NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1854/2005
ze dne 14. listopadu 2005,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96, pokud jde o zápis názvu do „Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení“ (Miel de Provence (CHZO))
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 7 odst. 5 písm. b) a na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92 byla žádost Francie o zápis názvu „Miel de Provence“ zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
V souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92 podalo Německo proti zápisu námitky. Námitky se týkají nesplnění podmínek uvedených v článku 2 a případné škody spojené s existencí produktu, který se nacházel na trhu v souladu s právem nejméně pět let před datem zveřejnění stanoveným v čl. 6 odst. 2.
(3)
Dopisem ze dne 11. ledna 2005 vyzvala Komise dotčené členské státy k hledání vzájemné dohody podle svých vnitrostátních postupů.
(4)
Jelikož ve lhůtě tří měsíců nedošlo mezi Francií a Německem k dohodě, Komise musí přijmout rozhodnutí postupem podle článku 15 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(5)
Námitka oznámená Německem obsahuje tři argumenty proti zápisu. V první řadě Německo namítá, že zápisem by došlo k porušení čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92. Organoleptické vlastnosti, vlastnosti spojené se způsobem produkce či kritéria jakosti produktu, který je předmětem žádosti, nemohou být podle namítající strany považované za osobité pro oblast Provence.
(6)
Komise se naopak domnívá, že žádost o zápis je založena právě tak na pověsti medu z Provence jako na zvláštní jakosti, která je dána květinovým původem medů, který je osobitý pro botanické prostředí Provence.
(7)
Německo se dále dovolává případné škody spojené s existencí úplně nebo zčásti totožného názvu nebo značky, či s existencí produktů, které se nacházely na trhu v souladu s právem již nejméně pět let před datem zveřejnění stanoveným v čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92. Zejména uvádí možný dopad pro producenty, kteří v současné době uvádějí na trh med s názvem „Miel de Provence“ a kteří by po zápisu případně nemohli toto označení dále používat, pokud by jejich produkty neodpovídaly specifikaci, ať již z důvodu květinového zdroje, nebo oblasti produkce.
(8)
Komise se domnívá, že tento argument je založen na neprokázaných domněnkách. Podle čl. 7 odst. 4 druhé odrážky nařízení (EHS) č. 2081/92 musí namítající strana danou škodu „prokázat“. Německo pouze uvedlo možnost způsobení škody, aniž by prokázalo skutečnou existenci producentů, kteří by byli zápisem poškozeni.
(9)
Jako konečný argument Německo uvádí, že směrnice Rady 2001/110/ES ze dne 20. prosince 2001 o medu (3) umožňuje používání názvu „Miel de Provence“ pro med pocházející z francouzského regionu Provence-Alpes-Côte-d’Azur. Tento region by se lišil od zeměpisné oblasti, na niž se vztahuje specifikace vyhotovená v rámci nařízení (EHS) č. 2081/92. Specifikace žádosti o zápis navíc vylučuje med pocházející ze slunečnice, z řepky a vojtěšky, které jsou květinovým a rostlinným zdrojem přítomným v této zeměpisné oblasti. Hospodářské subjekty, které uvádějí v současnosti tento produkt na trh pod názvem „Miel de Provence“, budou proto muset z důvodů dodržení specifikace vyloučit med pocházející z květin, které nejsou stanoveny ve specifikaci. Německo se domnívá, že pokud by došlo k zápisu „Miel de Provence“ podle nařízení (EHS) č. 2081/92, porušila by se tím směrnice 2001/110/ES o medu.
(10)
Jak bylo stanoveno v bodě 8 odůvodnění, není prokázán argument o existenci škody. Pokud jde o ostatní námitky, údajné porušení směrnice 2001/110/ES o medu nepatří mezi důvody, na které je možno se odvolávat v rámci námitky podle čl. 7 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2081/92. Směrnice 2001/110/ES mimo jiné určité názvy povoluje, aniž by je stanovila jako povinné. Cílem nařízení (EHS) č. 2081/92 je naopak upravit používání zapsaných názvů i pokud byly dříve volněji používané. Chybějící omezení v určitém okamžiku nejsou proto v zásadě důvodem pro odmítnutí zápisu.
(11)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti musí být název zapsán do „Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení“.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení Komise (ES) č. 2400/96 (4) se doplňuje název uvedený v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. listopadu 2005.
REGOLAMENTO (CE) N. 1854/2005 DELLA COMMISSIONE
del 14 novembre 2005
che completa l’allegato del regolamento (CE) n. 2400/96 per quanto riguarda l’iscrizione di una denominazione nel Registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette [«Miel de Provence» (IGP)]
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CEE) n. 2081/92 del Consiglio, del 14 luglio 1992, relativo alla protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d’origine dei prodotti agricoli ed alimentari (1), in particolare l’articolo 7, paragrafo 5, lettera b), e l’articolo 6, paragrafi 3 e 4,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2081/92, è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea la domanda di registrazione della denominazione «Miel de Provence», presentata dalla Francia (2).
(2)
La Germania ha presentato una dichiarazione di opposizione alla registrazione, a norma dell’articolo 7, paragrafo 1, del regolamento (CEE) n. 2081/92. L’opposizione riguarda il mancato rispetto delle condizioni previste dall’articolo 2 del regolamento (CEE) n. 2081/92 e il danno eventuale per l’esistenza di un prodotto che si trova legalmente sul mercato durante almeno i cinque anni precedenti la data di pubblicazione prevista all’articolo 6, paragrafo 2.
(3)
Con lettera dell’11 gennaio 2005 la Commissione ha invitato gli Stati membri interessati a cercare un accordo conformemente alle rispettive procedure interne.
(4)
Poiché non è stato raggiunto alcun accordo tra la Francia e la Germania entro il termine previsto di tre mesi, la Commissione è tenuta a prendere una decisione secondo la procedura prevista dall’articolo 15 del regolamento (CEE) n. 2081/92.
(5)
La dichiarazione di opposizione trasmessa dalla Germania presenta tre obiezioni contro la registrazione. In primo luogo, la Germania sostiene che la registrazione non è conforme all’articolo 4, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2081/92. Secondo la Germania, infatti, le caratteristiche organolettiche, le caratteristiche legate al metodo di produzione e i criteri qualitativi del prodotto per cui è presentata la domanda non possono essere considerati specifici della regione della Provenza.
(6)
La Commissione ritiene invece che la domanda di registrazione sia basata sia sulla reputazione del miele di Provenza che su una qualità particolare, cioè l’origine floreale dei mieli propria dell’ambiente botanico provenzale.
(7)
La Germania evoca poi il danno potenziale per l’esistenza di una denominazione totalmente o parzialmente omonima o di un marchio o per l’esistenza di prodotti che si trovano legalmente sul mercato durante almeno i cinque anni precedenti la data di pubblicazione prevista all’articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2081/92. La Germania evoca in particolare la possibilità che i produttori che attualmente commercializzano miele con la denominazione «Miel de Provence» dopo la registrazione non possano più avvalersi di detta denominazione qualora i loro prodotti non siano conformi al disciplinare, a causa della fonte floreale o della zona di produzione.
(8)
La Commissione ritiene che tale argomento sia fondato su ipotesi non dimostrate. Secondo l’articolo 7, paragrafo 4, secondo trattino, del regolamento (CEE) n. 2081/92, chi si oppone a una registrazione deve «dimostrare» il danno evocato. La Germania ha semplicemente menzionato la possibilità di un danno, senza dimostrare l’effettiva esistenza di produttori che sarebbero lesi dalla registrazione.
(9)
Infine, la Germania dichiara che l’utilizzazione della denominazione «Miel de Provence» è consentita a norma della direttiva 2001/110/CE del Consiglio, del 20 dicembre 2001, concernente il miele (3) per miele proveniente dalla regione francese Provenza-Alpi-Costa Azzurra. Tale regione sarebbe diversa dalla zona geografica contemplata dal disciplinare redatto nell’ambito del regolamento (CEE) n. 2081/92. Inoltre il disciplinare della domanda di registrazione esclude i mieli di girasole, di colza e di erba medica, che sono origini floreali e vegetali presenti nell’area geografica. Di conseguenza, per rispettare il disciplinare, gli operatori che attualmente commercializzano tale prodotto con la denominazione «Miel de Provence» dovranno escludere i mieli di origini floreali non previste dal disciplinare. Secondo la Germania, quindi, la registrazione del «Miel de Provence» nell’ambito del regolamento (CEE) n. 2081/92 non sarebbe conforme alla direttiva 2001/110/CE concernente il miele.
(10)
Come indicato al considerando 8, l’esistenza di un danno non è stata dimostrata. A parte ciò, la pretesa violazione della direttiva 2001/110/CE concernente il miele non rientra tra i possibili motivi per la presentazione di un’opposizione a norma dell’articolo 7, paragrafo 4, del regolamento (CEE) n. 2081/92. Inoltre, la direttiva 2001/110/CE permette determinate denominazioni, ma senza renderle obbligatorie. Il regolamento (CEE) n. 2081/92, invece, mira a regolamentare l’utilizzazione delle denominazioni registrate, indipendentemente dal fatto che prima dette denominazioni potessero essere utilizzate più liberamente. Di conseguenza, l’assenza di restrizioni in un momento determinato in linea di principio non può costituire una ragione per rifiutare la registrazione.
(11)
Alla luce di questi elementi, la denominazione suddetta deve essere pertanto iscritta nel Registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette.
(12)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di regolamentazione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni di origine protette,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L’allegato del regolamento (CE) n. 2400/96 della Commissione (4) è completato con la denominazione figurante nell’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 14 novembre 2005.