Nařízení Rady (ES) č. 92/2002
ze dne 17. ledna 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny a o konečném výběru uloženého prozatímního antidumpingového cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(1) Komise nařízením (ES) č. 1497/2001 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo na dovozy močoviny kódů KN 31021010 a 31021090 pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
(2) Ve stejném nařízení bylo rozhodnuto zastavit řízení o dovozech močoviny pocházející z Egypta a Polska.
B. NÁSLEDNÉ ŘÍZENÍ
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(3) Po zveřejnění základních skutečností a důvodů, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření na dovozy močoviny z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny, předložilo několik dotčených stran své písemné připomínky. Stranám, které o to požádaly, bylo umožněno ústní slyšení.
(4) Komise nadále hledala a ověřovala všechny informace, které považovala za nutné pro svá konečná zjištění.
(5) Byly provedeny další ověřovací návštěvy v prostorách těchto subjektů:
Výrobci ve Společenství
- Fertiberia, Madrid
- Hydro Agri France, Paris.
Spotřebitelé ve Společenství
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě Rada hodlá doporučit uvalení konečných antidumpingových cel a konečný výběr částek zajištěných formou prozatímních cel. Stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly uvést prohlášení následně po tomto zveřejnění.
(7) Ústní a písemné připomínky, které strany předložily, byly zváženy a ve vhodných případech byla prozatímní zjištění odpovídajícím způsobem upravena.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(8) Protože nejsou žádné připomínky, potvrzuje se definice dotyčného výrobku a obdobného výrobku dle bodů odůvodnění 9 až 12 prozatímního nařízení.
D. DUMPING
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
1. Země s tržním hospodářstvím
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(9) Vyvážející výrobce v Libyi prohlásil, že 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení nepopisuje přesně úroveň poskytované spolupráce. Tvrdil, že Komise si byla vědoma toho, že z důvodu utajení nebude předloženo úplné účetnictví společnosti zahrnující všechny aktivity skupiny, a mlčky tuto skutečnost akceptovala. Dále výrobce prohlásil, že v souladu s libyjskými účetními předpisy není nutné zveřejňovat auditované účty a proto v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení Komise neměla z těchto důvodů účetnictví společnosti zamítnout.
(10) Pokud jde o úroveň spolupráce, Komise nikdy nenaznačila, že akceptovala odmítnutí společnosti předložit základní účetní doklady. Naopak opakovaně informovala vyvážejícího vývozce o možném uplatnění článku 18 základního nařízení včetně využití nejlepších známých údajů, z důvodu nedostatečné úrovně spolupráce. Společnost přesto stála na svém a neposkytla důležité údaje nezbytné zejména pro porovnání tuzemských tržeb a výrobních nákladů dotyčného výrobku. Za těchto okolností a za účelem určení obvyklé hodnoty pro dotyčnou společnost neměly orgány Společenství jinou možnost než využít známé údaje, a zejména údaje uvedené ve stížnosti, v souladu s článkem 18 základního nařízení. Vzhledem k výše uvedenému není správné vyvozovat, jak učinila společnost, že nezveřejnění auditovaných účetních záznamů bylo důvodem využití známých údajů při určování obvyklé hodnoty.
(11) To rovněž potvrzuje skutečnost, že vykázané údaje byly použity ve všech případech, kdy je bylo možné přiměřeně ověřit a porovnat s interním účetnictvím společnosti, zejména při stanovování vývozní ceny libyjského vyvážejícího výrobce (viz 67. až 72. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(12) Stejný vyvážející výrobce tvrdil, že jeho obvyklá hodnota by měla být stanovena na základě skutečné tuzemské prodejní ceny nebo alternativně konstruována na základě vlastních účetních údajů společnosti, spíše než na základě údajů, které předložilo výrobní odvětví Společenství ve stížnosti. Argumentovalo, že pro tento účel byly poskytnuty veškeré nutné důkazy a informace týkající se výroby a prodeje močoviny na libyjském domácím trhu.
(13) Společnost soustavně nepředkládala základní odpovědi na dotazník a uspokojivě nevysvětlila rozpory a rozdíly, které byly zjištěny během ověřovací návštěvy, přestože na ně Komise výslovně poukázala v písemných sděleních o nedostatcích i v prohlášení na místě. Proto nebylo možné stanovit úplnost a správnost vykázaných domácích prodejů ani předložených výrobních nákladů. V důsledku toho se ohledně předložení důkazů a údajů o výrobě a prodeji močoviny na libyjském domácím trhu potvrzují zjištění 64. a 65. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(14) Jak uvádí 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení, protože nejsou k dispozici jiné spolehlivé údaje, bylo nutné stanovit obvyklou hodnotu pro vyvážejícího výrobce v Libyi na základě údajů, které byly předloženy ve stížnosti v souladu s článkem 18 základního nařízení.
(15) Stejný vyvážející výrobce tvrdil, že ziskové rozpětí použité ve stížnosti pro konstrukci obvyklé hodnoty bylo v každém případě nadhodnoceno. Ve prospěch svého tvrzení argumentoval tím, že zisková rozpětí v oboru obchodu s močovinou jsou tradičně nízké.
(16) Na základě zjištění o dalších spolupracujících vyvážejících výrobcích v tomto řízení považovala Komise za vhodné přezkoumat úroveň ziskového rozpětí použitého pro konstrukci obvyklé hodnoty vyvážejícího výrobce v Libyi.
(17) Jak bylo uvedeno v 22. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, průměrné ziskové rozpětí dosahované spolupracujícími vyvážejícími výrobci v současném šetření při prodeji dotyčného výrobku na jejich domácích trzích, v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení, byla použita pro konstrukci obvyklé hodnoty těch vyvážejících výrobců, u nichž nebylo možné stanovit ziskové rozpětí v souladu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení nebo jeho písmeny a) a b). S přihlédnutím k tomu, že nebylo možné nalézt žádný oprávněný důvod, který by odůvodnil uplatnění odlišného ziskového rozpětí na libyjského vyvážejícího výrobce, a vzhledem k tomu, že neexistují žádné vhodnější údaje, bylo rozhodnuto použít v konečné fázi pro libyjského výrobce při stanovení obvyklé hodnoty stejné ziskové rozpětí.
Obvyklá hodnota odvozená od prodeje na domácím trhu
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(18) Dva vyvážející výrobci v Rumunsku navrhli, že by obvyklá hodnota měla být stanovena měsíčně, vzhledem k inflaci v Rumunsku během období šetření. Tato metodologie byla použita v prozatímní fázi pro všechny vyvážející výrobce v Rumunsku.
(19) Po uvalení prozatímních antidumpingových cel byl však tento přístup znovu přezkoumán. Šetření ukázalo, že vlivy inflace nebyly takové, aby odůvodnily výpočet měsíčních obvyklých hodnot. Obvyklým postupem orgánů Společenství je stanovení průměrných obvyklých hodnot za období šetření, vyjma situací, jako je hyperinflace. Tyto podmínky však v případě Rumunska nebyly splněny.
(20) V důsledku toho bylo považováno za přiměřené stanovit obvyklou hodnotu v konečné fázi pro každého vyvážejícího výrobce v Rumunsku na základě průměrné ceny placené na domácím trhu během období šetření
Konstruovaná obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(21) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že pro určení ziskového rozpětí používaného při konstrukci obvyklých hodnot pro vyvážející výrobce v Bulharsku, Estonsku a Litvě by měla být použita minimální míra návratnosti použitého kapitálu "obvykle nutná pro udržení životaschopného obchodu s močovinou ve střednědobém výhledu". Bylo argumentováno, že zisková rozpětí ve výše uvedených zemích by obecně nebyly spolehlivá vzhledem k "převisům" systému netržního hospodářství v účetních postupech daných společností.
(22) Šetření neodhalilo žádné důkazy nebo informace, které by naznačovaly, že účetnictví daných společností nebylo spolehlivé a nemohlo by tedy být použito při určování ziskového rozpětí. Proto neměly orgány Společenství jinou možnost než stanovit obvyklé hodnoty v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Zisková rozpětí byla tudíž stanovena v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. b) a c) základního nařízení, tj. na základě zisku dosaženého pro stejnou obecnou kategorii výrobků vyráběných a prodávaných daným vyvážejícím výrobcem na domácím trhu v případě Litvy; a v případě Bulharska a Estonska na jiném přiměřeném základě, tj. na základě váženého průměru ziskových rozpětí zjištěných u dalších spolupracujících vyvážejících výrobců v tomto řízení.
(23) Úroveň ziskového rozpětí, která byla stanovena v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení na základě váženého průměrů ziskových rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců se ziskovými domácími prodeji však byla znovu přezkoumána. Kromě ukončení řízení pro dovozy močoviny pocházející z Egypta byli vyvážející výrobci z Egypta vyloučeni z výpočtu průměrného ziskového rozpětí.
(24) Po připomínkách estonského vyvážejícího výrobce bylo ziskové rozpětí použité pro rekonstrukci jeho obvyklé hodnoty přehodnoceno. pPřezkumem prozatímních zjištění vyšlo najevo, že použité ziskové rozpětí - odvozené od prodeje jiných výrobků společnosti - bylo nutné revidovat, protože tyto výrobky nebylo možné považovat za součást stejné obecné kategorie jako dotčené výrobky (tj. hnojiva). Proto, vzhledem k nedostatku dostatečných běžných obchodních prodejů jiných estonských vývozců/výrobců dotčeného výrobku a/nebo jiných výrobků stejné obecné kategorie prodávané danou estonskou společností, byla v konečné fázi použita jiná přiměřená metoda podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. V tomto smyslu bylo ziskové rozpětí odvozeno od váženého průměru ziskových rozpětí dalších dotčených spolupracujících vyvážejících výrobců (pro bulharského vyvážejícího výrobce viz 22. bod odůvodnění výše).
(25) Litevský vyvážející výrobce argumentoval proti použití prodejních, režijních a správních nákladů a zisku z dusičnanu amonného (AN) při konstrukci obvyklé hodnoty. Tvrdil, že močovina a dusičnan amonný jsou odlišná hnojiva, prodávaná na odlišných trzích a za odlišných soutěžních situací a s rozdíly ve výrobní technologii, tržní poptávce, prodejních cenách a nákladech.
(26) Protože v Litvě existuje pouze jediný výrobce močoviny a protože neexistují reprezentativní domácí prodeje, obsahuje čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení možnost určení prodejních, režijních a správních nákladů a zisku. Močovina a AN jsou oba dusíkatá hnojiva a ačkoli existují určité rozdíly ve výrobní technologii, patří do stejné kategorie výrobků dle požadavků základního nařízení. Pro účely argumentace nejsou tržní a soutěžní situace odlišné (jeden výrobce, dovozní hospodářská soutěž). Ve světle výše uvedeného bylo rozhodnuto zachovat prozatímní určování.
Vývozní cena
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(27) Protože nejsou připomínky dotčených stran či jiná zjištění, která by mohla znehodnotit prozatímní zjištění, potvrzují se tímto prozatímně stanovené vývozní ceny daných vyvážejících výrobců.
Porovnání
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Náklady na manipulaci a nakládku
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(28) Po připomínkách libyjského vyvážejícího výrobce ohledně kalkulace nákladů na manipulaci a nakládku při vývozu dotčeného výrobku do Společenství Komise přezkoumala své kalkulace a zjistila chybu ve výpočtu, která byla patřičným způsobem opravena.
2. Země s netržním hospodářstvím
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(29) Vyvážející výrobce z Běloruska protestoval proti tomu, že jej Komise údajně v řízení považovala za nespolupracující stranu. Společnost tvrdila, že Komisi poskytla veškeré požadované údaje a domnívala se, že důvodem přístupu ke společnosti jako k nespolupracujícímu subjektu bylo zbavit ji jejích práv spolupracující strany, a zejména příležitosti nabídnout závazek.
(30) V tomto vyšetřování vedlo to, že společnost neposkytla požadované informace pro stanovení ověřitelné vývozní ceny, k uplatnění pravidla stanoveného v článku 18 základního nařízení pro nespolupracující strany a v důsledku toho k částečnému využití "dostupných údajů", v tomto případě údajů o vývozu, které poskytl Eurostat.
(31) Nicméně je třeba oproti obviněním společnosti poznamenat, že částečné uplatnění článku 18 nezbavilo společnost žádného z jejích práv dotčené strany, a zejména práva obdržet informace, práva na slyšení a předložení písemných vyjádření, nahlédnutí do neutajovaných složek a příležitosti nabídnout závazek.
Statut tržního hospodářství ("STH")
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(32) Jak bylo uvedeno v 118. až 130. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení podaly tři společnosti na Ukrajině žádosti o uznání, že ve výrobě a prodeji obdobného dotčeného výrobku převažují podmínky tržního hospodářství ("statut tržního hospodářství" neboli "STH"). Připomíná se, že dvě ukrajinské společnosti získaly STH. Jeden ukrajinský vyvážející výrobce, kterému byl STH odmítnut, nesouhlasil se zjištěními Komise o možném státním vlivu.
(33) Výrobní odvětví Společenství znovu tvrdilo, že společnosti na Ukrajině, které vyrábějí a prodávají dusíkatá hnojiva včetně močoviny, podléhají značným zásahům státu a proto by jim neměl být statut STH obecně přiznáván. Zejména argumentovaly tím, že ukrajinský trh hnojiv byl charakterizován existencí dohod o zpracování, barterových dohod a státními zásahy do nákladů na energie, elektřinu a dopravu, a že všechny tyto faktory byly neslučitelné se situací tržního hospodářství.
(34) Tyto argumenty vyvážejících výrobců a výrobního odvětví Společenství byly již zpracovány v 118. až 130. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Nicméně se doplňuje, že ohledně dohod o zpracování bylo konstatováno, že samy o sobě nejsou v rozporu s STH, protože nemusí být nutně považovány za typický rys státních zásahů. Pokud jde o státní zásahy do dopravních nákladů, byly vzaty v úvahu pomocí dopravních sazeb platných v analogické zemi. Ohledně nákladů na energie a elektřinu nebyly zjištěny žádné důkazy o tom, že by tyto náklady byly podstatným způsobem narušeny zásahem státu a že by ve větším rozsahu neodrážely tržní hodnotu. Kromě toho, v porovnání se zemním plynem nejsou náklady na energie u močoviny podstatným vstupem.
Individuální přístup
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(35) Výrobní odvětví Společenství namítalo proti rozhodnutí poskytnout individuální přístup jednomu z ukrajinských vyvážejících výrobců s tím, že podíl státu ve společnosti by umožňoval značné státní zásahy.
(36) Stěžující si výrobní odvětví Společenství však nepředložilo žádné nové informace či důkazy, které by naznačovaly, že údajné státní zásahy by umožňovaly obcházet uvalená opatření a proto musela být stížnost zamítnuta. V důsledku toho se potvrzují zjištění prozatímního nařízení (132. bod odůvodnění).
Prodeje v rámci dohod o zpracování
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(37) Jak bylo popsáno v 133. až 135. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, účastnily se dohod o zpracování tři ukrajinské společnosti. Připomíná se, že podle ukrajinského práva poskytovatel surovin zůstává vlastníkem hotového výrobku, společnost provádějící zpracování nezískává vlastnická práva ke zboží.
(38) Šetření ukázalo, že jedna ze společností, které byl udělen STH, nemohla být sama považována za vyvážejícího výrobce dotčeného výrobku. Tato společnost si vybudovala dlouhodobý obchodní vztah s jinou společností se sídlem ve třetí zemi. Podle tohoto vztahu druhá společnost byla skutečným jediným dodavatelem hlavní suroviny v rámci dohod o zpracování (a vlastníkem v průběhu výrobního procesu). Tato společnost se také aktivně účastnila vývozu a prodeje uvedeného výrobku. Tyto skutečnosti jasně naznačily, že vztah mezi těmito společnostmi přesahoval obvyklý vztah kupující - prodávající.
(39) Protože přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, nebylo možné určit ani ověřit plné výrobní náklady ani zaplacenou nebo splatnou vývozní cenu. Je třeba také poznamenat, že ačkoli byly k dispozici určité informace o vývozních cenách pro prvního nezávislého kupujícího, nebylo možné tyto údaje ověřit a proto je nebylo možné použít pro stanovení dumpingového rozpětí. Bez spolupráce přidruženého dodavatele (a zákonného vlastníka suroviny i hotového výrobku) nebylo možné spolehlivě stanovit ani obvyklou hodnotu ani vývozní cenu dotyčné ukrajinské společnosti. Proto nebylo možné stanovit individuální dumpingové rozpětí pro tuto společnost.
(40) Další ukrajinská společnost, které nebyl poskytnut ani STH ani individuální přístup, uskutečnila všechen svůj vývoz v rámci dohod o zpracování. Protože dodavatel plynu nespolupracoval a nebyly k dispozici ověřitelné vývozní ceny pro prvního nezávislého kupujícího, byly ceny těchto transakcí stanoveny dle popisu v 66. bodu odůvodnění níže, za účelem stanovení dumpingového rozpětí pro celou zemi.
(41) Třetí společnost uskutečnila část svých domácích prodejů a vývozu v rámci dohod o zpracování. Podobně, protože chyběla spolupráce jejích dodavatelů a nebyly k dispozici ověřitelné vývozní ceny pro prvního nezávislého kupujícího, neměly orgány Společenství jinou možnost nežli nepřihlížet k prodejům uskutečněným v rámci těchto dohod o zpracování. Zbývající domácí prodeje byly přesto reprezentativní, jak stanoví 138. bod odůvodnění nařízení o prozatímním cle.
(42) Dvě další ukrajinské společnosti, které rovněž prodávaly v rámci dohod o zpracování a jejichž dodavatelé plynu rovněž odmítli spolupracovat, přesto argumentovaly, že předložené údaje o prodejích byly přesné a poskytovaly dostatečné důkazy pro to, aby byly tyto transakce vzaty v úvahu při určování obvyklé hodnoty nebo vývozní ceny.
(43) Během ověřovací návštěvy bylo zjištěno, že ani fakturované ceny ani platby za močovinu nebyly zahrnuty do účetních záznamů těchto společností. Protože chyběla jakákoli spolupráce dodavatelů plynu, v jejichž účetních záznamech by tyto údaje měly být obvykle zapsány, a chyběly jakékoli důkazy o skutečných platbách za tyto transakce, nebylo možné informace ověřit a proto je nebylo možné akceptovat.
Obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
i) Analogická země
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(44) Tři ukrajinští vyvážející výrobci argumentovali, že jejich obvyklá hodnota by neměla být stanovena na základě domácích prodejů a nákladů analogické země, ale že měla být namísto toho použita obvyklá hodnota odvozená od domácích prodejů ukrajinského vyvážejícího výrobce, kterému byl udělen statut STH.
(45) V souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení orgány Společenství důsledně určují obvyklou hodnotu na základě odstavců 1 až 6 článku 2 základního nařízení pouze pro ty výrobce, kteří mohou prokázat, že podnikají v souladu s podmínkami tržního hospodářství. Pro všechny ostatní výrobce ve stejné zemi se obvyklá hodnota určuje na základě čl. 2 odst. 7 písm. a), tj. na základě ceny nebo konstruované hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím, nebo na jiném přiměřeném základě uvedeném v čl. 2 odst. 7 písm. a). Proto nejsou oprávněny žádné změny prozatímních zjištění.
(46) Běloruský vyvážející výrobce, tři ukrajinští vyvážející výrobci, vláda Běloruska a vláda Ukrajiny i sdružení dovozců vznesli námitku proti volbě USA jako analogické země a tvrdili, že vhodnější třetí zemí s tržním hospodářstvím je Litva.
(47) Tyto strany tvrdily, že USA nebyly vhodnou volbou z důvodu vysokých nákladů na plyn, které by mohly vést ke zkresleným cenám močoviny, odlišné úrovně hospodářského rozvoje v porovnání s Běloruskem a Ukrajinou a rozdílů ve velikosti trhu. Skutečnost, že spolupracoval pouze jeden výrobce v USA, byla rovněž hodnocena jako argument proti použití USA jako třetí země s tržním hospodářstvím. Dále bylo namítáno, že nejvhodnější analogickou zemí je Litva. Uvedené strany tvrdily, že objem močoviny vyrobené v Litvě byl reprezentativní v porovnání s objemem vývozu močoviny z Ukrajiny a Běloruska do Společenství během OŠ. Dále strany tvrdily, že Litva je otevřený trh s hospodářskou soutěží, kde neexistují dovozní cla, s podobným přístupem k zemnímu plynu a podobným výrobním procesem jako má Bělorusko a Ukrajina. Skutečnost, že v Litvě existoval pouze jeden výrobce močoviny, byla rovněž stranami považována za vedlejší, protože Litva a další země s jedním výrobcem příslušného výrobku již byly použity v předchozích šetřeních výrobků příslušejících ke stejné kategorii.
(48) Orgány Společenství podrobně přezkoumaly všechny výše uvedené argumenty a došly k následujícím závěrům:
(49) Zatímco na trhu USA působí více než deset výrobců močoviny v porovnání s nejméně pěti výrobci na Ukrajině, v Litvě existuje pouze jeden výrobce. Přestože v USA existují antidumpingová cla na dovozy močoviny ze zemí bývalého Sovětského svazu, uskutečnily se značné dovozy (více než 1 milion tun) močoviny z mnoha dalších třetích zemí. Ačkoli další šetření odhalilo, že v Litvě nejsou žádná dovozní cla na dovozy močoviny, zůstávají přesto tyto dovozy na velmi nízké úrovni. USA má rozsáhlý trh močoviny (více než 10 milionů tun ročně), zatímco litevský trh močoviny prakticky neexistuje. Proto byly prodeje močoviny během období šetření ("OŠ") na litevském trhu minimální a podle informací, které poskytl litevský výrobce, neprobíhaly v rámci běžného obchodování. Proto závěr zněl, že trh USA má vysokou úroveň hospodářské soutěže, narozdíl od litevského trhu. Konečně a narozdíl od Litvy jsou domácí prodeje v USA reprezentativní v porovnání s vývozem Běloruska a Ukrajiny do Společenství.
(50) To, že při tomto šetření spolupracoval pouze jeden výrobce z USA, nečiní výsledky tohoto šetření neplatnými. Ve skutečnosti ceny tohoto výrobce, které byly použity ke stanovení obvyklé hodnoty, podléhají výše uvedené hospodářské soutěži. Množství prodávaná tímto výrobcem samotným byla reprezentativní i při porovnání s celkovými množstvími vyváženými z Běloruska a Ukrajiny do Společenství.
(51) Ohledně podobnosti přístupu k zemnímu plynu, hlavní surovině při výrobě močoviny, byla rovněž provedena analýza dodávek výrobci močoviny. Bylo potvrzeno, že zatímco americkému výrobci dodával zemní plyn více než jeden dodavatel, jako v případě Ukrajiny, litevský výrobce měl pouze jediného dodavatele a žádné případné alternativní dodavatele. Kromě toho podobně jako v případě Ukrajiny je USA současně výrobcem i dovozcem zemního plynu, zatímco Litva nemá žádné vlastní zdroje zemního plynu.
(52) Komise rovněž porovnala výrobní procesy v USA a v Bělorusku a na Ukrajině a došla k závěru, že technologie užívaná americkým výrobcem byla nejméně tak efektivní jako technologie užívaná běloruskými a ukrajinskými výrobci.
(53) Rovněž bylo argumentováno, že Litva by měla být použita jako analogická země, protože je předmětem stejného šetření.
(54) Komise bere na vědomí, že čl. 2 odst. 7 základního nařízení stanoví, že ve vhodných případech by měla být použita země s tržním hospodářstvím, která je předmětem stejného šetření. Avšak z důvodů uvedených v 49. až 51. bodu odůvodnění nemohla být v tomto šetření Litva považována za vhodnou analogickou zemi.
(55) Jak již bylo uvedeno v 107. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, během OŠ došlo k úpravě vysokých nákladů na zemní plyn v USA. Vysoké náklady na zemní plyn byly výsledkem tržní situace zvláštní pro USA během OŠ. Tato úprava snížila náklady na zemní plyn na úroveň srovnatelnou s jednou z ostatních společností spolupracujících v tomto řízení.
(56) Výrobní odvětví Společenství podporovalo volbu USA jako analogické země. Prohlásilo však, že ceny plynu v USA zaznamenaly pouze mírný vzestup a proto neměly být činěny žádné úpravy v tomto směru. Jakkoli je pravda, že k nejvyššímu vzrůstu cen plynu došlo až ve druhé polovině roku 2000, tj. po OŠ, bylo zjištěno, že během druhé poloviny OŠ již došlo k nezvyklému a zvláštnímu růstu ceny zemního plynu. Proto byla provedená úprava shledána oprávněnou.
(57) Ze všech výše uvedených důvodů závěr zní, že USA jsou vhodnou analogickou zemí s tržním hospodářstvím a nebyly zvoleny nepřiměřeně. Obvyklá hodnota odvozená od domácích prodejů v USA uskutečněných v rámci obvyklého obchodování, která zahrnuje přiměřené a nikoli nadměrné ziskové rozpětí, je proto plně v souladu s požadavky čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
ii) Obvyklá hodnota pro společnosti s uděleným STH
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(58) Ukrajinská společnost, jejíž téměř všechny prodeje se uskutečnily v rámci dohod o zpracování, argumentovala, že jako základ pro stanovení její obvyklé hodnoty měly být použity její domácí prodeje. Jako alternativy společnost Komisi navrhla použití obvyklé hodnoty ukrajinského vyvážejícího výrobce, kterému byl udělen STH, nebo konstrukci základu obvyklé hodnoty na základě vlastních údajů společnosti.
(59) V důsledku toho, že přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, bylo rozhodnuto, že tato ukrajinská společnost nemohla být sama kvalifikována jako vyvážející výrobce močoviny (viz podrobnosti v 38. a 39. bodu odůvodnění). V důsledku toho nebyla stanovena žádná obvyklá hodnota.
(60) Jak bylo oznámeno v 138. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním cle, bylo dále šetřeno, zda byly nutné úpravy dalších nákladových faktorů a zejména odpisů ukrajinského vyvážejícího výrobce, pro kterého byla obvyklá hodnota odvozena od jeho vlastních údajů.
(61) Porovnání nákladů na odpisy zahrnutých ve výrobních nákladech různých výrobních zařízení spolupracujícího výrobce v analogické zemi s odpisy ukrajinského výrobce ukázalo určité rozdíly. Tyto rozdíly však mohly být způsobeny více faktory a v žádném případě nemohly odůvodnit úpravu nákladů ukrajinského výrobce. Kromě toho, protože obvyklá hodnota pro tohoto ukrajinského výrobce byla odvozena od domácích prodejů, měla by jakákoli změna nákladů nejvýše zanedbatelný vliv. Proto nebyly provedeny žádné úpravy.
Vývozní cena
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(62) Dvě společnosti na Ukrajině, jejichž vývozy se uskutečnily na základě dohod o zpracování a proto byly vyloučeny z dumpingových výpočtů, navrhovaly, že jejich vývozní cena by měla být konstruována na základě transformačního poplatku účtovaného jejich vývozním zákazníkům, zvýšeného o náklady na plyn, které platí společnosti nebo jiný vyvážející výrobce na Ukrajině, a přiměřený zisk.
(63) Pro jednu ze společností, v důsledku toho, že přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, byly její vývozní ceny neověřitelné, ale tato společnost nemohla být sama kvalifikována jako vyvážející výrobce močoviny (viz podrobnosti v 38 a 39. bodu odůvodnění). V důsledku toho pro ni nebyla stanovena žádné individuální dumpingové rozpětí.
(64) Ohledně druhé společnosti není navrhovaná metodologie v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Účelem tohoto článku není stanovit alternativní metody k určení vývozních cen v případech neposkytnuté spolupráce, ale vzít v úvahu podíl vývozu u dovozce ve Společenství spřízněného nebo přidruženého k vyvážejícímu výrobci. Konstrukce navrhovaná ukrajinskými společnostmi, narozdíl od čl. 2 odst. 9 základního nařízení, není založena na žádné prodejní ceně poskytované nezávislému subjektu. Namísto toho používá jako výchozí bod výrobní náklady (metodu používanou pro konstrukci obvyklých hodnot, nikoli vývozních cen). Proto byl požadavek zamítnut.
(65) Třetí ukrajinská společnost, která rovněž uskutečnila všechny své vývozní prodeje v rámci dohod o zpracování, argumentovala, že namísto nejnižších vývozních cen by měla být použita průměrná vývozní cena ostatních ukrajinských vyvážejících výrobců.
(66) Neexistoval však žádný důvod, pro by měla průměrná vývozní cena ostatních ukrajinských vyvážejících výrobců být přesnější. V případech odmítnuté spolupráce orgány Společenství obvykle používají vážený průměr vývozní ceny transakcí s nejnižšími vývozními cenami, které současně představují značné množství vývozních množství s ověřitelnými cenami.
Porovnání
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(67) Dvě ukrajinské společnosti a jedna běloruská společnost požadovaly, aby jim Komise poskytla základní informace, které by jim umožnily požadovat přirozené srovnatelné výhody.
(68) Protože v řízení spolupracovala pouze jedna americká společnost, nebylo možné zveřejnit žádné konkrétní důkazy o výrobních a prodejních údajích této společnosti, aniž by bylo porušeno pravidlo důvěrnosti. Ostatní základní údaje (geografická poloha, přístup k surovinám atd.) jsou veřejně známy. Orgány Společenství analyzovaly dostupné informace a ze své vlastní iniciativy provedly nutné úpravy. Připomíná se, že v USA byly během OŠ zjištěny nezvykle vysoké ceny zemního plynu a v důsledku toho snížila úprava nákladů na plyn pro spolupracující americkou společnost náklady na plyn na úroveň srovnatelnou s jednou z dalších společností spolupracujících ve stejném řízení.
(69) Tři ukrajinské společnosti a běloruská společnost nesouhlasily s tím, že Komise provedla pro vnitrostátní dopravu úpravu vývozní ceny, založenou na železničních tarifech v analogické zemi. Argumentovaly, že by měly být použity ukrajinské nebo alternativně litevské tarify.
(70) Železniční tarify na Ukrajině a v Bělorusku, zemích, které dosud nefungují podle podmínek tržního hospodářství, stanoví stát a proto je nelze považovat za tarify odrážející obvyklé tržní ceny. Podle dlouho zavedeného postupu orgány Společenství zakládají úpravy pro tento druh vnitrozemské dopravy pro země podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení na ověřených údajích z analogické země, pokud jsou k dispozici. Při udělování STH některým z ukrajinských společností bylo rovněž konkrétně uvedeno, že určité nákladové faktory by mohly být upraveny tak, aby byly v souladu s obvyklou tržní hodnotou. Proto není odůvodněna žádná změna prozatímních zjištění.
(71) Rovněž bylo žádáno, aby byly uplatněny nižší tarify, protože ukrajinští vyvážející výrobci užívají vlastní železniční vagóny pro velké zásilky, včetně vracení prázdných vagónů.
(72) Informace od výrobce v analogické zemi ukázaly, že úprava o použití vlastních vagónů byla odůvodněná. Proto byly výpočty příslušným způsobem upraveny.
(73) Ukrajinské a běloruské společnosti argumentovaly, že úprava o fyzické rozdíly mezi "granulovanou" močovinou prodávanou na domácím trhu analogické země a "perličkovou" močovinou vyváženou těmito zeměmi by měla být odvozena od cenových rozdílů na evropském trhu.
(74) Protože však je cílem určit obvyklou hodnotu perličkové močoviny na trhu analogické země, musí být úprava založena na cenovém rozdílu na stejném trhu. Provedená úprava byla proto odvozena od cenových rozdílů na trhu USA. Použití trhu Společenství se nejeví jako vhodné vzhledem k tomu, že cenový rozdíl na tomto trhu bude s největší pravděpodobností ovlivněn dumpingovými postupy. V důsledku toho byl požadavek zamítnut.
(75) Dvě ukrajinské společnosti a společnost v Bělorusku rovněž požadovaly úpravu obchodní úrovně, protože údajně prodávaly pouze obchodníkům.
(76) Vyvážející výrobci na Ukrajině a v Bělorusku vyváželi dotyčný výrobek obchodníkům. Spolupracující výrobce v analogické zemi prodával výrobek rovněž obchodníkům. Část domácích prodejů výrobce z analogické země byla určena pro výrobce směsí. Důkladná analýza funkcí a cen ukázala, že tento požadavek nebyl odůvodněný.
3. Dumpingové rozpětí pro vyšetřované společnosti
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(77) Následně po uvalení prozatímních cel Komise dále zkoumala, zda byly přesně vyčísleny dopravní náklady vykázané litevským vyvážejícím výrobcem, ale placené dovozci. Bylo zjištěno, že tyto náklady byly nadhodnocené v porovnání s údaji získanými od dovozců a s veřejně dostupnými cenami stanovenými pro stejné trasy. Částky dopravních nákladů byly příslušným způsobem přehodnoceny a byly použity skutečné náklady.
(78) Po připomínkách estonského vyvážejícího výrobce ohledně nevhodnosti úpravy hodnoty CIF nevykázaných prodejů pro vyjádření dumpingového rozpětí pro tyto prodeje, provedené v prozatímní fázi, Komise věc podrobněji analyzovala a rozhodla se přehodnotit použitou metodologii. Úprava provedená v prozatímní fázi byla zrušena. Protože však nebyly k dispozici spolehlivé informace poskytnuté společností, rozhodla se Komise založit svá zjištění na informacích, které poskytl Eurostat, protože představují nejspolehlivější dostupné údaje.
(79) Komise provedla prozatímní úpravu hodnoty CIF běloruského vyvážejícího výrobce, použité pro výpočet dumpingového rozpětí. Protože tato úprava byla provedena chybně, byla úprava zrušena.
Dumpingová rozpětí
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(80) Konečná dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procento dovozní ceny CIF na hranici Společenství jsou tyto:
Bělorusko
Všechny společnosti: | 63,7 % |
Bulharsko
- Chimco AD: | 90,3 % |
- Ostatní: | 90,3 % |
Chorvatsko
- Petrokemija d.d.: | 72,9 % |
- Ostatní: | 72,9 % |
Estonsko
- JSC Nitrofert: | 37,4 % |
- Ostatní: | 37,4 % |
Libye
- National Oil Corporation: | 48,8 % |
- Ostatní: | 48,8 % |
Litva
- Joint Stock Company Alchema, Jonava: | 10,0 % |
- Ostatní: | 10,0 % |
Rumunsko
- S.C. Amonil S.A. Slobozia | 20,1 % |
- Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 40,7 % |
- Sofert S.A., Bacau | 25,2 % |
- Ostatní: | 40,7 % |
Ukrajina
- Cherkassy Azot, Cherkassy | 21,1 % |
- Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 66,3 % |
- Ostatní: | 82,1 % |
E. ŠKODA
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
1. Definice výrobního odvětví Společenství
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(81) Několik dotčených stran opakovalo svůj požadavek, aby ti výrobci ze Společenství, kteří kupují a dovážejí močovinu ze zemí zahrnutých do tohoto řízení, byli vyloučeni z definice výrobního odvětví Společenství.
(82) Jak uvádí 156. bod odůvodnění prozatímního nařízení, tyto nákupy byly z velké části malé co do objemu a měly pokrýt výpadky výroby v důsledku údržbových prací. Jedna společnost, která provedla větší nákupy, ve výši zhruba 20 % své vlastní výroby v OŠ, tak učinila, aby doplnila svůj sortiment výrobků. Šetření ukázalo, že tato společnost je především výrobce močoviny a nikoli dovozce a že nejsou žádné důvody pro její vyloučení z definice výrobního odvětví Společenství. V každém případě by takové vyloučení nemělo žádný podstatný vliv na zjištění stavu věci nebo úroveň uvalených cel.
(83) V souladu s tím se potvrzují zjištění v 157. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba Společenství
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(84) Protože neexistují žádné nové informace, potvrzují se zjištění týkající se potřeby Společenství uvedená v 158. a 159. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovozy z uvedených zemí
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(85) Bylo tvrzeno, že dovozy močoviny pocházející z Rumunska by neměly být kumulovány s dovozy z jiných zemí zahrnutých do tohoto řízení. Požadavek byl odůvodněn tím, že objemy dovozů a podíly na trhu se v uvedeném období vyvíjely odlišně.
(86) V bodu 162. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo určeno, že:
- dovozy ze všech uvedených zemí byly podstatné a značně přesahovaly úrovně stanovené v čl. 5 odst. 7 základního nařízení,
- všechna zjištěná dumpingová rozpětí přesáhly minimální úrovně a všichni vyvážející výrobci prodávali za ceny nižší nežli ceny výrobního odvětví Společenství,
- ceny dovážené močoviny i močoviny vyráběné ve Společenství ve sledovaném období značně poklesly.
(87) Objem dovozů močoviny z Rumunska sledoval trend ceny močoviny na trhu Společenství tj. existoval zde určitý vztah mezi cenami a objemem dovozů z Rumunska v průběhu sledovaného období. V roce 1999, kdy byly ceny nejnižší, neexistoval téměř žádný dovoz z Rumunska. To je důkaz cenové průhlednosti trhu Společenství. Rovněž to ukazuje, že rumunští vývozci se stáhnou z trhu, pokud ceny klesnou příliš hluboko. Nicméně, s částečným zotavením cen mezi rokem 1999 a OŠ (164. bod odůvodnění prozatímního nařízení) rumunské dovozy značně vzrostly a podíl na trhu během OŠ dosáhl 2,3 %. Z uvedených zemí bylo Rumunsko čtvrtým největším vývozcem do Společenství během OŠ.
(88) Tento trend dovozů však nebyl zvláštní pouze pro Rumunsko. Dovozy z několika uvedených zemí rovněž sledovaly podobný vývoj klesajících dovozů mezi rokem 1996 a 1999, pak následoval velký návrat na trh Společenství během OŠ. K tomu došlo při celkovém růstu objemu dovozů z uvedených zemí v jednotlivých letech sledovaného období. K jediné změně došlo v podílu těchto dovozů mezi uvedenými zeměmi v souladu s cenami. To je dalším důkazem hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a není to důvodem pro dekumulaci dovozů z Rumunska nebo kterékoli jiné z uvedených zemí.
(89) Ze všech výše uvedených důvodů vyplývá, že kritéria stanovená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení byla splněna. Zjištění v 162. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
Objem, podíly na trhu a ceny uvedených dovozů
Zemědělci
(90) Z absence nových údajů o objemu a cenách dovozů z uvedených zemí se prozatímní zjištění potvrzují.
Podbízení
Zemědělci
(91) Pro prozatímní závěry bylo podbízení vypočteno porovnáním úrovně cen vývozců na hranice Společenství, z mola, clo vyplaceno (DEQ) s ověřenými cenami výrobců ze Společenství ze závodu. Porovnání bylo provedeno samostatně pro perličkovou, granulovanou, sypanou a pytlovanou močovinu.
(92) Mnoho stran, včetně několika vyvážejících výrobců, požadovalo, aby byly ceny výrobců ze Společenství pro účely porovnání cen stanoveny jako vážený průměr cen na úrovni výrobního odvětví Společenství a nikoli jako cena na úrovni jednotlivých výrobců. Tato metodologie údajně slouží k umělému navyšování rozpětí pomocí nulové úrovně výrobce ze Společenství.
(93) Nejprve je třeba poznamenat, že určení podbízení nebo porovnání cen jsou ukazatelem škody, který má dle čl. 3 odst. 3 základního nařízení prošetřit, "zda došlo ke značnému prodeji za nižší ceny formou dumpingových dovozů v porovnání s cenou stejného výrobku výrobního odvětví Společenství, nebo zda má vliv těchto dovozů jinak podstatným způsobem snižovat ceny".
(94) Je pravda, že ne všechny dovozy z uvedených zemí byly pod cenami každého výrobce ze Společenství. Značný objem vývozu však byl uskutečňován za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Společenství. Je také nutno připomenout, že trh močoviny ve Společenství je jak vysoce průhledný, tak velmi citlivý na cenové změny.
(95) Po další analýze bylo zjištěno, že pro uvedené země se podle společností poměr dovozů uskutečněných za ceny nižší nežli ceny ve Společenství pohyboval od 0 % do 56 %, s celkovým průměrem za všechny dovozy ve výši 46 %. Úroveň umělého snížení cen dosáhla až 17 %. Pro tuto analýzu nebylo použito žádného nulování. Vzhledem k problémům se spoluprací vyvážejícího výrobce v Bělorusku (113. bod odůvodnění prozatímního nařízení) a Estonsku (bod odůvodnění 58 prozatímního nařízení), nebylo možné pro tyto společnosti provést toto cenové porovnání. Neexistují však žádné důvody, které by naznačovaly, že jejich výsledky by byly jakkoli odlišné.
(96) Kromě toho je třeba přihlédnout k tomu, že výrobní odvětví Společenství zaznamenalo během OŠ ztráty (175. bod odůvodnění prozatímního nařízení), tj. ceny výrobního odvětví Společenství byly stlačeny dolů. I u jedné společnosti, která nenabízela výrobky za nižší ceny, byl přesto zjištěn prodej za snížené ceny.
(97) Je proto s konečnou platností zjištěno, že během OŠ došlo jak ke značnému cenovému podbízení ze strany vyvážejících výrobců z uvedených zemí, tak ke snížení cen na trhu Společenství.
(98) Mnoho stížností se týkalo výpočtů vyloučení škody. Ty jsou podrobně řešeny v 114. až 116. a v 121. až 123. bodu odůvodnění. Pokud však byly provedeny úpravy, potvrzuje se, že byly vzaty v úvahu i při posuzování cenového podbízení.
4. Situace výrobního odvětví Společenství
Zemědělci
(99) Po dalším ověření dvou výrobců ze Společenství se v absolutním vyjádření změnily některé ukazatele škody. Tyto změny však nepostačovaly k tomu, aby podstatně ovlivnily trendy ukazatelů škody ve sledovaném období nebo aby změnily prozatímní závěry. Na základě výše uvedeného se potvrzují prozatímní zjištění o podstatné škodě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
Zemědělci
(100) Mnoho dotčených stran opakovalo své tvrzení, že škoda, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, nebyla způsobena dumpingovými dovozy, ale spíše nadměrnými dodávkami močoviny na světový trh. To souvisí s tvrzením některých stran, že škoda, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, byla výsledkem poklesu jeho vývozů, který pak ovlivnil jeho prodej na trhu Společenství.
(101) V tomto ohledu je třeba přihlédnout k tomu, že hodnocení situace výrobního odvětví Společenství bylo založeno na údajích týkajících se prodeje uvedeného výrobku na trhu Společenství. Proto jsou možné negativní vlivy snížených vývozů z výše uvedené analýzy škody vyloučeny.
(102) Kromě toho ve sledovaném období poklesl vývoz výrobního odvětví Společenství o 337000 tun, zatímco prodej na trhu Společenství vzrostl o 172000 tun. Proto, tváří v tvář složitým vývozním podmínkám, bylo výrobní odvětví Společenství schopno odklonit polovinu svých vývozů na trh Společenství.
(103) Současně vzrostla spotřeba Společenství o 1,25 milionů tun, dumpingové dovozy s nízkými cenami vzrostly o 867000 tun (163. bod odůvodnění prozatímního nařízení), a výrobní odvětví Společenství ztratilo 10,3 % z trhu Společenství (173. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Spíše než důvodem, je neschopnost výrobního odvětví Společenství využít rozšiřující se domácí trh při poklesu vývozu důkazem existence škody způsobené dumpingovými dovozy.
(104) Tudíž přebytek dodávek a ztráta vývozů mohly ve skutečnosti ovlivnit pouze výrobní odvětví Společenství (pokud jde o omezenou ztrátu úspor z objemu) z toho důvodu, že dumpingové dovozy mu bránily plně využít výhodu rozšiřování trhu Společenství. Proto závěr zní, že vliv poklesu vývozů ze strany výrobního odvětví Společenství a údajný přebytek dodávek, při samostatném šetření, nebyly dostatečné pro narušení příčinné souvislosti mezi vlivem dumpingových dovozů a podstatnou škodou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství. Závěry v 197. a 198. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
Zemědělci
1. Dovozci/obchodníci
Zemědělci
(105) Po zveřejnění prozatímního nařízení nedošly žádné připomínky od kteréhokoli ze spolupracujících dovozců. Jedno sdružení dovozců však trvalo na tom, že uvalení antidumpingových opatření směřovalo proti zájmu dovozců močoviny a že je pro ně důležitý rozkvět zemědělského odvětví.
(106) Jak bylo uvedeno v 206. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, potřeba dovozů bude trvat. I kdyby měla být cla uvalena v plné výši, vedlo by to ke zvýšení nákladů zemědělců v nejhorším případě o 0,6 %. Zatímco toto zvýšení může vést k určitým změnám ve způsobu, jakým zemědělci pořizují svou močovinu, neexistují důkazy zpochybňující závěry uvedené v 206. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřebitelé
Zemědělci
(107) Po zveřejnění prozatímního nařízení došly připomínky od organizací zemědělců v Rakousku, Itálii, Španělsku a Velké Británii. Žádná z těchto stran nenapadla prozatímní závěr, že cla by při nejhorším vedla ke zvýšení nákladů zemědělců o 0,6 %. Tyto organizace však vznášely námitky proti uvalení opatření a proti závěru, že cenová zvýšení by nebyla promítnuta v plné výši.
(108) Po ověření v zařízení zemědělského družstva se závěr o nákladových důsledcích navrhovaných opatření potvrzuje. Tvrzení, že dopad opatření nebude pocítěn v plné výši, je odvozeno od zkušeností s mnoha jinými antidumpingovými řízeními. Neexistuje žádný důkaz, který by naznačoval, že by k tomu v tomto řízení došlo.
(109) Jakkoli je potvrzena obtížná situace zemědělců, není možné dojít k závěru, že dopad cel by byl takový, aby byla uvalená opatření v rozporu se zájmy Společenství.
Průmysloví spotřebitelé
(110) Nedošly žádné písemné připomínky přímo ze strany kteréhokoli ze spolupracujících průmyslových spotřebitelů močoviny. To naznačuje, že opatření by na tyto spotřebitele močoviny neměla tak významný dopad.
(111) Jeden průmyslový spotřebitel, který rovněž močovinu dováží a prodává, vznesl připomínky prostřednictvím sdružení dovozců. Tato společnost uvádí, že uvalení opatření by ji mohlo nutit k uzavření jejího závodu se ztrátou až 380 pracovních míst. Protože však tato připomínka nebyla vznesena přímo společností a není doložena žádnými důkazy, je tento požadavek zamítnut.
3. Závěr o zájmu Společenství
(112) Za absence nových informací o hlediscích zájmů Společenství se potvrzují závěry v 219. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÉ ANTIDUMPINGOVÉ OPATŘENÍ
1. Úroveň vyloučení škody
(113) Pro prozatímní určení byl prodej pod cenou vypočten pomocí porovnání úrovně cen vývozců na hranice Společenství, z mola, clo vyplaceno (DEQ) s ověřenými cílovými cenami výrobců ze Společenství ze závodu. Porovnání bylo provedeno podle společností samostatně pro perličkovou, granulovanou, sypanou a pytlovanou močovinu.
(114) Mnoho vyvážejících výrobců tvrdilo, že úprava provedená pro náklady na vykládku pro dosažení ceny DEQ nebyla dostačující. Rovněž tvrdili, že by měla být zahrnuta přirážka dovozců (zejména obchodníků) v souladu s ostatními nedávnými případy hnojiv.
(115) Další důkazy o skutečných nákladech na vykládku byly získány z několika zdrojů, včetně vyvážejících výrobců, výrobního odvětví Společenství a nezávislých dovozců. Na základě těchto informací byla úprava pro náklady na vykládku příslušným způsobem upravena.
(116) Otázka provedení úpravy pro přirážku dovozců byla v rámci tohoto konkrétního šetření zvážena. Bylo zjištěno, že vyvážející výrobci prodávali močovinu na trhu Společenství prostřednictvím mnoha cest včetně přímého prodeje konečnému spotřebiteli. Nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že se ceny lišily podle použité cesty. Spíše bylo zjištěno, že obecně prodejní ceny nezávisely na druhu zákazníka. Nebyly shledány ani podstatné změny mezi prodejními cestami používanými výrobním odvětvím Společenství a cestami, které užívali vyvážející výrobci. Proto byla žádost o úpravu o přirážku dovozců zamítnuta.
(117) Mnoho stran včetně většiny vyvážejících výrobců tvrdilo, že ceny výrobců ze Společenství pro výpočet prodeje pod cenou by měly být váženým průměrem cen na úrovni výrobního odvětví Společenství a nikoli cenou na úrovni jednotlivého výrobce. Bylo tvrzeno, že tato metodologie sloužila k umělému zvýšení rozpětí pomocí vyloučení všech negativních prodejů pod cenou na úrovni výrobce ze Společenství. Kromě toho bylo tvrzeno, že odvozování antidumpingových cel od metodologie výpočtu, která vede k vynulování, porušuje nedávný předpis WTO [3].
(118) Je třeba si připomenout, že výpočet prodeje pod cenou má prošetřit skutečný rozsah škody, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství dumpingovými dovozy. Aby poskytovalo pravdivý obraz, mělo by každé cenové srovnání odrážet hospodářskou realitu. Šetření prokázalo, že hospodářská soutěž na trhu Společenství se odehrává mezi každým jednotlivým vyvážejícím výrobcem a každým jednotlivým výrobcem, který tvoří součást výrobního odvětví Společenství. V tomto ohledu se mimo jiné připomíná, že existuje značné cenové rozpětí a významné rozdíly v geografické poloze výrobců ve Společenství. Proto by měl být rozsah jakéhokoli škodlivého dumpingu způsobeného vyvážejícím výrobcem výrobního odvětví Společenství hodnocen podle skutečné situace na trhu a na základě konkrétních údajů ověřených pro každou společnost.
(119) Porovnání cen podle společností vede k přesnému ocenění plného dopadu, který pocítilo výrobní odvětví Společenství, a nezvyšuje uměle úroveň prodeje pod cenou v tomto případě. Proto je požadavek zamítnut.
(120) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že některá močovina dovážená do Společenství byla ve skutečnosti "velká" perličková, která by měla být posuzována jako zvláštní druh močoviny. Dále výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že pro výpočet prodeje pod cenou by měl tento druh být porovnán s cenou "velké" perličkové močoviny vyráběné ve Společenství.
(121) Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství skutečně vyrábělo perličky o velkém průměru nebo "velké" perličky a že některé z uvedených zemí tyto perličky do Společenství vyvážely. Jediný rozdíl oproti standardním perličkám spočívá však ve větším průměru. Neexistují žádné důkazy o tom, že by výrobní náklady byly jakkoli vyšší nebo že by "velké" perličky byly během OŠ prodávány s přirážkou. Proto závěr zní, že neexistují důvody, proč by měly být "velké" perličky považovány za zvláštní druh výrobku.
(122) Někteří vyvážející výrobci opakovali svůj požadavek na úpravu o kvalitu jejich výrobku. Nebyly však poskytnuty žádné podpůrné důkazy. Na trhu nebyly ani zjištěny žádné problémy s rumunskou močovinou. Požadavek se proto zamítá.
(123) Je nutno připomenout, že pro výpočet vyhovující ceny v prozatímní fázi bylo použito ziskové rozpětí ve výši 8 % z nákladů a nikoli 8 % z obratu, jak uvádí 222. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Určité spolupracující strany argumentovaly, že ziskové rozpětí by mělo být omezeno na 5 %, jako v případě předešlých antidumpingových řízení týkajících se dusíkatých hnojiv, jakož i v řízení týkajícím se močoviny z Ruska [4]. Ze své strany výrobní odvětví Společenství znovu předložilo požadavek, podle kterého by bylo vhodnější ziskové rozpětí ve výši 15 % výnosu z použitého kapitálu (return on capital employed - ROCE).
(124) Potvrzuje se, že určení příslušného ziskového rozpětí v tomto řízení je založeno na hodnocení ziskového rozpětí, se kterým by Společenství mohlo přiměřeně počítat za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, pokud by neexistovaly dumpingové dovozy. Proto je založeno na hodnocení faktů v daném případě a nikoli na hodnocení faktů v jiných řízeních týkajících se jiných výrobků a/nebo jiných období šetření.
(125) Z důvodů uvedených v 223. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se požadavek odvozování rentability od ROCE zamítá.
(126) Vzhledem k výše uvedenému a vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici žádné důkazy o tom, že určení 8 % ziskového rozpětí není správné, se potvrzují závěry v 221. až 227. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(127) Informace získané a údaje ověřené po zveřejnění prozatímního nařízení, včetně ověřených informací od dvou dalších výrobců ze Společenství, byly ve vhodných případech do výpočtů rovněž zahrnuty.
2. Výše a podoba cel
(128) Ve světle výše uvedeného se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být uvalena konečná antidumpingová cla na úrovni zjištěných škodlivých rozpětí nebo dumpingových rozpětí na dovozy močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny, podle toho, která rozpětí budou nižší.
(129) Pokud jde o reziduální clo, která má být uplatněno na nespolupracující vyvážející výrobce, bylo reziduální clo stanoveno na základě nejvyššího cla stanoveného pro spolupracující vývozce v každé zemi.
(130) Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v zájmu slučitelnosti s předchozím řízením by cla měla mít podobu minimální dovozní ceny, jako v případě močoviny z Ruska.
(131) Jak je však uvedeno v 231. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v zájmu zajištění účinnosti opatření a odrazení od cenové manipulace, která byla pozorována v některých předešlých řízeních týkajících se stejné obecné kategorie výrobků, tj. hnojiv, měla by mít konečná cla podobu určité částky za tunu. Proto se požadavek zamítá.
(132) Na základě výše uvedených skutečností jsou konečné sazby cel tyto:
Země | Společnost | Základ antidumpingového cla (%) | Konečné clo (EUR/t) |
Bělorusko | Jediné rozpětí pro celou zemi | 8,0 | 7,81 |
Bulharsko | Chimco AD | 24,2 | 21,43 |
Ostatní | 24,2 | 21,43 |
Chorvatsko | Petrokemija d.d. | 9,4 | 9,01 |
Ostatní | 9,4 | 9,01 |
Estonsko | JSC Nitrofert | 11,4 | 11,45 |
Ostatní | 11,4 | 11,45 |
Libye | National Oil Corporation | 12,5 | 11,55 |
Ostatní | 12,5 | 11,55 |
Litva | Joint Stock Company Achema | 10,0 | 10,05 |
Ostatní | 10,0 | 10,05 |
Rumunsko | S.C. Amonil S.A. Slobozia | 6,7 | 7,20 |
Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 5,7 | 6,18 |
Sofert S.A., Bacau | 7,6 | 8,01 |
Ostatní | 7,6 | 8,01 |
Ukrajina | Open Join Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 18,7 | 16,27 |
Join Stock Company Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 9,2 | 8,85 |
Ostatní | 19,5 | 16,84 |
(133) Sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě tohoto šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření u uvedených společností. Tyto sazby cla (oproti celostátně platným clům uvaleným na "všechny ostatní společnosti") lze proto uplatňovat výlučně na dovozy výrobku pocházejícího z dané země a vyráběného danými společnostmi a tudíž konkrétními uvedenými právními subjekty. Dovážený výrobek vyráběný kteroukoli jinou společností, která není výslovně uvedena ve výkonné části tohoto nařízení se svým jménem a adresou, včetně subjektů příbuzných subjektům výslovně uvedeným, nemůže využívat tyto sazby a podléhá sazbě cla platné pro "všechny ostatní společnosti".
(134) Jakýkoli požadavek na uplatnění těchto individuálních celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně jména subjektu nebo po založení nového výrobního nebo obchodního subjektu) by měl být ihned zaslán Komisi [5] se všemi příslušnými informacemi, zejména o jakékoli změně činnosti společnosti spojené s výrobou, domácím prodejem a vývozem souvisejícím např. s takovou změnou jména nebo změnou výrobních nebo obchodních subjektů. Komise ve vhodných případech po konzultaci s poradním výborem změní nařízení pomocí aktualizace seznamu společností požívajících individuálních sazeb cla.
3. Výběr prozatímních cel
(135) S přihlédnutím k zjištěnému rozsahu dumpingového rozpětí a ve světle škody způsobené výrobnímu odvětví Společenství je považováno za nutné, aby částky zajištěné formou prozatímního antidumpingového cla, uvaleného prozatímním nařízením, byly s konečnou platností vybrány konečnou sazbou cla. V případě, kdy konečná cla budou vyšší než prozatímní cla, budou s konečnou platností vybrány pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel.
4. Závazky
(136) Po uvalení prozatímních opatření vyvážející výrobci z Běloruska, Chorvatska, Libye, Rumunska a Ukrajiny nabídli cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Vyvážející výrobci v Estonsku a Litvě obnovili své nabídky závazků, již předložených v prozatímní fázi, ale zamítnutých z důvodů uvedených v 236. a 237. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(137) Připomíná se, že Komise již přijala závazek bulharského vyvážejícího výrobce v prozatímní fázi tohoto řízení (viz 236. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Jak je uvedeno v 128. bodu odůvodnění, začlenění nových údajů do konečného výpočtu škodlivého rozpětí mělo vliv na zjištěnou úroveň vyloučení škody. Minimální cena v závazku byla proto v souladu s tím přijata.
(138) Po zveřejnění prozatímního zjištění vzneslo stěžující si výrobní odvětví Společenství námitku proti rozhodnutí Komise přijmout závazek od bulharského vyvážejícího výrobce. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že daná společnost byla spojena - nebo měla blízké technické a průmyslové vztahy - s ostatními vývozci a/nebo výrobci dusíkatých hnojiv včetně močoviny se sídlem v Bulharsku, Bělorusku a na Ukrajině, což by znamenalo silný potenciál pro kompenzační dohody. Kromě toho výrobní odvětví Společenství vyjádřilo obavy o schopnost tohoto vyvážejícího výrobce dodržet povinnosti ze závazku vyplývající.
(139) V obecnějším rámci výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že závazky a tudíž minimální ceny budou nevhodným opatřením pro dusíkatá hnojiva včetně močoviny.
(140) Je třeba připomenout, že výrobní odvětví Společenství nemohlo doložit svá tvrzení ohledně vyvážejícího výrobce v Bulharsku dostatečnými důkazy. Kromě toho šetření Komise tato tvrzení nepotvrdilo a proto bylo nutné je zamítnout. Pokud jde o vhodnost závazku, je třeba vzít v úvahu, že takové hodnocení by se mělo především zaměřit na konkrétní situaci společnosti. Proto bylo zjištěno, že daná společnost vyrábí a vyváží jen močovinu a že je v tomto případě velmi pravděpodobné účinné sledování závazku.
(141) V každém případě při očekávaném porušení, při porušení nebo odstoupení od závazku lze uvalit antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení.
(142) Všechny ostatní obdržené nabídky závazků byly rovněž podrobně analyzovány. Z tohoto zkoumání vyplynuly dvě hlavní překážky přijatelnosti těchto nabídek závazků:
(143) Uvedení vyvážející výrobci v Litvě, Rumunsku, Chorvatsku, Ukrajině a Libyi jsou výrobci různých druhů hnojiv a/nebo jiných chemických výrobků a v minulosti trvale vyváželi tyto výrobky běžným zákazníkům (hlavně obchodníkům) ve Společenství. Tato praxe přináší vážné riziko křížové kompenzace, tzn. že ceny by mohly být formálně dodržovány, ale ceny za jiné výrobky by byly sníženy. Tím by bylo snadné obejít závazek dodržování minimální ceny močoviny a bylo by nanejvýš obtížné jej účinně sledovat.
(144) Kromě toho určití výrobci (z Estonska, Ukrajiny, Běloruska) tvrdili, že nemohou ovlivnit místo určení a/nebo prodejních podmínek svých vývozů močoviny nebo je dokonce neznají, zatímco z úředních statistik bylo zjevné, že výrobek byl v průběhu doby šetření vyvážen do Společenství ve velkých množstvích. Připomíná se, že pokud tyto společnosti neposkytly v tomto ohledu dostatečné údaje, neměla Komise jinou možnost nežli použít pro stanovení vývozních cen známé údaje v souladu s článkem 18 základního nařízení. Kromě toho určití vývozci (Libye, Estonsko) během šetření celkově spolupracovali nedostatečně. Tyto skutečnosti byly považovány za nepřiměřeně zvyšující riziko přijmutí závazku a záruky řádného sledování jsou díky nim nedostatečné.
(145) Z výše uvedených důvodů závěr zní, že žádný ze závazků nabídnutých po zveřejnění konečných zjištění by neměl být přijat.
(146) Dotčené strany byly v tomto smyslu informovány a dotyčným vývozcům byly podrobně sděleny důvody, proč nelze přijmout nabízený závazek. Poradní výbor byl konzultován,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu močoviny, též ve vodném roztoku, kódů KN 31021010 a 31021090, pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobek uvedený v odstavci 1 tyto:
Země původu | Výrobce | Konečné antidumpingové clo (EUR/t) | Doplňkový kód TARIC |
Bělorusko | Všechny společnosti | 7,81 | - |
Bulharsko | Všechny společnosti | 21,43 | A999 |
Chorvatsko | Všechny společnosti | 9,01 | - |
Estonsko | Všechny společnosti | 11,45 | - |
Libye | Všechny společnosti | 11,55 | - |
Litva | Všechny společnosti | 10,05 | - |
Rumunsko | S.C. Amonil S.A. Slobozia | 7,20 | A264 |
Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 6,18 | A265 |
Sofert S.A., Bacau | 8,01 | A266 |
Všechny ostatní společnosti | 8,01 | A999 |
Ukrajina | Open Join Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 16,27 | A268 |
Join Stock Company Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 8,85 | A269 |
Ostatní | 16,84 | A999 |
3. V případech, kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu, a proto se poměrným způsobem rozděluje cena skutečně zaplacená nebo splatná pro určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 22. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], snižuje se částka antidumpingového cla vypočtená na základě odstavce 2 výše o procentní část odpovídající rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy se osvobozují od antidumpingových cel uvalených článkem 1 za předpokladu, že je vyrobí a přímo vyváží (tj. odesílá a fakturuje) prvnímu nezávislému zákazníkovi ve Společenství v postavení dovozce níže uvedená společnost, která nabídla závazek, jež Komise přijala, v případě, že tyto dovozy jsou v souladu s odstavcem 2.
Země | Společnost | Doplňkový kód TARIC |
Bulharsko | Chimco AD az Mezdra, 3037 Vratza | A272 |
2. a) Je-li předloženo prohlášení o propuštění do volného oběhu podle závazku, bude osvobození od cla podmíněno předložením platné obchodní faktury vystavené společností uvedenou v odstavci 1 celním úřadům členského státu.
b) Faktura pro dovoz v rámci závazku musí splňovat požadavky na tyto faktury uvedené v závazku, který přijala Komise, jejichž základní prvky jsou uvedeny v příloze.
c) Osvobození od cla je dále podmíněno tím, že na celnici bude předloženo zboží přesně odpovídající popisu na obchodní faktuře.
3. Dovozy doložené takovou fakturou v rámci závazku jsou deklarovány podle doplňkového kódu uvedeného v odstavci 1.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla uloženého nařízením (ES) č. 1497/2001 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby na dovoz močoviny, též ve vodném roztoku, kódů KN 31021010 a 31021090, pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. Pokud je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vybere se pouze částka zajištěná ve výši prozatímního cla.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. ledna 2002.
Regolamento (CE) n. 92/2002 del Consiglio
del 17 gennaio 2002
che istituisce un dazio antidumping definitivo e riscuote definitivamente i dazi provvisori istituiti sulle importazioni di urea originarie della Bielorussia, della Bulgaria, della Croazia, dell'Estonia, della Libia, della Lituania, della Romania e dell'Ucraina
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 384/96 del Consiglio, del 22 dicembre 1995, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di dumping da parte di paesi non membri della Comunità europea(1), in particolare l'articolo 9,
vista la proposta presentata dalla Commissione, sentito il comitato consultivo,
considerando quanto segue:
A. DAZI PROVVISORI
(1) Con il regolamento (CE) n. 1497/2001(2) (regolamento provvisorio), la Commissione ha istituito un dazio antidumping provvisorio sulle importazioni di urea di cui ai codici NC 3102 10 10 e 3102 10 90, originarie della Bielorussia, della Bulgaria, della Croazia, dell'Estonia, della Libia, della Lituania, della Romania e dell'Ucraina.
(2) Nel medesimo regolamento, si è deciso di chiudere il procedimento per quanto riguarda le importazioni di urea originarie dell'Egitto e della Polonia.
B. FASE SUCCESSIVA DEL PROCEDIMENTO
(3) In seguito alla comunicazione dei fatti e delle considerazioni principali in base ai quali si era deciso di istituire dazi provvisori sulle importazioni di urea dalla Bielorussia, dalla Bulgaria, dalla Croazia, dall'Estonia, dalla Libia, dalla Lituania, dalla Romania e dall'Ucraina, varie parti interessate hanno presentato osservazioni scritte. Alle parti che ne hanno fatto richiesta è stata data inoltre la possibilità di essere sentite.
(4) La Commissione ha continuato a raccogliere e verificare tutte le informazioni ritenute necessarie ai fini delle conclusioni definitive.
(5) Sono state effettuate ulteriori visite di verifica presso le sedi delle seguenti società:
Produttori comunitari
- Fertiberia, Madrid,
- Hydro Agri France, Parigi.
Utilizzatori della Comunità
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Tutte le parti sono state informate dei principali fatti e delle considerazioni in base ai quali si intendeva raccomandare l'istituzione di dazi antidumping definitivi e la riscossione definitiva degli importi depositati a titolo di dazi provvisori. È stato inoltre fissato un termine entro il quale le parti potevano presentare le proprie osservazioni in merito alla comunicazione.
(7) Le osservazioni orali e scritte presentate dalle parti sono state esaminate e, all'occorrenza, le conclusioni provvisorie sono state modificate di conseguenza.
C. PRODOTTI IN ESAME E PRODOTTO SIMILE
(8) In mancanza di osservazioni in merito, è confermata la definizione del prodotto in esame e del prodotto simile di cui ai considerando 9-12 del regolamento provvisorio.
D. DUMPING
1. Paesi ad economia di mercato
Valore normale
Applicazione dell'articolo 18 del regolamento di base
(9) Il produttore esportatore libico ha sostenuto che il considerando 63 del regolamento provvisorio non descrive con precisione il livello di cooperazione fornita. Egli ha affermato che la Commissione era consapevole del fatto (e lo accettava implicitamente) che la contabilità generale della società relativa a tutte le attività del gruppo non poteva venire comunicata per motivi di riservatezza. Si afferma inoltre che la normativa vigente in Libia in materia di contabilità non prevede la pubblicazione dei documenti contabili verificati e quindi, in conformità dell'articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base, la Commissione non avrebbe dovuto respingere i dati comunicati dalla società su tale base.
(10) Per quanto riguarda il livello di cooperazione, la Commissione non ha mai detto di accettare il rifiuto della società di fornire documenti contabili essenziali. Essa ha anzi informato a più riprese il produttore esportatore circa la possibile applicazione dell'articolo 18 del regolamento di base, compreso l'impiego dei dati disponibili più attendibili, a causa dello scarso livello di collaborazione. Tuttavia, la società ha mantenuto la propria posizione e non ha presentato informazioni essenziali indispensabili per verificare in particolare le vendite sul mercato interno e il costo di produzione del prodotto in esame. In tali circostanze, e per determinare il valore normale per la società in questione, le istituzioni non hanno potuto fare altro che utilizzare i dati disponibili, segnatamente le informazioni fornite dal denunziante, in conformità dell'articolo 18 del regolamento di base. Alla luce di quanto precede, è inesatto supporre, come ha fatto la società, che la decisione di utilizzare i dati disponibili per determinare il valore normale sia imputabile alla mancata pubblicazione di documenti contabili verificati.
(11) Ciò è confermato anche dal fatto che i dati comunicati sono stati utilizzati ogniqualvolta sia stato possibile verificarli e confrontarli ragionevolmente con la contabilità interna della società, soprattutto per quanto riguarda la determinazione del prezzo all'esportazione del produttore esportatore libico (cfr. i considerando 67-72 del regolamento provvisorio).
(12) Il medesimo produttore esportatore ha affermato che il valore normale avrebbe dovuto essere determinato sulla base del prezzo effettivo delle vendite realizzate sul mercato interno o, in alternativa, del prezzo costruito in base ai dati contabili della società, anziché sulla base dei dati forniti dall'industria comunitaria nella denuncia. Egli ha affermato che, a tal fine, sono state fornite tutte le prove e le informazioni necessarie relative alla produzione e alle vendite di urea sul mercato libico.
(13) La società ha continuato a non fornire informazioni essenziali nella risposta al questionario e spiegazioni soddisfacenti in merito alle incoerenze e alle contraddizioni emerse durante la visita di verifica, sebbene queste siano state espressamente indicate dalla Commissione nelle lettere di richiamo e in loco. Non è stato possibile pertanto verificare la completezza e l'esattezza delle vendite realizzate sul mercato interno comunicate e del costo di produzione indicato. Per quanto riguarda la presentazione di elementi di prova e di informazioni relativi alla produzione e alle vendite di urea sul mercato interno libico, vengono confermate pertanto le conclusioni di cui ai considerando 64 e 65 del regolamento provvisorio.
(14) Come risulta al considerando 66 del regolamento provvisorio, in mancanza di altre informazioni attendibili, il valore normale per il produttore esportatore libico ha dovuto essere determinato sulla base dei dati presentati nella denuncia, in conformità dell'articolo 18 del regolamento di base.
(15) Il medesimo produttore esportatore ha sostenuto che, in ogni caso, il margine di profitto utilizzato nella denuncia per costruire il valore normale era sopravvalutato. A difesa della sua affermazione, egli ha obiettato che i margini di profitto nel commercio dell'urea sono tradizionalmente bassi.
(16) Sulla base dei risultati relativi ad altri produttori esportatori che hanno collaborato al procedimento, la Commissione ha ritenuto opportuno riesaminare i livello del margine di profitto utilizzato per costruire il valore normale del produttore esportatore libico.
(17) Come risulta al considerando 22 del regolamento provvisorio, il margine di profitto medio realizzato dai produttori esportatori che hanno collaborato alla presente inchiesta per la vendita del prodotto in esame sul proprio mercato interno è stato utilizzato, ai sensi dell'articolo 2, paragrafo 6, lettera c), del regolamento di base, per costruire il valore normale di quei produttori esportatori per i quali non è stato possibile determinare il margine di profitto in conformità dell'articolo 2, paragrafo 6, del regolamento di base o delle sue lettere a) e b). Poiché non si è trovata alcuna ragione valida tale da giustificare l'applicazione di un diverso margine di profitto al produttore esportatore libico, e in mancanza di informazioni più adeguate, si è deciso di applicare, nella fase definitiva, questo stesso margine di profitto al produttore libico per determinare il valore normale.
Valore normale basato sulle vendite effettuate sul mercato interno
(18) Due produttori esportatori rumeni hanno affermato che il valore normale avrebbe dovuto essere stabilito mensilmente tenuto conto dell'inflazione in Romania durante il periodo dell'inchiesta. Tale metodologia è stata seguita durante la fase provvisoria per tutti i produttori esportatori rumeni.
(19) L'impostazione è stata tuttavia riveduta dopo l'istituzione dei dazi antidumping provvisori. Dall'inchiesta è emerso che gli effetti dell'inflazione non erano tali da giustificare un calcolo mensile del valore normale. È prassi consolidata dell'istituzione determinare la media dei valori normali per il periodo dell'inchiesta tranne in casi di iperinflazione. Tali condizioni non erano tuttavia soddisfatte nel caso della Romania.
(20) Si è ritenuto pertanto opportuno stabilire il valore normale per ciascun produttore esportatore rumeno, durante la fase definitiva, sulla base del prezzo medio pagato sul mercato interno durante il periodo dell'inchiesta.
Valore normale costruito
(21) L'industria comunitaria ha sostenuto che per determinare il margine di profitto utilizzato per costruire il valore normale per i produttori esportatori bulgari, estoni e lituani, avrebbe dovuto essere utilizzato il rendimento minimo del capitale investito "necessario di norma per mantenere a lungo termine la redditività dell'industria dell'urea". È stato obiettato che i margini di profitto nei suddetti paesi non sarebbero, in generale, attendibili a causa delle "interferenze" di un sistema diverso dall'economia di mercato nei sistemi contabili delle società in questione.
(22) Dall'inchiesta non sono emersi altri elementi di prova o informazioni che indicassero che la contabilità delle società in questione non fosse attendibile e non potesse pertanto essere utilizzata per determinare il margine di profitto. Le istituzioni non hanno quindi potuto far altro che stabilire il valore normale in conformità dell'articolo 2, paragrafi 3 e 6, del regolamento di base. I margini di profitto sono stati quindi determinati in conformità dell'articolo 2, paragrafo 6, lettere b) e c), del regolamento di base, ossia sulla base del profitto realizzato per la stessa categoria generale di prodotti fabbricati e venduti dal produttore esportatore interessato sul mercato interno nel caso della Lituania e, nel caso della Bulgaria e dell'Estonia, su qualsiasi altra base equa, ossia sulla base della media ponderata del margine di profitto accertata per gli altri produttori esportatori che hanno collaborato al presente procedimento.
(23) Tuttavia, è stato riesaminato il livello del margine di profitto determinato in conformità dell'articolo 2, paragrafo 6, lettera c), del regolamento di base, partendo dalla media ponderata dei margini di profitto dei produttori esportatori che hanno collaborato, che avevano effettuato vendite remunerative sul mercato interno. In seguito alla conclusione del procedimento per quanto riguarda le importazioni di urea originarie dell'Egitto, i produttori esportatori egiziani sono stati esclusi dal calcolo della media del margine di profitto.
(24) In seguito alle osservazioni del produttore esportatore estone è stato riesaminato il margine di profitto utilizzato per la ricostruzione del suo valore normale. Da un riesame delle conclusioni provvisorie è emerso chiaramente che il margine di profitto utilizzato - basato sulle vendite di altri prodotti della società - doveva essere riveduto, poiché tali prodotti non potevano essere considerati parte della stessa categoria generale del prodotto in esame (ossia fertilizzanti). In mancanza di vendite sufficienti effettuate nel corso di normali operazioni commerciali, di altri produttori/esportatori estoni del prodotto in esame e/o di altri prodotti della stessa categoria generale venduti dalla società estone in questione, è stato pertanto applicato nella fase definitiva qualunque altro metodo appropriato ai sensi dell'articolo 2, paragrafo 6, lettera c), del regolamento di base. A questo proposito, per determinare il margine di profitto ci si è basati sulla media ponderata dei margini di profitto degli altri produttori esportatori interessati che hanno collaborato (come nel caso del produttore esportatore bulgaro; confronta il considerando 22 in fine).
(25) Il produttore esportatore lituano ha mosso obiezioni in merito all'uso delle spese generali, amministrative e di vendita (SGAV) e del profitto del nitrato d'ammonio (NA) per la costruzione del valore normale. Egli ha affermato che l'urea e il nitrato d'ammonio sono fertilizzanti diversi, venduti su mercati diversi e in situazioni di concorrenza differenti, e che presentano differenze in termini di tecnologia di fabbricazione, domanda di mercato, prezzi di vendita e costi.
(26) Dato che in Lituania vi è un unico produttore di urea, e in mancanza di vendite rappresentative sul mercato interno, è possibile applicare l'articolo 2, paragrafo 6, lettera b), del regolamento di base per determinare le SGAV e il profitto. Inoltre, l'urea e il nitrato d'ammonio sono entrambi fertilizzanti a base di azoto e, pur presentando alcune differenze per quanto riguarda la tecnologia di produzione, appartengono alla stessa categoria generale di prodotti, come previsto dal regolamento di base. In linea teorica, i mercati e le situazioni di concorrenza non sono diversi (un produttore, concorrenza per le importazioni). Alla luce di quanto precede, si è deciso di confermare la determinazione provvisoria.
Prezzo all'esportazione
(27) Non essendo pervenute osservazioni dalle parti interessate, e in mancanza di altri elementi che possano privare di validità le conclusioni provvisorie, vengono confermati i prezzi all'esportazione stabiliti a titolo provvisorio per tutti i produttori esportatori interessati.
Confronto
Costi di movimentazione e carico
(28) In seguito alle osservazioni inviate dal produttore esportatore libico per quanto riguarda il calcolo dei costi di movimentazione e carico sostenuti per l'esportazione del prodotto in esame nella Comunità, la Commissione ha riveduto i propri calcoli e ha riscontrato un errore di calcolo, che è stato corretto.
2. Paesi non retti da un'economia di mercato
(29) Il produttore esportatore bielorusso ha affermato di essere stato trattato dalla Commissione come parte che non ha collaborato al procedimento. La società ha sostenuto di aver fornito alla Commissione tutte le informazioni richieste e ritiene che essa l'abbia trattata come parte che non ha collaborato soltanto per privarla dei suoi diritti di parte che ha collaborato, segnatamente della possibilità di offrire un impegno.
(30) Nella presente inchiesta, il fatto che la società non abbia fornito le informazioni necessarie per stabilire un prezzo all'esportazione verificabile ha comportato l'applicazione della norma prevista all'articolo 18 del regolamento di base per le parti che non hanno collaborato, e quindi l'impiego parziale di "dati disponibili", nella fattispecie i dati Eurostat relativi alle esportazioni.
(31) Va sottolineato tuttavia che, contrariamente a quanto afferma la società, l'applicazione dell'articolo 18 non l'ha privata di alcuno dei suoi diritti di parte interessata, segnatamente del diritto di ricevere informazioni, di essere sentita e di presentare osservazioni scritte, di consultare fascicoli non riservati e della possibilità di offrire un impegno.
Status di impresa operante in un'economia di mercato (SEM)
(32) Come risulta dai considerando 118-130 del regolamento provvisorio, in conformità dell'articolo 2, paragrafo 7, lettera b), del regolamento di base, tre società ucraine hanno chiesto lo status di impresa operante in un'economia di mercato (SEM) affermando di operare in condizioni di economia di mercato per quanto riguarda la produzione e la vendita del prodotto simile in questione. Si rammenta che due società ucraine hanno ottenuto l'SEM. Un produttore esportatore ucraino, al quale l'SEM è stato rifiutato, ha contestato le conclusioni della Commissione in merito a una possibile interferenza dello Stato.
(33) L'industria comunitaria ha ribadito che le società ucraine che producono e vendono fertilizzanti a base di azoto, compresa l'urea, sono soggetti a una notevole interferenza dello Stato e che quindi, in linea generale, non avrebbero dovuto ricevere l'SEM. Essa ha obiettato in particolare che il mercato ucraino dei fertilizzanti era caratterizzato dall'esistenza di contratti in conto lavorazione (lavorazione per conto terzi), da accordi di scambio e da interferenze dello Stato nella determinazione dei costi di energia, elettricità e trasporto, e che tutti questi fattori erano incompatibili con una situazione di economia di mercato.
(34) Tali obiezioni mosse dai produttori esportatori e dall'industria comunitaria sono già state trattate nei considerando 118-130 del regolamento provvisorio. Va tuttavia aggiunto che, per quanto riguarda i contratti in conto lavorazione, si è ritenuto che essi non fossero di per sé in contrasto con l'SEM, dato che non possono essere considerati necessariamente come una tipica caratteristica dell'interferenza statale. Per quanto riguarda l'interferenza dello Stato nei costi di trasporto, si è tenuto conto di tale elemento utilizzando le tariffe applicabili ai trasporti nel paese di riferimento. Nessun elemento ha dimostrato che i costi di energia ed elettricità fossero notevolmente distorti dall'interferenza dello Stato e che non rispecchiassero sostanzialmente il valore del mercato. Inoltre, rispetto a quello del gas naturale, il costo di energia ed elettricità non è uno dei principali fattori di produzione dell'urea.
Trattamento individuale
(35) L'industria comunitaria ha contestato la decisione di concedere il trattamento individuale ad un produttore esportatore ucraino affermando che la partecipazione azionaria dello Stato nella società avrebbe consentito una notevole interferenza statale.
(36) Dato, tuttavia, che l'industria comunitaria che ha presentato la denuncia non ha fornito nuove informazioni o prove in grado di dimostrare che la presunta interferenza dello Stato consentirebbe di eludere le misure istituite, la richiesta è stata respinta. Sono pertanto confermate le conclusioni del regolamento provvisorio (considerando 132).
Vendite effettuate nel quadro di contratti in conto lavorazione
(37) Come illustrato ai considerando 133-135 del regolamento provvisorio, tre società ucraine operavano nel quadro di contratti in conto lavorazione. Si rammenta che, conformemente alla legislazione ucraina, il fornitore delle materie prime resta il proprietario del prodotto finito e la società trasformatrice non acquisisce la proprietà della merce.
(38) Dall'inchiesta è emerso che una delle società alla quale è stato concesso l'SEM non poteva essere considerata un produttore esportatore del prodotto in esame. La società in questione aveva instaurato relazioni commerciali a lungo termine con un'altra società avente sede in un paese terzo. In base a tale relazione, quest'ultima era praticamente l'unico fornitore della principale materia prima nel quadro di contratti in conto lavorazione (nonché proprietaria durante l'intero processo produttivo). La società partecipava inoltre attivamente alle vendite per l'esportazione del prodotto in esame. Tali fatti indicano chiaramente che le relazioni tra le due società andavano oltre il normale rapporto tra acquirente e venditore.
(39) In mancanza di collaborazione da parte del fornitore di gas associato, non è stato possibile stabilire, e tanto meno verificare, il costo globale di fabbricazione e il prezzo pagato o pagabile per le vendite all'esportazione. Va sottolineato altresì che, sebbene fossero disponibili alcune informazioni sul prezzo all'esportazione al primo acquirente indipendente, tali informazioni non erano verificabili e non hanno quindi potuto essere usate per stabilire un margine di dumping. Senza la collaborazione del fornitore associato (e proprietario legale tanto della principale materia prima quanto del prodotto finito), non è stato possibile stabilire in maniera attendibile il valore normale e il prezzo all'esportazione della società ucraina in questione. Non si è potuto stabilire, pertanto, un margine di dumping individuale per tale società.
(40) Un'altra società ucraina, alla quale non sono stati concessi né l'SEM né il trattamento individuale, ha realizzato tutte le sue vendite per l'esportazione nel quadro di contratti in conto lavorazione. In mancanza di cooperazione da parte del suo fornitore di gas, nonché di prezzi all'esportazione al primo acquirente indipendente verificabili, i prezzi di tali operazioni sono stati stabiliti, come illustrato al considerando 66, per valutare il margine di dumping per il paese.
(41) Infine, una terza società ha realizzato parte delle sue vendite interne e per l'esportazione nel quadro di contratti in conto lavorazione. Analogamente, in mancanza di collaborazione da parte dei fornitori, nonché di prezzi verificabili al primo acquirente indipendente, le istituzioni comunitarie non hanno potuto far altro che ignorare tutte le vendite effettuate nel quadro di tali contratti. Le rimanenti vendite interne erano comunque rappresentative, come risulta dal considerando 138 del regolamento provvisorio.
(42) Altre due società ucraine che avevano realizzato vendite nel quadro di contratti in conto lavorazione e i cui fornitori di gas hanno rifiutato di collaborare, hanno tuttavia obiettato di aver comunicato dati relativi alle vendite precisi ed attendibili e di aver fornito sufficienti elementi di prova che consentono di tener conto delle operazioni effettuate per determinare il valore normale o il prezzo all'esportazione.
(43) Durante la visita di verifica si è stabilito che né i prezzi delle fatture, né i pagamenti dell'urea figuravano nei documenti contabili di tali società. In mancanza di cooperazione da parte dei fornitori di gas, nei cui documenti contabili avrebbero dovuto di norma essere registrati tali dati, o di prove dell'effettivo pagamento di dette operazioni, le informazioni non hanno potuto essere verificate e non hanno quindi potuto essere accettate.
Valore normale
i) Paese di riferimento
(44) Tre produttori esportatori ucraini hanno obiettato che per calcolare il valore normale nei loro confronti non ci si sarebbe dovuti basare sui prezzi e sui costi interni di un paese di riferimento, bensì sul valore normale ricavato dalle vendite sul mercato interno di un produttore esportatore ucraino al quale era stato concesso l'SEM.
(45) È prassi consolidata delle istituzioni comunitarie, in conformità dell'articolo 2, paragrafo 7, lettera b), del regolamento di base, determinare il valore normale a norma dei paragrafi da 1 a 6 dell'articolo 2 del regolamento di base soltanto per produttori che possano dimostrare di operare in condizioni di economia di mercato. Per tutti gli altri produttori del medesimo paese, il valore normale viene determinato a norma dell'articolo 2, paragrafo 7 lettera a), ossia in base al prezzo o al valore costruito in un paese terzo ad economia di mercato oppure su qualsiasi altra base equa di cui all'articolo 2, paragrafo 7, lettera a). Non sono pertanto giustificate modifiche delle conclusioni provvisorie a questo proposito.
(46) Il produttore esportatore bielorusso, tre produttori esportatori ucraini, i governi della Bielorussia e dell'Ucraina, nonché un'associazione di importatori, hanno contestato la scelta degli USA come paese di riferimento, sostenendo che la Lituania era un paese terzo ad economia di mercato più adeguato.
(47) Le parti hanno dichiarato che la scelta degli USA non era adeguata a causa dell'elevato costo del gas nel paese, che avrebbe comportato una distorsione dei prezzi dell'urea, del diverso livello di sviluppo economico rispetto a Bielorussia e Ucraina, e delle diverse dimensioni del mercato. Anche il fatto che un unico produttore statunitense abbia collaborato è stato utilizzato per contestare la scelta degli USA come paese terzo ad economia di mercato. È stato poi obiettato che la Lituania era il paese di riferimento più adeguato, poiché il volume di urea prodotto nel paese era rappresentativo rispetto al volume delle esportazioni nella Comunità di urea proveniente da Ucraina e Bielorussia durante il periodo dell'inchiesta. È stato dichiarato inoltre che la Lituania era un mercato aperto e competitivo, senza dazi all'importazione, che disponeva di un accesso analogo al gas naturale e di un processo di produzione simile a quello di Bielorussia e Ucraina. Le parti hanno ritenuto trascurabile il fatto che in Lituania esistesse un unico produttore di urea, dato che la Lituania e altri paesi nei quali esiste un unico produttore del prodotto in esame sono già stati utilizzati nel corso di inchieste precedenti su prodotti appartenenti alla stessa categoria.
(48) Le istituzioni comunitarie hanno esaminato in maniera approfondita tutte le argomentazioni suesposte e hanno tratto le conclusioni seguenti.
(49) Mentre sul mercato statunitense operano oltre 10 produttori di urea - e almeno cinque in Ucraina -, in Lituania esiste un unico produttore. Sebbene gli Stati Uniti applichino dazi antidumping alle importazioni di urea provenienti dai paesi dell'ex Unione Sovietica, sono stati importati ingenti quantitativi di urea (oltre 1 milione di t) da altri paesi terzi. Sebbene dall'inchiesta sia emerso che in Lituania non vengono applicati dazi alle importazioni di urea, queste restano comunque minime. Gli Stati Uniti dispongono di un vasto mercato per l'urea (oltre 10 milioni di t l'anno), mentre il mercato lituano è praticamente inesistente. Pertanto, le vendite di urea effettuate durante il periodo dell'inchiesta sul mercato lituano sono state minime e, secondo le informazioni fornite dal produttore lituano, non sono state realizzate nel corso di normali operazioni commerciali. Si è concluso, quindi, che il mercato statunitense dell'urea è estremamente competitivo, diversamente da quello lituano. Infine, e contrariamente a quanto avviene in Lituania, le vendite statunitensi sul mercato interno sono rappresentative rispetto alle esportazioni di Bielorussia e Ucraina nella Comunità.
(50) Il fatto che un unico produttore statunitense abbia collaborato all'inchiesta non incide sulle conclusioni suesposte. I prezzi praticati da tale produttore, utilizzati per stabilire il valore normale, sono soggetti alla concorrenza sopra descritta. I quantitativi venduti da quest'unico produttore erano rappresentativi anche rispetto a quelli esportati complessivamente da Bielorussia e Ucraina nella Comunità.
(51) Per quanto riguarda le analoghe possibilità di accesso al gas naturale, la principale materia prima utilizzata per produrre l'urea, sono state analizzate anche le forniture ai produttori di urea. È stato confermato che mentre il produttore americano, come quelli ucraini, si rivolgeva a più fornitori di gas, il produttore lituano aveva un unico fornitore, e non disponeva di fonti alternative di approvvigionamento. Inoltre, analogamente all'Ucraina, gli Stati Uniti sono nel contempo produttore e importatore di gas naturale, mentre la Lituania non possiede risorse di gas naturale.
(52) La Commissione ha inoltre confrontato i processi di produzione di Stati Uniti, Bielorussia e Ucraina, concludendo che la tecnologia utilizzata dal produttore americano era almeno altrettanto efficace di quella utilizzata dai produttori bielorussi e ucraini.
(53) È stato affermato inoltre che la Lituania dovrebbe essere utilizzata come paese di riferimento in quanto oggetto della medesima inchiesta.
(54) La Commissione sottolinea che, ai sensi dell'articolo 2, paragrafo 7, del regolamento di base, viene utilizzato, se lo si ritiene opportuno, un paese terzo ad economia di mercato sottoposto alla stessa inchiesta. Tuttavia per le ragioni illustrate nei considerando 49-51, la Lituania non ha potuto essere considerata un paese di riferimento adeguato ai fini della presente inchiesta.
(55) Come già affermato al considerando 107 del regolamento provvisorio, è stato applicato un adeguamento al costo elevato pagato negli USA per il gas naturale durante il periodo dell'inchiesta. Tale costo elevato del gas naturale era dovuto ad una situazione specifica del mercato statunitense durante il periodo dell'inchiesta. L'adeguamento ha ridotto il costo del gas ad un livello confrontabile con quello di altre società che hanno collaborato al presente procedimento.
(56) L'industria comunitaria ha sostenuto la scelta degli USA come paese di riferimento, affermando tuttavia che i prezzi del gas negli USA avevano subito soltanto leggeri aumenti e che quindi non avrebbe dovuto essere applicato alcun adeguamento. Se è vero che l'aumento più elevato dei prezzi del gas si è verificato soltanto nella seconda metà del 2000, ossia dopo il periodo dell'inchiesta, si è constatato che durante la seconda metà del periodo dell'inchiesta si registrava già un aumento insolito e specifico del costo del gas naturale. L'adeguamento applicato è stato pertanto ritenuto giustificato.
(57) Per le ragioni suesposte, si conclude che gli USA sono stati opportunamente selezionati quale paese terzo ad economia di mercato adeguato. Il valore normale basato sulle vendite realizzate sul mercato interno degli USA nel corso di normali operazioni commerciali, che comprende un margine di profitto ragionevole e non eccessivo, è quindi pienamente conforme ai requisiti dell'articolo 2, paragrafo 7, lettera a), del regolamento di base.
ii) Valore normale per le società alle quali è stato concesso l'SEM
(58) La società ucraina che aveva effettuato quasi tutte le vendite nel quadro di contratti in conto lavorazione ha obiettato che le sue vendite sul mercato interno avrebbero dovuto essere utilizzate per determinare il suo valore normale. In alternativa, la società ha proposto alla Commissione di utilizzare il valore normale di un produttore esportatore ucraino al quale è stato concesso l'SEM o di costruire il valore normale sulla base dei propri dati.
(59) A causa della mancata collaborazione da parte del fornitore di gas associato, si è concluso che tale società ucraina non potesse essere ritenuta un produttore esportatore di urea (cfr. i considerando 38 e 39 per maggiori informazioni). Non è stato pertanto stabilito alcun valore normale.
(60) Come indicato al considerando 138 del regolamento provvisorio, si è esaminato anche se fosse necessario applicare adeguamenti ad altri fattori di costo, in particolare i costi di ammortamento sostenuti dal produttore esportatore ucraino, i cui dati sono stati utilizzati per calcolare il suo valore normale.
(61) Da un confronto tra il costo d'ammortamento, contenuto nel costo di produzione dei diversi impianti del produttore che ha collaborato nel paese di riferimento, e il costo d'ammortamento sostenuto dal produttore ucraino, sono emerse alcune differenze. Esse, però, erano imputabili a numerosi fattori e non erano comunque tali da giustificare un adeguamento del costo del produttore ucraino. Inoltre, poiché il valore normale di tale produttore ucraino si basava sulle vendite effettuate sul mercato interno, qualsiasi modifica del costo avrebbe, al massimo, un impatto trascurabile. Non sono stati pertanto applicati adeguamenti.
Prezzo all'esportazione
(62) Due società ucraine, le cui vendite per l'esportazione erano state effettuate nel quadro di contratti in conto lavorazione e sono state quindi escluse dal calcolo del dumping, hanno affermato che il loro prezzo all'esportazione avrebbe dovuto essere costruito sulla base dell'imposta di trasformazione applicata ai loro clienti all'estero e del costo del gas pagato da essi o da un altro produttore esportatore ucraino, maggiorati di un ragionevole profitto.
(63) Per quanto riguarda una delle società, a causa della mancata collaborazione da parte del fornitore di gas, non solo non è stato possibile verificare i prezzi delle vendite per l'esportazione, ma neppure considerare la società stessa come produttore esportatore di urea (cfr. i considerando 38 e 39). Pertanto, per essa non è stato stabilito alcun margine di dumping individuale.
(64) Quanto all'altra società, la metodologia proposta non è conforme all'articolo 2, paragrafo 9, del regolamento di base. Tale articolo non intende proporre metodi alternativi per stabilire i prezzi all'esportazione nei casi di omessa collaborazione, bensì tener conto della partecipazione, nelle vendite per l'esportazione, di un importatore della Comunità collegato o associato col produttore esportatore. La costruzione proposta dalle società ucraine, contrariamente al disposto dell'articolo 2, paragrafo 9, del regolamento di base, non si basa su un prezzo di vendita a una parte indipendente. Essa usa invece come punto di partenza un costo di fabbricazione (un metodo utilizzato per costruire i valori normali e non i prezzi all'esportazione). La richiesta è stata pertanto respinta.
(65) Una terza società ucraina, che ha realizzato tutte le sue vendite all'esportazione nel quadro di contratti in conto lavorazione, ha obiettato che invece di basarsi sul prezzo all'esportazione più basso, si sarebbe dovuto utilizzare il prezzo medio all'esportazione di altri produttori esportatori ucraini.
(66) Non c'era tuttavia motivo di ritenere che il prezzo medio all'esportazione di altri produttori esportatori ucraini fosse più preciso. È prassi delle istituzioni comunitarie utilizzare, in caso di omessa collaborazione, la media ponderata dei prezzi all'esportazione delle operazioni realizzate ai prezzi più bassi, che rappresentano al tempo stesso una buona parte dei quantitativi esportati a prezzi verificabili.
Confronto
(67) Due società ucraine e una società bielorussa hanno affermato che la Commissione avrebbe dovuto fornire loro informazioni essenziali per consentire loro di far valere i loro vantaggi comparati naturali.
(68) Poiché un'unica società statunitense ha collaborato al procedimento, non sarebbe stato possibile fornire informazioni specifiche su produzione e vendite senza infrangere le norme di riservatezza. Altre informazioni essenziali (ubicazione, accesso alle materie prime, ecc.) sono a disposizione del pubblico. Le istituzioni comunitarie hanno analizzato le informazioni disponibili e hanno applicato, di propria iniziativa, gli adeguamenti necessari. Si rammenta che durante il periodo dell'inchiesta si è riscontrato un costo insolitamente elevato del gas naturale negli USA e, pertanto, è stato applicato un adeguamento al costo del gas utilizzato per la società statunitense che ha collaborato, riducendolo a un livello confrontabile con quello di altre società che hanno collaborato al presente procedimento.
(69) Tre società ucraine e la società bielorussa hanno contestato il fatto che la Commissione avesse applicato un adeguamento al prezzo all'esportazione per tener conto del costo del trasporto interno sulla base delle tariffe ferroviarie in vigore nel paese di riferimento. Esse hanno affermato che si sarebbe dovuto tener conto delle tariffe ucraine o, in alternativa, di quelle lituane.
(70) Dato che le tariffe ferroviarie di Ucraina e Bielorussia, due paesi che non operano ancora in condizioni di economia di mercato, vengono fissate dallo Stato, non si può ritenere che esse rispecchino i normali prezzi di mercato. È prassi consolidata delle istituzioni comunitarie basare gli adeguamenti relativi a questo tipo di trasporto interno per i paesi di cui all'articolo 2, paragrafo 7, del regolamento di base, su dati verificati del paese di riferimento, qualora disponibili. Quando è stato concesso l'SEM ad alcune società ucraine interessate, è stato espressamente indicato che alcuni fattori di costo avrebbero potuto essere adeguati per allinearli con il valore di mercato normale. Non sono pertanto giustificate modifiche delle conclusioni provvisorie.
(71) È stato inoltre affermato che avrebbero dovuto essere applicate tariffe più basse poiché i produttori esportatori ucraini utilizzavano i propri vagoni ferroviari per spedire ingenti quantitativi, e il ritorno dei vagoni vuoti era a loro carico.
(72) Da informazioni fornite dal produttore del paese di riferimento, è emerso che era giustificato un adeguamento per l'impiego dei propri vagoni. I calcoli sono stati pertanto riveduti.
(73) Le società ucraine e la società bielorussa hanno obiettato che l'adeguamento applicato per tener conto delle differenze fisiche tra urea granulare venduta sul mercato interno del paese di riferimento e urea sotto forma di cristalli da esse esportata avrebbe dovuto basarsi sulle differenze di prezzo constatate sul mercato europeo.
(74) Poiché, tuttavia, si intende determinare un valore normale per l'urea sotto forma di cristalli sul mercato del paese di riferimento, l'adeguamento deve basarsi su una differenza tra i prezzi riscontrata su quello stesso mercato. L'adeguamento si è basato quindi sulle differenze tra prezzi sul mercato statunitense. Non sarebbe opportuno servirsi del mercato comunitario poiché le differenze tra prezzi su tale mercato saranno influenzate molto probabilmente da pratiche di dumping. La richiesta è stata pertanto respinta.
(75) Due società ucraine e la società bielorussa hanno chiesto altresì un adeguamento per tener conto dello stadio commerciale, sostenendo di vendere il prodotto soltanto a commercianti.
(76) I produttori esportatori di Ucraina e Bielorussia hanno esportato il prodotto in esame a commercianti. Anche il produttore del paese di riferimento che ha collaborato ha venduto il prodotto a commercianti. Parte delle sue vendite sul mercato interno erano però destinate a miscelatori. Un'analisi approfondita delle funzioni e dei prezzi ha dimostrato che la richiesta non era giustificata.
3. Margine di dumping per le società oggetto dell'inchiesta
Applicazione dell'articolo 18 del regolamento di base
(77) In seguito all'istituzione dei dazi provvisori, la Commissione ha esaminato se i costi di nolo comunicati dal produttore esportatore lituano, ma pagati dagli importatori, fossero esatti. Si è riscontrato che tali costi erano stati sovrastimati rispetto alle informazioni raccolte presso gli importatori e alle tariffe pubbliche disponibili per gli stessi tragitti. Gli importi dei costi di nolo sono stati riveduti di conseguenza e sono stati utilizzati i costi effettivi.
(78) In seguito alle osservazioni formulate dal produttore esportatore estone in merito all'inopportunità di un adeguamento - a titolo provvisorio - del valore cif delle vendite non riportate utilizzato per determinare il margine di dumping per tali vendite, la Commissione ha esaminato la questione in maniera approfondita e ha deciso di rivedere il metodo impiegato. L'adeguamento applicato durante la fase provvisoria è stato annullato. Tuttavia, in mancanza di informazioni attendibili da parte della società, la Commissione ha deciso di basare le proprie conclusioni sulle informazioni fornite da Eurostat, che rappresentano i dati disponibili più affidabili.
(79) La Commissione aveva proceduto, in via provvisoria, ad un adeguamento del valore cif del produttore esportatore bielorusso utilizzato per calcolare il margine di dumping. Dato che tale adeguamento è stato effettuato erroneamente, esso è stato annullato.
Margine di dumping
(80) I margini di dumping definitivi, espressi in percentuale del prezzo cif all'importazione alla frontiera comunitaria sono i seguenti:
Bielorussia
SPAZIO PER TABELLA
Bulgaria
SPAZIO PER TABELLA
Croazia
SPAZIO PER TABELLA
Estonia
SPAZIO PER TABELLA
Libia
SPAZIO PER TABELLA
Lituania
SPAZIO PER TABELLA
Romania
SPAZIO PER TABELLA
Ucraina
SPAZIO PER TABELLA
E. PREGIUDIZIO
1. Definizione dell'industria comunitaria
(81) Alcune parti interessate hanno ribadito che i produttori comunitari che hanno acquistato e importato urea dai paesi interessati dal presente procedimento dovrebbero essere esclusi dalla definizione dell'industria comunitaria.
(82) Come indicato nel considerando 156 del regolamento di base, questi acquisti sono stati effettuati in volumi assai ridotti e al fine di compensare carenze dell'approvvigionamento dovute a lavori di manutenzione. L'unica società che ha effettuato acquisti in quantità più significative, equivalenti al 20 % circa della sua produzione durante il PI, è stata spinta dall'esigenza di integrare la sua gamma di prodotti. Dall'inchiesta è emerso che questa società è soprattutto un produttore di urea, e non un importatore, e che quindi non ci sono ragioni valide per escluderla dalla definizione dell'industria comunitaria. In ogni caso, la sua esclusione non inciderebbe in misura considerevole sulle conclusioni dell'inchiesta o sul livello dei dazi istituiti.
(83) Pertanto, le conclusioni di cui al considerando 157 del regolamento provvisorio sono confermate.
2. Consumo nella Comunità
(84) In mancanza di nuovi dati, si confermano le conclusioni relative al consumo comunitario di cui ai considerando 158 e 159 del regolamento provvisorio.
3. Importazioni dai paesi interessati
Valutazione cumulativa degli effetti delle importazioni in questione
(85) È stato obiettato che non si devono cumulare le importazioni di urea originarie della Romania con quelle degli altri paesi interessati dal presente procedimento. La richiesta si basa sul fatto che i volumi delle importazioni e le quote di mercato hanno seguito un andamento diverso nel periodo in esame.
(86) Nel considerando 162 del regolamento provvisorio, si afferma che:
- le importazioni originarie di tutti i paesi in questione sono significative e superano di gran lunga i livelli di cui all'articolo 5, paragrafo 7, del regolamento di base,
- i margini di dumping riscontrati sono tutti superiori al livello de minimis, e tutti i produttori esportatori hanno praticato prezzi inferiori ai prezzi di vendita dell'industria comunitaria,
- i prezzi dell'urea importata e di quella prodotta nella Comunità sono diminuiti in misura notevole nel periodo in questione.
(87) Il volume delle importazioni di urea originarie della Romania ha seguito l'andamento dei prezzi sul mercato comunitario, nel periodo in esame c'è stata, cioè, una certa relazione tra i prezzi e il volume delle importazioni originarie della Romania. Nel 1999, quando i prezzi hanno raggiunto il livello minimo, le importazioni dalla Romania si sono quasi interrotte. Ciò dimostra la trasparenza dei prezzi sul mercato comunitario, ma anche il fatto che gli esportatori rumeni si ritirano da un mercato con prezzi troppo bassi. Tuttavia, con il parziale aumento dei prezzi registrato tra il 1999 e il PI (cfr. considerando 164 del regolamento provvisorio), le importazioni rumene sono aumentate notevolmente (2,3 % della quota di mercato durante il PI). Fra i paesi in questione, durante il PI la Romania è stato il quarto maggiore esportatore verso la Comunità.
(88) Questo andamento non ha caratterizzato soltanto le importazioni originarie della Romania. Infatti, anche le importazioni provenienti da altri paesi interessati hanno seguito un andamento molto simile con un calo delle importazioni tra il 1996 e il 1999 e una notevole ripresa delle vendite sul mercato comunitario durante il PI. Questo andamento è stato registrato sullo sfondo di un aumento del volume annuale complessivo delle importazioni dai paesi interessati nel periodo in esame. È variata soltanto la quota, in funzione dei prezzi, dei singoli paesi interessati alle importazioni. Ciò dimostra ancora una volta l'esistenza di una concorrenza tra i prodotti importati e non è motivo per non cumulare le importazioni originarie della Romania, o di qualsiasi altro fra i paesi interessati.
(89) Per tutti i motivi summenzionati, si ritiene che i criteri previsti all'articolo 3, paragrafo 4, del regolamento di base siano stati riuniti. Pertanto, si confermano le conclusioni di cui al considerando 162 del regolamento provvisorio.
Volume, quota di mercato e prezzi delle importazioni in questione
(90) In mancanza di nuovi dati sul volume e sui prezzi delle importazioni originarie dei paesi interessati, si confermano le conclusioni provvisorie.
Sottoquotazione
(91) In via provvisoria, la sottoquotazione è stata calcolata confrontando i prezzi al livello reso banchina frontiera comunitaria sdoganato (DEQ) degli esportatori e i prezzi franco fabbrica verificati dei produttori comunitari. I confronti sono stati effettuati sempre tra un prodotto venduto in cristalli o in granuli, sfuso o in sacchi e un prodotto dello stesso tipo e/o venduto nella stessa forma.
(92) Alcune parti, fra cui vari produttori esportatori, affermano che i prezzi dei produttori comunitari da prendere in considerazione per il confronto della sottoquotazione dovrebbero essere la media ponderata dei prezzi a livello d'industria comunitaria e non il prezzo del singolo produttore. Questo metodo servirebbe ad inflazionare in maniera artificiale il margine procedendo all'azzeramento a livello del produttore comunitario.
(93) Va notato innanzitutto che la sottoquotazione o il confronto dei prezzi sono un indicatore di pregiudizio che, ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 3, del regolamento di base, mira a valutare "se le importazioni oggetto di dumping sono state effettuate a prezzi sensibilmente inferiori a quelli dei prodotti simili dell'industria comunitaria oppure se tali importazioni hanno comunque l'effetto di deprimere notevolmente i prezzi".
(94) È vero che non tutte le merci importate originarie dei paesi interessati sono state vendute a prezzi inferiori a quelli di ciascun produttore comunitario. Tuttavia, un volume notevole di esportazioni è stato venduto a prezzi inferiori a quelli dell'industria comunitaria. Va notato inoltre che il mercato comunitario dell'urea è molto trasparente e sensibile alle variazioni dei prezzi.
(95) Da un'ulteriore analisi è emerso che, per i paesi interessati, la percentuale delle importazioni, per società, per le quali sono stati praticati prezzi inferiori a quelli dell'industria comunitaria, varia fra lo 0 % e il 56 %, con una media complessiva per tutte le importazioni pari al 46 %. Il livello di sottoquotazione è del 17 %. Nessun azzeramento è stato usato in questa analisi. Tenuto conto della scarsa collaborazione del produttore esportatore bielorusso (considerando 113 del regolamento provvisorio) e di quello estone (considerando 58 del regolamento provvisorio), non è stato possibile effettuare un confronto dei prezzi per queste società. Tuttavia, non c'è motivo di pensare che i risultati sarebbero stati diversi.
(96) Inoltre, va notato che l'industria comunitaria ha registrato perdite durante il PI (considerando 175 del regolamento provvisorio), cioè che i prezzi dell'industria comunitaria sono calati notevolmente. Anche per l'unica società che non ha praticato sottoquotazione dei prezzi, sono state riscontrate vendite sottocosto.
(97) Pertanto, si può concludere in via definitiva che i produttori esportatori dei paesi interessati hanno praticato prezzi notevolmente inferiori a quelli dell'industria comunitaria e che i prezzi sul mercato comunitario sono calati durante il PI.
(98) Sono state formulate numerose obiezioni in merito al calcolo per l'eliminazione del pregiudizio, obiezioni illustrate in dettaglio nei considerando 114-116 e 121-123. Tuttavia, gli adeguamenti eventualmente concessi tengono conto anche della sottoquotazione.
4. Situazione dell'industria comunitaria
(99) In base ad ulteriori verifiche su due produttori comunitari, alcuni indicatori di pregiudizio sono variati in termini assoluti. Tuttavia, tali cambiamenti non sono stati tali da condizionare l'andamento degli indicatori del pregiudizio nel periodo in esame o a modificare le conclusioni provvisorie. In base a quanto esposto, si confermano le conclusioni provvisorie sul grave pregiudizio subito dall'industria comunitaria.
F. CAUSA DEL PREGIUDIZIO
(100) Alcune parti interessate hanno ribadito che il pregiudizio subito dall'industria comunitaria non è stato causato dalle importazioni oggetto di dumping ma piuttosto dall'offerta eccessiva di urea sul mercato mondiale. Ciò si ricollega a quanto affermato da altre parti, le quali sostengono che detto pregiudizio è la conseguenza del calo delle esportazioni, che ha condizionato le vendite sul mercato comunitario.
(101) A tale riguardo, va notato che la valutazione della situazione dell'industria comunitaria è stata effettuata in base ai dati relativi alle vendite del prodotto in questione sul mercato comunitario. Pertanto, dall'analisi del pregiudizio vanno esclusi gli eventuali effetti negativi del calo delle esportazioni.
(102) Inoltre, nel periodo in esame, le esportazioni dell'industria comunitaria sono diminuite di 337000 t, mentre le vendite sul mercato comunitario sono aumentate di 172000 t. Quindi, viste le difficoltà incontrate a livello di esportazione, l'industria comunitaria è riuscita a deviare metà delle sue esportazioni sul mercato comunitario.
(103) Nel contempo, il consumo comunitario è aumentato di 1,25 milioni di t, le importazioni oggetto di dumping di 867000 t (cfr. considerando 163 del regolamento provvisorio), e l'industria comunitaria ha perso il 10,3 % del mercato comunitario (cfr. considerando 173 del regolamento provvisorio). L'incapacità dell'industria comunitaria di trarre vantaggio dall'espansione del mercato interno a fronte del calo delle esportazioni non è tanto la causa quanto la prova dell'esistenza del pregiudizio causato dalle importazioni oggetto di dumping.
(104) Di conseguenza, l'offerta eccessiva e il calo delle esportazioni hanno potuto incidere sull'industria comunitaria (in termini di una perdita limitata di economie di scala) soltanto perché le importazioni oggetto di dumping hanno impedito all'industria comunitaria di trarre pieno vantaggio da un mercato interno in espansione. Pertanto, si ritiene che le conseguenze del calo delle esportazioni e la presunta offerta eccessiva, se esaminate separatamente, non siano sufficienti ad annullare il nesso di causalità esistente tra l'effetto delle importazioni oggetto di dumping e il grave pregiudizio subito dall'industria comunitaria. Si confermano le conclusioni di cui ai considerando 197 e 198 del regolamento provvisorio.
G. INTERESSE DELLA COMUNITÀ
1. Importatori/operatori commerciali
(105) Dopo la pubblicazione del regolamento provvisorio, nessuno fra gli importatori che hanno collaborato ha presentato osservazioni. Tuttavia, un'associazione di importatori ha ribadito che l'istituzione di misure antidumping è contraria all'interesse degli importatori di urea, per i quali è importante avere un settore agricolo fiorente.
(106) Come affermato nel considerando 206 del regolamento provvisorio, ci sarà sempre necessità di importare il prodotto in questione. Anche se i dazi si ripercuotessero interamente, i costi per gli agricoltori non aumenterebbero di una percentuale superiore allo 0,6 %. Tale aumento potrebbe modificare in un certo qual senso le fonti di approvvigionamento degli agricoltori, ma non c'è alcun motivo per rimettere in discussione le conclusioni di cui al considerando 206 del regolamento provvisorio.
2. Utilizzatori
Agricoltori
(107) Dopo la pubblicazione del regolamento provvisorio, alcune associazioni austriache, italiane, spagnole e britanniche degli agricoltori hanno presentato osservazioni. Le parti non hanno contestato la conclusione provvisoria secondo cui, nella peggiore delle ipotesi, i dazi comporterebbero un aumento dello 0,6 % dei costi. Esse si sono opposte, tuttavia, all'istituzione di misure e alla conclusione secondo cui gli aumenti di prezzo non si ripercuoteranno integralmente.
(108) Dopo la verifica effettuata presso la sede di una cooperativa di agricoltori, si conferma la conclusione relativa alla ripercussione delle misure proposte sui costi. In base all'esperienza maturata in occasione di molti altri procedimenti antidumping si può affermare che le misure non si ripercuotono integralmente e non c'è ragione di pensare che ciò accadrà nel caso del procedimento in corso.
(109) Pur riconoscendo che gli agricoltori si trovano in una situazione difficile, non è possibile concludere che l'impatto dei dazi sarebbe tale da rendere contraria all'interesse della Comunità l'istituzione di misure.
Utilizzatori industriali
(110) Nessuno fra gli utilizzatori industriali che hanno collaborato ha presentato osservazioni scritte. Ciò lascia pensare che le misure non avrebbero un impatto considerevole su questi utilizzatori di urea.
(111) Un utilizzatore industriale, che si occupa anche di importazioni e di vendite, ha presentato osservazioni attraverso un'associazione degli importatori. La società afferma che l'istituzione di misure potrebbe obbligarla a chiudere il suo impianto, con la relativa perdita di 380 posti di lavoro. Tuttavia, non essendo stata presentata direttamente dalla società, e non essendo suffragata da alcuna prova, tale obiezione viene respinta.
3. Conclusione sull'interesse della Comunità
(112) In mancanza di nuovi dati in merito all'interesse della Comunità, si confermano le conclusioni di cui al considerando 219 del regolamento provvisorio.
H. MISURE ANTIDUMPING DEFINITIVE
1. Livello di eliminazione del pregiudizio
(113) In via provvisoria, la sottoquotazione è stata calcolata confrontando i prezzi al livello reso banchina frontiera comunitaria sdoganato (DEQ) degli esportatori e i prezzi di riferimento franco fabbrica verificati dei produttori comunitari. Il confronto è stato effettuato per società tra un prodotto venduto in cristalli o in granuli, sfuso o in sacchi e un prodotto dello stesso tipo e/o venduto nella stessa forma.
(114) Molti produttori esportatori hanno affermato che l'adeguamento relativo alle spese di scarico per arrivare al prezzo DEQ è insufficiente e dovrebbe essere incluso anche un margine degli importatori (soprattutto operatori commerciali), come è stato fatto recentemente in altri procedimenti relativi ai fertilizzanti.
(115) Varie fonti, fra cui i produttori esportatori, l'industria comunitaria e importatori indipendenti, hanno fornito ulteriori prove delle spese di scarico effettive sostenute. In base a tali informazioni, la detrazione per le spese di scarico è stata opportunamente adeguata.
(116) Il problema della concessione di un adeguamento per il margine degli importatori è stato considerato nel merito di questa particolare inchiesta. È stato dimostrato che i produttori esportatori hanno venduto urea sul mercato comunitario attraverso vari canali, inclusa la vendita diretta all'utilizzatore finale. Non è stata fornita alcuna prova per dimostrare una variazione dei prezzi in funzione del canale utilizzato. È stato invece accertato che di solito i prezzi di vendita non dipendono dal tipo di cliente e che non esistono differenze significative tra i canali di vendita utilizzati dall'industria comunitaria e quelli utilizzati dai produttori esportatori. Pertanto, la richiesta di un adeguamento per un margine degli importatori è stata respinta.
(117) Alcune parti, fra cui la maggior parte dei produttori esportatori, sostengono che i prezzi dei produttori comunitari utilizzati per il calcolo della sottoquotazione rispetto ai prezzi di riferimento dovrebbero essere la media ponderata dei prezzi a livello di industria comunitaria e non il prezzo a livello del singolo produttore. Inoltre, è stato affermato che tale metodologia è servita a gonfiare artificialmente il margine avendo eliminato eventuali sottoquotazioni negative a livello di produttore comunitario. In aggiunta, è stato affermato che basare il calcolo dei dazi antidumping su un metodo che comporta un azzeramento è contrario ad una recente sentenza dell'OMC(3).
(118) Va notato che il calcolo della sottoquotazione mira a valutare l'effettiva portata del pregiudizio subito dall'industria comunitaria a causa delle importazioni oggetto di dumping. Per risultare realistico, qualsiasi confronto dei prezzi dovrebbe essere basato su dati economici certi. Dall'inchiesta è emerso che sul mercato comunitario esiste concorrenza tra ciascun singolo produttore esportatore e ciascun singolo produttore facente parte dell'industria comunitaria. A tale riguardo vanno segnalate, fra l'altro, una considerevole forcella dei prezzi e notevoli differenze per quanto riguarda la localizzazione dei produttori comunitari. Quindi, la portata del dumping pregiudizievole causato da un produttore esportatore all'industria comunitaria dovrebbe essere valutata in base all'effettiva situazione del mercato e a dati specifici verificati per ciascuna società.
(119) Il confronto dei prezzi società per società permette di valutare con precisione l'incidenza complessiva del dumping pregiudizievole subito dall'industria comunitaria e non inflaziona artificialmente il livello della sottoquotazione rispetto ai prezzi di riferimento nel caso in esame. Pertanto, l'obiezione è respinta.
(120) L'industria comunitaria sostiene che parte del prodotto in questione è stata importata nella Comunità sotto forma di grandi cristalli, e dovrebbe essere considerata un tipo distinto di urea. È stato inoltre affermato, che, per il calcolo della sottoquotazione rispetto ai prezzi di riferimento, i prezzi di questo tipo di prodotto dovrebbero essere confrontati con i prezzi dello stesso tipo di prodotto fabbricato nella Comunità.
(121) È stato accertato che cristalli di grandi dimensioni sono stati effettivamente prodotti dall'industria comunitaria ed esportati nella Comunità da alcuni dei paesi interessati. Tuttavia, l'unica differenza di questo tipo di prodotto rispetto ai cristalli standard è un diametro maggiore. Non è stato dimostrato che i costi di produzione siano più elevati o che il prodotto sia stato venduto soprapprezzo durante il PI. Pertanto, si conclude che non c'è motivo di considerare questi cristalli come un tipo distinto di prodotto.
(122) Alcuni produttori esportatori hanno chiesto nuovamente un adeguamento per la qualità del loro prodotto. Tuttavia, tale richiesta non è stata suffragata da alcuna prova, né sono emersi problemi di qualità con il prodotto rumeno. L'obiezione è pertanto respinta.
(123) Va notato che, in via provvisoria, per il calcolo del prezzo non pregiudizievole ci si è basati su un margine di profitto dell'8 % sui costi e non dell'8 % sul giro d'affari come indicato nel considerando 222 del regolamento provvisorio. Alcune parti che hanno collaborato hanno proposto di limitare al 5 % il margine di profitto, come nel caso di procedimenti antidumping precedenti relativi ai concimi azotati e del procedimento relativo all'urea originaria della Russia(4). Da parte sua, l'industria comunitaria ha ribadito che sarebbe più appropriato considerare un margine di profitto del 15 % di utile sul capitale investito (ROCE).
(124) Si conferma che la determinazione di un margine di profitto congruo in questo procedimento si basa sulla valutazione del margine di profitto che l'industria comunitaria potrebbe ragionevolmente aver previsto in normali condizioni di concorrenza, in assenza delle importazioni oggetto di dumping. Pertanto, è necessario basarsi su una valutazione dei fatti specifici e non sulla valutazione delle situazioni che hanno caratterizzato altri procedimenti relativi ad altri prodotti e/o ad altri periodi d'inchiesta.
(125) Per i motivi menzionati nel considerando 223 del regolamento provvisorio, la richiesta di basare la redditività sul ROCE è respinta.
(126) Tenuto conto di quanto sopra, e in mancanza di prove che dimostrino che la determinazione di un margine di profitto dell'8 % non è corretta, si confermano le conclusioni di cui ai considerando 221-227 del regolamento provvisorio.
(127) Infine, sono state inserite nei calcoli, quando opportuno, le informazioni ricevute e i dati verificati dopo la pubblicazione del regolamento provvisorio, incluse le informazioni verificate fornite da altri due produttori comunitari.
2. Livello e forma dei dazi
(128) Alla luce di quanto summenzionato, si ritiene che, conformemente all'articolo 9, paragrafo 4, del regolamento di base, si debbano istituire dazi antidumping definitivi pari ai margini di pregiudizio o ai margini di dumping riscontrati, se questi ultimi sono inferiori, sulle importazioni di urea originarie della Bielorussia, della Bulgaria, della Croazia, dell'Estonia, della Libia, della Lituania, della Romania e dell'Ucraina.
(129) Per quanto riguarda il dazio residuo da applicare ai produttori esportatori che non hanno collaborato, esso è fissato in base all'aliquota di dazio più elevata stabilita per gli esportatori che hanno collaborato in ciascun paese.
(130) Un produttore esportatore ha sostenuto che, per coerenza rispetto ad un procedimento precedente, i dazi dovrebbero corrispondere al prezzo minimo all'importazione, come nel caso del procedimento relativo all'urea originaria della Russia.
(131) Tuttavia, come menzionato nel considerando 231 del regolamento provvisorio, per assicurare l'efficacia delle misure e scoraggiare la manipolazione dei prezzi osservata in occasione di alcuni procedimenti precedenti relativi alla stessa categoria generale di prodotti, cioè i fertilizzanti, i dazi definitivi dovrebbero essere importi specifici per tonnellata. L'obiezione è pertanto respinta.
(132) In base a quanto su esposto, gli importi del dazio definitivo sono i seguenti:
SPAZIO PER TABELLA
(133) Le aliquote del dazio antidumping applicabili a titolo individuale ad alcune società indicate nel presente regolamento sono state stabilite in base alle risultanze della presente inchiesta. Esse rispecchiano pertanto la situazione constatata durante l'inchiesta per quanto riguarda le società in questione. Tali aliquote (in contrasto con il dazio unico a livello nazionale applicabile a "tutte le altre società") si applicano perciò esclusivamente alle importazioni del prodotto originario del paese interessato e fabbricato dalle società in questione e quindi dalle specifiche persone giuridiche citate. I prodotti importati fabbricati da qualsiasi altra società, completa di nome e indirizzo, non specificamente menzionata nel dispositivo del presente regolamento comprese le entità collegate a quelle specificamente menzionate, non possono beneficiare di tali aliquote e sono soggetti all'aliquota del dazio applicabile a "tutte le altre società".
(134) Qualsiasi richiesta concernente l'applicazione di tali aliquote individuali applicabili a singole società (ad esempio in seguito ad un cambiamento della ragione sociale o alla creazione di nuove unità produttive o di vendita) deve essere immediatamente trasmessa alla Commissione(5) unitamente a tutte le informazioni del caso, in particolare qualsiasi modifica delle attività della società concernenti la produzione e le vendite interne o l'esportazione connesse a tale cambiamento di ragione sociale o a tale creazione di nuove unità produttive o di vendita. Previa consultazione del comitato consultivo, la Commissione, se del caso, provvederà a modificare opportunamente il regolamento, aggiornando l'elenco delle società che beneficiano delle aliquote individuali di dazio.
3. Riscossione dei dazi provvisori
(135) Tenuto conto della portata dei margini di dumping riscontrati e alla luce del pregiudizio causato all'industria comunitaria, si ritiene indispensabile riscuotere in via definitiva all'aliquota del dazio definitivo gli importi depositati a titolo di dazio antidumping provvisorio, istituito dal regolamento provvisorio. Se i dazi definitivi sono superiori a quelli provvisori, devono essere riscossi a titolo definitivo soltanto gli importi depositati al livello dei dazi provvisori.
4. Impegni
(136) Dopo l'istituzione delle misure provvisorie, i produttori esportatori della Bielorussia, della Croazia, della Libia, della Romania e dell'Ucraina hanno offerto impegni sui prezzi conformemente all'articolo 8, paragrafo 1, del regolamento di base. I produttori esportatori dell'Estonia e della Lituania hanno rinnovato le loro offerte di impegno, già presentate in via provvisoria, ma respinte per i motivi indicati nei considerando 236 e 237 del regolamento provvisorio.
(137) Va ricordato che la Commissione ha già accettato un impegno dal produttore esportatore bulgaro durante la fase provvisoria del presente procedimento (cfr. considerando 236 del regolamento provvisorio). Come menzionato nel considerando 128, l'inserimento di nuovi dati nel calcolo del margine definitivo di pregiudizio ha inciso sul livello di eliminazione del pregiudizio. Pertanto, il prezzo minimo dell'impegno è stato opportunamente adeguato.
(138) Dopo la comunicazione delle conclusioni provvisorie, l'industria comunitaria denunziante si è opposta alla decisione della Commissione di accettare un impegno dal produttore esportatore bulgaro. A tale riguardo, essa ha sostenuto che la società bulgara in questione è collegata, o ha stretti contatti tecnici e industriali, ad altri esportatori e/o produttori di concimi azotati, inclusa l'urea, con sede in Bulgaria, in Bielorussia e in Ucraina e che ciò potrebbe portare ad accordi compensativi. Inoltre, l'industria comunitaria ha espresso timori riguardo alla possibilità di questo produttore esportatore di rispettare gli obblighi dell'impegno.
(139) Più in generale, l'industria comunitaria sostiene che gli impegni, e quindi i prezzi minimi, rappresentano una misura inadeguata per quanto riguarda i concimi azotati, compresa l'urea.
(140) Va notato che l'industria comunitaria non è riuscita a provare le sue affermazioni riguardo al produttore esportatore bulgaro. Inoltre, l'inchiesta della Commissione non ha confermato tali ipotesi, che sono state pertanto respinte. Per quanto riguarda l'adeguatezza dell'impegno, va sottolineato che tale apprezzamento dovrebbe in primo luogo basarsi sulla situazione specifica della società. In effetti è stato accertato che la società in questione produce ed esporta esclusivamente urea e che in questo caso sarà possibile un controllo efficace dell'impegno.
(141) In caso di sospetta violazione, di violazione o di revoca dell'impegno, può comunque, essere istituito un dazio antidumping, a norma dell'articolo 8, paragrafi 9 e 10, del regolamento di base.
(142) Tutte le altre offerte di impegni sono state analizzate nei dettagli. Due ostacoli principali alla loro accettazione ne sono risultati:
(143) I produttori esportatori interessati in Lituania, Romania, Croazia, Ucraina e Libia producono diversi tipi di fertilizzanti e/o altri prodotti chimici e hanno regolarmente venduto tali prodotti a clienti normali (in maggioranza rivenditori) nella Comunità. Questa pratica solleva il grave rischio di una compensazione incrociata, cioè mentre qualsivoglia prezzo stabilito nell'impegno sarebbe formalmente rispettato i prezzi non vincolati di altri prodotti sarebbero abbassati. Tutto ciò renderebbe l'impegno a rispettare un prezzo minimo per l'urea facilmente aggirabile ed estremamente difficile da controllare efficacemente.
(144) Inoltre, certi produttori (per esempio in Estonia, Ucraina, Bielorussia) pretendono di non aver potuto controllare o di non aver avuto conoscenza della destinazione e/o delle condizioni di vendita delle loro esportazioni di urea, mentre è apparso chiaro dalle statistiche ufficiali che il prodotto era stato esportato nella Comunità in grandi quantitativi durante il periodo di inchiesta. Si ricorda che, non avendo ottenuto da queste società sufficienti informazioni a questo proposito, la Commissione non ha avuto altra opzione che usare i dati disponibili ai sensi dell'articolo 18 del regolamento di base per stabilire i prezzi all'esportazione. In aggiunta, taluni esportatori (in Libia e Estonia) hanno provveduto un livello di cooperazione insufficiente durante l'inchiesta. Questi fatti aggravano il rischio di accettare un impegno e rendono insoddisfacenti le garanzie di assicurare un adeguato controllo.
(145) Per le ragioni suddette si è pertanto concluso che nessun impegno offerto dopo la comunicazione degli accertamenti definitivi dovrebbe essere accettato.
(146) Le parti interessate sono state informate di conseguenza e i motivi per cui gli impegni non sono stati accettati illustrati in dettaglio agli esportatori interessati. Il comitato consultivo è stato consultato in proposito,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. È istituito un dazio antidumping definitivo sulle importazioni di urea, anche in soluzione acquosa, attualmente classificabile ai codici NC 3102 10 10 e 3102 10 90 originarie della Bielorussia, della Bulgaria, della Croazia, dell'Estonia, della Libia, della Lituania, della Romania e dell'Ucraina.
2. L'aliquota del dazio antidumping definitivo applicabile al prezzo netto, franco frontiera comunitaria, dazio non corrisposto del prodotto descritto nel paragrafo 1 è il seguente:
SPAZIO PER TABELLA
3. Qualora le merci siano state danneggiate prima dell'immissione in libera pratica e, di conseguenza, il prezzo effettivamente pagato o pagabile sia ripartito proporzionalmente ai fini della determinazione del valore in dogana conformemente all'articolo 145 del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione, del 2 luglio 1993, che fissa talune disposizioni di applicazione del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio che istituisce il codice doganale comunitario(6) l'importo del dazio antidumping, calcolato sulla base del paragrafo 2, è ridotto di una percentuale corrispondente alla ripartizione del prezzo effettivamente pagato o pagabile.
4. Salvo disposizione contraria, si applicano le norme vigenti in materia di dazi doganali.
Articolo 2
1. I dazi antidumping istituiti all'articolo 1 non si applicano alle importazioni in questione a condizione che le merci siano prodotte ed esportate direttamente (cioè, spedite e fatturate) al primo cliente indipendente nella Comunità che funge da importatore dalle società che hanno offerto impegni accettati dalla Commissione e che sono qui di seguito elencate, se tali importazioni rispettano le condizioni stabilite al paragrafo 2:
SPAZIO PER TABELLA
2. a) All'atto della dichiarazione di immissione in libera pratica conformemente ad un impegno, l'esenzione dal dazio è subordinata alla presentazione di una fattura commerciale valida, rilasciata dalle società elencate nel paragrafo 1, alle autorità doganali degli Stati membri.
b) La fattura deve essere conforme ai requisiti indicati nell'impegno accettato dalla Commissione e deve contenere le informazioni essenziali elencate nell'allegato del presente regolamento.
c) Inoltre, per beneficiare dell'esenzione dal dazio, le merci presentate in dogana devono corrispondere esattamente alla descrizione riportata sulla fattura commerciale.
3. Le importazioni corredate da siffatta fattura sono dichiarate ai codici addizionali Taric di cui al paragrafo 1.
Articolo 3
Gli importi delle garanzie costituite a titolo di dazio antidumping provvisorio, istituito dal regolamento (CE) n. 1497/2001, sono riscossi in via definitiva in ragione dell'aliquota dei dazi istituiti in via definitiva sulle importazioni di urea, anche in soluzione acquosa, classificabile ai codici NC 3102 10 10 e 3102 10 90, originarie della Bielorussia, della Bulgaria, della Croazia, dell'Estonia, della Libia, della Lituania, della Romania e dell'Ucraina.
Gli importi depositati sono svincolati nella parte eccedente l'aliquota del dazio definitivo.
Articolo 4
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 17 gennaio 2002.