essere utilizzato per finanziare investimenti o misure non indispensabili per la ristrutturazione (23).
(94)
In secondo luogo, la Commissione ricorda che il piano, ossia gli obiettivi di ristrutturazione e le misure per finanziarli, devono, nella prospettiva ex ante, assicurare che venga ripristinata la redditività. Infatti, il piano individuale d'impresa del 2003 dedicava un'attenzione particolare alla realizzazione e accelerazione degli investimenti grazie agli aiuti di Stato. Prima di tutto, il piano indicava che gli investimenti dovevano essere rinviati al 2003 grazie al prestito ponte. Inoltre, viene affermato che la ristrutturazione degli attivi doveva essere effettuata nel periodo 2004-2005, troppo tardi, quindi, ai fini dell’implementazione del programma di investimento. Pertanto, il prestito è stato concesso per colmare il deficit finanziario. Infatti, nell’introduzione del piano viene ribadito che «la realizzazione del programma di ristrutturazione conformemente al calendario stabilito e il proseguimento delle attività dell'impresa richiedono che vengano ottenuti prestiti ponte supplementari». In conclusione, il prestito ponte è stato considerato necessario al fine di realizzare l’investimento conformemente al calendario fissato.
(95)
Il fatto che HLW abbia optato per il rimborso dell’accordo di vendita e retrolocazione degli attivi di produzione scegliendo di non realizzare gli investimenti in tempo, in una prospettiva ex ante, indica che, con il suo comportamento, l’impresa ha pregiudicato le sue possibilità di ripristinare la redditività. Infatti, le autorità polacche non hanno fornito alcuna spiegazione per giustificare perché, nell’agosto 2003, quando HLW ha chiesto la garanzia, la situazione avrebbe dovuto cambiare, tenuto conto che erano trascorsi solo cinque mesi dall’ultimo aggiornamento del piano, avvenuto nel marzo 2003. Tale utilizzo degli aiuti non costituiva quindi una realizzazione del piano quanto piuttosto, considerato il fatto che gli investimenti erano legati a un calendario, un intralcio alla corretta adozione del piano. Pertanto, in una prospettiva ex ante, la società ha chiaramente pregiudicato la redditività, indipendentemente dal fatto che in seguito l’abbia ripristinata.
(96)
È vero che le risorse finanziarie sono fungibili e il fatto che gli aiuti di Stato non siano stati utilizzati in conformità con il piano potrebbe suggerire che il piano di ristrutturazione sia stato finanziato tramite altre risorse, inizialmente destinate a scopi diversi da quelli per i quali l’aiuto viene utilizzato attualmente. Tuttavia, tale argomento è inaccettabile nel caso di un progetto di ristrutturazione nel cui ambito le risorse finanziare della società devono essere utilizzate per il riorientamento delle attività dell'impresa e, tenuto conto delle difficoltà della società, non deve essere destinata a progetti non compresi nel piano nessuna risorsa disponibile. Di conseguenza, l’uso dei fondi provenienti dal prestito garantito dallo Stato per rimborsare il credito relativo agli attivi di produzione costituisce il motivo per cui le altre misure di ristrutturazione sono state limitate, in particolare la realizzazione, nei termini previsti, degli investimenti summenzionati.
(97)
Inoltre, la Commissione non vede il senso dell’argomento avanzato dalle autorità polacche e dal beneficiario secondo cui nel 2003 la società versava in una crisi finanziaria talmente disastrosa che non era in grado di realizzare alcun investimento. In effetti, la Commissione non vede il motivo per cui una società che si trovava in una simile situazione avrebbe scelto di rimborsare i debiti a lungo termine anziché di prendere altre misure individuate come necessarie per il ripristino della redditività.
(98)
Infine, non è importante nemmeno che la società proponga ora di mettersi al passo con gli investimenti non realizzati nel 2004, poiché la loro esecuzione era legata a un calendario preciso, cosa che era considerata l’unico modo per ripristinare la redditività entro la fine del 2006. Questa violazione è definitiva e non può più essere eliminata modificando il piano individuale d'impresa. E ciò indipendentemente dal fatto che il piano individuale d'impresa del 2005 preveda investimenti supplementari, poiché questi non possono ovviare all'utilizzazione abusiva delle misure di aiuto.
(99)
In terzo luogo, anche se nell’agosto 2003 HLW avesse potuto stabilire che gli investimenti erano diventati inutili per ripristinare la redditività, ciò avrebbe significato che HLW aveva indicato costi di ristrutturazione eccessivi nel piano individuale d'impresa del 2003 e che gli aiuti ricevuti non erano necessari alla ristrutturazione. Tuttavia, la Commissione ritiene improbabile che la società abbia cambiato le proprie intenzioni a soli 5 mesi dall'approvazione del piano individuale d'impresa del 2003 (nel marzo 2003) quando, nell’agosto 2003, ha chiesto la garanzia affermando che la parte principale sarebbe stata destinata al rimborso del credito relativo agli attivi di produzione. Al fine di sostenere tale conclusione, la società avrebbe dovuto, in ogni caso, informarne la Commissione a tempo debito, ciò che non è stato.
(100)
Ciononostante, anche se gli investimenti non fossero stati necessari, il riorientamento delle risorse per il rimborso del contratto di vendita e retrolocazione degli attivi di produzione non sarebbe apparso giustificabile come costo di ristrutturazione. Infatti, era stato previsto il finanziamento del rimborso del contratto di vendita e retrolocazione degli attivi di produzione, finanziamento che poteva rendere possibile il rimborso al termine del periodo di ristrutturazione. È vero che ciò avrebbe potuto forse comportare degli oneri finanziari, ma di essi si è tenuto conto nelle previsioni finanziarie del piano individuale d'impresa del 2003. Poiché non è stato possibile vendere gli attivi, l’unico effetto della restituzione sarebbe stato quindi sollevare HLW dai costi finanziari, il che avrebbe permesso all'impresa di disporre di risorse supplementari. In effetti HLW aveva ottenuto risorse finanziarie supplementari, che possono essere considerate un aiuto al funzionamento che avrebbe potuto portare all'adozione di misure eccessive con conseguente distorsione del mercato. La Commissione non vede come tali misure avrebbero potuto essere autorizzate se fossero state notificate alla Commissione. Pertanto, se gli investimenti non erano veramente necessari, anche l'utilizzazione effettiva dell’aiuto sarebbe stata considerata incompatibile con il mercato comune.
(101)
Infine, la Commissione non contesta l’argomento del beneficiario secondo cui la garanzia sarebbe stata utilizzata in conformità con la decisione del governo e che il governo aveva il diritto di determinare la destinazione dell’aiuto. Tuttavia, la Commissione osserva che ciò non ha alcun effetto sulla compatibilità della garanzia, che deve essere determinata in conformità con il protocollo n. 8 e con il piano individuale d'impresa del 2003, che non prevedono aiuti per gli obiettivi stabiliti dal governo all'atto dell'adozione della decisione.
(102)
In considerazione di quanto precede, la Commissione ritiene che l’aiuto sia stato utilizzato in modo non conforme ai punti 9 e 18 del protocollo n. 8 e che, pertanto, esso sia incompatibile con il mercato comune.
c) Conseguenze dell’incompatibilità dell'aiuto utilizzato in maniera abusiva sull’intero programma di ristrutturazione
(103)
Infine, occorre valutare le conseguenze dell'incompatibilità dell'aiuto utilizzato in maniera abusiva.
(104)
A tale fine, la Commissione desidera dapprima sottolineare che il presente procedimento non ha dimostrato che alcuni costi di ristrutturazione erano inutili, ma che parti dei fondi di Stato erano state utilizzate in modo inadeguato. Certo, può darsi che alcuni investimenti possano essere stati annullati, idealmente dopo avere ottenuto l’approvazione della Commissione. Ciò significherebbe che i costi effettivi di ristrutturazione erano inferiori e che la parte di aiuto corrispondente deve essere rimborsata, ciò che è conforme alla pratica della Commissione nei precedenti casi relativi alla ristrutturazione del settore siderurgico (24). Tuttavia, nel caso in oggetto non si tratta solo di alcuni costi di ristrutturazione diventati inutili ma, come è stato discusso in precedenza, il problema è che l’intero finanziamento di una parte della ristrutturazione (ossia i 31,2 milioni di euro) ha perso il proprio scopo, dato che, da una prospettiva ex ante, il prestito ponte è stato utilizzato quasi interamente in un modo non conforme al piano individuale d'impresa e ha pregiudicato il ripristino della redditività e che, se si considera il momento in cui è avvenuto il cambiamento, tale credito ha apportato alla società risorse finanziarie in eccesso che è opportuno rimborsare. Inoltre, a tale utilizzazione abusiva delle risorse non può essere posto rimedio retroattivamente, realizzando gli investimenti più tardi poiché i fondi sono stati concessi per finanziare gli investimenti e la ristrutturazione finanziaria in un determinato periodo. Nel 2005, l'obiettivo fissato per l’aiuto era già obsoleto. In realtà, se la ristrutturazione fosse stata organizzata in una fase successiva, non sarebbe stato necessario alcun aiuto, e segnatamente il prestito ponte garantito dallo Stato. Pertanto, l'utilizzazione abusiva riguarda tutte le risorse concesse nell'ambito del prestito ponte, che sono state utilizzate per finanziare il contratto di vendita e retrolocazione degli attivi di produzione.
(105)
Inoltre, la Commissione è consapevole del fatto che un eccesso di risorse finanziarie al termine del periodo di ristrutturazione non ha carattere eccezionale e che la società non dovrebbe essere punita per avere ottenuto risultati migliori rispetto alle aspettative ex ante. Tuttavia, tale situazione dovrebbe condurre a migliori risultati commerciali e garantire alla società margini più alti per far sì che essa possa, ad esempio, rimborsare i debiti. Ciò non significa tuttavia che la società possa modificare la destinazione di tutti gli aiuti per fini non indicati nel piano d'impresa.
(106)
In secondo luogo, occorre ricordare che la società ha beneficiato anche di altri tipi di misure di aiuto di Stato, quali l'estinzione dei debiti e la possibilità di utilizzare una parte del prestito garantito per finanziare gli investimenti. Tali misure sono state adottate conformemente al piano e hanno contribuito al ripristino della redditività dell'impresa.
(107)
Ciononostante, si sarebbe potuto presumere che l’intera ristrutturazione fosse un fallimento, poiché il programma era stato realizzato solo parzialmente mentre, da una prospettiva ex ante, il ripristino della redditività avrebbe potuto essere garantito solo dalla realizzazione completa del piano di ristrutturazione. Tuttavia, in tale contesto, ciò che conta è che la società abbia ripristinato la redditività (25). Ciò vale almeno per tutto il periodo durante il quale la società non ha beneficiato di aiuti in eccesso, inutili per ripristinare la redditività. In altri termini, la compensazione di tale vantaggio permette di tornare alla situazione ex ante, ossia di annullare gli effetti della concessione di un aiuto in eccesso. In tal caso, le altre misure, a cui è stata data esecuzione in conformità con il piano, possono essere, di fatto, considerate la ragione del ripristino della redditività. Pertanto, a condizione che l’aiuto in eccesso venga recuperato, tali misure possono essere considerate compatibili con le norme in materia di aiuti di Stato.
(108)
Di conseguenza, poiché le rimanenti misure hanno garantito il ripristino della redditività limitando l'aiuto al minimo necessario, la Commissione può concludere che solo l’importo del prestito garantito, utilizzato per fini diversi da quelli previsti, e non l’intero importo dell’aiuto alla ristrutturazione, è stato utilizzato in modo abusivo e che le altre misure nell'ambito del piano individuale d'impresa del 2003 sono state realizzate conformemente a quanto previsto.
d) Elementi di aiuto della parte utilizzata in modo abusivo del prestito garantito
(109)
Infine, occorre determinare l'elemento di aiuto contenuto nel prestito garantito dallo Stato dell'importo di 31 245 684 EUR. Di norma, l’intensità di un aiuto costituito da una garanzia può elevarsi fino al 100 % (26).
(110)
La Commissione riconosce, tuttavia, che la garanzia come forma di aiuto aveva in questo caso un effetto di distorsione limitato dato che il prestito per il quale HLW aveva ottenuto la garanzia era stato rimborsato dopo un anno da Arcelor. Di conseguenza, la Commissione ritiene che, al fine di compensare il vantaggio ottenuto dalla società, sia necessario recuperare solo l’abbuono di interessi fornito dalla garanzia per il periodo durante il quale il denaro ottenuto in prestito era a disposizione della società. Inoltre, la Commissione osserva che la società aveva ancora qualche possibilità di ottenere finanziamenti ed era in grado di offrire un livello di sicurezza sufficiente, circostanza confermata dall'accordo di garanzia che esigeva sicurezza.
(111)
Conformemente alla prassi costante della Commissione, l’abbuono d’interesse corrisponderebbe alla differenza tra gli interessi che avrebbero dovuto essere pagati alle condizioni di mercato e gli interessi effettivamente corrisposti dalla società. Nel caso in esame, gli interessi alle condizioni di mercato verrebbero calcolati sulla base del tasso di riferimento in vigore al momento in cui i fondi erano stati messi a disposizione (agosto 2004) maggiorato di 400 punti di base, dato che nel 2004 HLW non era redditizia (vedi il precedente punto (46), ma era una società in difficoltà (27). La prassi consolidata della Commissione non consente di scendere sotto i 400 punti di base (28). Tuttavia non è necessario alcun aumento ulteriore poiché la società ha fornito una garanzia e nel 2004 i risultati del settore siderurgico erano buoni.
(112)
Poiché il prestito non era stato fornito in PLN ma in euro, la Commissione applica il tasso di riferimento per la zona euro, ossia il 4,43 %. In tale contesto, occorre ricordare che il profitto effettivamente realizzato deve essere valutato confrontando le condizioni effettivamente ottenute dalla società con quelle che avrebbe potuto ottenere sul libero mercato (senza la garanzia di Stato). La prassi normale di mercato consiste fissare il tasso d'interesse del credito sulla base del tasso di riferimento (in genere il tasso di riferimento applicabile sul mercato interbancario) per la valuta del credito, poiché la fluttuazione del valore del denaro è correlata all’economia in cui viene utilizzata una determinata valuta. Pertanto, nel caso di un prestito espresso in euro, il tasso di riferimento applicato da un creditore che opera conformemente ai principi dell'economia di mercato dovrebbe essere quello utilizzato anche per i crediti espressi in euro, anche se il prestito era stato concesso in Polonia.
(113)
Pertanto, gli interessi avrebbero dovuto essere calcolati sulla base di un tasso annuo di 8,43 %, ossia avrebbero dovuto ammontare a 2 807 206 EUR. Tale importo deve essere confrontato con le spese effettivamente sostenute dalla società. Queste comprendono gli interessi di 1 061 050 EUR oltre ad alcuni premi per la garanzia [come indicato al punto 42 lettere a) e b)], che, conformemente alla prassi della Commissione, devono essere tenuti in considerazione per il calcolo dell’importo dell’aiuto di una garanzia (29).
(114)
Il costo della garanzia deve essere distribuito sull’importo totale della garanzia e correlato all’aiuto utilizzato in maniera abusiva maggiorato degli interessi coperti dalla garanzia. Questo avviene perché l'utilizzazione limitata di una parte del prestito garantito per gli investimenti era una decisione dell'impresa che non era ancora nota nel momento in cui era stato negoziato il prestito garantito e che doveva assicurare un prestito di 46 milioni di euro più gli interessi per cinque anni. In un caso diverso il prestito garantito sarebbe stato negoziato in maniera diversa. Pertanto, occorre procedere a una ripartizione proporzionale calcolando la parte di costi relativi all’importo effettivamente garantito e utilizzato in modo abusivo. Inoltre, per le stesse ragioni, tali costi dovrebbero essere calcolati proporzionalmente al tempo durante il quale la garanzia è stata effettivamente utilizzata rispetto al periodo totale di cinque anni, dato che la garanzia, teoricamente, era stata ammortizzata in quel periodo. La sua denuncia prima del previsto costituisce una modifica della decisione d'impresa, indipendente dalle decisioni precedenti.
(115)
Ciò significa che la Commissione approva la deduzione degli importi versati al Tesoro di Stato e la provvigione per la preparazione, come indicato in precedenza al punto 42, ma sulla base di un calcolo proporzionale dell'importo effettivamente garantito [32,3 = 31,24 + 1,06 (capitale più interessi effettivamente corrisposti)] rispetto all'importo totale della garanzia (58 330 000 EUR) e successivamente rispetto al periodo di 5 anni previsto per l'utilizzazione (ossia 388 giorni dei 1 826 giorni potenziali).
(116)
Per quanto riguarda le spese per il prestito indicate in precedenza al punto 42, lettera c), la Commissione non considera tali spese alla stregua di costi deducibili dal vantaggio, dato che qualsiasi prestito in termini di mercato deve anche essere collegato a dei costi equivalenti, che potrebbero anche essere superiori.
(117)
Ciò conduce al seguente calcolo, tenendo conto degli interessi dovuti sul profitto ottenuto, calcolati per il periodo compreso tra il 24 agosto 2004 e il rimborso, a un tasso di recupero del 7,62 % all’anno.
(EUR)
Importo totale finanziato
31 245 684,00
Interessi corrispondenti, richiesti per il periodo dal 24.8.2004 al 16.9.2005
2 807 206
Interessi effettivamente pagati da HLW sul prestito garantito
1 061 050
Provvigione per la preparazione per la garanzia, proporzionale, calcolata sulla garanzia totale e sulla durata del prestito
31 792
Versamento al Tesoro di Stato proporzionalmente alla garanzia totale e alla durata del prestito
68 683
Costi totali del prestito garantito effettivamente sostenuti
1 161 525
Differenza d’interesse (= vantaggio)
1 645 682
Più gli interessi composti calcolati sulla base del recupero per il periodo dal 24.8.2004 al 20.11.2007
444 086
Importo dovuto al 20.11.2007
2 089 768
e) Conclusione
(118)
In sintesi, la Commissione conclude che il rimborso del contratto di vendita e retrolocazione relativo agli attivi di produzione non era previsto nel piano individuale d'impresa del 2003 e ha pregiudicato il ripristino della redditività, almeno nel momento in cui era stato richiesto l’aiuto. Tuttavia, poiché l'impresa ha ripristinato la redditività, l'utilizzazione abusiva dell’aiuto non ha influito sulla compatibilità dell'aiuto restante. Inoltre, dato che la garanzia è scaduta e il prestito è già stato rimborsato, attualmente deve essere recuperato solo l’abbuono di interessi di cui ha beneficiato HLW nel periodo in cui le risorse finanziarie erano a sua disposizione (ossia tra la data della concessione dei fondi e il loro rimborso). Tale abbuono di interessi ammonta a 1 645 682 EUR.
3. Modificazione del piano
(119)
La Polonia ha chiesto alla Commissione di approvare il piano individuale d'impresa aggiornato conformemente al punto 10 del protocollo n 8.
(120)
La Commissione si è già trovata di fronte a casi simili in passato e ha chiarito quanto segue: «L'approvazione da parte della Commissione di una modifica apportata a un piano individuale d'impresa deve basarsi sulla considerazione che la compatibilità della modifica con gli obiettivi del protocollo n 8 non sollevi alcun dubbio. Tale è il caso quando i dati numerici principali indicati nel protocollo e relativi agli aiuti di Stato, alle capacità di produzione e al calendario rimangono invariati e la proporzionalità dell'aiuto di Stato stabilita nel protocollo rimane valida senza mettere in discussione l’obiettivo della redditività (30)».
(121)
Nella decisione di avvio del procedimento la Commissione ha precisato che, in questo caso, le modifiche non riguardavano né un aumento dell’importo totale dell'aiuto di Stato né un aumento delle capacità di produzione (31) nell’ambito del periodo di ristrutturazione, ma che la modifica del piano individuale d'impresa comportava principalmente un cambiamento significativo nell’ambito della strategia di investimento dell’impresa, che l'aiuto di Stato concesso sembrava essere stato utilizzato abusivamente come un aiuto al funzionamento e che non si rendevano necessari altri aiuti di Stato per completare gli investimenti (vedi punti 54 e 56). Sostanzialmente, il procedimento ha confermato che tali dubbi non erano stati sciolti, dato che l'aiuto, come è stato dimostrato sopra, era stato utilizzato abusivamente e non è compatibile con il mercato comune.
(122)
Il piano individuale d'impresa del 2005 non elimina tale problema, ovvero l'importo eccessivo dell'aiuto di Stato e, pertanto, non può essere approvato in tale forma. In particolare, il fatto che AHW abbia nel frattempo ripreso il programma di investimenti non è una misura correttiva sufficiente. Come visto sopra, sarebbe stato così persino se la società avesse realizzato solo gli investimenti indicati nel piano di ristrutturazione. È evidente che il nuovo programma di investimenti sarà realizzato in una fase molto più avanzata di quanto previsto originariamente dal programma. È chiaro, inoltre, che l’aiuto iniziale è stato concesso al fine di assicurare il rispetto del calendario del programma di ristrutturazione. Pertanto l'obiettivo dell'aiuto era di incentivare HLW a realizzare tali investimenti conformemente al piano e secondo il calendario previsto, nel 2003 e nel 2004. Infatti, se il programma di ristrutturazione fosse stato posticipato ex ante al 2004 e 2005, non sarebbe stato necessario alcun prestito ponte e pertanto alcun aiuto.
(123)
Nonostante l'utilizzazione abusiva, la Commissione osserva che se l’aiuto utilizzato in modo inadeguato sarà recuperato, è possibile approvare il nuovo piano. Nella decisione di avvio del procedimento la Commissione ha già manifestato la propria disponibilità ad accettare la nuova strategia dell'impresa da una prospettiva industriale, ritenendo accettabile il fatto che il nuovo investimento apporti beneficio al rendimento economico futuro della società e ritenendo che esso potrebbe avere altre ripercussioni positive per quanto riguarda la tutela dell’ambiente e la riduzione dei costi.
(124)
In ogni caso, la Commissione ritiene che la modifica del programma non richieda alcun aiuto supplementare ma è interamente finanziata dai fondi dell’investitore. Pertanto, la Commissione non vede alcuna ragione per contestare il programma aggiornato anche se ciò comporta un cambiamento di strategia (32).
VII. CONCLUSIONE
(125)
In breve, la Commissione sostiene che, conformemente ai punti 9 e 18 del protocollo n 8, la garanzia per un importo di 31,2 milioni di euro è stata utilizzata da HLW in modo inadeguato e violando le norme esistenti. Tenuto conto del fatto che la garanzia di Stato è scaduta e che il prestito è stato restituito, HLW ha beneficiato di un vantaggio equivalente a un abbuono di interessi di 1 645 682 che deve essere recuperato. Dato che in data 20 novembre 2007 AHW ha versato di propria iniziativa 2 089 768 (corrispondenti all’importo da restituire maggiorato degli interessi maturati) su un conto corrente vincolato a cui le autorità polacche avranno accesso il giorno della pubblicazione della presente decisione, non si richiede alcun ulteriore recupero.
(126)
Inoltre, a condizione che l’aiuto in questione venga restituito, la Commissione può, in base al punto 10 del protocollo n. 8, approvare la modifica del programma indicata nel piano individuale d'impresa del 2005, poiché essa non implica aiuti di Stato supplementari e rafforza la redditività dell’impresa,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’aiuto di Stato dell'importo di 1 645 682 EUR, che la Polonia ha concesso a HLW/AHW in violazione del punto 18 del protocollo n 8, è stato utilizzato in maniera non conforme alla sua destinazione da HLW/AHW ed è incompatibile con il mercato comune.
Articolo 2
In considerazione del fatto che l'aiuto di cui all'articolo 1, utilizzato in maniera non conforme alla sua destinazione, è stato rimborsato, la Commissione non ha alcuna obiezione in merito alla modifica del piano d'impresa da parte di AHW.
Articolo 3
La Repubblica polacca è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, l'11 dicembre 2007.