NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 306/2008
ze dne 2. dubna 2008,
kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání rozpouštědel na bázi některých fluorovaných skleníkových plynů ze zařízení a podmínky pro vzájemné uznávání této certifikace
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pro účely požadavků nařízení (ES) č. 842/2006 je nezbytné stanovit pravidla pro kvalifikaci pracovníků vykonávajících na zařízeních obsahujících některé fluorované skleníkové plyny činnosti, které mohou potenciálně způsobit únik.
(2)
Pracovníci, kteří dosud nemají certifikaci, ale jsou zapsáni do školicího kurzu za účelem získání certifikátu, by měli mít možnost vykonávat po omezenou dobu činnosti, pro které se taková certifikace vyžaduje, aby získali praktické dovednosti potřebné pro složení zkoušky s tím, že budou pod dohledem certifikovaných pracovníků.
(3)
Několik členských států nemá v současné době zavedeny kvalifikační nebo certifikační systémy. K získání certifikátu by proto měla být pracovníkům poskytnuta určitá lhůta.
(4)
Aby se zabránilo nepřiměřenému administrativnímu zatížení, je zapotřebí umožnit zavedení certifikačního systému na základě stávajících kvalifikačních programů s tím, že obsažené dovednosti a znalosti a příslušné kvalifikační systémy jsou rovnocenné minimálním normám, které toto nařízení předpokládá.
(5)
Subjekty, které vyrábějí nebo provozují zařízení obsahující rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů, by za předpokladu splnění příslušných požadavků mohly být jmenovány hodnotícími nebo certifikačními subjekty, nebo oběma subjekty.
(6)
Za účelem zabránění zbytečným administrativním nákladům by členský stát, ve kterém se v současné době nepoužívají rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů, měl být oprávněn nevytvářet úplný certifikační systém, pokud daný členský stát přijme nezbytná opatření, která zajistí možnost neprodleného vydání certifikátu v případě žádosti o jeho vydání v budoucnosti, a tudíž nebude vytvářet bezdůvodnou překážku pro vstup na trh.
(7)
Zkouška představuje účinný prostředek prověřování schopnosti uchazeče správně provádět činnosti, které mohou přímo způsobit únik, jakož i takové, které mohou způsobit únik nepřímo.
(8)
Úředně jmenované hodnotící a certifikační subjekty by měly zajistit splnění minimálních požadavků stanovených tímto nařízením, a tím přispívat k účinnému a efektivnímu vzájemnému uznávání certifikátů v celém Společenství.
(9)
Informace o certifikačním systému vydávajícím certifikáty podléhající vzájemnému uznávání by měly být oznámeny Komisi formou stanovenou nařízením Komise (ES) č. 308/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví forma oznámení školicích a certifikačních programů členských států (2).
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 18 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání rozpouštědel na bázi některých fluorovaných skleníkových plynů ze zařízení, jakož i podmínky pro vzájemné uznávání certifikátů vydaných v souladu s uvedenými požadavky.
Článek 2
Certifikace pracovníků
1. Pracovníci vykonávající činnost uvedenou v článku 1 jsou držiteli certifikátu uvedeného v článku 4.
2. Odstavec 1 se nepoužije pro období maximálně 1 roku na pracovníky zapsané do školicího kurzu za účelem získání certifikátu s tím, že vykonávají činnost pod dohledem osoby, která je držitelem certifikátu.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že odstavec 1 se nepoužije pro období, které nepřekročí datum uvedené v čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 842/2006, na pracovníky provádějící činnost uvedenou v článku 1 tohoto nařízení před datem uvedeným v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 842/2006.
Tito pracovníci jsou po období uvedené v prvním pododstavci a pro tuto činnost považováni za certifikované pro účely požadavků nařízení (ES) č. 842/2006.
Článek 3
Vydávání certifikátů pracovníkům
1. Certifikační subjekt uvedený v článku 4 vydá certifikát pracovníkům, kteří složili teoretickou a praktickou zkoušku připravenou hodnotícím subjektem podle článku 5, která obsahuje minimální dovednosti a znalosti stanovené v příloze.
2. Certifikát musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
název certifikačního subjektu, celé jméno držitele, číslo certifikátu a datum uplynutí doby platnosti, je-li uvedeno;
b)
činnost, kterou je držitel certifikátu oprávněn vykonávat;
c)
datum vydání a podpis subjektu, který certifikát vydává.
3. Pokud stávající certifikační systém založený na zkouškách zahrnuje minimální dovednosti a znalosti stanovené v příloze a splňuje požadavky článků 4 a 5, ale příslušný certifikát neobsahuje prvky stanovené odstavcem 2 tohoto článku, může certifikační subjekt uvedený v článku 4 vydat držiteli této kvalifikace certifikát bez opakování zkoušky.
4. Pokud stávající certifikační systém založený na zkouškách splňuje požadavky článků 4 a 5 a částečně zahrnuje minimální dovednosti stanovené v příloze, mohou certifikační subjekty vydat certifikát za předpokladu, že žadatel složí dodatečnou zkoušku dovedností a znalostí, které nezahrnuje stávající certifikace, připravenou hodnotícím subjektem uvedeným v článku 5.
Článek 4
Certifikační subjekt
1. Certifikační subjekt je stanoven vnitrostátním právním předpisem nebo nařízením, nebo určen příslušným orgánem členského státu nebo jinými subjekty, které jsou k tomu oprávněné, a může vydávat certifikáty pracovníkům vykonávajícím činnost uvedenou v článku 1.
Certifikační subjekt je při provádění svých činností nestranný.
2. Certifikační subjekt stanoví a používá postupy pro vydávání, pozastavení a odebrání certifikátů.
3. Certifikační subjekt vede záznamy, které umožní ověřovat situaci certifikované osoby. Záznamy prokáží, že postup certifikace byl účinně splněn. Záznamy se uchovávají po dobu nejméně 5 let.
Článek 5
Hodnotící subjekt
1. Hodnotící subjekt určený příslušným orgánem členského státu nebo jinými subjekty, které jsou k tomu oprávněné, připraví zkoušky pro pracovníky uvedené v článku 1. Certifikační subjekt uvedený v článku 4 může být rovněž považován za hodnotící subjekt.
Hodnotící subjekt je při provádění svých činností nestranný.
2. Zkoušky jsou plánovány a strukturovány způsobem, který zajistí, aby zahrnovaly minimální dovednosti a znalosti uvedené v příloze.
3. Hodnotící subjekt přijme postupy pro podávání zpráv a uchovává záznamy pro možnost dokumentace jednotlivých a celkových výsledků hodnocení.
4. Hodnotící subjekt zajistí, aby zkoušející přidělení ke zkoušce měli patřičnou znalost příslušných zkušebních metod a zkušebních dokumentů, jakož i příslušnou kvalifikaci v oblasti, která se má zkoušet. Rovněž zajistí, aby pro praktické testy bylo k dispozici potřebné zařízení, nástroje a materiály.
Článek 6
Oznámení
1. Do 4. ledna 2009 členské státy oznámí Komisi názvy a kontaktní údaje certifikačních subjektů pro pracovníky, na něž se vztahuje článek 4, a názvy certifikátů pro pracovníky, kteří splňují požadavky článku 3, a to pomocí formátu stanoveného nařízením (ES) č. 308/2008.
2. Pokud se v členském státě nepoužívají rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů, může se tento členský stát rozhodnout, že nejmenuje certifikační nebo hodnotící subjekt uvedený v článcích 4 a 5, nebo oba subjekty před tím, než v budoucnosti vznikne potřeba takové certifikace. V tomto případě dotčený členský stát přijme v rámci vnitrostátních právních předpisů nezbytná opatření k zajištění neprodleného vydání těchto certifikátů v případě jejich vyžádání v budoucnosti.
Do 4. ledna 2009 členské státy oznámí Komisi záměr použít tento odstavec a opatření přijatá ke splnění tohoto odstavce. V uvedeném případě se odstavec 1 nepoužije.
3. Členské státy doplní oznámení předložené podle odstavce 1 o příslušné nové informace a neprodleně ho předloží Komisi.
Článek 7
Podmínky vzájemného uznávání
1. Vzájemné uznávání certifikátů vydaných v jiných členských státech se vztahuje na certifikáty vydané podle článku 3.
2. Členské státy mohou po držitelích certifikátů vydaných v jiném členském státě požadovat jejich překlad do jiného úředního jazyka Společenství.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po dni vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. dubna 2008.
REGOLAMENTO (CE) N. 306/2008 DELLA COMMISSIONE
del 2 aprile 2008
che stabilisce, in conformità al regolamento (CE) n. 842/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, i requisiti minimi e le condizioni per il riconoscimento reciproco della certificazione del personale addetto al recupero di taluni solventi a base di gas fluorurati ad effetto serra dalle apparecchiature
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 842/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 maggio 2006, su taluni gas fluorurati ad effetto serra (1), in particolare l’articolo 5, paragrafo 1,
considerando quanto segue:
(1)
Ai sensi delle disposizioni del regolamento (CE) n. 842/2006, occorre stabilire norme concernenti la qualifica del personale che svolge attività, legate ad apparecchiature contenenti taluni gas fluorurati ad effetto serra, che possono causare fuoriuscite.
(2)
È opportuno che il personale non ancora certificato ma iscritto, per ottenere le competenze pratiche richieste per l’esame, ad un corso di formazione finalizzato al rilascio di un certificato, sia autorizzato a svolgere per un periodo di tempo limitato le attività per le quali è necessario possedere la suddetta certificazione, purché siano svolte sotto la supervisione di personale certificato.
(3)
Alcuni Stati membri non dispongono ancora di sistemi di qualificazione o certificazione. Occorre pertanto accordare un determinato periodo di tempo al personale affinché possa ottenere un certificato.
(4)
Per evitare inutili oneri amministrativi, è opportuno consentire l’istituzione di un sistema di certificazione fondato sui sistemi di qualificazione esistenti, a condizione che le competenze e le conoscenze contemplate e il sistema di qualificazione corrispondente siano equivalenti ai requisiti minimi previsti dal presente regolamento.
(5)
Produttori o utilizzatori di apparecchiature contenenti solventi a base di gas fluorurati ad effetto serra possono essere nominati organismi di valutazione o di certificazione, o entrambi, a condizione che rispettino i requisiti previsti.
(6)
Per evitare inutili costi amministrativi, è opportuno che gli Stati membri nei quali i solventi a base di gas fluorurati ad effetto serra non sono attualmente in uso abbiano la possibilità di non istituire l’intero sistema di certificazione, purché tali Stati adottino disposizioni volte a garantire il rilascio tempestivo dei certificati qualora vengano richiesti in futuro, evitando la creazione di indebiti ostacoli all’ingresso nel mercato.
(7)
L’esame costituisce un mezzo efficace per valutare la capacità del candidato a svolgere correttamente le operazioni che possono provocare delle perdite, sia direttamente che indirettamente.
(8)
Gli organismi ufficiali di valutazione e certificazione devono garantire il rispetto dei requisiti minimi di cui al presente regolamento, contribuendo in tal modo ad un effettivo riconoscimento reciproco dei certificati in tutta la Comunità.
(9)
Occorre notificare alla Commissione le informazioni sul sistema di certificazione che rilascia i certificati soggetti al riconoscimento reciproco, secondo le modalità fissate dal regolamento (CE) n. 308/2008 della Commissione, del 2 aprile 2008, che stabilisce, in conformità al regolamento (CE) n. 842/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, il formato della notifica dei programmi di formazione e certificazione degli Stati membri (2).
(10)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato istituito dall’articolo 18, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 2037/2000 del Parlamento europeo e del Consiglio (3),
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto e campo di applicazione
Il presente regolamento stabilisce i requisiti minimi per la certificazione del personale addetto al recupero di taluni solventi a base di gas fluorurati ad effetto serra dalle apparecchiature, nonché le condizioni per il riconoscimento reciproco dei certificati rilasciati in conformità a tali requisiti.
Articolo 2
Certificazione del personale
1. Il personale addetto alle attività di cui all’articolo 1 possiede un certificato di cui all’articolo 4.
2. Il paragrafo 1 non si applica per un periodo massimo di 1 anno al personale iscritto ad un corso di formazione finalizzato al rilascio di un certificato, purché l’attività in questione sia svolta sotto la supervisione di una persona in possesso di un certificato.
3. Gli Stati membri possono decidere che il paragrafo 1 non si applica, per un periodo la cui durata non può oltrepassare la data di cui all’articolo 5, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 842/2006, al personale che svolge l’attività prevista dall’articolo 1 del presente regolamento prima della data di cui all’articolo 5, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 842/2006.
Per il periodo di cui al primo comma, si considera che detto personale sia certificato per tale attività ai fini delle disposizioni del regolamento (CE) n. 842/2006.
Articolo 3
Rilascio di certificati al personale
1. Un organismo di certificazione ai sensi dell’articolo 4 rilascia un certificato al personale che ha superato un esame teorico e pratico organizzato da un organismo di valutazione di cui all’articolo 5 e incentrato sulle competenze e sulle conoscenze minime indicate nell’allegato.
2. Il certificato contiene almeno i seguenti dati:
a)
nome dell’organismo di certificazione, nome completo del titolare, numero di certificato e, se del caso, data di scadenza;
b)
l’attività che il titolare del certificato è autorizzato a svolgere;
c)
data di rilascio e firma di chi rilascia il certificato.
3. Qualora un sistema di certificazione basato su prove di esame contempli le competenze e le conoscenze minime indicate nell’allegato e soddisfi i requisiti di cui agli articoli 4 e 5, ma l’attestazione corrispondente non contenga gli elementi di cui al paragrafo 2, del presente articolo, un organismo di certificazione ai sensi dell’articolo 4, può rilasciare un certificato al titolare di tale qualifica senza sottoporlo nuovamente ad esame.
4. Qualora un sistema di certificazione basato su prove di esame soddisfi i requisiti di cui agli articoli 4 e 5, e contempli solo in parte le competenze minime indicate nell’allegato, gli organismi di certificazione possono rilasciare un certificato a condizione che il richiedente superi un ulteriore esame concernente le competenze e le conoscenze non contemplate dalla certificazione esistente, organizzato da un organismo di valutazione di cui all’articolo 5.
Articolo 4
Organismo di certificazione
1. L’organismo di certificazione, istituito dalla legislazione o dalla regolamentazione nazionali oppure designato dall’autorità competente dello Stato membro o da altri enti aventi tale facoltà, ha il compito di rilasciare i certificati al personale che partecipa all’attività di cui all’articolo 1.
L’organismo di certificazione è imparziale nello svolgimento dei suoi compiti.
2. L’organismo di certificazione istituisce e applica le procedure per il rilascio, la sospensione e il ritiro dei certificati.
3. L’organismo di certificazione tiene un registro che consente di verificare la posizione di una persona certificata. Il registro costituisce la prova del corretto svolgimento del processo di certificazione. Il registro è conservato per almeno 5 anni.
Articolo 5
Organismo di valutazione
1. L’organismo di valutazione, designato dall’autorità competente dello Stato membro o da altri enti aventi tale facoltà, organizza le prove di esame per il personale di cui all’articolo 1. Un organismo di certificazione istituito o designato a norma dell’articolo 4, può anche assumere la funzione di organismo di valutazione.
L’organismo di valutazione è imparziale nello svolgimento dei suoi compiti.
2. Gli esami sono programmati e concepiti in modo da contemplare le competenze e le conoscenze minime indicate nell’allegato.
3. L’organismo di valutazione adotta procedure di trasmissione e registrazione dei dati per documentare i risultati individuali e generali della valutazione.
4. L’organismo di valutazione si accerta che gli esaminatori designati per una prova conoscano i metodi di esame e la documentazione pertinente e posseggano le competenze adeguate nella materia di esame. Predispone inoltre l’apparecchiatura, gli strumenti e i materiali necessari per le prove pratiche.
Articolo 6
Notifica
1. Entro il 4 gennaio 2009 gli Stati membri notificano alla Commissione, secondo le modalità stabilite dal regolamento (CE) n. 308/2008, il nome e il recapito degli organismi di certificazione per il personale di cui all’articolo 4, nonché i titoli dei certificati rilasciati al personale che soddisfa le condizioni di cui all’articolo 3.
2. Qualora in un dato Stato membro non siano utilizzati solventi a base di gas fluorurati ad effetto serra, esso può decidere di nominare l’organismo di certificazione o di valutazione di cui agli articoli 4 e 5, o entrambi, prima che si presenti la necessità di tale certificazione. In tal caso, lo Stato membro in questione è tenuto ad adottare le disposizioni necessarie, ai sensi della legislazione nazionale, a garantire il rilascio tempestivo dei certificati eventualmente richiesti in futuro.
Entro il 4 gennaio 2009, lo Stato membro notifica alla Commissione l’intenzione di avvalersi di quanto previsto dal presente paragrafo e le disposizioni adottate in merito. In tal caso, il paragrafo 1 non si applica.
3. Gli Stati membri aggiornano i dati trasmessi in conformità al paragrafo 1, fornendo tempestivamente alla Commissione eventuali nuove informazioni pertinenti.
Articolo 7
Condizioni per il riconoscimento reciproco
1. Il riconoscimento reciproco dei certificati rilasciati in altri Stati membri si applica unicamente ai certificati rilasciati in conformità all’articolo 3.
2. Gli Stati membri possono richiedere ai titolari di certificati rilasciati in un altro Stato membro la traduzione del certificato in un’altra lingua ufficiale della Comunità.
Articolo 8
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 2 aprile 2008.