NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1192/2008
ze dne 17. listopadu 2008,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (2) v současnosti obsahuje ustanovení o jednotných povoleních, která se týkají celních orgánů ve více než jednom členském státě, pouze pro celní režimy s hospodářským účinkem a v případě zvláštního použití.
(2)
Vzhledem k Lisabonské strategii, jejímž cílem je učinit EU nejkonkurenceschopnějším hospodářstvím na světě, je zásadní vytvořit moderní a jednoduché prostředí s podmínkami pro skutečný vnitřní trh, na němž se zvýší obchodní konkurenceschopnost a je zamezeno narušení hospodářské soutěže mezi společnostmi v různých členských státech. Jednotná povolení zjednodušených postupů, jakož i integrované jednotné povolení hospodářským subjektům umožní centralizovat a integrovat účetní, logistické a distribuční funkce s následnými úsporami administrativních a transakčních nákladů a znamená skutečné zjednodušení. Je proto vhodné rozšířit ustanovení o jednotných povoleních na používání zjednodušeného celního prohlášení a na místní celní řízení.
(3)
V souladu s tím je vhodné sloučit stávající definice „jednotného povolení“ v souvislosti s celními režimy s hospodářským účinkem a v případě zvláštního použití s definicemi pro zjednodušené celní prohlášení a místní celní řízení vzhledem k tomu, že tyto režimy lze při jejich použití spojit.
(4)
Nařízení Komise (ES) č. 1875/2006 (3), kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, stanovilo minimální údaje, které je nutno uvést v celním prohlášení v rámci postupu zjednodušeného celního prohlášení nebo v záznamech v rámci místního celního řízení. Na základě jednotného povolení by měly být minimální údaje, které je nutno uvést v celním prohlášení v rámci postupu zjednodušeného celního prohlášení, maximálními údaji, které lze zpřístupnit celnímu úřadu v jiném členském státě.
(5)
Jelikož osvědčení AEO, a zejména osvědčení pro zjednodušené celní postupy, budou často kombinována s jednotnými povoleními, je vhodné pokud možno co nejvíce sladit pravidla pro udělování, pozastavení a zrušení obou druhů povolení, včetně ustanovení o záznamech umožňujících patřičnou kontrolu postupu.
(6)
Přepravci, zasílatelé a celní zástupci, kteří jsou držiteli osvědčení AEO, mají snazší přístup k zjednodušeným celním postupům, včetně používání zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení. Je proto vhodné stanovit, že zástupcům je možno udělit povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, jestliže splňují určité podmínky a kritéria.
(7)
Je nezbytné zlepšit postup podávání žádostí a schvalování, pokud jde o jednotná povolení, a to zkrácením doby potřebné k výměně informací a vypracováním společných pravidel s cílem zamezit prodlevám při udělování těchto povolení. Tato pravidla by měla umožnit celním orgánům vykonávat dohled nad operacemi probíhajícími na základě jednotných povolení a sledovat tyto operace, aniž by byla přijímána správní opatření neúměrná hospodářským potřebám.
(8)
Podmínky a kritéria pro udělování vnitrostátních i jednotných povolení zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení by měly být totožné, aby bylo dosaženo harmonizace v rámci jednotného trhu.
(9)
Je nezbytné stanovit společná pravidla pro změnu, pozastavení a zrušení povolení zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení s cílem zajistit společný postup na celém celním území Společenství.
(10)
K dosažení cíle zlepšit postupy podávání žádostí a schvalování je pro jednotná povolení nutné zavést elektronickou komunikaci a databázový systém, jež se budou používat v rámci výměny informací a komunikace mezi celními orgány a k informování Komise a hospodářských subjektů. Tento systém by měl představovat rozšíření informačního a komunikačního systému pro udělování osvědčení AEO.
(11)
Používání zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení by po přechodném období mělo být povoleno pouze pro hospodářské subjekty, které podávají elektronická celní prohlášení nebo oznámení, jak se požaduje pro jednoduché prostředí bez papírových dokumentů.
(12)
Je nutno objasnit, že celní prohlášení může být se souhlasem celního orgánu nebo orgánů podílejících se na udělování povolení podáno u jiného celního úřadu, než je celní úřad, jemuž zboží je nebo bude předloženo nebo zpřístupněno k provedení kontroly.
(13)
Pokud se týká tranzitních formalit, je vhodné, aby se v případě vyřizování těchto formalit za použití elektronického zpracování dat předtím, než se začne používat nařízení (ES) č. 1875/2006, přijímalo souhrnné celní prohlášení na základě sdělení „zprávy o očekávaném příchodu zboží“.
(14)
V souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93, ve znění nařízení Rady (ES) č. 837/2005 (4), podle kterého mají být tranzitní prohlášení ode dne 1. července 2005 podávána prostřednictvím počítačových postupů, by všechny hospodářské subjekty měly tranzitní prohlášení podávat prostřednictvím informatizovaného tranzitního systému. Dále by mělo být cestujícím umožněno podávat písemná tranzitní prohlášení celním orgánům, které by měly zajistit, aby mezi celními orgány docházelo k výměně údajů z tranzitních prohlášení za použití informační technologie a počítačových sítí.
(15)
Úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu (5) byla změněna v souladu s povinností podávat společná tranzitní prohlášení standardním postupem za použití elektronického zpracování dat a souběžná ustanovení právních předpisů Společenství by měla být odpovídajícím způsobem upravena.
(16)
Prováděcí ustanovení tranzitního režimu Společenství založená na podávání písemného tranzitního prohlášení, včetně prováděcích ustanovení týkajících se prohlášení, by za těchto okolností měla být přizpůsobena povinnosti podávat tranzitní prohlášení Společenství standardním postupem za použití elektronického zpracování dat.
(17)
Používání písemných celních prohlášení a souvisejících dokladů by s výjimkou cestujících mělo být omezeno na nouzový postup umožňující hospodářským subjektům provádět tranzitní operace v případě, kdy nefunguje celní informatizovaný tranzitní systém nebo informatizovaný systém schváleného odesílatele nebo hlavního povinného, nebo nefunguje-li síť mezi hlavním povinným a celními orgány.
(18)
Pro operace TIR, které probíhají na celním území Společenství, je nutné používat počítačové zpracování dat, aby se zajistila efektivní výměna údajů a stejná úroveň celní kontroly jako v rámci Společenství/společného tranzitního režimu.
(19)
Operace TIR probíhající na celním území Společenství by měly být začleněny do elektronického prostředí zavedeného nařízením (ES) č. 1875/2006, které stanoví podávání prohlášení před příchodem a odesláním elektronickou cestou.
(20)
Používáním elektronických údajů by měla zaniknout potřeba vracet příslušnou část útržkového listu č. 2 karnetu TIR v rámci celního území Společenství, kdykoli je používán informatizovaný systém, a následně snížit počet zbytečných šetření. Mělo by také zlepšit účinnost a bezpečnost operací TIR, jelikož informatizovaný systém nad nimi urychlí dohled, což by bylo spojeno s konkrétními přínosy jak pro celní správy, tak pro hospodářské subjekty.
(21)
Je vhodné stanovit, aby držitel karnetu TIR podal údaje karnetu TIR na celním úřadě odeslání nebo vstupu za použití počítačového zpracování dat. Jakékoli právní následky vyplývající z nesouladu mezi podanými elektronickými údaji karnetu TIR a karnetem TIR by se však v souladu s Úmluvou TIR měly zakládat na náležitostech karnetu TIR. Formality týkající se jiných stran než celních orgánů Společenství by měly být i nadále plněny na základě karnetu TIR, včetně použití karnetu TIR jako důkazu mezinárodní jistoty.
(22)
Zproštění povinnosti podat údaje karnetu TIR za použití počítačového zpracování dat by mělo být povoleno pouze ve výjimečných případech, kdy nefunguje celní informatizovaný tranzitní systém nebo aplikace pro podání prohlášení a rovněž kdy nefunguje síť mezi těmito dvěma systémy.
(23)
Z důvodu jasnosti je v čl. 453 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2454/93 třeba odkázat na pravidlo povolující prokázání statusu zboží Společenství propuštěného do režimu TIR.
(24)
Náležitosti údajů poskytnutých v informatizovaném systému pro elektronické údaje karnetu TIR by měly být včleněny do pravidel a kódů elektronických tranzitních prohlášení stanovených v přílohách 37 A a 37 C.
(25)
Aby se zjednodušilo a urychlilo zveřejňování veškerých změn na seznamu úřadů ke koordinaci určených členskými státy za účelem opatření pro případy porušení předpisů nebo nesrovnalostí týkajících se karnetů ATA, bude se toto zveřejňování uskutečňovat prostřednictvím oficiálních internetových stránek Evropské unie.
(26)
Pravidelný přezkum seznamu zboží, které představuje vyšší riziko podvodu v průběhu tranzitní operace, stanoveného v příloze 44C nařízení (EHS) č. 2454/93, provedený podle článku 340a uvedeného nařízení na základě informací získaných od členských států, ukázal, že určité zboží uvedené na tomto seznamu již není považováno za zboží představující vyšší riziko podvodu. Seznam v příloze 44C je proto vhodné odpovídajícím způsobem upravit.
(27)
Příloha 67 nařízení (EHS) č. 2454/93 obsahuje společný tiskopis žádosti a povolení pro režimy s hospodářským účinkem a pro zvláštní použití. Tento tiskopis je nutno použít v případě, je-li dotčen jeden celní orgán, i v případě zapojení více celních orgánů. Je vhodné rozšířit používání přílohy 67 na případy, kdy se předkládá žádost o povolení používat zjednodušené celní prohlášení nebo místní celní řízení, a to jak na vnitrostátní úrovni, tak i v případě zapojení více než jednoho celního orgánu.
(28)
Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(29)
Jelikož se změny stanovené v rozhodnutí smíšeného výboru ES-ESVO Společný tranzit č. 1/2008 ze dne 16. června 2008, kterým se mění Úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu použijí od 1. července 2008 a 1. července 2009, měla by se odpovídající ustanovení tohoto nařízení použít od stejného dne.
(30)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1)
V článku 1 se vkládají nové body, které znějí:
„13.
jednotným povolením se rozumí:
povolení, do něhož jsou zapojeny celní orgány ve více než jednom členském státě pro jeden z těchto postupů:
-
postup zjednodušeného celního prohlášení podle čl. 76 odst. 1 kodexu nebo
-
místní celní řízení podle čl. 76 odst. 1 kodexu nebo
-
celní režimy s hospodářským účinkem podle čl. 84 odst. 1 písm. b) kodexu nebo
-
zvláštní použití podle čl. 21 odst. 1 kodexu;
14.
integrovaným povolením se rozumí:
povolení používat více než jeden z postupů uvedených v bodě 13; může mít podobu integrovaného jednotného povolení, je-li dotčena více než jedna celní správa;
15.
schvalujícím celním orgánem se rozumí:
celní orgán, který uděluje povolení.“
2)
V článku 183 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Souhrnné celní prohlášení pro zboží přepravované v tranzitním režimu, pro který se formality provedou za použití elektronického zpracování dat předtím, než jsou předloženy celnímu orgánu, má podobu tranzitního prohlášení předaného celnímu úřadu určení za použití ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘.
Souhrnné celní prohlášení má podobu kopie tranzitního dokladu nebo tranzitního doprovodného dokladu, je-li použit čl. 353 odst. 2.“
3)
V článku 199 se odstavce 1 a 2 nahrazují těmito:
„1. Aniž je dotčeno případné použití trestněprávních předpisů, má se za to, že podáním celního prohlášení podepsaného deklarantem nebo jeho zástupcem nebo tranzitního celního prohlášení podaného za použití elektronického zpracování dat celnímu úřadu vzniká v souladu s platnými předpisy odpovědnost deklaranta nebo jeho zástupce za:
-
správnost údajů uvedených v celním prohlášení,
-
pravost přiložených dokladů a
-
splnění všech povinností v souvislosti s propuštěním dotyčného zboží do daného celního režimu.
2. Používá-li deklarant k vyhotovení svých celních prohlášení, včetně tranzitních celních prohlášení vyhotovených v souladu s čl. 353 odst. 2 písm. b), systémy počítačového zpracování dat, mohou celní orgány stanovit, že vlastnoruční podpis lze nahradit jiným identifikačním technickým postupem, který může být založen na použití kódů. Tato možnost se poskytuje pouze při splnění technických a administrativních podmínek stanovených celními orgány.
Celní orgány mohou také stanovit, že celní prohlášení vyhotovená pomocí celních systémů počítačového zpracování dat, včetně tranzitních prohlášení vyhotovených v souladu s čl. 353 odst. 2 písm. b), jsou ověřována přímo těmito systémy namísto ručního nebo mechanického otisku razítka celního úřadu a podpisu příslušného úředníka.“
4)
V článku 201 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Celní orgány mohou povolit, aby celní prohlášení bylo podáno u jiného celního úřadu, než je celní úřad, jemuž zboží je nebo bude předloženo nebo zpřístupněno k provedení kontroly, je-li splněna jedna z těchto podmínek:
a)
celní úřady uvedené v návětí se nacházejí v témže členském státě;
b)
zboží má být do celního režimu propuštěno držitelem jednotného povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení.“
5)
V článku 202 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Tranzitní celní prohlášení musí být celnímu úřadu odeslání podáno a zboží předloženo v jeho úředních hodinách.
Celní úřad odeslání však může na žádost hlavního povinného a na jeho náklady povolit, aby zboží bylo předloženo na jiném místě.“
6)
Článek 203 se nahrazuje tímto:
„Článek 203
1. Na celním prohlášení se vyznačí datum jeho přijetí.
2. Tranzitní prohlášení Společenství celní úřad odeslání přijme a zaeviduje v úředních hodinách stanovených celními orgány.“
7)
V čl. 205 odst. 3 se pátá a šestá odrážka nahrazují tímto:
„-
možnost, aby zúčastněné osoby u zásilek obsahujících více druhů zboží použily ke splnění formalit tranzitního režimu Společenství ložné listy, použije-li se čl. 353 odst. 2 a článek 441,
-
možnost, aby celní prohlášení pro vývoz, dovoz a tranzit, použije-li se čl. 353 odst. 2, a doklady, kterými se prokazuje původ ve Společenství u zboží, které nebylo přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství, bylo vyhotoveno pomocí veřejných nebo soukromých systémů počítačového zpracování dat nebo případně na čistém bílém papíře za podmínek, které stanoví členské státy.“
8)
V článku 208 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Pokud se zboží před propuštěním do tranzitního režimu Společenství nebo společného tranzitního režimu nachází v jiném celním režimu nebo je do něj propuštěno následně, může se použít sada obsahující počet výtisků potřebný pro tranzitní režim, použije-li se čl. 353 odst. 2, a pro předchozí nebo následující celní režim.“
9)
V čl. 215 odst. 1 se druhý a třetí pododstavec nahrazují těmito:
„Pro všechny výtisky se používá bílý papír. Na výtiscích pro tranzitní režim Společenství používaných v souladu s čl. 353 odst. 2 však mají kolonky 1 (první a třetí dílčí kolonka), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (první dílčí kolonka vlevo), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 a 56 zelený podtisk.
Tiskopisy jsou tištěny zeleným tiskem.“
10)
V článku 219 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Zboží, které je předmětem tranzitního prohlášení, se předkládá společně s přepravním dokladem.
Celní úřad odeslání může zprostit povinnosti předložit tento doklad při plnění formalit za podmínky, že má tento doklad nadále k dispozici.
Přepravní doklad však musí být během přepravy předložen celním orgánům nebo jakýmkoli jiným pověřeným orgánům na jejich vyžádání.“
11)
V článku 247 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„5. Při uplatnění tranzitního režimu Společenství uvede celní úřad odeslání v souladu s výsledky kontroly příslušné údaje na tranzitním prohlášení.“
12)
V článku 249 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Při uplatnění tranzitního režimu Společenství, pokud to výsledky kontroly prohlášení umožňují, povolí celní úřad odeslání propuštění zboží a zaznamená datum tohoto propuštění do informatizovaného systému.“
13)
V části I hlavě IX kapitole 1 se před článek 253 vkládá nový název, který zní:
„Oddíl 1
Obecná ustanovení “.
14)
V článku 253 se doplňují nové odstavce, které znějí:
„4. Kdokoli může požádat o povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, které bude této osobě uděleno pro vlastní použití nebo k použití jako zástupce, jsou-li zavedeny dostatečné záznamy a postupy, které celnímu orgánu umožní identifikovat zastoupené osoby a vykonávat patřičné celní kontroly.
Tato žádost se může týkat rovněž integrovaného povolení, aniž je dotčen článek 64 kodexu.
5. Používání zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení je podmíněno poskytnutím jistoty pro dovozní cla a jiné poplatky.
6. Držitel povolení splní podmínky a kritéria stanovená v této kapitole a povinnosti vyplývající z povolení, aniž jsou dotčeny povinnosti deklaranta a pravidla týkající se vzniku celního dluhu.
7. Držitel povolení schvalující celní orgán informuje o všech činitelích, které nastaly po udělení povolení a které mohou mít vliv na další trvání nebo obsah povolení.
8. Nové posouzení povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení provádí schvalující celní orgán v těchto případech:
a)
významné změny příslušných právních předpisů Společenství;
b)
přiměřené náznaky, že držitel povolení již nesplňuje příslušné podmínky.
Pokud je povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení vydáno žadateli, jehož společnost byla založena před méně než třemi lety, provádí se v průběhu prvního roku po vydání podrobné sledování.“
15)
V článku 253a se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Používání zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení je podmíněno podáváním elektronických celních prohlášení a oznámení.“
16)
V části I hlavě IX kapitole 1 se za článek 253a vkládá nový oddíl, který zní:
„Oddíl 2
Udělování, pozastavení a zrušení povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení
Článek 253b
1. Žádosti o povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení se předkládají pomocí vzoru žádosti uvedeného v příloze 67 nebo odpovídajícího elektronického formátu.
2. Pokud se schvalující celní orgán domnívá, že žádost neobsahuje veškeré požadované údaje, vyzve žadatele ve lhůtě 30 kalendářních dnů po obdržení žádosti, aby příslušné informace doplnil, a svou výzvu odůvodní.
3. Žádost není přijata, pokud:
a)
není v souladu s odstavcem 1;
b)
nebyla předložena příslušným celním orgánům;
c)
byl žadatel odsouzen za závažný trestný čin související s jeho hospodářskou činností;
d)
bylo v okamžiku předložení žádosti proti žadateli zahájeno řízení o prohlášení konkursu.
4. Před udělením povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení celní orgány zkontrolují záznamy žadatele, nelze-li využít výsledků předchozího auditu.
Článek 253c
1. Povolení zjednodušeného celního prohlášení se udělí za předpokladu, že jsou splněny podmínky a kritéria stanovené v článku 14h s výjimkou odst. 1 písm. c), v čl. 14i písm. d), e) a g) a v článku 14j.
Povolení místního celního řízení se udělí za předpokladu, že jsou splněny podmínky a kritéria stanovené v článku 14h s výjimkou odst. 1 písm. c), v článku 14i a v článku 14j.
Při udělování povolení uvedených v prvním a druhém pododstavci celní orgány použijí čl. 14a odst. 2 a tiskopis povolení uvedený v příloze 67.
2. Je-li žadatel držitelem osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), má se za to, že byly splněny podmínky a kritéria stanovené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 253d
1. Schvalující celní orgán pozastaví povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, jestliže:
a)
je zjištěno nesplnění podmínek a kritérií uvedených v čl. 253c odst. 1;
b)
se celní orgány důvodně domnívají, že držitel povolení nebo jiná osoba uvedená v čl. 14h odst. 1 písm. a), b) nebo d) spáchali čin, jenž povede k trestnímu řízení a souvisí s porušením celních předpisů.
V případě podle prvního pododstavce písmena b) tohoto článku však může schvalující celní orgán rozhodnout nepozastavit povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, pokud má za to, že takové porušení je zanedbatelné ve vztahu k množství nebo objemu celních operací a že v souvislosti s tímto porušením nevzniká pochybnost o dobré víře držitele povolení.
Před přijetím rozhodnutí sdělí schvalující celní orgán svá zjištění držiteli povolení. Držitel povolení je oprávněn provést nápravu a/nebo vyjádřit své stanovisko do třiceti kalendářních dnů počínaje dnem sdělení.
2. Jestliže držitel povolení nezjedná nápravu situace uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) ve lhůtě třiceti kalendářních dnů, schvalující celní orgán držiteli oprávnění oznámí, že povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení se pozastavuje na dobu třiceti kalendářních dnů s cílem umožnit držiteli povolení přijmout požadovaná opatření k nápravě.
3. V případech podle odst. 1 prvního pododstavce písm. b) schvalující celní orgán pozastaví povolení do konce soudního řízení. Tuto skutečnost sdělí držiteli povolení.
4. Pokud držitel povolení není schopen zjednat nápravu během třiceti kalendářních dnů, avšak prokáže, že podmínky může splnit, jestliže bude prodloužena doba pozastavení, pozastaví schvalující celní orgán povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení o dalších 30 kalendářních dnů.
5. Pozastavením povolení není dotčen celní režim, který začal již před datem pozastavení, ale nebyl ještě ukončen.
Článek 253e
1. Jestliže držitel povolení schvalujícímu celnímu orgánu věrohodně prokázal, že přijal nutná opatření k dodržování podmínek a kritérií, které musí být splněny při povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, zruší schvalující celní orgán pozastavení a vyrozumí držitele povolení. Pozastavení může být zrušeno před uplynutím lhůty stanovené v čl. 253d odst. 2 nebo 4.
2. Jestliže držitel povolení nepřijme nezbytná opatření v průběhu doby pozastavení stanovené v čl. 253d odst. 2 nebo 4, použije se článek 253g.
Článek 253f
1. Pokud držitel povolení není dočasně schopen plnit některou z podmínek a kritérií stanovených pro povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, může požádat o pozastavení povolení. V tomto případě držitel povolení oznámí tuto skutečnost schvalujícímu celnímu orgánu a uvede den, kdy bude opět schopen plnit podmínky a kritéria. Schvalujícímu celnímu orgánu oznámí rovněž plánovaná opatření a harmonogram jejich provedení.
2. Jestliže držitel povolení není schopen zjednat nápravu ve lhůtě stanovené v jeho oznámení, může schvalující celní orgán povolit přiměřené prodloužení, pokud držitel povolení jednal v dobré víře.
Článek 253g
Aniž je dotčen článek 9 kodexu a článek 4 tohoto nařízení, schvalující celní orgán zruší povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení v těchto případech:
a)
držitel povolení nezjedná nápravu podle čl. 253d odst. 2 a čl. 253f odst. 1;
b)
držitel povolení nebo jiné osoby uvedené v čl. 14h odst. 1 písm. a), b) nebo d) se dopustili závažných nebo opakovaných porušení celních předpisů a neexistuje žádné další právo odvolání;
c)
na žádost držitele povolení.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) však může schvalující celní orgán rozhodnout, že povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení nezruší, pokud má za to, že taková porušení jsou zanedbatelná ve vztahu k množství nebo objemu celních operací a že v souvislosti s těmito porušeními nevzniká pochybnost o dobré víře držitele povolení.“
17)
V části I hlavě IX se za kapitolu 1 vkládá nová kapitola, která zní:
„KAPITOLA 1A
Jednotné povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení
Oddíl 1
Podávání žádosti
Článek 253h
1. Žádost o jednotné povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení se předkládá jednomu z celních orgánů uvedených v čl. 14d odst. 1 a 2.
Pokud se však povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení požaduje v rámci žádosti o jednotné povolení k zvláštnímu použití nebo pro celní režim s hospodářským účinkem nebo na základě takové žádosti, použije se čl. 292 odst. 5 a 6 nebo články 500 a 501.
2. Jestliže je část příslušných záznamů a dokumentace vedena v jiném členském státě, než ve kterém byla předložena žádost, žadatel řádně vyplní kolonky 5a, 5b a 7 tiskopisu žádosti, jejíž vzor je uveden v příloze 67.
3. Žadatel uvede snadno přístupné ústřední místo nebo jmenuje kontaktní osobu v rámci své organizace v členském státě, v němž byla předložena žádost, tak aby měly celní orgány k dispozici veškeré informace nezbytné k prokázání splnění požadavků pro udělení jednotného povolení.
4. Žadatelé v možném rozsahu předloží celním orgánům nezbytné údaje v elektronické podobě.
5. Do zavedení elektronického systému výměny údajů mezi dotčenými členskými státy, které je nezbytné pro účely příslušného celního režimu, může schvalující celní orgán zamítnout žádosti předložené podle odstavce 1, pokud by žádost o jednotné povolení znamenala neúměrný správní poplatek.
Článek 253i
1. Členské státy oznámí Komisi seznamy celních orgánů uvedených v čl. 253h odst. 1, jimž mají být žádosti podávány, a jakékoli jejich následné změny. Komise tyto informace zpřístupní na internetu. Tyto orgány působí jako celní orgány udělující jednotná povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení.
2. Členské státy jmenují ústřední úřad odpovědný za výměnu informací mezi členskými státy navzájem a mezi členskými státy a Komisí a informují o tomto úřadu Komisi.
Oddíl 2
Postup při vydávání
Článek 253j
1. Předkládá-li se žádost o jednotné povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, schvalující celní orgán zpřístupní ostatním dotčeným celním orgánům tyto informace:
a)
žádost;
b)
předlohu povolení;
c)
veškeré informace nezbytné pro udělení povolení.
Informace jsou zpřístupněny pomocí komunikačního systému uvedeného v článku 253m, jakmile je tento systém k dispozici.
2. Informace uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) schvalující celní orgán zpřístupní v těchto lhůtách:
a)
30 kalendářních dnů, pokud bylo žadateli dříve povoleno zjednodušené celní prohlášení nebo místní celní řízení nebo uděleno osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c);
b)
90 kalendářních dnů ve všech ostatních případech.
Pokud schvalující celní orgán není schopen tyto lhůty dodržet, může je prodloužit o dalších 30 kalendářních dnů. V těchto případech schvalující celní orgán sdělí žadateli důvody prodloužení před uplynutím těchto lhůt.
Lhůta počíná běžet okamžikem, kdy schvalující celní orgán obdrží veškeré nezbytné informace uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c). Schvalující celní orgán vyrozumí žadatele o přijetí žádosti a o datu, kdy začíná běžet příslušná lhůta.
3. Do dne 31. prosince 2009 se maximální lhůty v délce 30 nebo 90 kalendářních dnů stanovené v prvním pododstavci odstavce 2 nahrazují 90 nebo 210 kalendářními dny.
Článek 253k
1. Schvalující celní orgán členského státu, v němž byla předložena žádost, a celní orgány ostatních členských států, jež jsou zapojeny do požadovaného jednotného povolení, spolupracují při stanovování provozních požadavků a požadavků na vykazování, včetně plánu kontrol pro dohled nad celním režimem používaným na základě jednotného povolení. Údaje, které mají být mezi dotčenými celními orgány vyměňovány pro účely celního režimu nebo režimů, však nejdou nad rámec údajů stanovených v příloze 30 A.
2. Celní orgány ostatních členských států, jichž se týká požadované jednotné povolení, sdělí schvalujícímu celnímu orgánu případné námitky do třiceti kalendářních dnů ode dne obdržení předlohy povolení. Je-li pro toto oznámení zapotřebí delší lhůta, schvalující celní orgán musí být vyrozuměn co nejdříve, v každém případě nejpozději v uvedené lhůtě. Tuto dodatečnou lhůtu lze prodloužit nejvýše o dalších 30 kalendářních dnů. Je-li lhůta prodloužena, schvalující celní orgán vyrozumí žadatele o prodloužení lhůty.
Pokud byly sděleny námitky a celní orgány v uvedené lhůtě nedosáhly dohody, žádost je zamítnuta v rozsahu, v němž byly vzneseny námitky.
Pokud konzultovaný celní orgán neodpoví ve lhůtě nebo lhůtách stanovených v prvním pododstavci, schvalující celní orgán může na odpovědnost konzultovaného celního orgánu předpokládat, že neexistují žádné námitky ohledně vydání takovéhoto povolení.
3. Před částečným nebo úplným zamítnutím žádosti schvalující celní orgán sdělí žadateli důvody, na nichž hodlá založit své rozhodnutí, a žadatel může sdělit své stanovisko do 30 kalendářních dnů ode dne oznámení.
Článek 253l
1. Jestliže o jednotné povolení žádá žadatel, jenž je držitelem osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), povolení se udělí, pokud došlo k nezbytné výměně informací mezi:
a)
žadatelem a schvalujícím celním orgánem;
b)
schvalujícím celním orgánem a ostatními celními orgány, jichž se týká požadované jednotné povolení.
Pokud žadatel není držitelem osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), povolení se udělí, jestliže se schvalující celní orgán ujistí, že žadatel bude schopen plnit podmínky a kritéria pro povolení stanovené nebo uvedené v článcích 253, 253a a 253c, a jestliže došlo k nezbytné výměně informací podle prvního pododstavce tohoto odstavce.
2. Poté, co schvalující celní orgán od ostatních dotčených celních orgánů obdrží souhlas či neobdrží žádné odůvodněné námitky, vydá povolení v souladu s tiskopisem povolení uvedeným v příloze 67 do 30 kalendářních dnů od uplynutí lhůt stanovených v čl. 253k odst. 2 nebo 3.
Schvalující celní orgán zpřístupní povolení celním orgánům v zúčastněných členských státech pomocí informačního a komunikačního systému uvedeného v článku 253m, jakmile je tento systém k dispozici.
3. Jednotná povolení zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení jsou uznávána ve všech členských státech uvedených v kolonce 10 nebo kolonce 11 povolení, či případně v obou těchto kolonkách.
Oddíl 3
Předávání informací
Článek 253m
1. Pro informování a komunikaci mezi celními orgány a k informování Komise a hospodářských subjektů se použije, jakmile bude k dispozici, elektronický informační a komunikační systém, který vymezí Komise a celní orgány po vzájemné dohodě. Informace poskytnuté hospodářským subjektům jsou omezeny na údaje, které nemají důvěrnou povahu a které jsou vymezeny v hlavě II bodu 16 vysvětlivek k tiskopisu žádosti o zjednodušené celní postupy uvedenému v příloze 67.
2. Komise a celní orgány si pomocí systému uvedeného v odstavci 1 vyměňují, ukládají a zpřístupňují tyto informace:
a)
údaje žádostí;
b)
informace nezbytné pro proces vydání povolení;
c)
jednotná povolení vydaná pro postupy uvedené v čl. 1 bodech 13 a 14 a popřípadě jejich změny, pozastavení a zrušení;
d)
výsledky nového posouzení podle čl. 253 odst. 8.
3. S předchozím souhlasem držitele povolení mohou Komise a členské státy prostřednictvím internetu zveřejnit seznam jednotných povolení, jakož i údaje, které nemají důvěrnou povahu a které jsou vymezeny v hlavě II bodu 16 vysvětlivek k tiskopisu žádosti o zjednodušené postupy uvedenému v příloze 67. Tento seznam se aktualizuje.“
18)
V čl. 260 odst. 1 se slovo „deklarant“ nahrazuje slovem „žadatel“.
19)
Článek 261 se nahrazuje tímto:
„Článek 261
1. Povolení používat postup zjednodušeného celního prohlášení se žadateli udělí, jsou-li splněny podmínky a kritéria uvedené v článcích 253, 253a a 253c.
2. Je-li žadatel držitelem osvědčení AEO uvedeného v čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), schvalující celní orgán povolení udělí, pokud mezi žadatelem a schvalujícím celním orgánem došlo k nezbytné výměně informací. Veškeré podmínky a kritéria stanovené v odstavci 1 tohoto článku se považují za splněné.“
20)
Článek 264 se nahrazuje tímto:
„Článek 264
1. Povolení používat místní celní řízení se žadateli udělí, jsou-li splněny podmínky a kritéria uvedené v článcích 253, 253a a 253c.
2. Je-li žadatel držitelem osvědčení AEO uvedeného v čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), schvalující celní orgán povolení udělí, pokud mezi žadatelem a schvalujícím celním orgánem došlo k nezbytné výměně informací. Veškeré podmínky a kritéria stanovené v odstavci 1 tohoto článku se považují za splněné.“
21)
Článek 265 se zrušuje.
22)
V článku 269 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Povolení používat postup zjednodušeného celního prohlášení se žadateli udělí v souladu s podmínkami a kritérii a způsobem stanoveným v článcích 253, 253a a 253c a 270.“
23)
Článek 270 se mění takto:
a)
odstavce 2, 3 a 4 se zrušují;
b)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Je-li žadatel držitelem osvědčení AEO uvedeného v čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), schvalující celní orgán povolení udělí, pokud mezi žadatelem a schvalujícím celním orgánem došlo k nezbytné výměně informací. Veškeré podmínky a kritéria stanovené v odstavci 1 tohoto článku se považují za splněné.“
24)
V článku 282 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Povolení používat postup zjednodušeného celního prohlášení se žadateli udělí, jsou-li splněny podmínky a kritéria uvedené v článcích 261 a 262, které se použijí přiměřeně.“
25)
Článek 288 se zrušuje.
26)
V čl. 291 odst. 2 se zrušuje písmeno a).
27)
V článku 340b se doplňují nové body, které znějí:
„6. ‚tranzitním doprovodným dokladem‘ doklad vytištěný počítačovým systémem doprovázející zboží a vycházející z údajů tranzitního prohlášení;
7. ‚nouzovým postupem‘ postup založený na papírových dokladech vyhotovených s cílem umožnit podání a kontrolu tranzitního prohlášení a sledování tranzitní operace, nemůže-li být použit standardní postup elektronickou cestou.“
28)
V článku 340c se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Zboží Společenství se propouští do režimu vnitřního tranzitu Společenství, pokud je odesláno:
a)
z části celního území Společenství, na kterou se vztahuje směrnice 2006/112/ES, do části celního území Společenství, na kterou se uvedená směrnice nevztahuje, nebo
b)
z části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice 2006/112/ES, do části celního území Společenství, na kterou se uvedená směrnice vztahuje, nebo
c)
z části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice 2006/112/ES, do části celního území Společenství, na kterou se uvedená směrnice rovněž nevztahuje.“
29)
V článku 342 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„4. Je-li jistota poskytnuta ručením u celního úřadu záruky:
a)
pro použití jistoty a pro identifikaci každého závazku ručitele se hlavnímu povinnému přiděluje ‚referenční číslo jistoty‘;
b)
hlavnímu povinnému se přidělí a sdělí přístupový kód spojený s ‚referenčním číslem jistoty‘.“
30)
Článek 343 se nahrazuje tímto:
„Článek 343
Každý členský stát vloží do informatizovaného systému seznam celních úřadů příslušných pro tranzitní operace Společenství, jejich identifikační čísla, působnost a jejich pracovní dobu (dny a hodiny). Do informatizovaného systému musí být rovněž zaznamenány veškeré změny těchto údajů.
Komise předá tyto informace ostatním členským státům prostřednictvím informatizovaného systému.“
31)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 343a
Každý členský stát uvědomí Komisi o vytvoření ústředních celních úřadů a o kompetencích přidělených těmto úřadům při řízení a kontrole tranzitního režimu Společenství a rovněž při přijímání a předávání dokladů s uvedením typu příslušných dokladů.
Komise sdělí tyto údaje ostatním členským státům.“
32)
V části II hlavě II kapitole 4 oddílu 1 se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 344a
1. V rámci tranzitního režimu Společenství se formality plní za použití elektronického zpracování dat.
2. Mezi správními orgány se používají zprávy, které jsou v souladu se strukturou a náležitostmi, které po dohodě určily celní orgány.“
33)
V článku 345 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„4. Při poskytnutí jednotlivé jistoty ručením nemůže hlavní povinný měnit přístupový kód spojený s ‚referenčním číslem jistoty‘ s výjimkou případů, kdy se uplatňují ustanovení přílohy 47A bodu 3.“
34)
V článku 346 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Při poskytnutí jednotlivé jistoty ručením musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze 49.
Záruční listina je ponechána na celním úřadě záruky.“
35)
Článek 347 se nahrazuje tímto:
„Článek 347
1. V případě uvedeném v čl. 345 odst. 3 musí být pro jednotlivou jistotu vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze 50.
Ustanovení čl. 346 odst. 2 se použijí přiměřeně.
2. Ručitel poskytne celnímu úřadu záruky za podmínek stanovených celními orgány veškeré podrobnosti o záručních dokladech jednotlivé jistoty, které vystavil.
Poslední den, kdy lze doklad použít, nesmí nastat později než 1 rok ode dne vystavení.
3. Ručitel sdělí hlavnímu povinnému ‚referenční číslo jistoty‘ u každého záručního dokladu jednotlivé jistoty, který mu byl přidělen. Přiřazený přístupový kód hlavní povinný nesmí měnit.
4. Pro účely čl. 353 odst. 2 písm. b) ručitel vydá hlavnímu povinnému záruční doklady jednotlivé jistoty na tiskopise, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze 54. Na záručním dokladu je uvedeno identifikační číslo.
5. Ručitel může vystavit záruční doklady jednotlivé jistoty, které neplatí pro operaci tranzitu Společenství týkající se zboží uvedeného v příloze 44 C. V tom případě ručitel přes každý záruční doklad jednotlivé jistoty v papírové formě uvede diagonálně následující poznámku:
-
Omezená platnost - 99200.
6. Hlavní povinný předloží na celním úřadu odeslání počet záručních dokladů jednotlivé jistoty odpovídající násobku částky 7 000 EUR, který je nezbytný k pokrytí celkové částky uvedené v čl. 345 odst. 1. Pro účely čl. 353 odst. 2 písm. b) se záruční doklady v papírové formě předkládají celnímu úřadu odeslání, který si je ponechá a sdělí celnímu úřadu záruky uvedenému na záručním dokladu identifikační číslo každého záručního dokladu.“
36)
V článku 348 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Celní orgány členského státu, o jehož celní úřad záruky se jedná, zaznamenají informaci o zrušení nebo odstoupení a den nabytí účinku do informatizovaného systému.“
37)
Článek 350 se zrušuje.
38)
Článek 351 se nahrazuje tímto:
„Článek 351
Jestliže zásilky obsahují zboží, které má být propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství, a zároveň zboží, které má být propuštěno do režimu vnitřního tranzitu Společenství, doplní se tranzitní prohlášení označené symbolem ‚T‘ u každé jednotlivé položky symbolem ‚T1‘, ‚T2‘ nebo ‚T2F‘.“
39)
Článek 352 se zrušuje.
40)
Článek 353 se nahrazuje tímto:
„Článek 353
1. Tranzitní prohlášení dodržují strukturu a náležitosti stanovené v příloze 37A.
2. Celní orgány přijímají tranzitní prohlášení vyhotovená písemně na formuláři odpovídajícím vzoru uvedenému v příloze 31 a v souladu s postupem, který celní orgány vymezily po vzájemné dohodě, v těchto případech:
a)
převážejí-li zboží cestující, kteří nemají přímý přístup k informatizovanému systému celních orgánů, způsobem uvedeným v článku 353a;
b)
je-li zaveden nouzový postup za podmínek a způsoby, které jsou stanoveny v příloze 37D.
3. Nefunguje-li aplikace hlavního povinného a/nebo síť, podléhá použití písemného tranzitního prohlášení podle odst. 2 písm. b) schválení celními orgány.
4. Tranzitní prohlášení může být doplněno doplňkovými listy podle vzoru uvedeného v příloze 33. Listy tvoří nedílnou součást prohlášení.
5. Namísto doplňkových listů lze použít ložné listy vyhotovené v souladu s přílohou 44A a podle vzoru uvedeného v příloze 45 jako popisnou část písemného tranzitního prohlášení, jehož nedílnou součást tvoří.“
41)
V části II hlavě II kapitole 4 oddílu 2 pododdílu 2 se vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 353a
1. Pro účely čl. 353 odst. 2 písm. a) cestující vyhotoví tranzitní prohlášení v souladu s článkem 208 a přílohou 37.
2. Celní orgány zajistí, aby mezi příslušnými orgány došlo k výměně údajů o tranzitu za použití informační technologie a počítačových sítí.“
42)
V článku 356 se zrušuje odstavec 3.
43)
Článek 357 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Aniž je dotčen odstavec 4, může být zboží, které má být propuštěno do tranzitního režimu Společenství, propuštěno, pouze je-li opatřeno celní závěrou. Celní úřad odeslání přijme identifikační opatření, která uzná za potřebná, a uvede příslušné informace do tranzitního prohlášení.“;
b)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Celní úřad odeslání může zprostit povinnosti použít celní závěru, lze-li totožnost zboží určit popisem v tranzitním prohlášení nebo v průvodních dokladech s ohledem na případná jiná opatření ke ztotožnění zboží.
Popis zboží se považuje za dostatečný k určení jeho totožnosti, je-li dostatečně přesný pro snadné zjištění jeho množství a povahy.“
44)
Články 358 a 359 se nahrazují tímto:
„Článek 358
1. Po propuštění zboží předá celní úřad odeslání podrobnosti o tranzitní operaci Společenství celnímu úřadu určení uvedenému v celním prohlášení prostřednictvím ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘ a všem celním úřadům tranzitu uvedeným v celním prohlášení prostřednictvím ‚zprávy o očekávaném tranzitu‘. Tyto zprávy vycházejí z údajů uvedených v tranzitním prohlášení, případně opravených.
2. Po propuštění zboží doprovází přepravované zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství tranzitní doprovodný doklad. Jeho vzor a náležitosti jsou uvedeny v příloze 45A. Tento doklad se zpřístupní hospodářskému subjektu jedním z následujících způsobů:
a)
hlavnímu povinnému ho předá celní úřad odeslání nebo na základě povolení celních orgánů je vytištěn v systému počítačového zpracování dat hlavního povinného;
b)
vytiskne se v systému počítačového zpracování dat schváleného odesílatele po přijetí zprávy o povolení propuštění zboží, kterou zašle celní úřad odeslání.
3. Tranzitní doprovodný doklad se případně doplní seznamem položek, který odpovídá vzoru a vysvětlivkám uvedeným v příloze 45B. Tento seznam tvoří nedílnou součást tranzitního doprovodného dokladu.
Článek 359
1. Zásilka se spolu s tranzitním doprovodným dokladem předkládá každému celnímu úřadu tranzitu.
2. Celní úřad tranzitu zaznamená průjezd, o kterém byl vyrozuměn prostřednictvím ‚zprávy o očekávaném tranzitu‘ celním úřadem odeslání. Celní úřad odeslání je vyrozuměn o překročení hranice prostřednictvím zprávy ‚potvrzení o přestupu hranice‘.
3. Celní úřady tranzitu provedou prohlídku zboží, považují-li to za nutné. Případná prohlídka zboží se provádí zejména na podkladě ‚zprávy o očekávaném tranzitu‘.
4. Je-li zboží dopravováno přes celní úřad tranzitu, který není totožný s původně určeným celním úřadem uvedeným v tranzitním doprovodném dokladu, celní úřad tranzitu si od celního úřadu odeslání vyžádá ‚zprávu o očekávaném tranzitu‘ a informuje celní úřad odeslání o tranzitu prostřednictvím zprávy ‚potvrzení o přestupu hranice‘.“
45)
Článek 360 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se návětí nahrazuje tímto:
„Dopravce je povinen opatřit záznamem tranzitní doprovodný doklad a předložit jej spolu se zásilkou celním orgánům členského státu, na jehož území se nachází dopravní prostředek:“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Pokud celní orgány dojdou k názoru, že daná tranzitní operace Společenství může pokračovat obvyklým způsobem, učiní případná nezbytná opatření a potvrdí tranzitní doprovodný doklad.
Příslušné celní orgány tranzitu nebo místa určení uvedou do informatizovaného systému příslušné nezbytné informace týkající se překládky nebo jiné události.“
46)
Články 361, 362 a 363 se nahrazují těmito:
„Článek 361
1. Zboží a požadované doklady se předloží celnímu úřadu určení v jeho úředních hodinách. Na žádost zúčastněné osoby a na její náklady však může tento úřad povolit předložení požadovaných dokladů a zboží mimo tuto úřední dobu. Celní úřad určení může rovněž na žádost zúčastněné osoby a na její náklady povolit předložení zboží a požadovaných dokladů na jiném místě.
2. Je-li zboží předloženo celnímu úřadu určení po uplynutí lhůty stanovené celním úřadem odeslání a je-li její nedodržení způsobeno okolnostmi, které jsou celnímu úřadu určení uspokojivě vysvětleny a které nelze přičítat dopravci ani hlavnímu povinnému, má se za to, že hlavní povinný lhůtu dodržel.
3. Celní úřad určení si ponechá tranzitní doprovodný doklad a prohlídka zboží se provádí zejména na základě ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘ obdržené od celního úřadu odeslání.
4. Na žádost hlavního povinného a jako důkaz ukončení režimu v souladu s čl. 366 odst. 1 uvede celní úřad určení v tranzitním doprovodném dokladu tuto poznámku:
-
Alternativní důkaz - 99202.
5. Tranzitní operace může být ukončena u jiného celního úřadu, než který je uveden v tranzitním prohlášení. Tento úřad se tím stává celním úřadem určení.
Pokud je nový celní úřad určení úřadem jiného členského státu, než tomu bylo u původně určeného celního úřadu, vyžádá si nový celní úřad určení od celního úřadu odeslání ‚zprávu o očekávaném příchodu zboží‘.
Článek 362
1. Celní úřad určení vydá osobě, která předloží zboží a požadované doklady, na vyžádání stvrzenku.
2. Stvrzenka se vystavuje na tiskopise, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze 47.
3. Stvrzenku předem vyplní zúčastněná osoba. Mimo místa vyhrazeného pro celní úřad určení může obsahovat i další údaje o zásilce. Stvrzenku nelze použít k prokázání ukončení režimu ve smyslu čl. 366 odst. 1.
Článek 363
1. Celní úřad určení vyrozumí celní úřad odeslání o příchodu zboží ve stejný den, kdy je zboží předloženo celnímu úřadu určení pomocí ‚zprávy o příchodu zboží‘.
2. Je-li tranzitní operace ukončena u jiného celního úřadu, než který byl původně uveden v tranzitním prohlášení, informuje nový celní úřad určení o příchodu zboží celní úřad odeslání pomocí ‚zprávy o příchodu zboží‘.
Celní úřad odeslání informuje o příchodu zboží původně určený celní úřad určení ‚předanou zprávou o příchodu zboží‘.
3. ‚Zprávu o příchodu zboží‘ uvedenou v odstavci 1 a 2 nelze použít jako důkaz ukončení režimu ve smyslu čl. 366 odst. 1.
4. S výjimkou oprávněných případů zašle celní úřad určení ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ celnímu úřadu odeslání nejpozději třetí den následující po dni, kdy je zboží předloženo celnímu úřadu určení. Použije-li se však článek 408, celní úřad určení zašle ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ celnímu úřadu odeslání nejpozději šestý den následující po dni, kdy je zboží předloženo.“
47)
Článek 364 se zrušuje.
48)
V části II hlavě II kapitole 4 oddílu 2 se název pododdílu 6 nahrazuje tímto:
„Postup šetření“.
49)
Článek 365 se nahrazuje tímto:
„Článek 365
1. Neobdrží-li celní orgány členského státu odeslání ‚zprávu o příchodu zboží‘ ve lhůtě stanovené pro předložení zboží celnímu úřadu určení, nebo ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ ve lhůtě do šesti dnů po obdržení ‚zprávy o příchodu zboží‘, zváží tyto orgány, zda zahájí šetření k získání informací nezbytných buď k vyřízení režimu nebo, není-li to možné:
-
ke zjištění vzniku celního dluhu,
-
ke zjištění dlužníka a
-
k určení celních orgánů příslušných k vymáhání dluhu.
2. Šetření se zahájí nejpozději sedm dní po uplynutí jedné ze lhůt uvedených v odstavci 1 s výjimkou mimořádných případů, které určí členské státy dohodou. Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení tranzitního režimu dříve, zahájí se šetření ihned.
3. Obdrží-li celní orgány členského státu odeslání pouze ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření žádostí o ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ směrovanou na celní úřad určení, který zaslal ‚zprávu o příchodu zboží‘.
4. Neobdrží-li celní orgány členského státu odeslání ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření žádostí hlavnímu povinnému o informace potřebné pro ukončení režimu nebo celnímu úřadu určení, jsou-li k dispozici dostatečné informace pro šetření na místě určení.
Nemůže-li být tranzitní operace vyřízena, je hlavní povinný požádán o informace nezbytné k vyřízení režimu nejpozději dvacet osm dnů po zahájení šetření u celního úřadu určení.
5. Celní úřad určení a hlavní povinný odpoví na žádost uvedenou v odstavci 4 ve lhůtě dvaceti osmi dnů. Poskytne-li hlavní povinný v průběhu této lhůty dostatečné informace, celní orgány členského státu odeslání k těmto informacím přihlédnou nebo vyřídí operaci, pokud to poskytnuté informace umožňují.
6. Neumožní-li informace poskytnuté hlavním povinným vyřídit režim, avšak celní orgány členského státu odeslání je považují za dostatečné pro pokračování v šetření, musí být neodkladně zaslána žádost příslušnému celnímu úřadu.
7. Pokud šetření prokáže, že byl tranzitní režim řádně ukončen, celní orgány členského státu odeslání vyřídí režim a neprodleně vyrozumí hlavního povinného a případně všechny celní orgány, které zahájily vymáhání podle článků 217 až 232 kodexu.“
50)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 365a
1. Pokud během šetření a před uplynutím lhůty uvedené v článku 450a první odrážce získají celní orgány členského státu odeslání (dále jen ‚žádající orgány‘) jakýmkoli způsobem důkaz týkající se místa, kde došlo k událostem rozhodným pro vznik celního dluhu, a toto místo se nachází v jiném členském státě, zašlou tyto celní orgány bezodkladně veškeré informace, které mají k dispozici, orgánům pro toto místo příslušným, dále jen ‚dožádané orgány‘.
2. Dožádané orgány potvrdí příjem oznámení a uvedou, zda jsou příslušné k vymáhání. Neodpovědí-li do dvaceti osmi dnů, žádající orgány bezodkladně pokračují v šetření.“
51)
Články 366 a 367 se nahrazují těmito:
„Článek 366
1. Hlavní povinný může celním orgánům poskytnout věrohodný důkaz o ukončení režimu ve lhůtě uvedené v prohlášení předložením dokladu ověřeného celními orgány členského státu určení, který obsahuje ztotožnění dotyčného zboží a prokazuje, že zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení nebo, použije-li se článek 406, schválenému příjemci.
2. Tranzitní režim Společenství se rovněž považuje za ukončený, jestliže hlavní povinný způsobem uspokojivým pro celní orgány předloží jeden z následujících dokladů:
a)
celní doklad o propuštění zboží k celně schválenému určení nebo použití ve třetí zemi;
b)
doklad vydaný ve třetí zemi, potvrzený celními orgány této země a osvědčující, že zboží je považováno za zboží propuštěné do volného oběhu v příslušné třetí zemi.
3. Doklady uvedené v odstavci 2 lze nahradit jejich kopiemi nebo fotokopiemi, ověřenými subjektem, který potvrdil původní doklady, orgány příslušných třetích zemí nebo orgány některého z členských států.
Článek 367
Ustanovení o výměně zpráv mezi celními orgány pomocí informačních technologií a datových sítí se nepoužijí na zjednodušené postupy stanovené u konkrétních způsobů přepravy a na jiné zjednodušené postupy založené na čl. 97 odst. 2 celního kodexu, které jsou uvedeny v čl. 372 odst. 1 písm. f) a g).“
52)
Články 368a, 369, 369a, 370 a 371 se zrušují.
53)
Článek 372 se nahrazuje tímto:
„Článek 372
1. Na žádost hlavního povinného nebo příjemce mohou celní orgány povolit následující zjednodušení:
a)
použití souborné jistoty nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu;
b)
použití zvláštního typu celních závěr;
c)
zproštění povinnosti závazné trasy;
d)
status schváleného odesílatele;
e)
status schváleného příjemce;
f)
použití zjednodušených postupů na zboží:
i)
dopravované po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech,
ii)
dopravované letecky,
iii)
dopravované po moři,
iv)
přepravované potrubím;
g)
použití jiných zjednodušených postupů na základě čl. 97 odst. 2 kodexu.
2. Není-li v tomto oddíle nebo v povolení stanoveno jinak, platí povolená zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. a) a f) ve všech členských státech. Jsou-li povolena zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. b), c) a d), platí pouze pro tranzitní operace Společenství, které jsou zahájeny v členském státě, kde bylo povolení uděleno. Je-li povoleno zjednodušení uvedené v odst. 1 písm. e), platí toto povolení výlučně v členském státě, kde bylo uděleno.“
54)
V čl. 373 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
pravidelně využívají tranzitní režim Společenství, nebo o kterých celní orgány vědí, že jsou schopny splnit povinnosti vyplývající z tohoto režimu, anebo, pokud jde o zjednodušení uvedené v čl. 372 odst. 1 písm. e), které pravidelně přijímají zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství, a“.
55)
V článku 374 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Žádost o povolení používat zjednodušení (dále jen ‚žádost‘) musí být opatřena datem a podepsána. Žádost musí mít písemnou formu nebo musí být podána za použití elektronického zpracování dat za podmínek a způsobem stanoveným celními orgány.“
56)
V článku 376 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. V případě zjednodušení uvedených v čl. 372 odst. 1 písm. b), c) a f) se povolení předloží celnímu úřadu odeslání, kdykoliv o ně požádá.“
57)
Článek 379 se nahrazuje tímto:
„Článek 379
1. Hlavní povinný může využívat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu až do výše referenční částky.
2. Referenční částka se rovná částce celního dluhu, který může vzniknout v souvislosti se zbožím, které bylo hlavnímu povinnému propuštěno do tranzitního režimu Společenství po dobu alespoň jednoho týdne.
Celní úřad záruky stanoví tuto částku ve spolupráci se zúčastněnou osobou:
a)
na základě údajů o zboží, které hlavní povinný přepravoval v minulosti, a na základě odhadu objemu předpokládaných operací tranzitu Společenství, jak vyplývá mimo jiné z jeho obchodní dokumentace a účetnictví;
b)
při stanovení referenční částky se vychází z nejvyšší sazby cel a poplatků platných pro dané zboží v členském státě, o jehož celní úřad záruky se jedná. Pro účely tohoto výpočtu se se zbožím Společenství, které se přepravuje nebo které se má přepravovat podle Úmluvy o společném tranzitním režimu, musí zacházet jako se zbožím, které není zbožím Společenství.
Provádí se výpočet výše možného celního dluhu pro každou tranzitní operaci. Nejsou-li potřebné údaje dostupné, stanoví se částka ve výši 7 000 EUR, pokud jiné informace, které jsou celním orgánům známy, nepoukazují na částku jinou.
3. Celní úřad záruky prověří referenční částku zejména na základě žádosti hlavního povinného a v případě potřeby tuto částku upraví.
4. Hlavní povinný zajistí, že částky pro jím uskutečňované a dosud neukončené tranzitní operace nepřekročí referenční částku.
Informatizované systémy celních orgánů zpracovávají a mohou sledovat použití referenční částky u každé tranzitní operace.“
58)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 380a
Při použití souborné jistoty a/nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu:
a)
se hlavnímu povinnému pro použití souborné jistoty přidělí ‚referenční číslo jistoty‘ spojené se stanovenou referenční částkou;
b)
celní úřad záruky přidělí a sdělí hlavnímu povinnému počáteční přístupový kód spojený s ‚referenčním číslem jistoty‘.
Hlavní povinný může pro sebe nebo své zástupce přidělit jeden nebo více přístupových kódů k této jistotě.“
59)
Článek 382 se nahrazuje tímto:
„Článek 382
1. Soubornou jistotu poskytuje ručitel.
2. K souborné jistotě musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze 48. Záruční listinu si ponechá celní úřad záruky.
3. Ustanovení čl. 346 odst. 2 se použijí přiměřeně.“
60)
Článek 383 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Platnost osvědčení nesmí být delší než dva roky. Celní úřad záruky ji však může jednou prodloužit, a to nejvýše o dva roky.“;
b)
odstavec 3 se zrušuje.
61)
Článek 384 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Celní úřad záruky uvede do informatizovaného systému informaci o zrušení povolení používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu, které vydají celní orgány, den účinku zrušení závazku ručitele, které vydá celní úřad záruky, nebo den účinku odstoupení ručitele od závazku.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Ode dne účinku zrušení nebo odstoupení nelze osvědčení vydaná podle čl. 353 odst. 2 písm. b) dále použít při propouštění zboží do tranzitního režimu Společenství a hlavní povinný je neprodleně vrátí celnímu úřadu záruky.
Každý členský stát sdělí Komisi identifikační znaky platných osvědčení, která dosud nebyla vrácená nebo která byla ohlášena jako odcizená, ztracená nebo padělaná. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.“;
c)
odstavec 4 se zrušuje.
62)
Článek 385 se zrušuje.
63)
V článku 386 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Hlavní povinný uvede typ, počet a značky přiložených celních závěr v údajích tranzitního prohlášení.
Hlavní povinný přiloží celní závěry nejpozději při propuštění zboží.“
64)
V článku 387 se zrušuje odstavec 2.
65)
V článku 398 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Kterékoli osobě, která hodlá uskutečňovat operace tranzitu Společenství, aniž by toto zboží a odpovídající tranzitní prohlášení předkládala celnímu úřadu odeslání nebo kterémukoli jinému schválenému místu, může být udělen status schváleného odesílatele.“
66)
V článku 399 se písm. b) nahrazuje tímto:
„b)
lhůta, kterou mají celní orgány po podání tranzitního prohlášení schváleným odesílatelem k dispozici, aby mohly případně před odesláním zboží provést jeho kontrolu;“
67)
Článek 400 se nahrazuje tímto:
„Článek 400
Schválený odesílatel podává tranzitní prohlášení celnímu úřadu odeslání. Propuštění zboží nemůže nastat před koncem lhůty, která je stanovena v čl. 399 písm. b).“
68)
Článek 401 se zrušuje.
69)
Článek 402 se nahrazuje tímto:
„Článek 402
Schválený odesílatel vloží v případě potřeby do informatizovaného systému informaci o závazné trase stanovené podle čl. 355 odst. 2 a o lhůtě stanovené podle článku 356, ve které musí být zboží předloženo celnímu úřadu určení, a rovněž o počtu, typu a značce celních závěr.“
70)
Články 403 a 404 se zrušují.
71)
Článek 406 se nahrazuje tímto:
„Článek 406
1. Kterékoli osobě, která hodlá ve svých prostorách nebo na jiném vymezeném místě přijímat zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství, aniž by toto zboží a tranzitní doprovodný doklad předkládala celnímu úřadu určení, může být udělen status schváleného příjemce.
2. Povinnosti hlavního povinného jsou splněny podle čl. 96 odst. 1 písm. a) kodexu a tranzitní režim Společenství se považuje za ukončený, jakmile ve stanovené lhůtě předá tranzitní doprovodný doklad, který zásilku doprovázel, a zboží v nezměněném stavu schválenému příjemci v jeho prostorách nebo na místě určeném v povolení, jestliže byla dodržena opatření ke ztotožnění zboží.
3. Pro každou zásilku, která mu je předána za podmínek uvedených v odstavci 2, vystaví schválený příjemce na žádost dopravce stvrzenku uvedenou v článku 362, který se použije přiměřeně.“
72)
V článku 407 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. V povolení se zejména stanoví:
a)
jeden nebo více celních úřadů určení příslušných pro zboží, které obdrží schválený příjemce;
b)
lhůta, ve které schválený příjemce obdrží od celního úřadu určení prostřednictvím zprávy ‚povolení k vykládce‘ potřebné údaje ze ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘ pro účely přiměřeného použití čl. 361 odst. 3;
c)
vyloučené kategorie nebo pohyby zboží.“
73)
Článek 408 se nahrazuje tímto:
„Článek 408
1. Pokud jde o zboží, které došlo do jeho prostor nebo na místo určené v povolení, je schválený příjemce povinen:
a)
neprodleně oznámit příslušnému celnímu úřadu určení příchod zboží prostřednictvím ‚zprávy o příchodu zboží‘ s uvedením mimořádných událostí, ke kterým došlo během přepravy;
b)
před vykládkou vyčkat na zprávu ‚povolení k vykládce‘;
c)
po obdržení zprávy ‚povolení k vykládce‘ zaslat nejpozději třetí den po příchodu zboží celnímu úřadu určení zprávu ‚informace o vykládce‘, včetně veškerých rozdílů, v souladu s pravidly stanovenými v povolení;
d)
uchovat pro potřeby celního úřadu určení nebo mu zaslat výtisk tranzitního doprovodného dokladu, který doprovázel zboží, podle pravidel stanovených v povolení.
2. Celní úřad určení zaznamená do informatizovaného systému data obsažená ve ‚zprávě o výsledcích kontroly‘.“
74)
Článek 408a se zrušuje.
75)
V čl. 441 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
‚Článek 353 odst. 5 a bod 23 přílohy 37 D se vztahují na ložné listy, které se případně přikládají k nákladnímu listu CIM nebo k předávacímu listu TR.“
76)
V článku 442 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Jestliže se zboží přepravuje v tranzitní režimu Společenství, nevylučují články 412 až 441 použití postupů stanovených v článcích 344 až 362, 367 a v bodu 22 přílohy 37 D. Články 415 a 417 nebo 429 a 432 se přesto použijí.“
77)
Článek 450a se nahrazuje tímto:
„Článek 450a
Lhůta uvedená v čl. 215 odst. 1 třetí odrážce kodexu činí:
-
sedm měsíců od data, ke kterému mělo být zboží předloženo celnímu úřadu určení, není-li zaslána žádost o vymáhání dle článku 365a; v opačném případě je tato doba prodloužena nejvýše o jeden měsíc, nebo
-
jeden měsíc po uplynutí lhůty uvedené v čl. 365 odst. 5, poskytl-li hlavní povinný nedostatečné informace nebo neposkytl-li žádné informace.“
78)
V článku 450c se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud nebyl režim ještě vyřízen, celní orgány členského státu odeslání do devíti měsíců ode dne, kdy mělo být zboží předloženo celnímu úřadu určení, oznámí ručiteli, že režim nebyl vyřízen.“
79)
V článku 450d se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Tyto orgány sdělí celnímu úřadu odeslání a celnímu úřadu záruky všechny případy, kdy vznikl celní dluh v souvislosti s celními prohlášeními pro tranzit Společenství přijatými celním úřadem odeslání a o postupu vymáhání dotyčných částek u dlužníka. Mimoto informují celní úřad odeslání o výběru cel a jiných poplatků s cílem umožnit tomuto úřadu vyřízení tranzitní operace.“
80)
V čl. 453 odst. 2 se slova „článků 314b“ nahrazují slovy „článků 314“.
81)
Článek 454 se nahrazuje tímto:
„Článek 454
1. Ustanovení tohoto oddílu se použijí v případě dopravy zboží na podkladě karnetu TIR na celním území Společenství.
2. Zprávy uvedené v tomto oddíle jsou v souladu se strukturou a náležitostmi, které po dohodě určily celní orgány.
3. Držitel karnetu TIR podá údaje karnetu TIR za použití počítačového zpracování dat v souladu se strukturou a odpovídajícími náležitostmi stanovenými v příloze 37A a 37C na celním úřadě odeslání nebo vstupu.
4. Při propuštění zboží pro operaci TIR vytiskne celní úřad odeslání nebo vstupu tranzitní doprovodný doklad, který se připojí k útržkovému listu č. 2, a předá elektronické údaje uvedenému celnímu úřadu určení nebo výstupu prostřednictvím sdělení ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘.
5. Náležitosti karnetu TIR se použijí za účelem určení jakýchkoli právních následků vyplývajících z nesouladu mezi elektronickými údaji karnetu TIR a náležitostmi karnetu TIR.
6. Ke zproštění povinnosti podat údaje karnetu za použití počítačového zpracování dat smí dojít pouze ve výjimečných případech, kdy:
a)
nefunguje informatizovaný tranzitní systém používaný celními orgány;
b)
nefunguje aplikace pro podání údajů karnetu TIR za použití počítačového zpracování dat;
c)
nefunguje síť mezi aplikací pro podání údajů karnetu TIR za použití počítačového zpracování dat a celními orgány.
7. Zproštění povinnosti podle odst. 6 písm. b) a c) podléhá souhlasu celních orgánů.“
82)
V čl. 454a odst. 2 se vkládá nové písmeno, které zní:
„d)
používají ke komunikaci s celním úřadem určení počítačové zpracování dat.“
83)
Článek 454b se nahrazuje tímto:
„Článek 454b
1. V okamžiku, kdy zboží dorazí do jeho prostor nebo na místo vymezené v povolení uvedeném v článku 454a, je schválený příjemce v souladu s postupem stanoveným v povolení povinen dodržet tyto povinnosti:
a)
neprodleně oznámit celnímu úřadu určení došlou zásilku zboží ‚zprávou o příchodu zboží‘, včetně informací o veškerých nesrovnalostech a událostech, které nastaly během přepravy;
b)
před vykládkou vyčkat na zprávu ‚povolení k vykládce‘;
c)
bezodkladně zapsat výsledky vykládky do svých výkazů;
d)
zaslat nejpozději třetí den po příchodu zboží celnímu úřadu určení zprávu ‚informace o vykládce‘ včetně informací o veškerých nesrovnalostech nebo událostech.
2. Schválený příjemce dbá na to, aby byl karnet TIR a tranzitní doprovodný doklad bezodkladně předložen celním orgánům celního úřadu určení. Tyto celní orgány vyplní kmenový list č. 2 karnetu TIR a zajistí, aby karnet TIR byl navrácen držiteli karnetu TIR nebo osobě, která jedná jeho jménem. Útržkový list č. 2 si ponechá celní úřad určení nebo výstupu.
3. Dnem ukončení operace TIR je dnem zápisu do výkazů uvedených v odst. 1 písm. c).
V případech, kdy během přepravy nastala jakákoli nesrovnalost nebo událost, je však dnem ukončení operace TIR den ‚zprávy o výsledcích kontroly‘ uvedené v čl. 455 odst. 4.
4. Na žádost držitele karnetu TIR vydá schválený příjemce stvrzenku, která potvrzuje příchod zboží do prostor schváleného příjemce a obsahuje odkaz na tranzitní doprovodný doklad a karnet TIR. Stvrzenku nelze použít jako důkaz o ukončení operace TIR ve smyslu čl. 1 písm. d) Úmluvy TIR nebo článku 455b.
5. Celní úřad určení zaznamená do informatizovaného systému data obsažená ve ‚zprávě o výsledcích kontroly‘.
Celní orgány také zašlou údaje dle přílohy 10 Úmluvy TIR.
6. V případě, kdy nefunguje aplikace schváleného příjemce pro zpracování dat, příslušné orgány mohou povolit jiné metody komunikace s celními orgány na celním úřadě určení.“
84)
V článku 454c se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Operace TIR ve smyslu čl. 1 písm. d) Úmluvy TIR je ukončena, pokud jsou splněny požadavky čl. 454b odst. 1 a 2 první věty.“
85)
Článek 455 se nahrazuje tímto:
„Článek 455
1. Celní úřad určení nebo výstupu vyplní kmenový list č. 2, ponechá si útržkový list č. 2 a tranzitní doprovodný doklad a použije ‚zprávu o příchodu zboží‘, čímž vyrozumí celní úřad odeslání nebo vstupu o příchodu zboží v den, kdy je předloženo celnímu úřadu určení nebo výstupu.
2. Je-li operace TIR ukončena u jiného celního úřadu, než který byl původně uveden v tranzitním prohlášení, informuje nový celní úřad určení nebo výstupu o příchodu zboží celní úřad odeslání pomocí ‚zprávy o příchodu zboží‘.
O příchodu bude původně uvedený celní úřad určení nebo výstupu vyrozuměn celním úřadem odeslání nebo vstupu ‚předanou zprávou o příchodu zboží‘.
3. ‚Zprávu o příchodu zboží‘ uvedenou v odstavci 1 a 2 nelze použít jako důkaz ukončení režimu ve smyslu článku 455b.
4. S výjimkou oprávněných případů předá celní úřad určení nebo výstupu ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ celnímu úřadu odeslání nebo vstupu nejpozději třetí den následující po dni, kdy je zboží předloženo celnímu úřadu určení nebo výstupu. Nicméně v případě, kdy se uplatňuje článek 454b, předá celní úřad určení ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ celnímu úřadu odeslání nebo vstupu nejpozději šestý den po příchodu zboží do prostor schváleného příjemce.
Celní orgány také zašlou údaje dle přílohy 10 Úmluvy TIR.
5. V případě, že se uplatňuje čl. 454 odst. 6, vrátí celní orgány členského státu určení nebo výstupu příslušnou část útržkového listu č. 2 karnetu TIR celním orgánům členského státu odeslání nebo vstupu, a to bez prodlení a nejpozději do osmi dnů ode dne, kdy byla operace TIR ukončena.“
86)
Článek 455a se nahrazuje tímto:
„Článek 455a
1. Neobdrží-li celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu ‚zprávu o příchodu zboží‘ ve lhůtě stanovené pro předložení zboží celnímu úřadu určení nebo výstupu, nebo ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ ve lhůtě do šesti dnů po obdržení ‚zprávy o příchodu zboží‘, zváží tyto orgány, zda zahájí šetření k získání údajů potřebných buď k vyřízení operace TIR, nebo, není-li to možné:
-
ke zjištění vzniku celního dluhu,
-
ke zjištění dlužníka a
-
k určení celních orgánů příslušných k zaúčtování dluhu.
2. Šetření se zahájí nejpozději sedm dní po uplynutí jedné ze lhůt uvedených v odstavci 1 s výjimkou mimořádných případů, které určí členské státy dohodou. Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení operace TIR dříve, zahájí šetření okamžitě.
3. Pokud celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu obdržely pouze ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření žádostí o ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ směrovanou na celní úřad určení nebo výstupu, který zaslal ‚zprávu o příchodu zboží‘.
4. Pokud celní orgány na celním úřadu odeslání nebo vstupu neobdrží ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření žádostí o informace nezbytné k vyřízení operace TIR směrovanou na celní úřad určení nebo výstupu. Tento úřad na žádost odpoví do dvaceti osmi dnů.
5. Nemůže-li být operace TIR vyřízena, držitel karnetu TIR je požádán o poskytnutí informací nezbytných k vyřízení režimu nejpozději dvacet osm dnů po zahájení šetření u celního úřadu určení nebo výstupu. Držitel karnetu TIR na žádost odpoví do dvaceti osmi dnů. Na žádost držitele karnetu TIR může být tato lhůta prodloužena o dalších dvacet osm dnů.
Celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu také vyrozumějí dotyčné záruční sdružení, aniž je dotčeno oznámení, jež má být učiněno v souladu s čl. 11 odst. 1 Úmluvy TIR, a vyzvou ji, aby poskytla důkaz o tom, že operace TIR byla ukončena.
6. Použije-li se čl. 454 odst. 6, celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu zahájí šetření uvedené v odstavci 1, neobdrží-li důkaz, že operace TIR byla ukončena do dvou měsíců od data přijetí karnetu TIR. K tomuto účelu tyto orgány zašlou celním orgánům členského státu určení nebo výstupu žádost spolu s veškerými nezbytnými informacemi. Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení operace TIR dříve, zahájí šetření ihned. Šetření se zahájí také v případě, že se dodatečně ukáže, že doklad o ukončení operace TIR byl padělán a že je nutné zahájit šetření, které by dosáhlo cílů uvedených v odstavci 1.
Postup stanovený v odstavci 5 se použije přiměřeně.
Celní orgány členského státu určení nebo výstupu odpoví ve lhůtě do dvaceti osmi dnů.
7. Pokud šetření prokáže, že operace TIR byla řádně ukončena, celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu vyřídí režim a neprodleně vyrozumí záruční sdružení a držitele karnetu TIR a případně všechny celní orgány, které zahájily vymáhání podle článků 217 až 232 kodexu.“
87)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 455b
1. Důkaz o ukončení operace TIR ve lhůtě uvedené v karnetu TIR lze celním orgánům věrohodně poskytnout formou dokladu ověřeného celními orgány členského státu určení nebo výstupu, který obsahuje ztotožnění dotyčného zboží a prokazuje, že zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení nebo výstupu nebo, použije-li se článek 454a, schválenému příjemci.
2. Operace TIR se rovněž považuje za ukončenou, jestliže držitel karnetu TIR nebo záruční sdružení způsobem uspokojivým pro celní orgány předloží jeden z následujících dokladů identifikujících zboží:
a)
celní doklad o propuštění zboží k celně schválenému určení nebo použití ve třetí zemi;
b)
doklad vydaný ve třetí zemi, potvrzený celními orgány této země a osvědčující, že zboží je považováno za zboží propuštěné do volného oběhu v příslušné třetí zemi.
3. Doklady uvedené v písmeně a) a b) lze nahradit jejich kopiemi nebo fotokopiemi ověřenými subjektem, který potvrdil původní doklady, orgány příslušných třetích zemí nebo orgány některého z členských států.“
88)
Článek 456 se mění takto:
a)
V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Lhůta uvedená v čl. 215 odst. 1 třetí odrážce celního kodexu činí sedm měsíců od data, ke kterému mělo být zboží předloženo celnímu úřadu určení nebo výstupu.“
b)
Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„Články 450b a 450d se použijí přiměřeně v rámci vymáhání celního dluhu v souvislosti s režimem TIR.“
89)
Článek 457b se nahrazuje tímto:
„Článek 457b
1. Pokud se operace TIR týká stejného zboží, jako je zboží uvedené v článku 340a, nebo pokud to celní orgány považují za nutné, může celní úřad odeslání nebo vstupu pro zásilku stanovit závaznou trasu.
2. Celní orgány členského státu, ve kterém se zásilka nachází, učiní odpovídající záznamy v tranzitním doprovodném dokladu a kmenovém listu č. 1 karnetu TIR v případech, kdy:
a)
dojde ke změně závazné trasy na žádost držitele karnetu TIR;
b)
se přepravce odchýlí od závazné trasy z důvodu zásahu vyšší moci.
Celní úřad určení nebo výstupu zaznamená příslušné informace do informatizovaného systému.
3. V případech uvedených v odst. 2 písm. b) musí být zásilka, tranzitní doprovodný doklad a karnet TIR neprodleně předloženy nejbližším celním orgánům.“
90)
V čl. 458 odst. 1 druhém pododstavci se poslední věta nahrazuje tímto:
„Komise tyto informace sdělí ostatním členským státům prostřednictvím oficiálních internetových stránek Evropské unie.“
91)
V článku 496 se zrušuje písmeno c).
92)
V článku 843 se zrušuje odstavec 2.
93)
V příloze 30A bodě 1 „Úvodní poznámky k tabulkám“ poznámce 5 „Zjednodušené postupy“ se v bodě 5.1 zrušuje číslo „288“.
94)
V příloze 37 hlavě I oddílu A písm. c) se první věta nahrazuje tímto:
„c)
pokud tak výslovně stanoví předpisy Společenství, zejména v rámci tranzitního režimu Společenství pro tranzitní prohlášení podávané cestujícími, a rovněž pro nouzový postup.“
95)
Příloha 37A hlava II oddíl B „Údaje uváděné v tranzitním prohlášení“ se mění takto:
a)
V datové skupině „TRANZITNÍ OPERACE“ se text atributu „Poznávací značka dopr. prostředku překračujícího hranice“ (kolonka 21) nahrazuje tímto:
„Typ/délka: an ..27
V souladu s přílohou 37 je používání tohoto atributu ponecháno na vůli členských států.“
b)
V datové skupině „POLOŽKA ZBOŽÍ - KÓDY CITLIVÉHO ZBOŽÍ“ (kolonka 31) se text nahrazuje tímto:
„Kódy citlivého zboží
(kolonka 31)
Počet: 9
Tato datová skupina se použije v případě, že se tranzitní prohlášení týká zboží uvedeného v příloze 44C.
Kódy citlivého zboží
(kolonka 31)
Typ/délka: n ..2
Kód uvedený v příloze 37C musí být uveden v případě, že zbožový kód nestačí pro jedinečnou identifikaci zboží uvedeného na seznamu v příloze 44C.
Množství citlivého zboží
(kolonka 31)
Typ/délka: n ..11,3
Tento atribut se použije v případě, že se tranzitní prohlášení týká zboží uvedeného na seznamu v příloze 44C.“
c)
V datové skupině „POLOŽKA ZBOŽÍ - NÁKLADOVÉ KUSY“ (kolonka 31) se text atributů „Značky a čísla nákladových kusů“, „Druh nákladových kusů“ a „Počet kusů“ nahrazuje tímto:
„Značky a čísla nákladových kusů
(kolonka 31)
Typ/délka: an ..42
Tento atribut se použije v případě, že atribut ‚Druh nákladových kusů‘ obsahuje jiné kódy uvedené v příloze 37 C, než kódy používané pro ‚volně loženo‘ (VQ, VG, VL, VY, VR nebo VO) nebo ‚nebaleno‘ (NE, NF, NG). Jeho používání je nepovinné, pokud atribut ‚Druh nákladových kusů‘ obsahuje jeden z výše uvedených kódů.
Druh nákladových kusů
(kolonka 31)
Typ/délka: a2
Použijí se kódy stanovené v položce ‚kolonka 31‘ přílohy 38.
Počet nákladových kusů
(kolonka 31)
Typ/délka: n ..5
Tento atribut se použije v případě, že atribut ‚Druh nákladových kusů‘ obsahuje jiné kódy uvedené v příloze 37C, než jsou kódy používané pro ‚volně loženo‘ (VQ, VG, VL, VY, VR nebo VO) nebo pro ‚nebaleno‘ (NE, NF, NG). Nelze ho použít, obsahuje-li atribut ‚Druh nákladových kusů‘ jeden z výše uvedených kódů.“
d)
V datové skupině „POLOŽKA ZBOŽÍ - PŘEDLOŽENÉ DOKLADY/OSVĚDČENÍ A POVOLENÍ“ (kolonka 44) se text položky „Počet: 99“ nahrazuje tímto:
„Tato datová skupina se použije pro zprávy TIR. V ostatních případech se použije v souladu s přílohou 37. Použije-li se tato datová skupina, musí obsahovat alespoň jeden z následujících atributů:“.
96)
V příloze 37C se doplňují nové body, které znějí:
„9.
Pro atribut ‚Typ celního prohlášení‘ (kolonka 1): Pro prohlášení TIR použijte kód ‚TIR‘.
10.
Pro atribut ‚Druh jistoty‘ (kolonka 52): Pro zprávy TIR použijte kód ‚B‘.“
97)
Vkládá se nová příloha ve znění uvedeném v příloze I tohoto nařízení.
98)
Příloha 38 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
99)
V příloze 44A hlavě I se bod 1 nahrazuje tímto:
„1.
Definice
1.1
Ložným listem se rozumí doklad, který má charakteristické rysy popsané v této příloze.
1.2
Pro účely čl. 353 odst. 2 se může používat s tranzitním prohlášením.“
100)
Příloha 44B se mění takto:
a)
bod 3.1 se nahrazuje tímto:
„3.1
Tiskopisy musí být vytištěny na papíře dostatečně pevném, aby se při běžném používání netrhal ani nemačkal. Papír má bílou barvu.“;
b)
bod 4.3 se nahrazuje tímto:
„4.3
Na tiskopisech musí být uveden název a adresa tiskárny nebo značka umožňující její identifikaci, a identifikační číslo.“
101)
Příloha 44C se nahrazuje zněním uvedeným v příloze III tohoto nařízení.
102)
Příloha 45A se mění takto:
a)
v kapitole I „Vzor tranzitního doprovodného dokladu“ se zrušuje výtisk „B“;
b)
kapitola II se nahrazuje textem uvedeným v příloze IV tohoto nařízení.
103)
Příloha 45B se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
104)
V příloze 46B se druhý sloupec tabulky mění takto:
a)
komentář ke kritériu 1 „Dostatečné zkušenosti“ se nahrazuje tímto:
„Dostatečné zkušenosti se prokazují pravidelným a správným používáním tranzitního režimu Společenství ve funkci hlavního povinného po jedno z následujících období před podáním žádosti o zkrácení:
-
šest měsíců v případě, že se použije čl. 380 odst. 2 písm. a) a čl. 381 odst. 1,
-
jeden rok v případě, že se použije čl. 380 odst. 2 písm. b) a čl. 381 odst. 2 písm. a),
-
dva roky v případě, že se použije čl. 380 odst. 3 a čl. 381 odst. 2 písm. b)“;
b)
komentář ke kritériu 2 „Vysoká úroveň spolupráce s celními úřady“ se nahrazuje tímto:
„Hlavní povinný dosáhne vysoké úrovně spolupráce s celními orgány tím, že do řízení svých operací začlení specifická opatření, která usnadní celním orgánům provádění kontrol a ochranu příslušných zájmů.
Tato opatření se za předpokladu, že jsou vyhovující pro celní orgány, mohou mimo jiné týkat:
-
jednotlivých metod vyplňování tranzitních celních prohlášení, nebo
-
obsahu těchto celních prohlášení, pokud hlavní povinný poskytne doplňující informace v případě, kdy jejich poskytování není povinné, nebo
-
způsobů plnění formalit pro umístění zboží do určitého režimu (například hlavní povinný vždy předkládá svá celní prohlášení na stejném celním úřadě).“
105)
Příloha 47A se mění takto:
a)
bod 1 se nahrazuje tímto:
„1.
Situace, v nichž je možné dočasně zakázat používání souborné jistoty se sníženou zaručenou částkou nebo souborné jistoty
1.1
Dočasný zákaz používání souborné jistoty se sníženou zaručenou částkou
‚Zvláštními okolnostmi‘ ve smyslu čl. 94 odst. 6 kodexu se rozumí situace, kdy je ve velkém počtu případů, které zahrnují více než jednoho hlavního povinného a v jejichž případě hrozí nebezpečí narušení plynulého chodu režimu, prokázáno, že i přes případné použití článku 384 a článku 9 kodexu již souborná jistota se sníženou zaručenou částkou uvedená v čl. 94 odst. 4 kodexu není dostačující k uhrazení celního dluhu vzniklého při odnětí zboží uvedeného na seznamu v příloze 44C tranzitnímu režimu Společenství ve stanovené lhůtě.
1.2
Dočasný zákaz používání souborné jistoty
‚Rozsáhlými podvody‘ ve smyslu čl. 94 odst. 7 se rozumí situace, kdy je prokázáno, že i přes případné použití článku 384, článku 9 kodexu a případně čl. 94 odst. 6 kodexu již souborná jistota uvedená v čl. 94 odst. 2 písm. b) kodexu není dostačující k uhrazení celního dluhu vzniklého při odnětí zboží uvedeného na seznamu v příloze 44C tranzitnímu režimu Společenství ve stanovené lhůtě. V této souvislosti je nutné vzít v úvahu, v jakém objemu a za jakých okolností bylo zboží odňato, zejména pokud se jedná o důsledek mezinárodní organizované trestné činnosti.“;
b)
v bodě 2 se zrušuje bod 2.2;
c)
v bodě 3 se zrušuje druhá odrážka;
d)
v bodě 4 se bod 4.3 nahrazuje tímto:
„4.3
Pokud celní úřady tuto výjimku povolí, uvedou do kolonky 8 osvědčení o souborné jistotě tuto větu:
-
NEOMEZENÉ POUŽITÍ - 99209“.
106)
V příloze 51B se bod 1.2.1 nahrazuje tímto:
„1.2.1
Není-li možné použít soubornou jistotu, protože je zboží uvedeno na seznamu v příloze 44C, musí být do kolonky 8 osvědčení uvedeno:
-
Omezená platnost - 99200“.
107)
Příloha 67 - „TISKOPISY ŽÁDOSTÍ A POVOLENÍ“ - se mění takto:
a)
V druhém řádku názvu se mezi slova „Články“ a „292“ vkládají čísla „253b“, „253c“, „253h“ a „253l“.
b)
Po „Všeobecných poznámkách“ a před tiskopisem „Žádost o povolení celního režimu s hospodářským účinkem/zvláštní použití“ se vkládají tiskopisy a vysvětlivky uvedené v příloze VII tohoto nařízení.
c)
Za tiskopisem „Žádost o povolení pasivního zušlechťovacího styku, dodatkový tiskopis“ se název „VYSVĚTLIVKY“ nahrazuje tímto:
„VYSVĚTLIVKY K TISKOPISU PRO CELNÍ REŽIMY S HOSPODÁŘSKÝM ÚČINKEM A ZVLÁŠTNÍ POUŽITÍ“.
Článek 2
Do dne 1. ledna 2012 posoudí celní orgány v souladu s čl. 253 odst. 8 nařízení (EHS) č. 2454/93 opětovně povolení pro zjednodušené celní prohlášení a pro místní celní řízení udělená přede dnem uvedeným v čl. 3 odst. 3 a vydají nová povolení v souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93, ve znění tohoto nařízení.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Ustanovení čl. 1 bodů 2, 3, 5 až 12, 27 až 48, 51 až 76, 92 a 94, bodu 95 písm. a), b) a c) a bodů 97 až 100 a 102 až 106 se použijí ode dne 1. července 2008.
3. Ustanovení čl. 1 bodů 1, 4, 13, 14, 16 až 24, 26, 80 až 85, 87, 89, 90 a 91, bodu 95 písm. d) a bodů 96, 101 a 107 se použijí ode dne 1. ledna 2009.
4. Ustanovení čl. 1 bodů 49, 50, 77, 78, 79, 86 a 88 se použijí ode dne 1. července 2009.
5. Ustanovení čl. 1 bodů 15, 25 a 93 se použijí ode dne 1. ledna 2011.
6. Ustanovení čl. 1 bodu 2 se použije do dne 30. června 2009.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. listopadu 2008.
REGOLAMENTO (CE) N. 1192/2008 DELLA COMMISSIONE
del 17 novembre 2008
che modifica il regolamento (CEE) n. 2454/93 che fissa talune disposizioni d’applicazione del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio che istituisce il codice doganale comunitario
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio, del 12 ottobre 1992, che istituisce un codice doganale comunitario (1), in particolare l’articolo 247,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione (2) attualmente fissa disposizioni relative alle autorizzazioni uniche, che interessano le amministrazioni doganali di più Stati membri, soltanto in relazione ai regimi doganali economici e alla destinazione particolare.
(2)
In considerazione della strategia di Lisbona, che mira a rendere l’UE l’economia più competitiva del mondo, è essenziale creare un ambiente moderno e semplificato che offra le condizioni per un effettivo mercato interno in grado di garantire l’aumento della competitività e di evitare distorsioni della concorrenza tra società di Stati membri diversi. Autorizzazioni uniche per le procedure semplificate e autorizzazioni uniche integrate consentirebbero agli operatori di centralizzare e integrare le funzioni contabili, logistiche e distributive con una conseguente riduzione dei costi amministrativi e di transazione, e comporterebbero quindi un’effettiva semplificazione. È pertanto opportuno estendere le disposizioni relative alle autorizzazioni uniche all’uso delle procedure di dichiarazione semplificata e di domiciliazione.
(3)
Di conseguenza, è opportuno che le attuali definizioni di «autorizzazione unica» relative ai regimi doganali economici e alla destinazione particolare siano unite a quelle per la procedura di dichiarazione semplificata e per la procedura di domiciliazione, in considerazione del possibile uso combinato di tali procedure.
(4)
Il regolamento (CE) n. 1875/2006 della Commissione (3) che modifica il regolamento (CEE) n. 2454/93 ha stabilito le indicazioni minime da fornire nella procedura di dichiarazione semplificata o da iscrivere nelle scritture nella procedura di domiciliazione. È opportuno che nelle autorizzazioni uniche, le indicazioni minime da fornire nella procedura di dichiarazione semplificata siano la quantità massima di dati che può essere fornita ad un ufficio doganale di un altro Stato membro.
(5)
Poiché i certificati AEO, in particolare quelli per le semplificazioni doganali, sono spesso combinati con le autorizzazioni uniche, è opportuno uniformare il più possibile le norme sulla concessione, sospensione e revoca dei due tipi di autorizzazioni, comprese le disposizioni sulle scritture che consentono l’appropriato audit della procedura.
(6)
I trasportatori, gli spedizionieri e gli agenti doganali titolari di certificato AEO possono accedere più facilmente alle semplificazioni doganali, anche per l’uso della procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione. È pertanto opportuno stabilire che i rappresentanti possono ottenere un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o per la procedura di domiciliazione, purché soddisfino particolari condizioni e criteri.
(7)
Occorre migliorare la procedura di domanda e di rilascio delle autorizzazioni uniche riducendo il tempo impiegato per lo scambio di informazioni e creando norme comuni al fine di evitare ritardi nel rilascio di tali autorizzazioni. Dette norme dovrebbero consentire alle autorità doganali di effettuare la sorveglianza e il controllo delle operazioni senza oneri amministrativi sproporzionati rispetto alle necessità economiche connesse alle autorizzazioni uniche in questione.
(8)
Le condizioni e i criteri relativi alla concessione delle autorizzazioni nazionali e delle autorizzazioni uniche per la procedura di dichiarazione semplificata e per la procedura di domiciliazione devono essere identici al fine di raggiungere l’armonizzazione nell’ambito del mercato unico.
(9)
È necessario fissare norme comuni in materia di modifica, sospensione e revoca delle autorizzazioni per la procedura di dichiarazione semplificata e per la procedura di domiciliazione al fine di garantire una prassi comune in tutto il territorio doganale della Comunità.
(10)
Per raggiungere l’obiettivo di migliorare le procedure di domanda e di rilascio, occorre introdurre un sistema elettronico di comunicazione e di banche dati per le autorizzazioni uniche, da utilizzare per lo scambio di informazioni e comunicazioni tra le autorità doganali e per informare la Commissione e gli operatori economici. Detto sistema deve essere un’estensione del sistema di informazione e comunicazione previsto per la concessione dei certificati AEO.
(11)
Dopo un periodo transitorio, l’uso della procedura di dichiarazione semplificata e della procedura di domiciliazione deve essere consentito soltanto per gli operatori economici che presentano dichiarazioni doganali o notificazioni elettroniche, come previsto in un ambiente semplificato e privo di supporti cartacei.
(12)
Occorre precisare che una dichiarazione doganale può, con il consenso delle autorità doganali o delle autorità che intervengono nella concessione di un’autorizzazione, essere presentata a un ufficio doganale diverso da quello in cui le merci sono presentate o saranno presentate o messe a disposizione ai fini del controllo.
(13)
Per quanto riguarda le formalità di transito, fino al termine in cui diventerà applicabile il regolamento (CE) n. 1875/2006 è opportuno che, quando le formalità di transito sono espletate mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati, la dichiarazione sommaria sia accettata in base al messaggio «avviso di arrivo previsto».
(14)
A norma del regolamento (CEE) n. 2454/93, modificato dal regolamento (CE) n. 837/2005 del Consiglio (4), che stabilisce l’obbligo di presentare le dichiarazioni di transito mediante un procedimento informatico a decorrere dal 1o luglio 2005, tutti gli operatori economici devono presentare le loro dichiarazioni di transito nel sistema di transito informatizzato doganale. Inoltre, deve essere consentito ai viaggiatori di presentare alle autorità doganali dichiarazioni di transito compilate per iscritto; in tal caso le stesse autorità sono tenute a provvedere affinché i dati delle dichiarazioni siano scambiati tra le autorità doganali mediante tecnologie dell’informazione e reti informatiche.
(15)
La convenzione del 20 maggio 1987 relativa a un regime comune di transito (5) è stata modificata in funzione dell’obbligo di presentare le dichiarazioni di transito comune in procedura normale mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati e le disposizioni parallele contenute nella legislazione comunitaria devono essere adattate di conseguenza.
(16)
Le disposizioni di applicazione del regime di transito comunitario basate sulla presentazione di dichiarazioni di transito su carta, comprese le disposizioni relative ai documenti connessi alla dichiarazione, devono pertanto essere adattate all’obbligo di presentare le dichiarazioni di transito comunitarie in procedura normale utilizzando tecniche elettroniche di trattamento dei dati.
(17)
Fatta eccezione per i viaggiatori, l’utilizzazione delle dichiarazioni su carta e dei documenti ad esse connessi deve essere limitata alla procedura di riserva, che consente agli operatori di effettuare le operazioni di transito quando il sistema di transito informatizzato doganale o l’applicazione informatica dello speditore autorizzato o quella dell’obbligato principale non funzionino, o quando non funzioni la rete tra questi ultimi e le autorità doganali.
(18)
È necessario utilizzare tecniche di elaborazione dati per le operazioni TIR effettuate nel territorio doganale della Comunità, al fine di garantire uno scambio efficiente dei dati e lo stesso livello di controllo doganale esistente nell’ambito del regime del transito comunitario/comune.
(19)
Le operazioni TIR nel territorio doganale della Comunità dovrebbero essere integrate nella struttura informatica introdotta dal regolamento (CE) n. 1875/2006, che prevede la presentazione elettronica delle dichiarazioni preliminari all’arrivo o all’uscita.
(20)
L’utilizzo di dati elettronici dovrebbe eliminare l’esigenza di rinviare la parte appropriata del volet n. 2 del carnet TIR nell’ambito del territorio doganale della Comunità ogniqualvolta si utilizza il sistema computerizzato, riducendo così il numero di procedure di ricerca superflue. In tal modo dovrebbero migliorare anche l’efficienza e la sicurezza delle operazioni TIR, in quanto il sistema informatizzato ne accelera il controllo, con vantaggi tangibili tanto per le amministrazioni doganali che per gli operatori economici.
(21)
È opportuno prevedere che il titolare del carnet TIR presenti i dati del carnet all’ufficio di partenza o di entrata utilizzando tecniche di elaborazione dati. Eventuali conseguenze giuridiche derivanti da discrepanze fra i dati elettronici del carnet e il carnet stesso dovrebbero basarsi sui dati di quest’ultimo, conformemente alla convenzione TIR. Le formalità che coinvolgono parti diverse dalle autorità doganali della Comunità dovrebbero continuare ad essere adempiute sulla base del carnet TIR, compreso l’utilizzo di quest’ultimo come prova di una garanzia internazionale.
(22)
È opportuno prevedere che la dispensa dall’obbligo di presentare i dati del carnet TIR utilizzando procedimenti informatici sia concessa solo in casi eccezionali, vale a dire quando non funziona il sistema di transito informatizzato doganale o l’applicazione per la presentazione della dichiarazione, oppure la rete di connessione tra questi due sistemi.
(23)
Per maggior chiarezza, all’articolo 453, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2454/93 è opportuno fare riferimento alla norma che consente di accertare la posizione comunitaria delle merci vincolate al regime TIR.
(24)
Le specifiche relative ai dati del carnet TIR in formato elettronico da introdurre nel sistema informatico dovrebbero essere integrate nelle norme e nei codici per le dichiarazioni di transito elettroniche di cui agli allegati 37 bis e 37 quater.
(25)
Per semplificare e accelerare la pubblicazione di modifiche all’elenco degli uffici accentratori designati dagli Stati membri per coordinare le azioni nel caso di infrazioni o irregolarità relative ai carnet ATA, è opportuno che tale pubblicazione avvenga su Internet tramite il sito ufficiale dell’Unione europea.
(26)
Il riesame regolare dell’elenco delle merci che presentano ingenti rischi di frode durante un’operazione di transito, di cui all’allegato 44 quater del regolamento (CEE) n. 2454/93, condotto ai sensi dell’articolo 340 bis di tale regolamento sulla base delle informazioni fornite dagli Stati membri, ha dimostrato che non si ritiene più che talune merci che compaiono nell’elenco presentino ingenti rischi di frode. È pertanto opportuno adeguare di conseguenza l’elenco di cui all’allegato 44 quater.
(27)
L’allegato 67 del regolamento (CEE) n. 2454/93 contiene un modello comune di domanda e di autorizzazione per i regimi doganali economici e per la destinazione particolare. Tale modello deve essere usato sia quando è interessata una sola amministrazione doganale che quando ne sono interessate più di una. È opportuno estendere l’uso dell’allegato 67 ai casi in cui viene chiesta l’autorizzazione ad usare la procedura di dichiarazione semplificata o la procedura di domiciliazione, sia a livello nazionale sia quando sono interessate più amministrazioni doganali.
(28)
È pertanto necessario modificare di conseguenza il regolamento (CEE) n. 2454/93.
(29)
Poiché le modifiche di cui alla decisione n. 1/2008 del comitato congiunto CE-EFTA «transito comune» del 16 giugno 2008 che modifica la convenzione del 20 maggio 1987 relativa ad un regime comune di transito si applicano dal 1o luglio 2008 e dal 1o luglio 2009, occorre che le disposizioni corrispondenti di cui al presente regolamento siano applicabili dalle stesse date.
(30)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato del codice doganale,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CEE) n. 2454/93 è modificato come segue:
1)
all’articolo 1 sono aggiunti i seguenti punti 13, 14 e 15:
«13)
“autorizzazione unica”: un’autorizzazione che interessa le amministrazioni doganali di più Stati membri, relativa a uno dei seguenti regimi e procedure:
-
la procedura di dichiarazione semplificata ai sensi dell’articolo 76, paragrafo 1, del codice, oppure
-
la procedura di domiciliazione ai sensi dell’articolo 76, paragrafo 1, del codice, oppure
-
i regimi doganali economici ai sensi dell’articolo 84, paragrafo 1, lettera b), del codice, oppure
-
la destinazione particolare ai sensi dell’articolo 21, paragrafo 1, del codice;
14)
“autorizzazione integrata”: un’autorizzazione a usare più di uno dei regimi e procedure di cui al punto 13; essa può assumere la forma di autorizzazione unica integrata qualora interessi più amministrazioni doganali;
15)
“autorità doganale di rilascio”: l’autorità doganale che rilascia un’autorizzazione.»;
2)
all’articolo 183, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. La dichiarazione sommaria per le merci che, prima della loro presentazione in dogana, hanno circolato vincolate ad una procedura di transito per la quale le formalità sono state espletate mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati è costituita dai dati della dichiarazione di transito trasmessi all’ufficio di destinazione con il messaggio “avviso di arrivo previsto”.
Quando viene applicato l’articolo 353, paragrafo 2, la dichiarazione sommaria è costituita dall’esemplare del documento di transito o dal documento d’accompagnamento transito.»;
3)
all’articolo 199, i paragrafi 1 e 2 sono sostituiti dal seguente testo:
«1. Fatta salva l’eventuale applicazione di disposizioni repressive, la presentazione a un ufficio doganale di una dichiarazione firmata dal dichiarante o dal suo rappresentante o di una dichiarazione di transito effettuata mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati impegna il dichiarante o il suo rappresentante, conformemente alle disposizioni vigenti, per quanto riguarda:
-
l’esattezza delle indicazioni figuranti nella dichiarazione,
-
l’autenticità dei documenti presentati, e
-
l’osservanza di tutti gli obblighi inerenti al vincolo delle merci in questione al regime considerato.
2. Quando il dichiarante utilizza sistemi informatici per compilare le sue dichiarazioni in dogana, comprese le dichiarazioni di transito compilate in conformità dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), le autorità doganali possono prevedere che la firma manoscritta sia sostituita da un’altra tecnica di identificazione, eventualmente basata sull’uso di codici. Tale agevolazione è concessa solo se sono soddisfatte le condizioni tecniche e amministrative stabilite dalle autorità doganali.
Le autorità doganali possono altresì prevedere che le dichiarazioni compilate mediante i sistemi informatici doganali, comprese le dichiarazioni di transito compilate in conformità dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), siano direttamente autenticate da tali sistemi anziché mediante apposizione manuale o meccanica del timbro dell’ufficio doganale e della firma del funzionario competente.»;
4)
all’articolo 201, è aggiunto il seguente paragrafo 3:
«3. L’autorità doganale può autorizzare il deposito della dichiarazione doganale in un ufficio doganale diverso da quello in cui le merci sono presentate o saranno presentate o messe a disposizione ai fini del controllo, purché sia soddisfatta una delle seguenti condizioni:
a)
gli uffici doganali di cui all’alinea sono situati nello stesso Stato membro;
b)
le merci saranno vincolate a un regime doganale dal titolare di un’autorizzazione unica relativa alla procedura di dichiarazione semplificata o alla procedura di domiciliazione.»;
5)
all’articolo 202, è aggiunto il seguente paragrafo 3:
«3. La dichiarazione di transito comunitario e le merci sono presentate all’ufficio di partenza nei giorni e negli orari fissati dalle autorità doganali.
L’ufficio di partenza può, su richiesta e a spese dell’obbligato principale, autorizzare la presentazione delle merci in un altro luogo.»;
6)
l’articolo 203 è sostituito dal seguente:
«Articolo 203
1. La data di accettazione della dichiarazione viene apposta sulla dichiarazione.
2. La dichiarazione di transito comunitario è accettata e registrata dall’ufficio di partenza nei giorni e negli orari fissati dalle autorità doganali.»;
7)
all’articolo 205, paragrafo 3, il quinto e il sesto trattino sono sostituiti dai seguenti:
«-
la possibilità per gli interessati di utilizzare distinte di carico ai fini dell’espletamento delle formalità di transito comunitario quando vengano applicati l’articolo 353, paragrafo 2, e l’articolo 441, per le spedizioni comprendenti più categorie di merci,
-
la stampa con mezzi informatici pubblici o privati, alle condizioni stabilite dagli Stati membri, all’occorrenza su carta vergine, di dichiarazioni di esportazione, importazione e transito in caso di applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, e di documenti comprovanti il carattere comunitario delle merci non vincolate al regime di transito comunitario interno.»;
8)
all’articolo 208, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Se il regime di transito comunitario o di transito comune è preceduto o seguito da un altro regime doganale, può essere presentato un fascicolo comprendente il numero di esemplari previsto per l’espletamento delle formalità relative al regime di transito, in caso di applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, e al regime doganale precedente o successivo.»;
9)
all’articolo 215, paragrafo 1, il secondo e il terzo comma sono sostituiti dal seguente testo:
«La carta è di colore bianco per tutti gli esemplari. Tuttavia, per quanto riguarda gli esemplari relativi al transito comunitario utilizzati in conformità dell’articolo 353, paragrafo 2, le caselle 1 (prima e terza sottocasella), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (prima sottocasella di sinistra), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 e 56 hanno lo sfondo verde.
I formulari sono stampati in verde.»;
10)
all’articolo 219, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Le merci oggetto della dichiarazione di transito sono presentate insieme al documento di trasporto.
Le autorità doganali dell’ufficio di partenza possono dispensare dalla presentazione di tale documento all’atto dell’espletamento delle formalità purché detto documento sia tenuto a loro disposizione.
Tuttavia, durante il trasporto, il documento di trasporto deve essere presentato ad ogni richiesta delle autorità doganali o di ogni altra autorità competente.»;
11)
all’articolo 247, è aggiunto il seguente paragrafo 5:
«5. Ai fini dell’applicazione del regime di transito comunitario, l’ufficio di partenza inserisce nella dichiarazione di transito i dati corrispondenti ai risultati della verifica.»;
12)
all’articolo 249, è aggiunto il seguente paragrafo 3:
«3. Ai fini dell’applicazione del regime di transito comunitario, se i risultati della verifica della dichiarazione lo consentono, l’ufficio di partenza concede lo svincolo delle merci e ne indica la data nel sistema informatico.»;
13)
nella parte I, titolo IX, capitolo 1, prima dell’articolo 253 è inserita la seguente intestazione:
«Sezione 1
Disposizioni generali »;
14)
all’articolo 253 sono aggiunti i seguenti paragrafi da 4 a 8:
«4. Qualsiasi persona può chiedere che le sia rilasciata un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione, da utilizzare per proprio conto o in qualità di rappresentante, purché esistano scritture e procedure adeguate che consentano all’autorità doganale di rilascio di identificare le persone rappresentate e di effettuare i controlli doganali appropriati.
Tale domanda può riguardare anche un’autorizzazione integrata, senza pregiudizio dell’articolo 64 del codice.
5. L’uso della procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è subordinato alla prestazione di una garanzia per i dazi all’importazione e altri oneri.
6. Il titolare dell’autorizzazione rispetta le condizioni e i criteri fissati nel presente capitolo e gli obblighi derivanti dall’autorizzazione, fatti salvi gli obblighi del dichiarante e le norme che disciplinano il sorgere di un’obbligazione doganale.
7. Il titolare dell’autorizzazione informa l’autorità doganale di rilascio di tutti i fattori sorti dopo la concessione dell’autorizzazione che possano influenzarne la continuazione o il contenuto.
8. Un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è oggetto di riesame da parte dell’autorità doganale di rilascio nei seguenti casi:
a)
modifiche sostanziali alla regolamentazione comunitaria pertinente;
b)
presunzione ragionevole che il titolare dell’autorizzazione non soddisfa più le condizioni pertinenti.
Qualora un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione sia rilasciata a un richiedente stabilito da meno di tre anni, nel primo anno successivo al rilascio viene effettuato uno stretto monitoraggio.»;
15)
all’articolo 253 bis è aggiunto il seguente comma:
«L’uso della procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è subordinato alla presentazione delle dichiarazioni doganali e delle notificazioni per via elettronica.»;
16)
nella parte I, titolo IX, capitolo 1, dopo l’articolo 253 bis è inserita la seguente sezione 2:
«Sezione 2
Concessione, sospensione e revoca delle autorizzazioni per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione
Articolo 253 ter
1. Le domande di autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione si effettuano utilizzando il modulo di domanda il cui modello figura all’allegato 67 o il corrispondente formato elettronico.
2. Se l’autorità doganale di rilascio stabilisce che la domanda non contiene tutti i dati necessari, entro 30 giorni di calendario dal ricevimento della stessa chiede al richiedente, indicando i motivi della richiesta, di fornire le informazioni pertinenti.
3. La domanda non viene accettata se:
a)
non è conforme al paragrafo 1;
b)
non è stata presentata alle autorità doganali competenti;
c)
il richiedente è stato condannato per un reato grave connesso alla sua attività economica;
d)
nel momento in cui presenta la domanda il richiedente è oggetto di una procedura fallimentare.
4. Prima di concedere un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione le autorità doganali verificano le scritture del richiedente, a meno che non possa essere utilizzato un audit precedente.
Articolo 253 quater
1. L’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata viene concessa a condizione che siano soddisfatti i criteri e le condizioni di cui all’articolo 14 nonies, eccettuata la lettera c) del paragrafo 1, all’articolo 14 decies, lettere d), e) e g), e all’articolo 14 undecies.
L’autorizzazione per la procedura di domiciliazione viene concessa a condizione che siano soddisfatti i criteri e le condizioni di cui all’articolo 14 nonies, eccettuata la lettera c) del paragrafo 1, all’articolo 14 decies e all’articolo 14 undecies.
Per la concessione delle autorizzazioni di cui al primo e al secondo comma le autorità doganali applicano l’articolo 14 bis, paragrafo 2 ed usano il modello d’autorizzazione di cui all’allegato 67.
2. Se il richiedente è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), i criteri e le condizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo si ritengono soddisfatti.
Articolo 253 quinquies
1. Un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione viene sospesa dall’autorità doganale di rilascio se:
a)
è stata rilevata l’inosservanza dei criteri e delle condizioni di cui all’articolo 253 quater, paragrafo 1;
b)
le autorità doganali hanno ragioni sufficienti per ritenere che il titolare dell’autorizzazione o un’altra persona di cui all’articolo 14 nonies, paragrafo 1, lettere a), b) o d), abbia commesso un atto passibile di procedimento penale e connesso ad una violazione delle norme doganali.
Tuttavia, nel caso di cui al primo comma, lettera b), del presente articolo, l’autorità doganale di rilascio può decidere di non sospendere un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione se ritiene che l’infrazione sia di rilievo trascurabile rispetto al numero o all’ampiezza delle operazioni doganali e non susciti dubbi circa la buona fede del titolare dell’autorizzazione.
Prima di prendere una decisione in merito, l’autorità doganale di rilascio comunica le sue conclusioni al titolare dell’autorizzazione. Questi ha il diritto di regolarizzare la situazione e/o esprimere il suo punto di vista entro 30 giorni di calendario a decorrere dalla data della comunicazione.
2. Se il titolare dell’autorizzazione non regolarizza la situazione di cui al paragrafo 1, primo comma, lettera a), entro il termine di 30 giorni di calendario, l’autorità doganale di rilascio gli comunica che l’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è sospesa per un periodo di 30 giorni di calendario, affinché egli possa prendere i provvedimenti necessari per regolarizzare la situazione.
3. Nei casi di cui al paragrafo 1, primo comma, lettera b), l’autorità doganale di rilascio sospende l’autorizzazione fino al termine del procedimento penale. Essa ne informa il titolare dell’autorizzazione.
4. Qualora il titolare dell’autorizzazione non sia stato in grado di regolarizzare la situazione entro 30 giorni di calendario, ma possa fornire la prova che le condizioni richieste possono essere rispettate se il periodo di sospensione viene prorogato, l’autorità doganale di rilascio proroga la sospensione dell’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione di un ulteriore periodo di 30 giorni di calendario.
5. La sospensione di un’autorizzazione non incide su eventuali procedure doganali già avviate prima della data di sospensione e non ancora concluse.
Articolo 253 sexies
1. Quando il titolare dell’autorizzazione ha adottato, in modo giudicato adeguato dall’autorità doganale di rilascio, le misure necessarie per conformarsi alle condizioni e ai criteri che devono essere rispettati ai fini dell’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione, l’autorità doganale di rilascio revoca la sospensione e ne informa il titolare dell’autorizzazione. La sospensione può essere revocata prima della scadenza del periodo stabilito all’articolo 253 quinquies, paragrafi 2 o 4.
2. Se il titolare dell’autorizzazione omette di adottare le misure necessarie nel periodo di sospensione di cui all’articolo 253 quinquies, paragrafi 2 o 4, si applica l’articolo 253 octies.
Articolo 253 septies
1. Qualora il titolare dell’autorizzazione si trovi nella temporanea incapacità di soddisfare i criteri e le condizioni relativi a un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione, può chiedere la sospensione dell’autorizzazione. In tal caso, il titolare dell’autorizzazione informa l’autorità doganale di rilascio specificando la data in cui sarà nuovamente in grado di soddisfare i criteri e le condizioni previsti. Egli è tenuto a notificare all’autorità doganale di rilascio anche tutte le misure programmate e il relativo calendario.
2. Se il titolare dell’autorizzazione non regolarizza la situazione entro il termine comunicato nella notifica, l’autorità doganale di rilascio può concedergli una proroga ragionevole, a condizione che egli abbia agito in buona fede.
Articolo 253 octies
Senza pregiudizio dell’articolo 9 del codice e dell’articolo 4 del presente regolamento, l’autorità doganale di rilascio revoca l’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione nei seguenti casi:
a)
se il titolare dell’autorizzazione non regolarizza la situazione di cui all’articolo 253 quinquies, paragrafo 2, e all’articolo 253 septies, paragrafo 1;
b)
se il titolare dell’autorizzazione o altre persone di cui all’articolo 14 nonies, paragrafo 1, lettere a), b) o d), hanno commesso infrazioni gravi o ripetute alla regolamentazione doganale e non è previsto un ulteriore diritto di appello;
c)
su richiesta del titolare dell’autorizzazione.
Tuttavia, nel caso di cui al primo comma, lettera b), l’autorità doganale di rilascio può decidere di non revocare l’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione se ritiene che le infrazioni siano di rilievo trascurabile rispetto al numero o all’ampiezza delle operazioni doganali e non suscitino dubbi circa la buona fede del titolare dell’autorizzazione.»;
17)
nella parte I, titolo IX, è inserito il seguente capitolo 1 bis:
«CAPITOLO 1 BIS
Autorizzazione unica per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione
Sezione 1
Procedura di domanda
Articolo 253 nonies
1. La domanda di autorizzazione unica per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è presentata a una delle autorità doganali di cui all’articolo 14 quinquies, paragrafi 1 e 2.
Tuttavia, se l’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione viene chiesta nel contesto di, o successivamente a, una domanda di autorizzazione unica per una destinazione particolare o per un regime doganale economico, si applicano l’articolo 292, paragrafi 5 e 6, o gli articoli 500 e 501.
2. Se una parte delle scritture e dei documenti pertinenti è tenuta in uno Stato membro diverso dallo Stato membro in cui viene presentata la domanda, il richiedente compila nella debita forma le caselle 5a, 5b e 7 del modulo di domanda il cui modello figura all’allegato 67.
3. Il richiedente stabilisce un punto di contatto centrale facilmente accessibile o designa una persona di riferimento all’interno della sua amministrazione nello Stato membro in cui viene presentata la domanda, al fine di mettere a disposizione delle autorità doganali tutte le informazioni necessarie per comprovare la conformità ai requisiti per il rilascio dell’autorizzazione unica.
4. Per quanto possibile, il richiedente trasmette alle autorità doganali i dati necessari per via elettronica.
5. Fino a quando non viene introdotto un sistema elettronico di scambio di dati fra gli Stati membri interessati necessario ai fini della pertinente procedura doganale, l’autorità doganale di rilascio può respingere le domande presentate ai sensi del paragrafo 1, qualora l’autorizzazione unica dovesse comportare un onere amministrativo sproporzionato.
Articolo 253 decies
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione l’elenco delle autorità doganali di cui all’articolo 253 nonies, paragrafo 1, alle quali devono essere presentate le domande, e ogni successiva modifica dello stesso. La Commissione rende tali informazioni consultabili su Internet. Le suddette autorità agiscono in qualità di autorità doganali di rilascio delle autorizzazioni uniche per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione.
2. Gli Stati membri nominano un ufficio centrale responsabile dello scambio di informazioni tra gli Stati membri e tra questi e la Commissione, e indicano tale ufficio alla Commissione.
Sezione 2
Procedura di rilascio
Articolo 253 undecies
1. Quando viene chiesta un’autorizzazione unica per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione, l’autorità doganale di rilascio trasmette alle altre autorità doganali interessate le informazioni seguenti:
a)
la domanda;
b)
il progetto di autorizzazione;
c)
tutte le informazioni necessarie per la concessione dell’autorizzazione.
Le informazioni sono trasmesse mediante il sistema di comunicazione di cui all’articolo 253 quaterdecies una volta che tale sistema è disponibile.
2. Le informazioni di cui al paragrafo 1, lettere a), b) e c), sono trasmesse dall’autorità doganale di rilascio entro i termini seguenti:
a)
trenta giorni di calendario, se il richiedente ha precedentemente ottenuto un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione o un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c);
b)
novanta giorni di calendario in tutti gli altri casi.
Se l’autorità doganale di rilascio non è in grado di rispettare tali termini, può prorogarli di 30 giorni di calendario. In tali casi, l’autorità doganale di rilascio informa il richiedente delle ragioni della proroga, prima della scadenza dei suddetti termini.
Il termine decorre dalla data in cui l’autorità doganale di rilascio riceve tutte le informazioni necessarie di cui al paragrafo 1, lettere a), b) e c). L’autorità doganale di rilascio informa il richiedente dell’accettazione della domanda e della data di decorrenza del termine.
3. Fino al 31 dicembre 2009, i periodi massimi di 30 o 90 giorni di calendario di cui al paragrafo 2, primo comma, sono sostituiti da 90 o 210 giorni di calendario.
Articolo 253 duodecies
1. L’autorità doganale di rilascio dello Stato membro nel quale la domanda è stata presentata e le autorità doganali degli altri Stati membri interessati dall’autorizzazione unica richiesta stabiliscono, in collaborazione tra loro, gli obblighi in materia di modalità operative e di relazioni, compreso un piano di controllo per la supervisione del regime doganale applicato nel quadro dell’autorizzazione unica. I dati che le autorità doganali interessate si scambiano ai fini del o dei regimi doganali si limitano tuttavia a quelli di cui all’allegato 30 bis.
2. Le autorità doganali degli altri Stati membri interessati dall’autorizzazione unica richiesta notificano all’autorità doganale di rilascio eventuali obiezioni entro 30 giorni di calendario a decorrere dalla data di ricevimento del progetto di autorizzazione. Qualora per tale notifica occorra un ulteriore periodo di tempo, l’autorità doganale di rilascio ne viene informata quanto prima e comunque entro il termine suddetto. Il termine può essere prorogato al massimo di 30 giorni di calendario. In caso di proroga del termine l’autorità doganale di rilascio ne informa il richiedente.
Se vengono notificate obiezioni e le autorità doganali non raggiungono un accordo entro il periodo suddetto, la domanda è respinta relativamente alle obiezioni sollevate.
Se l’autorità doganale consultata non reagisce entro il termine (i termini) di cui al primo comma, l’autorità doganale di rilascio può ritenere, su responsabilità dell’autorità doganale consultata, che non vi siano obiezioni riguardo al rilascio dell’autorizzazione.
3. Prima del rigetto parziale o totale della domanda, l’autorità doganale di rilascio comunica i motivi in base ai quali intende adottare tale decisione al richiedente, cui viene data la possibilità di esprimere il suo punto di vista entro 30 giorni di calendario a decorrere dalla data in cui è effettuata la comunicazione.
Articolo 253 terdecies
1. Se un’autorizzazione unica viene chiesta dal titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorizzazione viene concessa una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni tra:
a)
il richiedente e l’autorità doganale di rilascio;
b)
l’autorità doganale di rilascio e le altre autorità doganali interessate dall’autorizzazione unica richiesta.
Nei casi in cui il richiedente non è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorizzazione viene concessa se l’autorità doganale di rilascio ha elementi sufficienti per ritenere che il richiedente sia in grado di soddisfare le condizioni e i criteri per l’autorizzazione stabiliti o indicati agli articoli 253, 253 bis e 253 quater, e una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni di cui al primo comma del presente paragrafo.
2. Ricevuto il consenso delle altre autorità doganali interessate, o non avendo ricevuto obiezioni motivate da parte di queste ultime, l’autorità doganale di rilascio emette l’autorizzazione conformemente al modello di autorizzazione che figura all’allegato 67, entro 30 giorni di calendario a decorrere dalla scadenza dei termini di cui all’articolo 253 duodecies, paragrafo 2 o 3.
L’autorità doganale di rilascio comunica l’autorizzazione alle autorità doganali degli Stati membri partecipanti mediante il sistema di informazione e comunicazione di cui all’articolo 253 quaterdecies, una volta che tale sistema è disponibile.
3. Le autorizzazioni uniche per la procedura di dichiarazione semplificata e di domiciliazione sono riconosciute in tutti gli Stati membri indicati nella casella 10 o 11 dell’autorizzazione o, secondo il caso, in entrambe.
Sezione 3
Scambio di informazioni
Articolo 253 quaterdecies
1. Un sistema elettronico di informazione e comunicazione, definito di comune accordo tra la Commissione e le autorità doganali, è utilizzato, una volta che è disponibile, ai fini del processo di informazione e comunicazione tra le autorità doganali nonché per informare la Commissione e gli operatori economici. L’informazione fornita agli operatori economici è limitata ai dati non riservati indicati nel titolo II, punto 16, delle note esplicative relative al modello di domanda per le procedure semplificate che figura all’allegato 67.
2. La Commissione e le autorità doganali, usando il sistema di cui al paragrafo 1, si scambiano, archiviano e hanno accesso alle seguenti informazioni:
a)
i dati delle domande;
b)
le informazioni necessarie per il processo di rilascio;
c)
le autorizzazioni uniche rilasciate per i regimi e procedure di cui all’articolo 1, punti 13 e 14 e, se del caso, la modifica, sospensione e revoca delle stesse;
d)
i risultati di un riesame ai sensi dell’articolo 253, paragrafo 8.
3. La Commissione e gli Stati membri possono pubblicare su Internet l’elenco delle autorizzazioni uniche e i dati non riservati indicati nel titolo II, punto 16, delle note esplicative relative al modello di domanda per le procedure semplificate che figura all’allegato 67, previo consenso del titolare dell’autorizzazione. L’elenco è regolarmente aggiornato.»;
18)
all’articolo 260, paragrafo 1, le parole «il dichiarante» sono sostituite da «un richiedente»;
19)
l’articolo 261 è sostituito dal seguente:
«Articolo 261
1. L’autorizzazione a usare la procedura di dichiarazione semplificata viene concessa al richiedente se sono soddisfatti i criteri e le condizioni di cui agli articoli 253, 253 bis e 253 quater.
2. Se il richiedente è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorità doganale di rilascio concede l’autorizzazione una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni tra il richiedente e l’autorità doganale di rilascio. Tutti i criteri e le condizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo si ritengono soddisfatti.»;
20)
l’articolo 264 è sostituito dal seguente:
«Articolo 264
1. L’autorizzazione ad usare la procedura di domiciliazione viene concessa al richiedente se sono soddisfatti i criteri e le condizioni di cui agli articoli 253, 253 bis e 253 quater.
2. Se il richiedente è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorità doganale di rilascio concede l’autorizzazione una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni tra il richiedente e l’autorità doganale di rilascio. Tutti i criteri e le condizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo si ritengono soddisfatti.»;
21)
l’articolo 265 è soppresso;
22)
all’articolo 269, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. L’autorizzazione a usare la procedura di dichiarazione semplificata viene concessa al richiedente conformemente ai criteri, condizioni e modalità di cui agli articoli 253, 253 bis, 253 quater e 270.»;
23)
l’articolo 270 è modificato come segue:
a)
i paragrafi 2, 3 e 4 sono soppressi;
b)
il paragrafo 5 è sostituito dal seguente:
«5. Se il richiedente è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorità doganale di rilascio concede l’autorizzazione una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni tra il richiedente e l’autorità doganale di rilascio. Tutti i criteri e le condizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo si ritengono soddisfatti.»;
24)
all’articolo 282, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. L’autorizzazione a utilizzare la procedura di dichiarazione semplificata viene concessa al richiedente se sono soddisfatti i criteri e le condizioni di cui agli articoli 261 e 262, applicati mutatis mutandis.»;
25)
l’articolo 288 è soppresso;
26)
all’articolo 291, paragrafo 2, la lettera a) è soppressa;
27)
all’articolo 340 ter sono aggiunti i seguenti punti:
«6) “documento d’accompagnamento transito”, il documento stampato a partire dal sistema informatico per accompagnare le merci e basato sui dati della dichiarazione di transito;
7) “procedura di riserva”, la procedura basata sull’utilizzazione di documenti cartacei compilati per consentire la presentazione e il controllo della dichiarazione di transito e la verifica dell’operazione di transito quando la procedura normale, per via elettronica, non può essere applicata.»;
28)
all’articolo 340 quater, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Sono vincolate al regime di transito comunitario interno le merci comunitarie che sono spedite:
a)
da una parte del territorio doganale della Comunità in cui si applicano le disposizioni della direttiva 2006/112/CE a destinazione di una parte del territorio doganale della Comunità in cui dette disposizioni non si applicano; oppure
b)
da una parte del territorio doganale della Comunità in cui non si applicano le disposizioni della direttiva 2006/112/CE a destinazione di una parte del territorio doganale della Comunità in cui dette disposizioni si applicano; oppure
c)
da una parte del territorio doganale della Comunità in cui non si applicano le disposizioni della direttiva 2006/112/CE a destinazione di una parte del territorio doganale della Comunità in cui dette disposizioni parimenti non si applicano.»;
29)
all’articolo 342, è aggiunto il seguente paragrafo 4:
«4. Quando la garanzia è costituita da un garante presso un ufficio di garanzia:
a)
viene attribuito un “numero di riferimento della garanzia” all’obbligato principale per l’utilizzazione della garanzia e per identificare ciascun impegno del garante;
b)
viene attribuito e comunicato all’obbligato principale un codice di accesso associato al “numero di riferimento della garanzia”.»;
30)
l’articolo 343 è sostituito dal seguente:
«Articolo 343
Ciascuno Stato membro inserisce nel sistema informatico l’elenco degli uffici doganali competenti per le operazioni di transito comunitario, indicandone il numero di identificazione, le funzioni e i giorni e orari di apertura. Qualsiasi modifica deve essere anch’essa inserita nel sistema informatico.
La Commissione comunica tali informazioni agli altri Stati membri mediante il sistema informatico.»;
31)
è inserito il seguente articolo 343 bis:
«Articolo 343 bis
Ciascuno Stato membro comunica, se del caso, alla Commissione la creazione di uffici centrali e le competenze attribuite a tali uffici nella gestione e nel controllo della procedura di transito comunitario, nonché nel ricevimento e nella trasmissione dei documenti, indicando il tipo di documenti in questione.
La Commissione ne informa gli altri Stati membri.»;
32)
nella parte I, titolo II, capitolo 4, sezione 1, è inserito il seguente articolo 344 bis:
«Articolo 344 bis
1. Nel quadro del regime di transito comunitario, le formalità sono espletate mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati.
2. I messaggi da utilizzare tra amministrazioni sono conformi alla struttura e alle caratteristiche definite di comune accordo dalle autorità doganali.»;
33)
all’articolo 345, è aggiunto il seguente paragrafo 4:
«4. Quando la garanzia isolata è costituita mediante fideiussione, l’obbligato principale non può modificare il codice di accesso associato al “numero di riferimento della garanzia”, fatto salvo il caso in cui siano applicabili le disposizioni dell’allegato 47 bis, punto 3.»;
34)
all’articolo 346, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. La garanzia isolata fornita dal garante è oggetto di un atto costitutivo della garanzia conforme al modello che figura all’allegato 49.
L’atto costitutivo della garanzia viene conservato dall’ufficio di garanzia.»;
35)
l’articolo 347 è sostituito dal seguente:
«Articolo 347
1. Nel caso di cui all’articolo 345, paragrafo 3, la garanzia isolata è oggetto di un atto costitutivo della garanzia conforme al modello che figura all’allegato 50.
L’articolo 346, paragrafo 2, si applica mutatis mutandis.
2. Il garante fornisce all’ufficio di garanzia, secondo le modalità decise dalle autorità doganali, tutte le informazioni richieste in ordine ai certificati di garanzia isolata che ha emesso.
La data limite di utilizzazione di detti certificati non può essere posteriore al termine di un anno a decorrere dalla loro emissione.
3. Un “numero di riferimento della garanzia” viene comunicato dal garante all’obbligato principale per ciascun certificato di garanzia isolata attribuitogli; il codice di accesso ad esso associato non può essere modificato dall’obbligato principale.
4. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), il garante rilascia all’obbligato principale certificati di garanzia isolata in forma cartacea redatti conformemente al modello che figura all’allegato 54. Il numero di identificazione è indicato nel certificato.
5. Il garante può rilasciare certificati di garanzia isolata non validi per un’operazione di transito comunitario relativa a merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater. In tal caso, il garante appone, in diagonale, sul certificato o sui certificati di garanzia isolata che rilascia in forma cartacea la menzione seguente:
-
Validità limitata - 99200.
6. L’obbligato principale presenta all’ufficio di partenza il numero di certificati di garanzia isolata corrispondente al multiplo di 7 000 EUR necessario a coprire integralmente l’importo di cui all’articolo 345, paragrafo 1. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), i certificati in forma cartacea devono essere consegnati e conservati presso l’ufficio di partenza che comunica il numero di identificazione di ciascun certificato all’ufficio di garanzia indicato nel certificato.»;
36)
all’articolo 348, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. L’informazione della revoca o della risoluzione e la relativa data di efficacia sono inserite nel sistema informatico dalle autorità doganali dello Stato membro da cui dipende l’ufficio di garanzia.»;
37)
l’articolo 350 è soppresso;
38)
l’articolo 351 è sostituito dal seguente:
«Articolo 351
Per le spedizioni comprendenti merci che devono essere vincolate al regime di transito comunitario esterno e merci che devono essere vincolate al regime di transito comunitario interno, la dichiarazione di transito recante la sigla “T” va completata per ciascun articolo di merci con l’attributo “T1”, “T2” o “T2F”.»;
39)
l’articolo 352 è soppresso;
40)
l’articolo 353 è sostituito dal seguente:
«Articolo 353
1. Le dichiarazioni di transito sono conformi alla struttura e alle indicazioni dell’allegato 37 bis.
2. Le autorità doganali accettano una dichiarazione di transito compilata per iscritto su un formulario conforme al modello che figura all’allegato 31 e secondo la procedura da esse definita di comune accordo, nei seguenti casi:
a)
se le merci vengono trasportate da viaggiatori che non dispongono di un accesso diretto al sistema informatico doganale, secondo le modalità di cui all’articolo 353 bis;
b)
se viene applicata la procedura di riserva, alle condizioni e secondo le modalità di cui all’allegato 37 quinquies.
3. L’utilizzazione di una dichiarazione di transito compilata per iscritto a norma del paragrafo 2, lettera b), quando l’applicazione dell’obbligato principale e/o la rete non funzionano, è soggetta all’approvazione delle autorità doganali.
4. La dichiarazione di transito può essere completata con uno o più formulari complementari conformi al modello che figura all’allegato 33. I formulari costituiscono parte integrante della dichiarazione.
5. Distinte di carico redatte in conformità dell’allegato 44 bis e secondo il modello che figura all’allegato 45 possono essere utilizzate, al posto dei formulari complementari, come parte descrittiva della dichiarazione di transito compilata per iscritto, di cui fanno parte integrante.»;
41)
nella parte II, titolo II, capitolo 4, sezione 2, sottosezione 2, è inserito il seguente articolo 353 bis:
«Articolo 353 bis
1. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera a), il viaggiatore compila la dichiarazione di transito conformemente all’articolo 208 e all’allegato 37.
2. Le autorità competenti assicurano che i dati delle dichiarazioni siano scambiati tra le autorità competenti mediante tecnologie dell’informazione e reti informatiche.»;
42)
all’articolo 356, il paragrafo 3 è soppresso;
43)
l’articolo 357 è modificato come segue:
a)
il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Fatte salve le disposizioni del paragrafo 4, lo svincolo delle merci da vincolare al regime di transito comunitario è subordinato alla loro sigillatura. L’ufficio di partenza adotta le misure di identificazione che ritiene necessarie e inserisce le informazioni corrispondenti nella dichiarazione di transito.»;
b)
il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. L’ufficio di partenza può dispensare dalla sigillatura quando, tenuto conto di altre eventuali misure di identificazione, la descrizione delle merci nella dichiarazione di transito o nei documenti complementari ne permette l’identificazione.
Si considera che la descrizione delle merci permette la loro identificazione quando essa è sufficientemente particolareggiata per consentire di riconoscerne facilmente quantità e natura.»;
44)
gli articoli 358 e 359 sono sostituiti dai seguenti:
«Articolo 358
1. Al momento dello svincolo delle merci, l’ufficio di partenza notifica l’operazione di transito comunitario all’ufficio di destinazione dichiarato utilizzando il messaggio “avviso di arrivo previsto”, e a ciascun ufficio di passaggio dichiarato utilizzando il messaggio “avviso di passaggio previsto”. Tali messaggi sono compilati a partire dai dati, all’occorrenza rettificati, figuranti nella dichiarazione di transito.
2. A seguito dello svincolo delle merci, il trasporto delle merci in regime di transito comunitario è accompagnato dal documento di accompagnamento transito, modello e voci del quale figurano all’allegato 45 bis. Tale documento viene messo a disposizione dell’operatore secondo una delle seguenti modalità:
a)
viene consegnato all’obbligato principale dall’ufficio di partenza o, sulla base di un’autorizzazione delle autorità doganali, viene stampato a partire dal sistema informatico dell’obbligato principale;
b)
viene stampato a partire dal sistema informatico dello speditore autorizzato dopo il ricevimento del messaggio di concessione dello svincolo delle merci inviato dall’ufficio di partenza.
3. Se necessario, il documento d’accompagnamento transito è completato dall’elenco degli articoli il cui modello e i cui enunciati figurano all’allegato 45 ter. Tale elenco fa parte integrante del documento d’accompagnamento transito.
Articolo 359
1. La spedizione e il documento d’accompagnamento transito sono presentati a ogni ufficio di passaggio.
2. L’ufficio di passaggio registra il passaggio sulla base del messaggio “avviso di passaggio previsto” inviato dall’ufficio di partenza. L’ufficio di partenza viene informato dell’attraversamento della frontiera mediante il messaggio “Avviso di avvenuto attraversamento di frontiera”.
3. Gli uffici di passaggio procedono all’ispezione delle merci qualora lo ritengano necessario. Gli eventuali controlli delle merci vengono effettuati in particolare sulla base del messaggio “avviso di passaggio previsto”.
4. Quando il trasporto è effettuato attraverso un ufficio di passaggio diverso da quello dichiarato e figurante nel documento d’accompagnamento transito, l’ufficio di passaggio effettivo chiede il messaggio “avviso di passaggio previsto” all’ufficio di partenza e informa quest’ultimo del passaggio inviandogli il messaggio “avviso di avvenuto attraversamento di frontiera”.»;
45)
l’articolo 360 è modificato come segue:
a)
al paragrafo 1, la frase introduttiva è sostituita dalla seguente:
«Il trasportatore è tenuto ad annotare il documento d’accompagnamento transito e a presentarlo con la spedizione alle autorità doganali dello Stato membro sul cui territorio si trova il mezzo di trasporto, nei casi seguenti:»;
b)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Se ritengono che l’operazione di transito comunitario possa proseguire normalmente, le autorità doganali, dopo aver adottato le misure eventualmente necessarie, vistano il documento d’accompagnamento transito.
Le pertinenti informazioni relative a trasbordi o ad altri avvenimenti sono introdotte nel sistema informatico dalle autorità doganali dell’ufficio di passaggio o, secondo il caso, dell’ufficio di destinazione.»;
46)
gli articoli da 361 a 363 sono sostituiti dai seguenti:
«Articolo 361
1. Le merci e i documenti richiesti sono presentati all’ufficio di destinazione nei giorni e negli orari di apertura dello stesso. Tuttavia, su richiesta e a spese dell’interessato, tale ufficio può consentire che la presentazione avvenga in giorni e orari diversi. Inoltre, su richiesta e a spese dell’interessato, detto ufficio può consentire che la presentazione delle merci e dei documenti richiesti avvenga in qualsiasi altro luogo.
2. Quando le merci vengono presentate all’ufficio di destinazione dopo la scadenza del termine prescritto dall’ufficio di partenza, qualora il mancato rispetto del termine sia dovuto a circostanze eccezionali debitamente comprovate e accettate dall’ufficio di destinazione, non imputabili al trasportatore o all’obbligato principale, si considera che quest’ultimo abbia rispettato il termine prescritto.
3. L’ufficio di destinazione conserva il documento d’accompagnamento transito e l’esame delle merci è effettuato in particolare sulla base del messaggio “avviso di arrivo previsto” pervenuto dall’ufficio di partenza.
4. Su richiesta dell’obbligato principale, l’ufficio di destinazione vista, come prova della fine del regime ai sensi dell’articolo 366, paragrafo 1, la copia del documento d’accompagnamento transito corredata della menzione seguente:
-
Prova alternativa - 99202.
5. L’operazione di transito può concludersi in un ufficio diverso da quello indicato nella dichiarazione di transito. Tale ufficio diventa, in tal caso, l’ufficio di destinazione.
Se il nuovo ufficio di destinazione appartiene a uno Stato membro diverso da quello da cui dipende l’ufficio inizialmente previsto, il nuovo ufficio di destinazione chiede all’ufficio di partenza di inviargli il messaggio “avviso di arrivo previsto”.
Articolo 362
1. Su richiesta della persona che presenta le merci e i documenti richiesti, l’ufficio di destinazione vista una ricevuta.
2. La ricevuta è conforme alle indicazioni del modello che figura all’allegato 47.
3. La ricevuta viene previamente compilata dall’interessato. Essa può contenere, fuori dello spazio riservato all’ufficio di destinazione, altre indicazioni relative alla spedizione. La ricevuta non può servire come prova della fine del regime ai sensi dell’articolo 366, paragrafo 1.
Articolo 363
1. L’ufficio di destinazione informa l’ufficio di partenza dell’arrivo delle merci, lo stesso giorno della loro presentazione all’ufficio di destinazione, per mezzo del messaggio “avviso di arrivo avvenuto”.
2. Quando l’operazione di transito si conclude in un ufficio diverso da quello indicato nella dichiarazione di transito, il nuovo ufficio di destinazione informa dell’arrivo l’ufficio di partenza mediante il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”.
L’ufficio di partenza informa dell’arrivo l’ufficio di destinazione inizialmente previsto mediante il messaggio “inoltro dell’avviso di arrivo avvenuto”.
3. Il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” di cui ai paragrafi 1 e 2 non può servire come prova della fine del regime ai sensi dell’articolo 366, paragrafo 1.
4. Salvo circostanze debitamente giustificate, l’ufficio di destinazione trasmette il messaggio “risultati del controllo” all’ufficio di partenza entro il terzo giorno successivo al giorno in cui le merci sono presentate all’ufficio di destinazione. Tuttavia, quando viene applicato l’articolo 408, l’ufficio di destinazione invia il messaggio “risultati del controllo” all’ufficio di partenza entro il sesto giorno successivo al giorno in cui le merci sono state presentate.»;
47)
l’articolo 364 è soppresso;
48)
nella parte II, titolo II, capitolo 4, sezione 2, l’intestazione della sottosezione 6 è sostituita dalla seguente:
« Procedura di ricerca »;
49)
l’articolo 365 è sostituito dal seguente:
«Articolo 365
1. Se le autorità doganali dello Stato membro di partenza non hanno ricevuto il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” entro il termine stabilito per la presentazione delle merci all’ufficio di destinazione o non hanno ricevuto il messaggio “risultati del controllo” entro il sesto giorno successivo al ricevimento del messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, esse devono prendere in considerazione il ricorso alla procedura di ricerca al fine di raccogliere le informazioni necessarie all’appuramento del regime o, altrimenti, al fine di:
-
stabilire se è sorta un’obbligazione doganale,
-
individuare il debitore, e
-
determinare le autorità doganali competenti per il recupero.
2. La procedura di ricerca viene avviata al più tardi entro un termine di sette giorni dalla scadenza di uno dei termini di cui al paragrafo 1, salvo casi eccezionali definiti di comune accordo dagli Stati membri. La procedura viene avviata senza indugio se le autorità doganali sono informate prima o sospettano che il regime non si è concluso.
3. Se le autorità doganali dello Stato membro di partenza ricevono soltanto il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, esse avviano la procedura di ricerca chiedendo all’ufficio di destinazione che ha inviato il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” informazioni circa il messaggio “risultati del controllo”.
4. Se le autorità doganali dello Stato membro di partenza non ricevono il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, esse avviano la procedura di ricerca chiedendo all’obbligato principale le informazioni necessarie all’appuramento del regime, o rivolgendosi all’ufficio di destinazione se sono disponibili informazioni sufficienti per l’inchiesta a destinazione.
Quando l’operazione di transito non può essere appurata, le informazioni necessarie all’appuramento del regime vengono chieste all’obbligato principale entro ventotto giorni dall’avvio della procedura di ricerca presso l’ufficio di destinazione.
5. L’ufficio di destinazione e l’obbligato principale rispondono alla richiesta di cui al paragrafo 4 entro ventotto giorni. Se durante tale periodo l’obbligato principale fornisce informazioni sufficienti, le autorità doganali dello Stato membro di partenza tengono conto di tali informazioni o appurano l’operazione se le informazioni fornite lo consentono.
6. Se le informazioni fornite dall’obbligato principale non consentono di appurare il regime, ma secondo le autorità doganali dello Stato membro di partenza sono sufficienti per continuare la procedura di ricerca, viene immediatamente inviata una richiesta all’ufficio doganale interessato.
7. Se la procedura di ricerca permette di stabilire che il regime si è concluso correttamente, le autorità doganali dello Stato membro di partenza appurano l’operazione e ne informano senza indugio l’obbligato principale come pure, se del caso, le autorità doganali che avessero intrapreso un’azione di recupero conformemente agli articoli 217-232 del codice.»;
50)
è inserito il seguente articolo 365 bis:
«Articolo 365 bis
1. Se dopo l’avvio di una procedura di ricerca e prima della scadenza del termine di cui all’articolo 450 bis, primo trattino, le autorità doganali dello Stato membro di partenza vengono in possesso, con qualsiasi mezzo, di prove circa il luogo in cui si sono verificati i fatti che hanno fatto sorgere l’obbligazione e se tale luogo si trova in un altro Stato membro, dette autorità, di seguito “autorità richiedenti”, inviano senza indugio alle autorità competenti per il luogo in questione, di seguito “autorità interpellate”, tutte le informazioni disponibili.
2. Le autorità interpellate confermano il ricevimento della comunicazione indicando se sono competenti per il recupero. In assenza di risposta entro ventotto giorni, le autorità richiedenti immediatamente riprendono la procedura di ricerca.»;
51)
gli articoli 366 e 367 sono sostituiti dal seguente testo:
«Articolo 366
1. La prova della conclusione del regime entro il termine indicato nella dichiarazione può essere fornita dall’obbligato principale, con soddisfazione delle autorità doganali, sotto forma di un documento certificato dalle autorità doganali dello Stato membro di destinazione, che comporta l’identificazione delle merci in causa e che documenta che queste sono state presentate all’ufficio di destinazione o, in caso di applicazione dell’articolo 406, presso il destinatario autorizzato.
2. Il regime di transito comunitario è altresì considerato concluso se l’obbligato principale esibisce, con soddisfazione delle autorità doganali, uno dei seguenti documenti:
a)
un documento doganale di vincolo a una destinazione doganale compilato in un paese terzo;
b)
un documento compilato in un paese terzo, vistato dalle autorità doganali di tale paese, che certifica che le merci sono considerate in libera pratica nel paese terzo in questione.
3. I documenti di cui al paragrafo 2 possono essere sostituiti da copie o fotocopie degli stessi certificate conformi dall’organismo che ha vistato i documenti originali, dalle autorità dei paesi terzi interessati, o dalle autorità di uno degli Stati membri.
Articolo 367
Le disposizioni relative allo scambio di messaggi tra le autorità doganali mediante tecnologie dell’informazione e reti informatiche non si applicano alle procedure semplificate specifiche per alcuni modi di trasporto e alle altre procedure semplificate basate sull’articolo 97, paragrafo 2, del codice, di cui all’articolo 372, paragrafo 1, lettere f) e g).»;
52)
gli articoli 368 bis, 369, 369 bis, 370 e 371 sono soppressi;
53)
l’articolo 372 è sostituito dal seguente:
«Articolo 372
1. Su richiesta dell’obbligato principale o, secondo i casi, del destinatario, le autorità doganali possono autorizzare le seguenti semplificazioni:
a)
l’uso di una garanzia globale o la dispensa dalla garanzia;
b)
l’uso di sigilli di un modello particolare;
c)
la dispensa dall’itinerario vincolante;
d)
lo status di speditore autorizzato;
e)
lo status di destinatario autorizzato;
f)
l’applicazione di procedure semplificate specifiche per il trasporto di merci:
i)
per ferrovia o mediante grandi contenitori;
ii)
per via aerea;
iii)
via mare;
iv)
mediante condutture;
g)
l’applicazione di altre procedure semplificate basate sull’articolo 97, paragrafo 2, del codice.
2. Salvo disposizioni contrarie contenute nella presente sezione o nell’autorizzazione, quando sono accordate le semplificazioni di cui al paragrafo 1, lettere a) e f), queste sono applicabili in tutti gli Stati membri. Quando sono accordate le semplificazioni di cui al paragrafo 1, lettere b), c) e d), esse sono applicabili unicamente alle operazioni di transito comunitario che iniziano nello Stato membro in cui l’autorizzazione è stata concessa. Quando è accordata la semplificazione di cui al paragrafo 1, lettera e), essa è applicabile unicamente nello Stato membro in cui l’autorizzazione è stata concessa.»;
54)
all’articolo 373, paragrafo 1, la lettera b) è sostituita dalla seguente:
«b)
ricorrono regolarmente al regime di transito comunitario o le cui autorità doganali sanno che sono in grado di adempiere agli obblighi relativi a questo regime o, quando si tratta della semplificazione di cui all’articolo 372, paragrafo 1, lettera e), ricevono regolarmente merci vincolate al regime di transito comunitario; e»;
55)
all’articolo 374, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. La domanda di autorizzazione ad utilizzare le semplificazioni, di seguito “la domanda”, è datata e firmata. Essa può essere presentata per iscritto o mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati, alle condizioni e secondo le modalità stabilite dalle autorità doganali.»;
56)
all’articolo 376, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. Nel caso delle semplificazioni di cui all’articolo 372, paragrafo 1, lettere b), c) e f), l’autorizzazione viene presentata ad ogni richiesta dell’ufficio di partenza.»;
57)
l’articolo 379 è sostituito dal seguente:
«Articolo 379
1. L’obbligato principale utilizza la garanzia globale o la dispensa dalla garanzia nel limite dell’importo di riferimento.
2. L’importo di riferimento corrisponde all’importo dell’obbligazione doganale che potrebbe sorgere nei confronti delle merci vincolate dall’obbligato principale al regime di transito comunitario durante un periodo di almeno una settimana.
Esso è stabilito dall’ufficio di garanzia in collaborazione con l’interessato, sulla base:
a)
dei dati relativi alle merci trasportate in passato e di una stima del volume delle operazioni di transito comunitario da effettuare, risultanti in particolare dalle scritture commerciali e contabili dell’interessato;
b)
delle aliquote più elevate relative a dazi e altre imposte applicabili alle merci nello Stato membro dell’ufficio di garanzia. Le merci comunitarie che devono essere o che sono state trasportate nel quadro della convenzione relativa ad un regime di transito comune sono considerate merci non comunitarie.
Si calcola, per ciascuna operazione di transito, l’importo dell’obbligazione doganale che potrebbe sorgere. Qualora i dati necessari non siano disponibili, si presume che l’importo sia pari a 7 000 EUR a meno che, sulla base di altre informazioni note alle autorità doganali, non venga fissato un importo diverso.
3. L’ufficio di garanzia procede a un esame dell’importo di riferimento, in particolare in funzione di una domanda dell’obbligato principale e, se necessario, aggiorna tale importo.
4. Ogni obbligato principale si assicura che gli importi impegnati, tenuto conto delle operazioni per le quali il regime non si è ancora concluso, non superino l’importo di riferimento.
I sistemi informatici delle autorità doganali trattano e possono controllare l’utilizzo dell’importo di riferimento per ciascuna operazione di transito.»;
58)
è inserito il seguente articolo 380 bis:
«Articolo 380 bis
Per l’utilizzo di ciascuna garanzia globale e/o di ciascuna dispensa dalla garanzia:
a)
viene attribuito all’obbligato principale, per l’utilizzo della garanzia, un “numero di riferimento della garanzia” connesso all’importo di riferimento determinato;
b)
viene attribuito e comunicato all’obbligato principale dall’ufficio di garanzia un codice di accesso iniziale associato al “numero di riferimento della garanzia”.
L’obbligato principale può attribuire uno o più codici di accesso a tale garanzia per sé stesso o per i suoi rappresentanti.»;
59)
l’articolo 382 è sostituito dal seguente:
«Articolo 382
1. La garanzia globale è costituita da una fideiussione.
2. Essa deve essere oggetto di un atto costitutivo della garanzia conforme al modello che figura all’allegato 48. L’atto costitutivo della garanzia viene conservato dall’ufficio di garanzia.
3. Si applicano mutatis mutandis le disposizioni di cui all’articolo 346, paragrafo 2.»;
60)
l’articolo 383 è modificato come segue:
a)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. La validità di un certificato è limitata a due anni. Tuttavia, tale durata può essere prorogata dall’ufficio di garanzia una sola volta per un periodo non superiore a due anni.»;
b)
il paragrafo 3 è soppresso;
61)
l’articolo 384 è così modificato:
a)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. La revoca dell’autorizzazione di garanzia globale o di dispensa dalla garanzia da parte delle autorità doganali, e la data di efficacia della revoca da parte dell’ufficio di garanzia della decisione con la quale ha accettato l’impegno del garante, o la data di efficacia della risoluzione da parte del garante del proprio impegno, vengono inserite nel sistema informatico dall’ufficio di garanzia.»;
b)
il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. A decorrere dalla data di efficacia della revoca o della risoluzione, i certificati emessi nel quadro dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), non possono più essere utilizzati per il vincolo di merci al regime di transito comunitario e devono essere restituiti senza indugio dall’obbligato principale all’ufficio di garanzia.
Ciascuno Stato membro comunica alla Commissione gli elementi identificativi dei certificati in corso di validità che non sono stati restituiti o che sono stati dichiarati rubati, perduti o falsificati. La Commissione ne informa gli altri Stati membri.»;
c)
il paragrafo 4 è soppresso;
62)
l’articolo 385 è soppresso;
63)
all’articolo 386, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. L’obbligato principale inserisce il numero, il tipo e la marca dei sigilli utilizzati nei dati della dichiarazione di transito.
Egli appone i sigilli al più tardi al momento dello svincolo delle merci.»;
64)
all’articolo 387, il paragrafo 2 è soppresso;
65)
all’articolo 398, il primo comma è sostituito dal seguente:
«La persona che intenda effettuare operazioni di transito comunitario senza presentare all’ufficio di partenza o in qualsiasi altro luogo autorizzato le merci e la relativa dichiarazione di transito può ottenere il riconoscimento dello status di speditore autorizzato.»;
66)
all’articolo 399, la lettera b) è sostituita dalla seguente:
«b)
il termine entro il quale, dopo la presentazione della dichiarazione di transito da parte dello speditore autorizzato, le autorità doganali possono eventualmente procedere ad un controllo prima della partenza delle merci;»
67)
l’articolo 400 è sostituito dal seguente:
«Articolo 400
Lo speditore autorizzato presenta una dichiarazione di transito all’ufficio di partenza. Lo svincolo delle merci non può aver luogo prima della scadenza del termine di cui all’articolo 399, lettera b).»;
68)
l’articolo 401 è soppresso;
69)
l’articolo 402 è sostituito dal seguente:
«Articolo 402
Lo speditore autorizzato inserisce, se del caso, nel sistema informatico l’itinerario vincolante fissato conformemente all’articolo 355, paragrafo 2, e il termine fissato conformemente all’articolo 356 entro il quale le merci devono essere presentate all’ufficio di destinazione, nonché il numero, il tipo e la marca dei sigilli.»;
70)
gli articoli 403 e 404 sono soppressi;
71)
l’articolo 406 è sostituito dal seguente:
«Articolo 406
1. La persona che voglia ricevere nei suoi locali o in altro luogo determinato merci vincolate al regime di transito comunitario senza che né le merci né il documento di accompagnamento transito siano presentati all’ufficio di destinazione può ottenere lo status di destinatario autorizzato.
2. L’obbligato principale ha assolto gli obblighi che gli incombono in virtù dell’articolo 96, paragrafo 1, lettera a), del codice e il regime di transito comunitario si considera concluso dal momento in cui, entro il termine fissato, il documento di accompagnamento transito che ha accompagnato la spedizione e le merci intatte vengono consegnati al destinatario autorizzato nei suoi locali o nel luogo precisato nell’autorizzazione, nel rispetto delle misure di identificazione.
3. Per ogni spedizione ricevuta alle condizioni previste al paragrafo 2, il destinatario autorizzato rilascia, su richiesta del trasportatore, la ricevuta di cui all’articolo 362, che si applica mutatis mutandis.»;
72)
all’articolo 407, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. L’autorizzazione designa in particolare:
a)
l’ufficio o gli uffici di destinazione responsabili delle merci che il destinatario autorizzato riceve;
b)
il termine entro il quale, mediante il messaggio “autorizzazione di scarico”, il destinatario autorizzato riceve dall’ufficio di destinazione i dati pertinenti del messaggio “avviso di arrivo previsto” ai fini dell’applicazione, mutatis mutandis, dell’articolo 361, paragrafo 3;
c)
le categorie o i movimenti di merci esclusi.»;
73)
l’articolo 408 è sostituito dal seguente:
«Articolo 408
1. Per le merci che arrivano nei suoi locali o nei luoghi precisati nell’autorizzazione, il destinatario autorizzato è tenuto a:
a)
informare immediatamente l’ufficio di destinazione competente dell’arrivo delle merci mediante il messaggio “notifica di arrivo avvenuto” con indicazione degli incidenti verificatisi durante il trasporto;
b)
prima di procedere allo scarico, attendere il messaggio “autorizzazione di scarico”;
c)
dopo aver ricevuto il messaggio “autorizzazione di scarico”, inviare all’ufficio di destinazione al più tardi il terzo giorno successivo a quello in cui sono arrivate le merci il messaggio “osservazioni allo scarico” con indicazione di tutte le differenze, conformemente alle condizioni stabilite nell’autorizzazione;
d)
tenere a disposizione dell’ufficio di destinazione o fargli pervenire una copia del documento d’accompagnamento transito che ha accompagnato le merci, secondo le disposizioni contenute nell’autorizzazione.
2. L’ufficio di destinazione introduce i dati del messaggio “risultati del controllo” nel sistema informatico.»;
74)
l’articolo 408 bis è soppresso;
75)
all’articolo 441, paragrafo 1, il primo comma è sostituito dal seguente:
«1. L’articolo 353, paragrafo 5, e il punto 23 dell’allegato 37 quinquies si applicano alle distinte di carico eventualmente allegate alla lettera di vettura CIM o al bollettino di consegna TR.»;
76)
all’articolo 442, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Nei casi in cui è applicabile il regime di transito comunitario, gli articoli 412-441 non escludono la possibilità di avvalersi delle procedure di cui agli articoli 344-362, all’articolo 367 e al punto 22 dell’allegato 37 quinquies. Sono tuttavia applicabili gli articoli 415 e 417 o 429 e 432.»;
77)
l’articolo 450 bis è sostituito dal seguente:
«Articolo 450 bis
Il termine di cui all’articolo 215, paragrafo 1, terzo trattino, del codice è di:
-
sette mesi a decorrere dalla data entro cui le merci avrebbero dovuto essere presentate all’ufficio di destinazione; tuttavia, qualora sia stata inviata una domanda di recupero ai sensi dell’articolo 365 bis, tale periodo è prolungato al massimo di un mese; o
-
un mese a decorrere dalla scadenza del termine di cui all’articolo 365, paragrafo 5, qualora l’obbligato principale non abbia fornito informazioni o abbia fornito informazioni insufficienti.»;
78)
all’articolo 450 quater, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Quando il regime non è stato appurato, le autorità doganali dello Stato membro di partenza notificano il mancato appuramento del regime al garante entro nove mesi dalla data entro cui le merci avrebbero dovuto essere presentate all’ufficio di destinazione.»;
79)
all’articolo 450 quinquies, il secondo comma è sostituito dal seguente:
«Le suddette autorità informano l’ufficio di partenza e l’ufficio di garanzia di tutti i casi di nascita di un’obbligazione doganale in relazione a dichiarazioni di transito comunitario accettate dall’ufficio di partenza, nonché delle azioni intraprese presso il debitore ai fini della riscossione degli importi dovuti. Esse inoltre informano l’ufficio di partenza in merito alla riscossione dei dazi e delle altre imposizioni, al fine di consentire all’ufficio di appurare l’operazione di transito.»;
80)
all’articolo 453, paragrafo 2, i termini «articoli da 314 ter» sono sostituiti dai termini «articoli da 314»;
81)
l’articolo 454 è sostituito dal seguente:
«Articolo 454
1. La presente sezione si applica ai trasporti di merci accompagnate da carnet TIR all’interno del territorio doganale della Comunità.
2. I messaggi di cui alla presente sezione sono conformi alla struttura e agli elementi definiti di comune accordo fra le autorità doganali.
3. Il titolare del carnet TIR presenta i dati del carnet TIR all’ufficio doganale di partenza o di entrata mediante procedimenti informatici, nel rispetto della struttura e degli elementi corrispondenti di cui agli allegati 37 bis e 37 quater.
4. All’atto dello svincolo delle merci per l’operazione TIR, l’ufficio doganale di partenza o di entrata stampa un documento d’accompagnamento transito da tenere con il volet n. 2 e trasmette i dati in formato elettronico all’ufficio doganale di destinazione o d’uscita dichiarato utilizzando il messaggio “avviso di arrivo previsto”.
5. Le informazioni del carnet TIR vengono utilizzate per determinare eventuali conseguenze giuridiche derivanti da una discrepanza fra i dati elettronici del carnet TIR e le informazioni contenute nel carnet stesso.
6. È prevista una dispensa dall’obbligo di presentare i dati del carnet TIR mediante procedimenti informatici solo nei seguenti casi eccezionali:
a)
non funziona il sistema informatizzato di transito delle autorità doganali;
b)
non funziona l’applicazione per la presentazione dei dati del carnet TIR mediante procedimenti informatici;
c)
non funziona la rete fra l’applicazione per la presentazione dei dati del carnet TIR mediante procedimenti informatici e le autorità doganali.
7. La dispensa prevista al paragrafo 6, lettere b) e c), è subordinata all’approvazione delle autorità doganali.»;
82)
all’articolo 454 bis, paragrafo 2, è inserita la seguente lettera d):
«d)
utilizzano procedimenti informatici per comunicare con l’ufficio doganale di destinazione.»;
83)
l’articolo 454 ter è sostituito dal seguente:
«Articolo 454 ter
1. Quando le merci arrivano nei suoi locali o nel luogo precisato nell’autorizzazione di cui all’articolo 454 bis, il destinatario autorizzato è tenuto, secondo le modalità previste dall’autorizzazione, a rispettare i seguenti obblighi:
a)
informare senza indugio l’ufficio doganale di destinazione dell’arrivo delle merci utilizzando il mediante “notifica di arrivo avvenuto”, riportando informazioni relative a eventuali irregolarità o incidenti verificatisi durante il trasporto;
b)
prima di procedere allo scarico, attendere il messaggio “autorizzazione di scarico”;
c)
iscrivere senza indugio i risultati dello scarico nelle proprie scritture contabili; e
d)
inviare all’ufficio doganale di destinazione, entro il terzo giorno successivo all’arrivo delle merci, il messaggio “osservazioni allo scarico” con informazioni su eventuali irregolarità o incidenti.
2. Il destinatario autorizzato si assicura che il carnet TIR e il documento d’accompagnamento transito siano presentati immediatamente alle autorità doganali dell’ufficio doganale di destinazione, le quali completano la matrice n. 2 del carnet TIR e vigilano a che esso sia rinviato al titolare o alla persona che agisce per suo conto. Il volet n. 2 viene trattenuto dall’ufficio doganale di destinazione o di uscita.
3. La data di conclusione dell’operazione TIR è la data di iscrizione nelle scritture di cui al paragrafo 1, lettera c).
Tuttavia, nei casi in cui durante il trasporto si siano verificati irregolarità o incidenti, la data di termine dell’operazione TIR è la data del messaggio “risultati del controllo”, di cui all’articolo 455, paragrafo 4.
4. Su richiesta del titolare del carnet TIR, il destinatario autorizzato rilascia una ricevuta che certifica l’arrivo delle merci nei suoi locali e contiene un riferimento al documento d’accompagnamento transito e al carnet TIR. La ricevuta non può fungere da prova della conclusione dell’operazione TIR ai sensi dell’articolo 1, lettera d), della convenzione TIR o dell’articolo 455 ter.
5. L’ufficio doganale di destinazione introduce nel sistema informatico il messaggio “risultati del controllo”.
Le autorità doganali inviano anche i dati di cui all’allegato 10 della convenzione TIR.
6. Qualora l’applicazione informatica del destinatario autorizzato non funzioni, le autorità competenti possono consentire l’impiego di altri mezzi per comunicare con le autorità doganali dell’ufficio doganale di destinazione.»;
84)
all’articolo 454 quater, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Il termine dell’operazione TIR, di cui all’articolo 1, lettera d), della convenzione TIR, è considerato effettivo quando sono stati soddisfatti gli obblighi di cui all’articolo 454 ter, paragrafi 1 e 2, prima frase.»;
85)
l’articolo 455 è sostituito dal seguente:
«Articolo 455
1. L’ufficio doganale di destinazione o di uscita completa la matrice n. 2, trattiene il volet n. 2 e il documento d’accompagnamento transito e utilizza il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” per notificare all’ufficio doganale di partenza o di entrata l’arrivo delle merci il giorno stesso in cui queste sono presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita.
2. Qualora l’operazione TIR si concluda in un ufficio doganale diverso da quello dichiarato inizialmente nella dichiarazione di transito, il nuovo ufficio doganale di destinazione o di uscita notifica l’arrivo all’ufficio doganale di partenza o di entrata utilizzando il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”.
L’ufficio doganale di partenza o di entrata notifica l’arrivo all’ufficio doganale di destinazione o di uscita dichiarato in origine utilizzando il messaggio “inoltro dell’avviso di arrivo avvenuto”.
3. Il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” citato ai paragrafi 1 e 2 non può essere utilizzato come prova della conclusione della procedura nel senso dell’articolo 455 ter.
4. Salvo casi giustificati, l’ufficio doganale di destinazione o di uscita inoltra il messaggio “risultati del controllo” all’ufficio di partenza o di entrata entro il terzo giorno successivo al giorno in cui le merci sono presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita. Tuttavia, laddove si applichi l’articolo 454 ter, l’ufficio doganale di destinazione trasmette all’ufficio doganale di partenza o di entrata il messaggio “risultati del controllo” entro il sesto giorno successivo all’arrivo delle merci nei locali del destinatario autorizzato.
Le autorità doganali inviano anche i dati di cui all’allegato 10 della convenzione TIR.
5. Laddove si applichi l’articolo 454, paragrafo 6, le autorità doganali dello Stato membro di destinazione o di uscita rinviano la parte pertinente del volet n. 2 del carnet TIR alle autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata, senza indugio e comunque entro il termine massimo di otto giorni dalla data in cui si è conclusa l’operazione TIR.»;
86)
l’articolo 455 bis è sostituito dal seguente:
«Articolo 455 bis
1. Qualora le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata non abbiano ricevuto il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” allo scadere del termine entro il quale le merci devono essere presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita, o qualora, entro sei giorni dalla ricezione del messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, non sia loro pervenuto il messaggio “risultati del controllo”, esse esaminano la possibilità di avviare la procedura di ricerca al fine di raccogliere le informazioni necessarie all’appuramento dell’operazione TIR o, se ciò non è possibile, al fine di:
-
stabilire se è sorta un’obbligazione doganale,
-
individuare il debitore, e
-
determinare le autorità doganali competenti per la contabilizzazione.
2. La procedura di ricerca è avviata entro sette giorni dallo scadere di uno dei termini di cui al paragrafo 1, eccetto in casi eccezionali definiti di comune accordo dagli Stati membri. La procedura viene avviata senza indugio se le autorità doganali vengono informate anteriormente che l’operazione TIR non si è conclusa o se lo sospettano.
3. Se le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata hanno ricevuto solo il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, avviano la procedura di ricerca chiedendo all’ufficio doganale di destinazione o di uscita che lo ha inviato di trasmettere il messaggio “risultati del controllo”.
4. Qualora le autorità doganali dell’ufficio doganale di partenza o di entrata non abbiano ricevuto il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, esse avviano la procedura di ricerca chiedendo all’ufficio doganale di destinazione o di uscita le informazioni necessarie all’appuramento dell’operazione TIR. Tale ufficio risponde alla richiesta entro 28 giorni.
5. Il titolare del carnet TIR è invitato a fornire le informazioni necessarie all’appuramento del regime entro 28 giorni dall’inizio della procedura di ricerca presso l’ufficio doganale di destinazione o di uscita quando l’operazione TIR non può essere appurata. Il titolare del carnet TIR risponde alla richiesta entro 28 giorni. Su richiesta del titolare del carnet TIR, tale periodo può essere prolungato di altri 28 giorni.
Le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata informano inoltre l’associazione garante interessata, ferma restando la notificazione da effettuare a norma dell’articolo 11, paragrafo 1, della convenzione TIR, e la invitano a fornire prove della conclusione dell’operazione TIR.
6. Laddove si applichi l’articolo 454, paragrafo 6, le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata avviano la procedura di ricerca di cui al paragrafo 1 quando, allo scadere di un termine di due mesi dalla data di accettazione del carnet TIR, non dispongono della prova che l’operazione TIR è terminata. A tale scopo dette autorità indirizzano alle autorità doganali dello Stato membro di destinazione o di uscita una richiesta corredata di tutte le informazioni necessarie. La procedura viene avviata senza indugio se le autorità vengono informate anteriormente che l’operazione TIR non si è conclusa o se lo sospettano. La procedura di ricerca è parimenti avviata qualora emerga a posteriori che la prova della conclusione dell’operazione TIR è stata falsificata e che il ricorso a tale procedura è necessario per raggiungere gli obiettivi di cui al paragrafo 1.
Si applica, mutatis mutandis, la procedura di cui al paragrafo 5.
Le autorità doganali dello Stato membro di destinazione o di uscita rispondono alla richiesta entro 28 giorni.
7. Se la procedura di ricerca permette di stabilire che l’operazione TIR è terminata correttamente, le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata appurano la procedura e ne informano senza indugio l’associazione garante e il titolare del carnet TIR come pure, se del caso, le autorità doganali che abbiano intrapreso un’azione di recupero conformemente agli articoli 217-232 del codice.»;
87)
è inserito il seguente articolo 455 ter:
«Articolo 455 ter
1. La prova che l’operazione TIR è terminata entro i termini previsti nel carnet TIR può essere fornita, con soddisfazione delle autorità doganali, presentando un documento certificato dalle autorità doganali dello Stato membro di destinazione o di uscita, che comporta l’identificazione delle merci e che documenta che queste sono state presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita o, se si applica l’articolo 454 bis, presso il destinatario autorizzato.
2. L’operazione TIR si considera inoltre terminata quando il titolare del carnet TIR o l’associazione garante presentano, con soddisfazione delle autorità doganali, uno dei seguenti documenti che identificano le merci:
a)
un documento doganale di vincolo ad una destinazione doganale compilato in un paese terzo;
b)
un documento, rilasciato in un paese terzo e approvato dalle autorità doganali di tale paese, che certifichi che le merci sono considerate in libera pratica nel paese terzo interessato.
3. I documenti di cui alle lettere a) e b) possono essere sostituiti dalla relativa copia o fotocopia certificata conforme dall’organismo che ha vistato il documento originale oppure dalle autorità del paese terzo interessato, oppure ancora dalle autorità di uno degli Stati membri.»;
88)
l’articolo 456 è modificato come segue:
a)
al paragrafo 1 è aggiunto il seguente comma:
«Il termine di cui all’articolo 215, paragrafo 1, terzo trattino del codice è di sette mesi dal termine entro cui le merci avrebbero dovuto essere presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita.»;
b)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Gli articoli 450 ter e 450 quinquies si applicano, mutatis mutandis, alla procedura di recupero relativa al regime TIR.»;
89)
l’articolo 457 ter è sostituito dal seguente:
«Articolo 457 ter
1. Qualora un’operazione TIR riguardi le merci contemplate dalle disposizioni dell’articolo 340 bis, o quando le autorità doganali lo ritengano necessario, l’ufficio doganale di partenza o di entrata può prescrivere un itinerario per la spedizione.
2. Le autorità doganali dello Stato membro in cui si trova la spedizione registrano i dati pertinenti sul documento d’accompagnamento transito e sulla matrice n. 1 del carnet TIR nei casi in cui:
a)
l’itinerario è stato modificato su richiesta del titolare del carnet TIR;
b)
il vettore ha abbandonato l’itinerario prescritto per motivi di forza maggiore.
L’ufficio doganale di destinazione o di uscita inserisce le informazioni pertinenti nel sistema informatico.
3. Nei casi di cui al paragrafo 2, lettera b), la spedizione, il documento di accompagnamento transito e il carnet TIR vengono presentati senza indugio alle autorità doganali più vicine.»;
90)
all’articolo 458, paragrafo 1, secondo comma, l’ultima frase è sostituita dal testo seguente:
«La Commissione comunica tali informazioni agli altri Stati membri tramite il sito ufficiale dell’Unione europea su Internet.»;
91)
all’articolo 496, la lettera c) è soppressa;
92)
all’articolo 843, il paragrafo 2 è soppresso;
93)
nell’allegato 30 bis, punto 1. Note introduttive alle tabelle, nota 5. Procedure semplificate, punto 5.1, la cifra «288» è soppressa;
94)
all’allegato 37, titolo I, punto A, lettera c), la prima frase è sostituita dalla seguente:
«c)
quando una disposizione comunitaria ne prevede esplicitamente l’impiego, in particolare nel quadro del regime di transito comunitario per la dichiarazione di transito dei viaggiatori e per la procedura di riserva.»;
95)
l’allegato 37 bis, titolo II, punto B «elementi d’informazione che figurano nella dichiarazione di transito», è modificato come segue:
a)
alla voce «identità del mezzo di trasporto che attraversa la frontiera» (casella 21) del gruppo di dati «OPERAZIONE DI TRANSITO», il testo è sostituito dal seguente:
«Tipo/Lunghezza: an ..27
Questo attributo è facoltativo per gli Stati membri conformemente all’allegato 37.»;
b)
nel gruppo di dati «DESTINAZIONE DELLE MERCI - CODICI SGI» (casella 31) il testo è sostituito dal seguente:
«Codici SGI
(casella 31)
Numero: 9
Questo gruppo di dati deve essere utilizzato quando la dichiarazione di transito riguarda merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater.
Codice merci sensibili
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: n ..2
Deve essere utilizzato il codice che figura all’allegato 37 quater se il codice delle merci non è sufficiente per identificare univocamente una merce compresa nell’elenco che figura all’allegato 44 quater.
Quantità sensibile
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: n ..11,3
Questo attributo deve essere utilizzato quando la dichiarazione di transito riguarda merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater.»;
c)
nel gruppo di dati «DESTINAZIONE DELLE MERCI - COLLI» (casella 31) il testo degli attributi «marchi e numeri dei colli», «natura dei colli» e «numero dei colli» è sostituito dal seguente:
«Marchi e numeri dei colli
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: an ..42
Questo attributo deve essere utilizzato se l’attributo “Natura dei colli” contiene codici figuranti nell’allegato 37 quater diversi da quelli utilizzati per “alla rinfusa” (VQ, VG, VL, VY, VR o VO) o per “merce disimballata o non imballata” (NE, NF, NG). Il suo utilizzo è facoltativo se l’attributo “Natura dei colli” contiene uno dei codici summenzionati.
Natura dei colli
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: a2
Si utilizzano i codici previsti nell’elenco “codici imballaggi” sotto la voce “casella 31” dell’allegato 38.
Numero di colli
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: n ..5
Questo attributo deve essere utilizzato se l’attributo “Natura dei colli” contiene codici figuranti nell’allegato 37 quater diversi da quelli utilizzati per “alla rinfusa” (VQ, VG, VL, VY, VR o VO) o per “merce disimballata o non imballata” (NE, NF, NG). Esso non può essere utilizzato se l’attributo “Natura dei colli” contiene uno dei codici summenzionati.»;
d)
nel gruppo di dati «DESIGNAZIONE DELLE MERCI - DOCUMENTI E CERTIFICATI PRESENTATI» (casella 44) il testo sotto «numero: 99» è sostituito dal seguente:
«Questo gruppo di dati deve essere utilizzato per i messaggi TIR. In altri casi deve essere utilizzato in conformità all’allegato 37. Se si utilizza il gruppo di dati, deve essere utilizzato almeno uno dei seguenti attributi.»;
96)
all’allegato 37 quater, sono aggiunti i seguenti punti 9 e 10:
«9.
Per l’attributo “Tipo di dichiarazione” (casella 1): per le dichiarazioni TIR, utilizzare il codice “TIR”.
10.
Per l’attributo “Tipo di garanzia” (casella 52): per i messaggi TIR, utilizzare il codice “B”.»;
97)
è inserito l’allegato 37 quinquies che figura all’allegato I del presente regolamento;
98)
l’allegato 38 viene modificato conformemente all’allegato II del presente regolamento;
99)
all’allegato 44 bis, titolo I, il punto 1 è sostituito dal seguente:
«1.
Definizione
1.1.
La distinta di carico è un documento che presenta le caratteristiche indicate nel presente allegato.
1.2.
Essa può essere utilizzata con la dichiarazione di transito nel quadro dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2.»;
100)
l’allegato 44 ter è modificato come segue:
a)
il punto 3.1 è sostituito dal seguente:
«3.1.
Per il formulario della ricevuta è utilizzata una carta di resistenza tale da non presentare, ad un uso normale, alcuna lacerazione o sgualcitura. La carta è di colore bianco.»;
b)
il punto 4.3 è sostituito dal seguente:
«4.3.
Il formulario del certificato di garanzia isolata deve essere corredato di una dicitura che indichi il nome e l’indirizzo del tipografo o di una sigla che ne consenta l’identificazione e recare, inoltre, un numero di identificazione.»;
101)
l’allegato 44 quater è sostituito dal testo riportato all’allegato III del presente regolamento;
102)
l’allegato 45 bis è modificato come segue:
a)
al capitolo I, facsimile del documento di accompagnamento transito, l’esemplare «B» è soppresso;
b)
il capitolo II è sostituito dal testo che figura all’allegato IV del presente regolamento;
103)
l’allegato 45 ter è modificato come riportato nell’allegato V del presente regolamento;
104)
all’allegato 46 ter, la seconda colonna della tabella è modificata come segue:
a)
i commenti al criterio 1 «esperienza sufficiente» sono sostituiti dal testo seguente:
«L’esperienza sufficiente è attestata dall’utilizzo corretto e regolare del regime di transito comunitario, in qualità di obbligato principale, per uno dei periodi seguenti, precedenti la domanda di riduzione:
-
sei mesi per l’applicazione dell’articolo 380, paragrafo 2, lettera a), e dell’articolo 381, paragrafo 1,
-
un anno per l’applicazione dell’articolo 380, paragrafo 2, lettera b), e dell’articolo 381, paragrafo 2, lettera a),
-
due anni per l’applicazione dell’articolo 380, paragrafo 3, e dell’articolo 381, paragrafo 2, lettera b).»;
b)
i commenti al criterio 2 «livello elevato di collaborazione con le autorità doganali» sono sostituiti dal testo seguente:
«L’obbligato principale raggiunge un livello elevato di collaborazione con le autorità doganali quando introduce nella gestione delle sue operazioni misure particolari che offrono a tali autorità maggiori possibilità di controllo e di protezione degli interessi in gioco.
Tali misure possono in particolare, con soddisfazione delle autorità doganali, riguardare:
-
le modalità di compilazione della dichiarazione di transito, oppure
-
il contenuto della dichiarazione di transito, quando l’obbligato principale fa figurare su tale dichiarazione dati supplementari anche in casi in cui tali dati non sono obbligatori, oppure
-
le modalità di espletamento delle formalità di vincolo al regime (in particolare la presentazione delle dichiarazioni presso un unico ufficio doganale).»;
105)
l’allegato 47 bis è modificato come segue:
a)
il punto 1 è sostituito dal seguente:
«1.
Situazioni nelle quali il ricorso alla garanzia globale di importo ridotto o il ricorso alla garanzia globale possono essere vietati temporaneamente
1.1.
Divieto temporaneo di ricorrere alla garanzia globale di importo ridotto
Per “circostanze particolari”, ai sensi dell’articolo 94, paragrafo 6, del codice, si intende una situazione nella quale si constata, per un numero significativo di casi che riguardano più obbligati principali e che mettono in pericolo il buon funzionamento del regime, che, nonostante l’applicazione dell’articolo 384 e dell’articolo 9 del codice, la garanzia globale di importo ridotto di cui all’articolo 94, paragrafo 4, del codice non è più sufficiente per garantire il pagamento, entro il termine previsto, delle obbligazioni sorte in seguito alla sottrazione al regime di transito comunitario di merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater.
1.2.
Divieto temporaneo di ricorrere alla garanzia globale
Per “frodi quantitativamente rilevanti” ai sensi dell’articolo 94, paragrafo 7, del codice si intende una situazione nella quale si constata che, nonostante l’applicazione dell’articolo 384, dell’articolo 9 del codice e se del caso del suo articolo 94, paragrafo 6, la garanzia globale di cui all’articolo 94, paragrafo 2, lettera b), del codice non è più sufficiente per assicurare il pagamento, entro il termine previsto, delle obbligazioni doganali sorte in seguito alla sottrazione al regime del transito comunitario di merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater. In tale ambito è opportuno tenere conto della portata di dette sottrazioni e delle condizioni nelle quali sono effettuate, segnatamente quando derivano da attività della criminalità organizzata sul piano internazionale.»;
b)
al punto 2, il punto 2.2 è soppresso;
c)
al punto 3, il secondo trattino è soppresso;
d)
al punto 4, il punto 4.3 è sostituito dal seguente:
«4.3.
Quando concedono la deroga, le autorità competenti appongono nella casella 8 del certificato di garanzia globale la dicitura seguente:
-
UTILIZZAZIONE NON LIMITATA - 99209»;
106)
all’allegato 51 ter, il punto 1.2.1 è sostituito dal seguente:
«1.2.1.
Qualora la garanzia globale non sia utilizzabile poiché le merci sono comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater, si deve inserire nella casella 8 del certificato la dicitura seguente:
-
Validità limitata - 99200»;
107)
l’allegato 67 - Modelli di domanda e di autorizzazione - è modificato come segue:
a)
nella seconda riga del titolo, tra la parola «articoli» e «292» sono inseriti i numeri «253 ter», «253 quater», «253 nonies» e «253 terdecies»;
b)
dopo le note generali e prima del modello «domanda di autorizzazione a beneficiare di un regime doganale in ragione d’una destinazione particolare/trattamento tariffario favorevole», sono inseriti i modelli e le note esplicative figuranti nell’allegato VI del presente regolamento;
c)
dopo il modello «autorizzazione di perfezionamento passivo - modello complementare», l’intestazione «note esplicative» è sostituita dal testo seguente:
«NOTE ESPLICATIVE RELATIVE AL MODELLO PER I REGIMI DOGANALI ECONOMICI E LA DESTINAZIONE PARTICOLARE».
Articolo 2
Entro il 1o gennaio 2012 le autorità doganali riesaminano, in conformità dell’articolo 253, paragrafo 8, del regolamento (CEE) n. 2454/93, le autorizzazioni per la procedura di dichiarazione semplificata e per la procedura di domiciliazione concesse prima della data di cui all’articolo 3, paragrafo 3, del presente regolamento e rilasciano nuove autorizzazioni in conformità del regolamento (CEE) n. 2454/93 modificato dal presente regolamento.
Articolo 3
1. Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
2. I punti 2, 3, da 5 a 12, da 27 a 48, da 51 a 76, 92, 94, il punto 95, lettere a), b) e c), i punti da 97 a 100 e da 102 a 106 dell’articolo 1 si applicano a decorrere dal 1o luglio 2008.
3. I punti 1, 4, 13, 14, da 16 a 24, 26, da 80 a 85, 87, 89, 90, 91, il punto 95, lettera d), i punti 96, 101 e 107 dell’articolo 1 si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2009.
4. I punti 49, 50, 77, 78, 79, 86 e 88 dell’articolo 1 si applicano a decorrere dal 1o luglio 2009.
5. I punti 15, 25 e 93 dell’articolo 1 si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2011.
6. Il punto 2 dell’articolo 1 si applica fino al 30 giugno 2009.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 17 novembre 2008.