ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 18. února 2004
o restrukturalizační podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Bankgesellschaft Berlin AG
(oznámeno pod číslem K(2004) 327)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/345/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
poté, co členský stát a jiné zúčastněné strany byly na základě výše uvedených ustanovení vyzvány k zaujetí stanoviska (2), a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, kdy Komise schválila dne 25. července 2001 (3) podporu na záchranu společnosti Bankgesellschaft Berlin AG (dále jen „BGB“ nebo „banka“) a kdy Německo předložilo Komisi dne 28. ledna 2002 plán restrukturalizace, sdělila Komise Německu dopisem ze dne 9. dubna 2002 své rozhodnutí o tom, že ohledně restrukturalizační podpory zahájí řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (4).
(2)
Po vyžádaném a poskytnutém prodloužení termínu a také po dvou rozhovorech se zástupci Komise odevzdalo Německo dne 17. června 2002 své stanovisko a také další podklady a informace. Další žádost o informace byla Německu zaslána dopisem ze dne 31. července 2002.
(3)
Zveřejněním rozhodnutí Komise o zahájení řízení v Úředním věstníku Evropských společenství (5) vyzvala Komise také ostatní zúčastněné strany k zaujetí stanoviska. Poté obdržela dne 9. července a - po prodloužení termínu - dne 22. července 2002 připomínky od jednoho soutěžitele a také od jedné další zúčastněné strany, která požádala, aby její identita nebyla zveřejněna. Tyto připomínky byly předány dne 1. srpna 2002 Německu, aby k nim zaujalo stanovisko. Odpověď Německa byla doručena - po prodloužení termínu - dopisem ze dne 23. září 2002.
(4)
Německo předalo na požádání další údaje k oznámené podpoře, a to dopisy ze dne 16. a 20. září, 14. a 18. listopadu a 18. prosince 2002 a dále ze dne 14. února a 14. března 2003. Kromě toho byla Komise na různých schůzkách se zástupci Německa, země Berlín a BGB informována o stavu restrukturalizace.
(5)
V rozhovorech dne 26. března 2003 informovalo Německo Komisi o důvodech, proč dne 25. března 2003 ztroskotala výzva k podávání nabídek pro privatizaci BGB, která byla zahájena na základě veřejného, mezinárodního nabídkového řízení v roce 2002. Další související informace, rozvaha a výsledovka za rok 2002 byly předány dne 31. března 2003.
(6)
Následující žádosti Komise o podání informací odeslané dne 15. dubna a 16. května 2003 byly zodpovězeny dopisy ze dne 15. května, 28. května a 24. června 2003. Další informace byly objasněny dopisem ze dne 1. července a také na setkáních se zástupci Německa, země Berlín a BGB a dne 11. dubna, 14. května a 9. července 2003.
(7)
Dne 14. července 2003 pověřila Komise auditorskou společnost Mazars Revision & Treuhandgesellschaft mbH, Wirtschaftsprüfungsgesellschaft, Düsseldorf, jako znalce, aby analyzovala určité aspekty plánu restrukturalizace. Výsledky byly s Německem projednány dne 3. října 2003 a konečná zpráva byla Německu doručena dne 20. listopadu 2003.
(8)
V říjnu roku 2003 byla projednána nutnost dalších kompenzačních opatření, částečně v přítomnosti zástupců banky. V listopadu roku 2003 bylo Německo informováno o opatřeních, která Komise hodlá učinit, a obdrželo, stejně jako banka, příležitost zaujmout stanovisko k hospodářským dopadům pro banku, které byly projednány v prosinci roku 2003. Dne 18. prosince 2003 bylo dohodnuto, že se Německo zaváže vůči Komisi k samostatnému prodeji Berliner Bank do dne 1. října 2006, který vstoupí v platnost nejpozději k 1. únoru 2007 a k privatizaci skupiny do 31. prosince 2007 a také k dalším opatřením k prodeji.
(9)
Německo předalo Komisi dne 29. ledna 2004 přepracovaný plán restrukturalizace, který obsahoval zejména doporučení znalců pověřených Komisí, a dne 6. února 2004 také závazky Německa, které se týkaly přepracovaného plánu restrukturalizace.
II. POPIS PODPOR
(10)
BGB je holdingová společnost patřící ke skupině BGB, založené v roce 1994 sloučením několika úvěrových institucí kontrolovaných zemí Berlín, působí však na trhu i jako samostatná úvěrová instituce. V roce 2000 měla BGB konsolidovanou bilanční sumu ve výši přibližně 205 miliard EUR, v roce 2001 přibližně 189 miliard EUR a v roce 2002 přibližně 175 miliard EUR. Tím zaujímala desáté místo (2001), resp. dvanácté místo (2002) mezi německými bankami; počet zaměstnanců dosahoval přibližně 17 000 pracovníků v roce 2000, přibližně 15 000 v roce 2001 a přibližně 13 000 v roce 2002. Podíl základního jmění podle zákona o úvěrech (Kreditwesengesetz, „KWG“) představoval 5,7 % podle roční účetní závěrky z roku 2001 (podíl celkového kapitálu 9,4 %) a 5,6 % podle roční účetní závěrky z roku 2002 (podíl celkového kapitálu 9,4 %). V červnu roku 2001, před povolením podpory na záchranu, klesl podíl základního jmění na [...] (6)% (podíl celkového kapitálu [...]* %).
(11)
Země Berlín vlastnila před doplněním kapitálu v srpnu roku 2001 56,6 % akcií BGB, nyní vlastní přibližně 81 %. Ostatními akcionáři jsou přibližně s 11 % Norddeutsche Landesbank (NordLB) a Gothaer Finanzholding AG s přibližně 2 %. Přibližně 6 % akcií je ve vlastnictví drobných akcionářů.
(12)
Největšími dceřinými společnostmi, popř. dílčími skupinami skupiny BGB jsou Landesbank Berlin („LBB“) a Berlin-Hannoversche Hypothekenbank AG („BerlinHyp“), které jsou také činné v bankovnictví. LBB je veřejnoprávní instituce, v němž BGB vlastní atypicky tichý podíl ve výši 75,01 %. Díky stávající smlouvě o odvodu výsledků je třeba BGB ekonomicky považovat za 100 % vlastníka. V BerlinHyp, která je činná v oblasti financování nemovitostí, vlastní BGB 89,9 % akcií.
(13)
Ke skupině dále v současné době patří ještě dílčí skupina IBAG Immobilien und Beteiligungen Aktiengesellschaft („IBAG“), která je činná v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, a která byla v minulosti vedena společností Immobilien und Baumanagement der Bankgesellschaft Berlin GmbH („IBG“). Kromě toho BGB kontroluje, popř. kontrolovala přímo nebo nepřímo různé další německé nebo zahraniční podniky, např. Weberbank, Allgemeine Privatkundenbank AG („Allbank“, již prodána), BGB Ireland, BGB UK, BG Polska (maloobchodní divize a internetová divize „Inteligo“ již prodána, likvidace zbývající „skořápky“ zahájena) a také českou Živnostenskou banku a.s. (již prodána).
(14)
Hlavní náplní obchodování BGB je soukromé i firemní bankovnictví (retail banking) obou obchodních značek „Berliner Sparkasse“ a „Berliner Bank“. Ani u jedné z nich se nejedná o právně samostatné dceřiné firmy, ale o obchodní značky, popř. pobočky. Od 1. července 2003 patří „Berliner Bank“, stejně jako dříve již „Berliner Sparkasse“, k LBB (7). Firemními zákazníky jsou převážně malé a střední podniky z regionu.
(15)
Vedle činnosti v oblasti maloobchodního bankovnictví, financování nemovitostí a služeb v oblasti nemovitostí jsou BGB, popř. její dceřiné společnosti činné také v oblasti obchodování na kapitálovém trhu (obchod s penězi a cennými papíry) a rovněž v segmentech velkoobchod/zahraničí (např. financování projektů a exportu) a veřejného sektoru (poskytování úvěrů), které bude nutné zrušit, popř. výrazně zredukovat. Aktivity v oblasti Investment Banking zahrnují pouze emise akcií a dluhopisů v relativně úzkém rozsahu a v budoucnosti už nebudou hrát žádnou významnou roli. Geograficky se činnost BGB koncentruje na oblast Berlína a spolkovou zemi Braniborsko, zejména s ohledem na maloobchodní bankovnictví. Banka je však činná, například v oblasti financování nemovitostí, také na národní a, například v oblasti obchodování na kapitálovém trhu, i na mezinárodní úrovni.
(16)
V oblasti Berlína má BGB v maloobchodním bankovnictví vedoucí postavení na trhu s podílem přibližně od 20 % až po více než 50 % v jednotlivých segmentech (8). Podle vlastních údajů byl její podíl, resp. její penetrace trhu v roce 2002 z hlediska prvních běžných účtů soukromých zákazníků přibližně 48 % (9). S ohledem na celý německý obchod s financováním nemovitostí (všechny hypoteční úvěry) zaujímala BGB podle nahlášených údajů, s podílem přibližně 5 %, v roce 2000 třetí místo. Podle aktuálních informací nebylo, resp. už nebude této pozice dosaženo (10). Více než 90 % hypoték BGB k 31. prosinci 2001 ve výši 33 miliard EUR bylo v Německu, zbytek se týkal financování nemovitostí v zahraničí. V ostatních oblastech nepatří BGB ani v Německu, ani mezinárodně mezi vedoucí banky. Údaje ke konkrétním částem trhu nebo segmentů nejsou v této souvislosti k dispozici.
(17)
Potíže BGB, které pronikly na veřejnost v roce 2001, měly svůj původ především v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, ale také v oblasti financování nemovitostí. Podstatnými součástmi služeb spojených s nemovitostmi, které v 90. letech prováděla dceřiná společnost IBG, byly investiční fondy a rozvoj projektů a stavební činnost. Akcionáři IBG - která byla založena začátkem 90. let jako dceřiná společnost LBB - byly od poloviny do konce 90. let nejdříve BGB AG samotná (10 %), Berliner Bank AG (30 %), LBB (30 %) a Berlin Hyp (30 %). Po splynutí Berliner Bank AG s BGB připadly druhé jmenované bance akcie Berliner Bank v IBG. Vlastnická struktura vypadá dnes takto: 40 % BGB, 30 % LBB a 30 % Berlin Hyp.
(18)
IBG zakládala až do roku 2000 v narůstajícím rozsahu fondy nemovitostí. Investorům byly přitom poskytovány rozsáhlé garance, především dlouhodobé garance nájmu, výnosů a revitalizace. Pro založení nového fondu byly současně získány nebo postaveny nové nemovitosti. Záruky byly poskytovány v očekávání vysoké nebo dokonce i stoupající hodnoty nemovitostí, což vedlo při skutečných, silně klesajících cenách a nájmech, především v Berlíně a nových spolkových zemích, ke kumulování rizik.
(19)
Když se tyto problémy začaly v průběhu roku 2000 projevovat, začala BGB uvažovat o prodeji hlavní činnosti IBG. Proto byl v prosinci roku 2000 převeden hlavní podíl činnosti IBG na nově založenou IBAG, s výjimkou „starých“ rizik a závazků IBG a jejími dceřinými společnostmi, které přešly na nově založenou LPFV Finanzbeteiligungs- und Verwaltungs-GmbH („LPFV“). Plány na prodej IBAG však selhaly. Dnes jsou jak IBAG, tak také LPFV ve 100 % vlastnictví BGB. V rámci IBG zůstaly jen aktivity v okrajových oblastech.
(20)
Další, v tomto období se vyskytující problémy se týkaly činnosti v oblasti financování nemovitostí, která byla prováděna především společností BerlinHyp, ale také LBB a BGB samotné. Tato oblast činnosti zahrnuje poskytování úvěrů pro financování větších projektů spojených s nemovitostmi, především v oblasti průmyslu, nikoliv poskytování hypotečních úvěrů pro financování soukromých nemovitostí, které spadají do oblasti maloobchodního bankovnictví. Nesnáze v oblasti financování nemovitostí, které se s ochlazením trhu s nemovitostmi stupňovaly, vyplývaly především z do té doby nedostatečné prevence rizik.
(21)
V první polovině roku 2001 se BGB dostala do akutní krize. Příčinou byly především špatné úvěry v oblasti financování nemovitostí a také garanční závazky u IBG/IBAG/LPFV v oblasti fondů, pro které byly při roční účetní závěrce za rok 2000 vytvořeny rezervy ve výši přibližně 1 miliardy EUR a jež také vyvolaly potřebu oprávek pro běžící stavební projekty a zvýšení prevence rizik v oblasti financování nemovitostí. Z toho důvodu poklesly v květnu záruční prostředky BGB pod zákonem stanovený minimální koeficient vlastního kapitálu ve výši 8 %. Mezery ve financování, které bylo nutno utěsnit, aby se dosáhlo koeficientu základního kapitálu 5 % a aby se tak umožnil návrat ke koeficientu vlastního kapitálu před krizí ve výši 9,7 %, byly v té době odhadnuty na 2 miliardy EUR. Prohlášením o záměru zajistila země Berlín v květnu roku 2001 přísun kapitálu, poskytnutého touto zemí, ve výši tohoto nutného obnosu. Poté, co Komise tuto podpory na záchranu schválila, obdržela BGB v srpnu roku 2001 kapitál ve výši přesně 2 miliardy EUR: 1,755 miliardy EUR od země Berlín, 166 milionů EUR od NordLB, 16 milionů EUR od Parion (Gothaer Finanzholding AG) a 63 milionů EUR od drobných akcionářů.
(22)
V následujících měsících byla však objevena další rizika, především v oblasti služeb spojených s nemovitostmi u IBAG/IBG/LPFV. Existovalo nebezpečí, že by kapitál BGB mohl znovu poklesnout pod nejmenší povolený koeficient solventnosti. Tato rizika se znovu týkala garančních povinností v činnosti fondů, jakož i klesající hodnoty nemovitostí, které byly zakoupeny za účelem pozdějšího založení nových fondů („nemovitosti do zásoby“). Přes vnitřní síť skupiny, sestávající ze smluv o odvodu výsledků, záruk a úvěrů, ručí, podle informací předložených Německem, BGB za převážnou část rizik.
(23)
V listopadu roku 2001 pohrozil tehdejší Spolkový dozorčí úřad pro úvěrování (BAKred, dnes BAFin) (11) BGB předběžným uzavřením, pokud nebudou do konce roku 2001 přijata opatření k pokrytí těchto rizik. Proto dne 20. prosince 2001 podepsaly země Berlín, BGB, LBB, Berlin Hyp, IBAG, IBG a LPFV základní dohodu s cílem tato rizika pokrýt rozsáhlými garancemi a zárukami. Tato základní dohoda byla dne 16. dubna 2002 nahrazena s konečnou platností schválenou podrobnou dohodou. Garance převzaté touto dohodou jsou označovány jako „odstínění rizik“ („Risikoabschirmung“) a jsou blíže popsány dále.
(24)
Opatření pro poskytnutí podpory jsou součástí plánu na restrukturalizaci, předloženého původně v lednu roku 2002, a naposledy přepracovaného během auditu v lednu roku 2004, který předpokládá výrazné zredukování obchodní činnosti skupiny BGB a koncentraci na soukromé a firemní zákazníky v oblasti Berlín. Vedle toho by se mělo dále pokračovat - i když v menším rozsahu - v činnosti na kapitálovém trhu a v oblasti financování nemovitostí (viz 172. bod odůvodnění a násl.). Ostatní oblasti obchodu, jako je oblast velkoobchod/zahraničí včetně strukturovaného financování a poradenství, se mají zrušit a jiné, jako je oblast veřejného sektoru, se mají silně redukovat. Původně se předpokládalo, že se bude pokračovat i v oblasti služeb s nemovitostmi. Německo však již v ranném stádiu řízení přislíbilo, že se postará o rozdělení této oblasti a o prodeji zemi Berlín (viz 277. a 278. bod odůvodnění). Německo také mezitím přislíbilo, že k redukci velmi silného podílu BGB na berlínském maloobchodním trhu prodá Berliner Bank samostatně.
(25)
Jak již bylo uvedeno výše, mají být prodány akcie BGB držené zemí Berlín. Komise obdržela takový závazek. BerlinHyp má být v rámci privatizace BGB prodána buďto spolu s ní nebo samostatně (viz 285. bod odůvodnění). Dále má být IBB vyčleněna z BGB a rezervní fond IBB (již výše uvedený, ve své době na LBB převedený kapitál bývalé Wohnungsbau-Kreditanstalt - „WBK“), pokud by to nezpůsobilo pokles kvóty základního kapitálu pod 6 % nebo kvóty celkového kapitálu pod 9,7 % ke dni 1. ledna 2004, má být vyplacen zpět zemi Berlín.
(26)
Jednou složkou restrukturalizační podpory ohlášené dne 28. ledna 2002 je přísun kapitálu ve výši 1,755 miliard EUR poskytnutého jakožto podpora na záchranu v srpnu roku 2001 zemí Berlín po schválení Komisí dne 25. července 2001 (12), přičemž tuto podporu si BGB trvale ponechá jako restrukturalizační podporu.
(27)
Druhou složkou je výše uvedené odstínění rizik, jehož poskytnutí bylo v hlavních rysech dohodnuto v prosinci roku 2001 mezi zemí Berlín, BGB, LBB, BerlinHyp, IBAG, IBG a LPVF a jež bylo upraveno, doplněno a nahrazeno podrobnou dohodou schválenou dne 16. dubna 2002. Tento dokument obsahuje následující garance, osvobození, převzetí plnění a záruky, které byly poskytnuty zemí Berlín na období třiceti let, aby se pokryla rizika dceřiných společností IBAG, IBG a LPFV z činnosti v oblasti služeb spojených s nemovitostmi:
-
Úvěrové garance: Garance pro BGB, LBB a pro BerlinHyp ohledně smluvního splácení úroků a jistiny úvěrů, které tyto společnosti zaručily společnostem IBAG a IBG a také jejich dceřiným společnostem k datu 31. prosince 2001. Tyto dotčené společnosti a úvěrové vztahy jsou uvedeny v přílohách podrobné dohody. V uvedeném dokumentu jsou také řešena omezení pro určité úvěrové garance a explicitní výluky („seznam negativ“).
-
Garance účetní hodnoty: Garance pro IBAG a IBG, jakož i pro určité další společnosti skupiny, především přímé a nepřímé dceřiné společnosti uvedené společnosti, ohledně hodnoty jednotlivého investičního majetku aktivovaných položek v příslušné kontrolované bilanci s výjimkou určitého označeného investičního majetku jako nehmotný investiční majetek, pokladní hotovosti, vklady u spolkových bank a úvěrových institucí nebo položky časového rozlišení. Podrobná dohoda řeší i omezení a výluky v případě účetních garancí („seznam negativ“).
-
Převzetí plnění od LPFV: Osvobození LPFV od závazků - pokud tyto přesahují částku 100 milionů EUR (výše spoluúčasti) - z dřívějších obchodů s nemovitostmi prováděných IBG a jejími dřívějšími dceřinými společnostmi Bavaria, Arwobau a také společností Immobilien-Beteiligungsvertriebsgesellschaft der Bankgesellschaft Berlin GmbH („IBV“) formou převzetí plnění. Převzetí plnění se nevztahuje na závazky, které souvisí se založením fondů po 31. prosinci 2000 nebo s novým obchodem IBAG popsaným v podrobné dohodě.
-
Osvobození BGB od záruk: Osvobození BGB od všech závazků ze záruk, které tato společnost převzala až k 31. prosinci 1998 za IBG, IBV a Bavaria. Ani toto osvobození se nevztahuje na závazky, které souvisí se založením fondů po 31. prosinci 2000 nebo s novým obchodem IBAG popsaným v podrobné dohodě.
(28)
Podrobná dohoda vyčísluje v článku 45 nejvyšší obnos, který z těchto závazků vyplývá pro zemi Berlín, což je 21,6 miliard EUR. Podle článku 45 se přitom jedná o vícenásobné zahrnutí upravené teoretické nominální hodnoty zajištěných rizik. V základní smlouvě byla udána jako nejvyšší hodnota ještě částka 35,34 miliard EUR, protože výše uvedené garance někdy pokrývaly tatáž rizika. Jak uvádí článek 45 podrobné dohody, může země například ručit za pohledávky třetího věřitele z garance za pronájem jednak převzetím plnění oproti LPFV, jednak osvobozením od záruk. Podrobná dohoda však také upravuje to, že země v takovém případě ručí za příslušné riziko vždy jen jednou. Tak mohl být nejvyšší teoretický obnos upraven odečtením tohoto vícenásobného zahrnutí a stanoven na hodnotu 21,6 miliard EUR. Z těchto 21,6 miliard EUR představuje nejvyšší obnos, podle Německem předložených předběžných výpočtů, osvobození LPFV (přibližně [...]* EUR, z toho [...]* EUR je na osvobození LPFV od závazků z garancí na pronájem a výplat podílů a [...]* EUR na osvobození od rizik z takzvaných garancí na revitalizaci budov).
(29)
Základem tohoto teoretického nejvyššího obnosu je však odhad úplného materializování všech rizik. Pro osvobození LPFV od záruk na pronájem (nejvyšší obnos [...]* EUR) to například znamená, že by veškeré nájmy nebyly vůbec zaplaceny až do roku 2025, v případě osvobození LPFV od záruk na revitalizaci ([...]* EUR) se vychází z úplných výrobních nákladů na všechny budovy a vnější zařízení. Stoprocentní nezaplacení nájmů a stržení a nové postavení všech budov však není ani podle velmi pesimistických předpokladů reálné. V článku 45 je proto také uvedeno, že podle tehdejších znalostí a na základě důkladného prověření významných ekonomických rizik, bude pravděpodobné využití výrazně nižší. Podle toho představuje skutečné riziko 2,7 miliard EUR v optimistickém případě („best-case“), 3,7 miliard EUR v „základním případě“ („base-case“) a 6,1 miliard EUR v pesimistickém případě (takzvaný „worst-case“). Předpoklady, které vedly k těmto odhadnutým hodnotám, byly oznámeny v průběhu řízení (viz 138. bod odůvodnění).
(30)
Podrobná dohoda dále pro minimalizaci garančních plnění předpokládá možnost, že země smluvně zcela nebo částečně pověří správou podrobné dohody třetí stranu. Země tuto možnost využila a založila společnost „BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH“, která je v jejím úplném vlastnictví, a tato společnost realizuje z pověření země svou činnost od ledna roku 2003. Kromě toho podrobná dohoda předpokládá ručitelskou provizi a právo na opravu v období patnáct účetních roků. Na základě toho obdrží země od BGB pevnou roční ručitelskou provizi ve výši 15 milionů EUR až do roku 2011 včetně, která může být od roku 2012 po vzájemné dohodě upravena pro zbývající období odstínění rizik. Dále BGB zaplatí, pokud v jednom nebo více měsících účetního roku dosáhne celková kvóta ručícího vlastního kapitálu 12,5 % a kvóta základního kapitálu 7 %, 15 % svého dosaženého ročního čistého zisku zemi Berlín.
(31)
V zákoně o zplnomocnění Senátu k převzetí zemské záruky za rizika z obchodu se službami v oblasti nemovitostí společnosti Bankgesellschaft Berlin AG a některých jejích dceřiných společností (13) je dále stanoveno, že akcie země Berlín v BGB se musí co nejrychleji prodat za podmínek únosných pro zemi Berlín a že v souvislosti s novým uspořádáním vlastnické struktury BGB musí být z BGB vyloučena Investitionsbank Berlin (IBB) jako samostatná veřejnoprávní podpůrná banka (k tomu viz dále).
(32)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení (14) Komise dále poukázala na jednu důležitou skutečnost, která nebyla v původním plánu restrukturalizace zohledněna. Na konci roku 1992 byla WBK, včetně jejího veškerého jmění, převedena na LBB; současně všechny úkoly WBK přešly na tehdy nově založenou IBB. Díky tomuto převodu se zvýšil ručící vlastní kapitál LBB přibližně o 1,9 miliardy DEM. LBB zaplatila od roku 1995 odměny v průměru 0,25 % za každý příslušný obnos. Z důvodu vzniklých pochyb ohledně slučitelnosti těchto odměn se zásadou investorů v tržním hospodářství zahájila Komise v červenci roku 2002 řízení C 48/2002. (15) Pokud Komise dojde k závěru, že vyplacené odměny nejsou v souladu se zásadou investorů v tržním hospodářství, představuje rozdíl mezi vyplacenými odměnami a běžnými tržními výnosy takové investice, při nesplnění zkoušek slučitelnosti se Smlouvou o ES, podporu neslučitelnou se společným trhem, kterou LBB musí vrátit zemi Berlín.
(33)
Možnost požadavku na vrácení představuje výrazné riziko pro budoucnost plánu restrukturalizace ve vztahu na nutnost obnovení životaschopnosti. Komise proto ve svém zahajovacím usnesení vyzvala Německo, aby v tomto směru našlo vhodné řešení a vzala na vědomí, že Německo na takovém řešení pracuje.
(34)
Z tohoto důvodu byla mezi zemí Berlín a BGB uzavřena dne 23. prosince 2002Dohoda o řešení případných požadavků země Berlín na splátky vyplývající z postupu šetření podpory C48/2002 - Landesbank Berlin - Girozentrale prováděného Evropskou komisí („Dohoda o splátkách“).
(35)
Tato dohoda upravuje případ, že pokud Komise rozhodne o zpětném vyplacení, zavazuje se země Berlín poskytnout jako vklad do LBB sanační dotaci v takové výši, která je nutná k tomu, aby se zabránilo podkročení kapitálové kvóty uvedené v dohodě u LBB a/nebo u skupiny BGB z důvodu hrozící povinnosti realizovat splátky. Minimální kapitálové kvóty uvedené v dohodě o splátkách se vyčíslují na 9,7 % (kvóta celkového kapitálu) a 6 % (kvóta základního kapitálu). Tato dohoda platí za podmínky, že Komise tuto podporu schválí.
(36)
Ačkoliv toto opatření nebylo ještě v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení učiněno a tedy nebylo částí plánu restrukturalizace, byla rizika pro výhledovou životaschopnost banky vzniklá z důvodu možného rozhodnutí o splátkách zmíněna v rozhodnutí o zahájení řízení jako jeden z faktorů, který je nutno v řízení vzít v úvahu. Dohoda o splátkách byla nakonec uzavřena, aby se těmto úvahám učinilo zadost. Protože toto opatření je pro úspěch restrukturalizace nezbytné, považuje Komise za účelné posuzovat dohodu o splátkách, jelikož v této souvislosti může zajistit nejvyšší obnos pro podporu, společně s ostatními opatřeními pro podporu.
(37)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES klasifikovala Komise opatření, která je potřeba předběžně přezkoumat, jako státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, protože tyto podpory byly poskytnuty ze státních prostředků a jsou vhodné k tomu, aby se formou zlepšení finanční pozice podniku projevily v ekonomickém postavení soutěžitelů z jiných členských států (16), čímž dochází k narušení hospodářské soutěže nebo hrozí, že dojde k takovému narušení a že tím bude negativně ovlivněn obchod mezi členskými státy.
(38)
Na základě svého předběžného posouzení dospěla Komise k přesvědčení, že podpory je třeba posoudit na základě Pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (17) (dále jen „pokyny“) a že nejsou použitelné ani jiná ustanovení Smlouvy o ES o slučitelnosti, ani jiné pokyny Společenství. Komise souhlasila s názorem Německa, že se v případě BGB jednalo o podnik v nesnázích ve smyslu oddílu 2.1 pokynů. O slučitelnosti opatření pro podporu se společným trhem však vznikly značné pochyby.
(39)
Podle bodů 31 - 34 pokynů zkoumá Komise plán restrukturalizace pro každou jednotlivou podporu v tom smyslu, zda je, na základě reálných odhadů, schopen během přiměřeného období znovu obnovit životaschopnost podniku.
(40)
Komise dříve předloženému plánu restrukturalizace vytýkala, že nebyly analyzovány budoucí strategie na trhu investičního bankovnictví. Dále Komise v rámci budoucí strategie obchodů s nemovitostmi vyžadovala bližší specifikaci rozdílů nákladů mezi likvidací a dalším provozováním dceřiné společnosti činné ve službách v oblasti nemovitostí IBAG.
(41)
Komise vyjádřila pochybnosti, zda předpoklady v původním plánu restrukturalizace ohledně vývoje nabídky a poptávky byly dostatečně precizní na to, aby se mohl udělat závěr ohledně výhledů na úspěch předložených opatření na restrukturalizaci. Bylo možno obtížně rozeznat, na které tržní předpoklady se opatření plánu restrukturalizace vztahují.
(42)
Komise dále konstatovala, že informace Německa v souvislosti s důvody nesnází podniku v minulosti byly relativně povrchní. Byly uvedeny následující tři důvody: a) špatné úvěry; b) odvod četných záruk v oblasti fondů nemovitostí a c) příliš pozdní zavedení (1999) a pomalé provádění systematické kontroly rizik. Uváděné informace představovaly hlavně shrnutí finančních nesnází. Byl však uveden pouze jeden skutečný důvod těchto nesnází, totiž neúčinné struktury skupiny a managementu, mezi nimi také nefunkční kontrola rizik. Důkladná analýza těchto struktur a konkrétních chyb managementu, mezi nimi i dopady vlastnictví státu, však chyběla. Takovou analýzu však Komise považuje za nutnou k tomu, aby bylo možno posoudit výhledy na restrukturalizaci BGB. Komise proto pochybuje o tom, zda plán na restrukturalizaci dostatečným způsobem rozeznal a řeší příčiny nesnází BGB. Německo bylo proto požádáno, aby přeložilo podrobnou analýzu minulých chyb a budoucích výhledů a problémů v kontextu struktury skupiny, metod managementu a dozoru, konceptů kontroly a podávání zpráv, jakož i technik pro zavedení komerčně založených rozhodovacích procesů.
(43)
S ohledem na možnou privatizaci zmínilo Německo jednání s potencionálními zájemci, neuvedlo však žádné podrobnosti, například o zamýšleném postupu, podmínkách nebo jiných relevantních faktorech. Komise si proto položila otázku, zda privatizace - úplná nebo částečná - byla důkladně uvážena a zda je případně zajištěno, že bude provedena v rámci otevřeného, transparentního a nediskriminačního postupu.
(44)
S ohledem na cílové výnosy původně uvedené v oznámení ve výši necelých 7 % vyjádřila Komise zaprvé pochyby, zda tento výnos může být skutečně dosažen, zejména vzhledem k problematické struktuře instituce a managementu skupiny, nejasným předpokladům o trhu, na které se odvolávají opatření pro restrukturalizaci, a také vzhledem k provádění problematických obchodů s nemovitostmi. I kdyby bylo dosaženo požadovaného výnosu necelých 7 %, měla Komise za druhé pochyby o tom, zda toto zúročení vloženého kapitálu bude dostatečné, aby to bylo slučitelné se zásadou investora v tržním hospodářství.
(45)
Komise dále věnovala pozornost tomu, že možnost požadavku na splacení v případě LBB představuje závažné riziko pro úspěšné vyhlídky plánu restrukturalizace, a proto ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Německo, aby zpracovalo návrhy na řešení.
(46)
Ustanovení o výjimce v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES platí za podmínky, že podpora nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Body 35 až 39 pokynů stanoví, že musí být přijata taková opatření, která co nejvíce zmírní všechny nepříznivé účinky podpory na soutěžitele. Obvykle se tyto podmínky konkretizují omezením nebo redukcí přítomnosti podniku na relevantním trhu výrobků, prodejem výrobních zařízení nebo dceřiných společností nebo odbouráním činností. Toto omezení nebo redukce musí být v poměru s účinky deformací způsobených podporou a zejména s relativní váhou podniku na jeho trhu nebo trzích.
(47)
Celkově měly původně navržené protislužby, resp. kompenzační opatření, jako je prodej významných podílů, omezení obchodů s penězi a cennými papíry, sektoru Debt Finance, obchodů s nemovitostmi, počtu poboček, personálu a sekce veřejného sektoru a také zřeknutí se sídel a obchodů se zahraničními a velkými zákazníky, vést k redukci bilanční sumy BGB o 26 % (ze 190 miliard EUR na 140 miliard EUR). Z důvodu částečně vágního popisu kompenzačních opatření a jejich příslušného přínosu k požadovaným následkům na jmění a personální situaci BGB nebyla Komise schopna posoudit, zda může být reálně dosaženo tohoto celkového efektu a jak se tato opatření projeví na budoucí pozici BGB na trzích nebo segmentech vymezených Německem. Komise proto potřebovala podrobnější informace ohledně vlivu každého opatření na jmění, na personální situaci a na budoucí pozici BGB na trhu/segmentu.
(48)
I kdyby bylo dosaženo výše uvedeného celkového účinku redukce (26 % nebo 50 miliard EUR z bilanční sumy), považuje Komise za sporné, zda tato redukce bude dostatečná vzhledem k uvažované výši podpory a vzhledem ke zkušenostem Komise ohledně restrukturalizačních podpor bankám (18). V této souvislosti uvedla Komise zákonné minimální kvóty kapitálu jako možný orientační bod pro posouzení přiměřenosti kompenzačních opatření, protože ty musí být při poklesu kapitálu banky redukovány úměrně objemu obchodů (při nedostatečné vybavenosti kapitálem 1 miliarda EUR a podle zákonné minimální kvóty kapitálu 4 % by bylo potřeba teoretické redukování rizikových faktorů aktiv až o 25 miliard EUR). Toto „redukování příležitostí“ by mohlo sloužit jako přibližný orientační bod pro stupeň narušení trhu a z toho vyplývající nutná kompenzační opatření. Pouze přísun kapitálu ze země Berlín ve výši 1,755 miliard EUR v létě roku 2001 by podle těchto úvah odpovídal teoretickému redukování hodnoty jmění až o 44 miliard EUR. Komise však upozornila na to, že tento orientační bod nemůže být použit „mechanicky“, ale že je závislý na určitém volném uvážení zvláštních okolností, například faktorů, které jsou důležité pro přežití a životaschopnost banky.
(49)
Když se po přísunu kapitálu objevila nová rizika, hrozilo nebezpečí, že koeficient solventnosti bude znovu nedostatečný. Aby zabránila novému přísunu kapitálu, rozhodla se země Berlín řešit všeobecné garance pomocí odstínění rizik. Z toho důvodu mají garance podobný účinek jako přísun kapitálu. Problém s odstíněním rizik však spočívá v tom, že výše podpory, která má být poskytnuta, nebyla ještě přesně stanovena. Nominální, teoretický maximální obnos, který je uvedený v čl. 45 podrobné dohody, představuje 35,34 miliard EUR. Když se odpočítá vícenásobné krytí rizik, představuje maximální obnos částku 21,6 miliard EUR. To je však stále nominální hodnota, tj. vychází z úplného zmaterializování všech rizik, což není pravděpodobné (viz výše). Z toho důvodu musela Komise pečlivě pracovat s jednotlivými dostupnými maximálními obnosy, tj. s 35,34 miliardami EUR. Protože ale tento obnos zřejmě nebude realizován, bylo by nepřiměřené používat jej jako základ pro stanovení potřebných kompenzačních opatření. Komise proto nemohla posoudit, zda nabízená kompenzační opatření, s přihlédnutím k výši podpory, budou dostatečná. Komise měla dále pochyby o tom, zda zejména v případě scénáře best-case s realizovanou podporou přibližně 3 miliard EUR, společně s přísunem kapitálu, byla kompenzační opatření podle výše popsaného hrubého orientačního bodu dostatečná. Kromě toho zkušenosti z případů restrukturalizace ukazují, že scénáře best-case byly realizovány jen vzácně.
(50)
Komise oznámila, že při závěrečném posouzení přiměřenosti kompenzačních opatření se musí vzít v úvahu extrémně silná pozice BGB na trhu v oblasti maloobchodu na místní a regionální úrovni. Vzhledem k nedostatku dostatečných informací však Komise nemohla ohodnotit vlivy redukčních opatření na jednotlivé trhy nebo obory. Požadovaná redukce v oblasti soukromých a firemních zákazníků ve formě plánovaných prodejů Weberbank a Allbank se však zdá být poměrně málo a zřejmě by to nedostatečně zeslabilo účinek ovlivnění konkurence vlivem poskytnuté podpory. S uvážením skutečnosti, že BGB se také zdá být nikoliv bezvýznamným účastníkem trhu v oblasti obchodů s nemovitostmi, ptala se dále Komise na to, zda opatření na redukci jsou v této souvislosti dostatečná.
(51)
V souhrnu Komisi chyběly důležité informace pro přiměřené a dostatečně podrobné posouzení účinků navržených kompenzačních opatření. Na základě dostupných skutečností proto měla vážné pochybnosti o tom, zda plánovaná opatření na redukci jsou dostatečná na to, aby zmírnila účinek narušující hospodářskou soutěž způsobený takovým vysokým objemem podpory, jejíž přesná výše nebo maximální hodnota ještě nebyla ani stanovena. V tomto kontextu se musí vzít v úvahu také silná, především místní a regionální pozice BGB na trhu, především v oblasti maloobchodu.
(52)
Podle bodů 40 a 41 pokynů musí být podpora omezena na přísné minimum potřebné pro umožnění restrukturalizace, aby se zamezilo poskytnutí přebytečné hotovosti podniku, která by mohla být užita k agresivním, trh narušujícím činnostem nebo dokonce k expanzi. Pokyny také stanoví, že od příjemce podpory se očekává, že k plánu restrukturalizace významně přispěje z vlastních zdrojů, včetně prodeje aktiv, která nejsou nezbytně důležitá pro přežití podniku.
(53)
Na základě dostupných informací nebyla Komise schopna přesně posoudit, zda podpora - jejíž výše nebyla ještě známa - představuje potřebnou minimální výši, a zda by například mohla být během restrukturalizace přehodnocena rizika, a zda jsou zavedena nebo by byla zavedena kontrolní opatření pro skutečné vyloučení vícenásobného pokrytí rizik.
(54)
Komise se ptala, zda jako záchranná podpora předběžně povolené dosažení kvóty kapitálu 5 % a kvóty vlastních prostředků 9,7 %, jakož i od roku 2003 požadovaná kvóta základního kapitálu přibližně 7,5 % a kvóta vlastních prostředků přibližně 12 % bude opravdu potřebné pro další trvání podniku, včetně solidního ratingu prováděného ratingovými agenturami. V tomto kontextu měla Komise pochybnosti zejména o tom, zda vlastní přínos BGB prodejem majetku nebo dceřiných společností, které nejsou nezbytné pro dlouhodobou životaschopnost podniku, s přihlédnutím i na výši podpory v případě scénáře best-case splnil kritérium „významného příspěvku“. Z důvodu silné pozice BGB, včetně jejích dceřiných společností a podniků s ní svázaných, na mnoha trzích a v mnoha oborech, se objevila otázka, zda by nemohl proběhnout prodej více, resp. větších dceřiných společností/aktiv - nejen z hlediska opatření pro vyrovnání, ale také jako významnější, plnění daňových poplatníku doplňující vlastní příspěvek.
III. STANOVISKO NĚMECKA
(55)
Německo zaujalo na základě tehdy předloženého plánu restrukturalizace, který ve svých základních rysech platil ještě v létě 2003 a který byl předložen k posouzení poradcům Komise, stanovisko k zahájení řízení a na požádání Komise předložilo v dalším řízení také doplňující informace o původním plánu restrukturalizace, zejména k následujícím, pro rozhodování Komise důležitým bodům:
(56)
Investiční bankovnictví už v budoucnosti nebude představovat ani strategické ohnisko, ani cílový produkt obchodů na kapitálovém trhu. Obchody na kapitálovém trhu se koncentrují na oblasti s vysokým potenciálem výnosů, jako je například zákaznický obchod s akciemi, úroky a úvěry a, v malém rozsahu, také obchod na vlastní účet a budou ve svém rozsahu ubývat.
(57)
Byl blíže specifikován rozdíl nákladů mezi likvidací a pokračováním IBAG. Celkové náklady na likvidaci se skládají z operativních nákladů na likvidaci [...]* EUR a z finančního schodku. Pro zjištění finančního schodku byla sestavena stínová bilance skupiny pro tři scénáře (best case, real case, worst case), na což by se vynaložilo [...]* EUR, [...]* EUR resp. [...]* EUR. V případě pokračování by se naopak v období 2001 až 2005 vynaložilo, podle scénáře od [...]* do [...]* EUR (base-case [...]* EUR). Tím by došlo v případě likvidace IBAG k překročení nákladů oproti pokračování podle zvoleného scénáře od [...]* do [...]* EUR. Kromě toho by při likvidaci bylo nutno vzdát se kladného výsledku od roku 2006 ve výši [...]* EUR.
(58)
Blíže byly uvedeny předpoklady o rozvoji trhu v oblasti obchodu s nemovitostmi a fondy. Po mírném poklesu v roce 2002 přibližně o 2 % celkový německý objem staveb, podle informací Ústředního svazu německého stavebnictví, v roce 2003 přibližně stagnoval. Ve stavbě bytů nedošlo k žádné změně trendu (rok 2003: pokles o přibližně 1 % po přibližně 3 % poklesu v roce 2002), přitom na východě byl pokles z důvodu přebytečné nabídky bytů výrazně silnější než v západních spolkových zemích. U průmyslových staveb došlo v roce 2003 k mírnému nárůstu přibližně o 1 %. Na základě toho byly přizpůsobeny kapacity a očekávané obraty Bavaria a bylo definováno cílené zaměření. Bavaria se bude v budoucnosti koncentrovat jak na výstavbu bytů, tak i na oblast průmyslu v prémiové oblasti trhu a z důvodu velkých rozdílů rozvoje výstavby bytů na západoněmecké regiony Hamburk, Mnichov, Stuttgart a Rýn nad Mohanem. V obchodování s fondy se po poklesu v roce 2001 bude v budoucnosti počítat s novým výrazným růstem v oblasti trhu s uzavřenými fondy. Fondy s nemovitostmi by měly hrát důležitou roli s přibližně 50 % objemu umístění na trhu jako alternativní forma investic s výnosy a riziky mezi cennými papíry s pevnými úroky a akciemi. Nové fondy IBV budou zakládány již jen pro průmyslové nemovitosti typu premium a budou vybaveny výrazně redukovanými garancemi. Díky těmto kvalitativně hodnotnějším objektům bude možno zvýšit i jistotu výnosů, čímž se však zredukuje obchodní činnost celkem o více než polovinu.
(59)
K předpokladům o rozvoji trhu v oblasti soukromých zákazníků uvedlo Německo zejména to, že v oblasti Berlína připadá v průměru téměř 4 000 obyvatel na jednu bankovní pobočku, což je výrazně více než je německý průměr ((1 400). Ačkoliv v Berlíně není na pobočkách žádné nadměrné odbavování klientů, je třeba v budoucích létech počítat s další redukcí obchodních míst, a to z důvodu působení jiných kanálů jako je call center a internet. Koncept pro trvalé zlepšení rentability v oblasti soukromých zákazníků je založen na oblasti nákladů i výnosů. Mezi opatření pro snížení centrálních nákladů patří redukce poboček podle aktuální výnosnosti, regionálních úhrad a výhledových nákladů na uzavření/sloučení. Cílem má být zvýšení počtu hlavních zákazníků na pobočku na [...]* u Berliner Sparkasse a na [...]* u Berliner Bank do konce roku 2003, oproti průměrně 2 300 zákazníků u bezprostředních konkurentů v Berlíně. Další úspory vyplývají z náhrady nákladných konvenčních pokladen moderními zařízeními, což uspoří [...]* pracovních kapacit. Výnos se může dále zvýšit změnou alokace poradců pro odkrytí možných atraktivních skupin zákazníků. Ve větší míře má probíhat transakční obchod přes online nebo samoobslužná média, zatímco odbytová cesta pobočky se má stále více koncentrovat na poradenství pro zákazníky. Prognóza o rozvoji poptávky v oblasti soukromých zákazníků vychází z informací od Landeszentralbank Berlin, ze zpráv makléřů a ze závěrů Spolkového statistického úřadu z posledních let. Pokud se jedná o pozici BGB na trhu v jednotlivých oblastech místních a regionálních zákazníků, uvedlo Německo podle níže korigovaných čísel, že objem příslušných podílů na trhu je v Berlíně od 20 % až po více než 40 % (viz 291. bod odůvodnění a násl.). Prognóza růstu pro Berlín, který jako strukturálně slabý region leží pod německým průměrem 2,5 %, představuje 2 %. Německo vysvětlilo, že i přes podíly na trhu se 40 % v obchodě s vklady soukromých zákazníků nelze mluvit o vynikajícím postavení BGB, protože berlínský maloobchodní trh se vyznačuje silnou konkurencí a zákazníci mohou bez velkých nákladů a námahy změnit jednu banku za druhou. Navíc existuje nadproporcionální podíl spořitelen, zatímco BGB má z důvodu převážně příjmově slabého okruhu zákazníků nedostatečné zastoupení na trhu v oblasti hodnotnějších druhů investic, jako jsou termínové vklady, vkladové listy, deponování cenných papírů a jiných komplexních vkladových produktů, jako je pojištění.
(60)
Předpoklady rozvoje trhu firemních zákazníků se zakládají mimo jiné na zprávách makléřů a ze závěrů Spolkového statistického úřadu. Cíleným řízením portfolia a s tím spojeným rizikem zatížených úvěrů, zavedením na riziko orientovaného oceňování a také koncentrací obchodní činnosti na hlavní segmenty zákazníků-podnikatelů a na regionální firemní zákazníky dojde i přes průměrný růst trhu v Berlíně v období 2001 až 2006 k mírnému poklesu objemu úvěrů o 1 % z [...]* EUR na [...]* EUR. Odstranění rizikových aktiv proběhne z důvodu zabránění vysokých hromadných rizik, zejména v oblasti úseku firemních zákazníků s obratem více než 50 milionů EUR. Mimo Berlín se získá dalších [...]* EUR. Objem vkladů firemních zákazníků by měl zůstat přibližně konstantní i přes cílené omezení velkoobjemových obchodů s úvěry z důvodu snahy o „cross selling“. Německo dodalo níže opravená čísla i pro místní a regionální zákazníky, která ukazují na podíl na trhu necelých 25 % v Berlíně (viz 291. bod odůvodnění a násl.). Pro Berlín byl schválen průměrný roční nárůst 2 %. Rentabilita se výrazně zvýší optimalizací odbytových procesů a služeb a zavedením standardních produktů. V úsecích pro zákazníky má dojít k redukci poboček ze 73 na 35. Zvýšené kladné hrubé rozpětí vyplývá z nově sestaveného cenového modelu Berliner Bank a Berliner Sparkasse sjednocením (zvýšených) dolních cenových hranic a konsekventním vyčerpáním potenciálu cross selling a také rostoucím rozdělením práce pracovníků pro styk se zákazníky.
(61)
Příčiny špatné situace u úvěrů na nemovitosti a odvodů garancí v oblasti fondů nemovitostí byly - jak již bylo naznačeno v ohlášení - mimořádně optimistické prognózy dalšího rozvoje nemovitostí v Berlíně a v nových spolkových zemích po znovusjednocení Německa. Na jejich základě vydala BGB ve velkém rozsahu podnikatelské úvěry a do roku 1999 zakládala objemově rostoucí fondy nemovitostí s obsáhlými garancemi, které měly na začátku krize s nemovitostmi na konci devadesátých let vysoké požadavky na oprávky a rezervy. Tato rizika nebyla v jednotlivých bankách plně odhalena z důvodu nedostatečného systému skupiny pro včasné zjištění rizik a z důvodu nesprávného vyhodnocení rizik, takže nedošlo k včasnému nápravnému opatření. A v roce 2000 proběhla na podnět představenstva skupiny a auditora, jakož i na základě mimořádné kontroly provedené BAKred, kontrola podle přísných měřítek, takže bylo třeba aktualizovat velké množství cílových dat. Přitom bylo zjištěno, že systém pro včasné zjištění rizik ve své podobě a praktickém nasazení neplnil své zákonné požadavky.
(62)
Sloučení různých bank v roce 1994 pod střechu BGB mělo proběhnout za tím účelem, aby země Berlín, jako akcionář mohla získat strategickou pozici s pokud možno velkým synergickým účinkem. Nebylo možno vytvořit instituci v souladu s KWG, aniž by nedošlo podle § 40 KWG ke zrušení názvu „Berliner Sparkasse“ a aniž by BerlinHyp neztratila privilegium dlužních úpisů. Absence jednotného vedení, které by prosazovalo právo společnosti, vedlo k tomu, že řízení rizik skupiny mohlo být budováno jen postupně. K tomu se přidaly technické restrikce v oblasti výpočetní techniky a zpoždění při tvorbě dostatečně kvalitních údajů. Management rizik byl podporován jen nepatrně a údaje vztahující se k rizikům, byly zpracovávány ručně. Tím stále existovala možnost vzniku chyb. Interní ratingový postup nebyl validován statistickými metodami.
(63)
Zavedení účinné kontroly rizik a nového databázového systému ke konci roku 2002 však ekonomicky zajistilo, že v budoucnu dojde ke včasnému rozeznání chybného vývoje a k jeho odstranění. V evidenční databázi konsolidovaně protékaly všechny úvěrové obchody celé skupiny. Tato data představovala základ pro limitní systém managementu, kterým byla hodnocena úvěrová rizika ohledně jejich rizikového potenciálu a byla jim pokládána různá omezení. Tak je k dispozici denně aktualizovaná informační platforma pro komplexní analýzu rizik v obchodování s úvěry. Na tomto základě bylo vyvinuto také novější informování představenstva a dozorčí rady o rizicích úvěrů. Ratingový postup byl vytvořen zcela nově, ve spolupráci s DSGV a s německými zemskými bankami. K lepší kontrole rizik přispěla také výrazná obměna vedoucího personálu a redukce úseků z 63 na 34.
(64)
Zjednodušení struktur skupiny a managementu a zavedení účinného systému kontroly spočívá mj. ve strukturálním zlepšení na úsecích corporate governance, kontrola rizik, kontrola/vedení dceřiných podniků v oblasti služeb s nemovitostmi a homogenizace infrastruktury IT. Nová struktura spočívá v tom, že BGB v budoucnosti sama obsáhne obchodní oblasti „wholesale“ a financování nemovitostí a také že centralizuje personál. Landesbank Berlin sjednotí, s výjimkou obchodů wholesale a financování nemovitostí pro podnikatele, všechny odbytové aktivity, včetně veškerého ochodu s firemními a soukromými zákazníky. Dále se má realizovat cíl jednotného vedení skupiny. Opatření pro zlepšení procesů budování a chodu podniku spočívala ve svolání Výboru pro posuzování rizik, který měl zpracovat rozsáhlou analýzu všech rizik skupiny, vytvoření nezávislého oddělení evidence rizik skupiny pro vyhodnocování operativních rizik a zřízení jednotek pro vedení rizik v oblastech firemních zákazníků a financování nemovitostí. Dále byl sestaven projektový tým pro konsekventní strukturování výtek z prováděných kontrol a jejich zpracování. Významně ohrožené stávající úvěry budou v budoucnu lépe sledovány v oddělení pro evidenci rizik, které bude provádět jejich hodnocení.
(65)
Pro BGB by měly být dostatečné cílové výnosy před zdaněním v roce 2006 v rozmezí 6 - 7 % (podle původního oznámení) resp. [...]* % (podle přepracovaného střednědobého plánu ze dne 24. června 2003). Sazby výnosů před zdaněním se v Německu v období 1995 až 2000 pohybovaly u zemských bank/spořitelen resp. u všech bank (Top 100) v rozmezí 12,6 % - 17,6 % resp. 13,0 % - 16,5 %. Během času lze ale pozorovat redukci výnosů z vlastního kapitálu před zdaněním. Zejména v sektoru zemské banky/spořitelny se tyto výnosy snížily z 17,6 % v roce 1995 na 12,6 % v roce 2000. Na základě následného zhoršení konjunktury a konsolidačního procesu v Německu mají být čísla v příštích letech trvale nižší a v letech 2001 až 2006 se mají u zemských bank/spořitelen pohybovat mezi 7,0 % (2001) a 8,5 % (2006) a v celém sektoru mezi 9,9 % (2001) a 12,0 % (2006). U zemských bank/spořitelen bude potenciál pro zotavení silně omezen a to z důvodu odpadnutí odpovědnosti za instituce veřejného práva („Anstaltslast“) a ručení za instituce veřejného práva („Gewährträgerhaftung“), jakož i z důvodu Basel II. Cílové výnosy před zdaněním v rozmezí 6 - 7 % (podle původního oznámení) resp. [...]* % (podle přepracovaného střednědobého plánu ze dne 24. června 2003) nejsou přímo srovnatelné s výnosy konkurenčních ústavů, protože kvóta základního kapitálu u BGB obsahovala během fáze restrukturalizace „bezpečnostní nárazník“ pro zajištění refinancování na kapitálovém trhu, který sloužil k částečné kompenzaci úplných chyb tichých rezerv. Proto musela budoucí předpokládaná kvóta základního kapitálu [...]* % ležet výrazně nad průměrnou kvótou základního kapitálu 6,1 % platnou pro zemské banky/spořitelny v období 1995 až 2000. Následkem bezpečnostního nárazníku ve výši přibližně [...]* % se oproti konkurenčním úvěrovým ústavům snížil - při stejné výši příjmu daně z přidané hodnoty na vstupu - výnos z vlastního kapitálu přibližně o [...]* %, protože ušetřené příjmy daně z přidané hodnoty na vstupu byly dány do poměru k většímu vlastnímu kapitálu.
(66)
Skutečnost státního vlastnictví jako taková nezpochybňuje schopnost a význam sanace skupiny. Malus znevýhodňující státní podniky je podle článku 295 Smlouvy o ES protiprávní. Možné protiprávní ovlivňování v souvislosti se státním vlastnictvím bylo zkoumáno kontrolním výborem poslanecké sněmovny a státním zastupitelstvím v Berlíně. Země Berlín má ostatně v úmyslu provést privatizaci BGB.
(67)
Obchodní činnost LBB významně ovlivnily celkem dvě zvláštnosti. Jednak LBB musí podle § 3 odst. 6 zákona o LBB plnit i v budoucnosti podpůrné úkoly, jako je např. podpora spoření a vedení běžných účtů i pro soukromé zákazníky s omezenou úvěrovou způsobilostí („účet pro každého“). Proto má nadprůměrně mnoho zákazníků z ekonomicky slabých vrstev, což znatelně ovlivňuje možnost výnosů. Změny lze realizovat jen během dlouhého časového období. Jednak ji zatěžuje i nadále ekonomicky slabá struktura regionu Berlín, která má přibližně o 15 % menší příjmy soukromých zákazníků ve srovnání s celkovým německým průměrem. Většina jiných konkurentů v Berlíně to může kompenzovat díky své přítomnosti v jiných regionech. Převzetím bývalé Ost-Berliner Sparkasse získala LBB podstatně vyšší podíl v mimořádně strukturálně slabém východním Berlíně, který však zahrnuje pouze 37,5 % všech obyvatel Berlína. Tyto zvláštnosti se budou projevovat i po privatizaci.
(68)
Německo také předložilo na základě přepracovaného střednědobého plánu ze dne 24. června 2003 kvantifikaci dopadů návrhů poradců Komise (např. zvýšení prevence rizik), již dříve přislíbeného vyčlenění obchodu služeb s nemovitostmi a oddělení IBB a uvedlo, že střednědobé a dlouhodobé dopady těchto tří opatření jsou nepatrné.
(69)
Na základě dalšího požadavku Komise Německo, resp. banka také předložily důsledky samostatného prodeje Berliner Bank do konce roku 2005 na životaschopnost zbytku skupiny. Podle Německa má tento prodej negativní důsledky na střednědobé plánování skupiny. V celkovém součtu jsou uvedeny jednorázové účinky pro období 2003 až 2005 ve výši přibližně [...]* EUR, z toho [...]* na mimořádné výdaje spojené s prodejem, zbytek jsou položky na personál, IT, budovy a další výdaje na restrukturalizaci. Střednědobě, resp. dlouhodobě se plánovaný výsledek před zdaněním sníží v roce 2006 z [...]* EUR (podle přepracovaného střednědobého plánu na základě tří výše uvedených opatření) o přibližně [...]* EUR na téměř [...]* EUR, z toho je přibližně [...]* z důvodu odpadnutí příspěvku od Berliner Bank do příjmů skupiny, zbytek je z důvodu zpomalení snižování stavu zaměstnanců, odpadnutí plánovaného zvýšení výnosů z provizí a zbytkových (fixních) nákladů (především z důvodů záporných úspor z rozsahu v oblasti tzv. „back office“). Výnosy z vlastního kapitálu klesnou v roce 2006 o [...]* procentních bodů na [...]* %. Tyto výpočty však vychází z předpokladu, že Berliner Bank bude prodána zájemcům za maximální částku jako samostatná banka, což přináší vyšší výdaje než dražba majetku nebo jednotlivých provozů. Dále se vyčleněním Berliner Bank sníží podíl na výsledku maloobchodního prodeje na celkovém objemu obchodu BGB z [...]* % na přibližně [...]* % a podíl obchodování na kapitálovém trhu se odpovídajícím způsobem zvýší z [...]* % na přibližně [...]* % [...]*.
(70)
Komise požádala Německo, resp. banku o další informace ohledně kvantifikace následků střednědobého samostatného prodeje BerlinHyp do konce roku 2006 pro životaschopnost zbytku skupiny. To by mělo mít podle údajů Německa, resp. banky následující negativní důsledky na zbytek skupiny, resp. představovalo by to následující požadavky, které by však kupující nemusel bezpodmínečně splnit: Kupec by musel za srovnatelných podmínek v co nejširší míře převzít vnitřní refinancování ve skupině (v současné době cca. [...]* EUR), tj. mít alespoň stejně dobrý rating jako Landesbank Berlin, a převzít záruku BGB pro BerlinHyp, aby se zabránilo započtení velkých úvěrů (odhad současného objemu: cca. [...]* EUR). Dále by kupující musel nabídnout jako kupní cenu nejméně účetní hodnotu BerlinHyp, protože jinak by z toho vyplývaly účetní odpisy ve výši [...]*, které by mohly ohrozit životaschopnost zbytku skupiny. I při negativním výsledku nabídkového řízení by trvalo riziko dalších účetních odpisů. Prodej by byl dále možný jen bez výrazného omezování plánu restrukturalizace, pokud by mohla být zachována odbytová spolupráce mezi BerlinHyp a skupinou. Povinnost samostatného prodeje by vyžadovala jednorázový odpis aktuální účetní hodnoty [...]* EUR o [...]* EUR na účetní hodnotu vlastního kapitálu BerlinHyp ve výši 519 milionů EUR. Hospodářský výsledek před zdaněním, očekávaný pro rok 2006 pro zbytek skupiny, by se snížil přibližně o dalších [...]* EUR (rozdíl mezi odpadnutím plánovaného výsledku BerlinHyp ve výši cca. [...]* EUR a výnosu z úroků z očekávané tržby z prodeje ve výši přibližně [...]* EUR). To by mělo za následek - společně se samostatným prodejem Berliner Bank - další pokles požadovaných výnosů z vlastního kapitálu v roce 2006 u zbytku skupiny o přibližně [...]* % na celkem [...]* % a také kvóty základního kapitálu na jen něco více než [...]* %.
(71)
Německo dodalo takzvaný střednědobý plán pro rozvoj jednotlivých bilančních položek rozvahy a výsledovky od roku 2001 (aktuální stav) do roku 2006 (plán) a ten během řízení, v souladu s přislíbenými opatřeními na prodej, uzavření a redukci, několikrát aktualizovalo. Na základě střednědobého plánu předloženého v červnu roku 2003, který již zohledňoval odštěpení obchodu se službami v oblasti nemovitostí a IBB, jakož i všechna původně uvažovaná opatření, vyplynuly následující důsledky pro jednotlivá obchodní odvětví v období 2001 až 2006, přičemž z různých položek uvedených ve střednědobém plánu jsou zde jako příklad uvedeny v podstatě jen majetek segmentů a počet zaměstnanců.
(72)
V obchodní oblasti Soukromí zákazníci se majetek segmentu z důvodu opatření na prodej, uzavření a redukci sníží z [...]* EUR na téměř [...]* EUR nebo [...]* %, přičemž zhruba 90 % připadne na podej podílů (zejména Allbank, Weberbank, BG Polska, Živnostenská banka). Počet zaměstnanců se úměrně sníží o přibližně [...]* %. Později přislíbený prodej Berliner Bank zde ještě není zohledněn.
(73)
V další obchodní oblasti, patřící k tzv. Retailbanking, firemních zákazníků, tedy obchodu s malými a středními podnikateli (ne: velcí zákazníci), se očekává snížení majetku segmentu z téměř [...]* EUR v roce 2001 na přibližně [...]* EUR v roce 2006 (o téměř [...]* EUR nebo [...]* %). Současně se sníží výdaje na zaměstnance o zhruba [...]* %* EUR. Později přislíbený prodej Berliner Bank zde ještě není zohledněn.
(74)
Kompenzační opatření v obchodní oblasti financování nemovitostí se v první řadě týká odstranění rizikových portfolií a zaměření na nerizikové obchody. Tím se sníží majetek segmentu z přibližně [...]* EUR v roce 2001 na zhruba [...]* EUR v roce 2006 (přibližně o [...]* %). Počet zaměstnanců by měl být snížen přibližně o [...]* %.
(75)
Omezení obchodů na kapitálovém trhu povede ke snížení zaměstnanců o přibližně [...]* %; majetek segmentu se sníží přibližně o [...]* % z [...]* EUR v roce 2001 na zhruba [...]* EUR v roce 2006. Oproti původnímu plánu proběhne silnější zaměření na nerizikové obchody. Závazky segmentu se tím nadproporcionálně sníží o [...]* %.
(76)
Postupná likvidace obchodní oblasti velcí zákazníci/zahraničí způsobí redukci majetku segmentu o přibližně [...]* a snížení počtu zaměstnanců o přibližně [...]* %. Položky, zbývající na konci fáze restrukturalizace, především z důvodu dlouhodobé platnosti některých smluv a dohod, budou po roce 2006 dále likvidovány.
(77)
Díky rezignaci na veškeré obchody nad rámec regionu v obchodní oblasti veřejný sektor se zredukoval majetek segmentu o téměř [...]* %. Obchodní oblast veřejného sektoru bude přiřazena k úseku firemních zákazníků.
(78)
Díky plánovanému odštěpení obchodu se službami nemovitostí, což bylo nabídnuto jako další kompenzační opatření, bude majetek segmentu této obchodní oblasti téměř zcela rozpuštěn.
(79)
Společně s další redukcí majetkových položek, například v managementu úroků nebo odštěpením obchodů IBB (přibližně 20 miliard EUR majetku segmentu), a s důsledky konsolidace vznikne nakonec celkové zkrácení bilančního objemu z přibližně 189 miliard EUR v roce 2001 o přibližně [...]* EUR nebo [...]* % na přibližně [...]* EUR v roce 2006. Bez ohledu na odštěpení IBB, jejíž zhodnocení jako kompenzační opatření zůstává sporné (19), dojde ke snížení bilanční sumy o přibližně [...]*.
(80)
Co se týče podílů na trhu, tyto jsou vztaženy na oblast soukromých a firemních zákazníků v Berlíně, protože se tu jedná o regionální obchod. Trhy obchodu s financováním nemovitostí a obchodování na kapitálovém trhu jsou naproti tomu národní, kapitálový trh je dokonce mezinárodní. Podíly na trhu v segmentech berlínských soukromých a firemních zákazníků jsou oproti číslům uvedeným ve zprávě opraveny směrem dolů (na podíly zhruba od 20 % až do 40 % u soukromých zákazníků a na podíly téměř 25 % u firemních zákazníků), protože hlášení těchto údajů BGB podávané zemské centrální bance používala statistiku, aniž by se zohlednilo nutné regionální a věcné omezení (viz 291. bod odůvodnění a násl.).
(81)
V případě obchodu s úvěry u soukromých zákazníků je pro berlínský trh předpovídán u BGB do roku 2006 mírný nárůst podílu na trhu, zatímco v obchodu s vklady se tento podíl nepatrně sníží. Tento rozvoj se zakládá na směřování obchodní činnosti BGB na berlínský trh. Současně se ale má podle plánu restrukturalizace úplně stáhnout z trhu mimo region. Kompenzační opatření v oblasti soukromých zákazníků nebudou na berlínském podílu na trhu téměř vůbec znatelné, protože snížení obchodu proběhne především v oblasti mimo region.
(82)
V obchodní oblasti pro firemní zákazníky dojde v období 2001 až 2006 k mírné redukci podílu na trhu v obchodování s úvěry, zatímco podíl na trhu s vklady zůstane přibližně konstantní.
(83)
V obchodě pro financování nemovitostí je třeba opravit původně udávaný podíl na národním trhu, z důvodu aktuálnější statistiky, z přibližně 5 % na zhruba 3 %, a ten se do roku 2006 ještě sníží přibližně na 2 %. V oblasti kapitálového trhu nedojde výhledově do roku 2006 k žádným změnám.
(84)
Německo během řízení uvedlo, že BGB intenzivně zkoumala možnost dalších kompenzačních opatření. V rámci prodeje oddělení služeb s nemovitostmi, přislíbeného již v raném stádiu navíc k původnímu plánu, však nejsou možné žádné další protislužby [...]*.
(85)
Kompenzační opatření jsou celkově také přiměřená. Celková suma podpory jako vztažný bod pro kontrolu přiměřenosti zahrnuje přísun kapitálu země ve výši 1,755 miliard EUR a hodnota podpory pro odstínění rizik, která hospodářsky odpovídá nanejvýš scénáři worst case, činí 6,07 miliard EUR. Jako úhradu za odstínění rizik zaplatí BGB ročně ručitelskou provizi ve výši 15 milionů EUR.
(86)
Jako opěrný bod pro narušení trhu použila Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení možnost rozšíření obchodování na základě požadavku bankovního právního dozoru na koeficient solventnosti. Předpoklad, že při přísunu základního kapitálu ve výši 1 miliardy EUR mohou být riziková aktiva navýšena až o 25 miliard EUR, však nebylo možné podle stanoviska Německa z rámcových podmínek o bankovním právním dozoru odvodit. Jen při současném přísunu základního a doplňkového kapitálu si banka může svoje riziková aktiva navýšit o 25násobek dodaného základního kapitálu. Pokud bance chybí dosud nezohledněný doplňkový kapitál ve výši odpovídající přísunu základního kapitálu, nelze výše uvedený faktor 25 použít. Nezdá se být správné považovat obchodní expanzi, která bude umožněna až doplňkovým kapitálem, jež má banka stejně k dispozici, za narušení trhu, které bylo způsobeno přísunem kapitálu kvalifikovaným jako podpora. Proto bylo považováno za nutné, aby se již ve výchozím bodě omezilo maximální možné narušení trhu na 12,5násobek podpory ve formě přísunu kapitálu.
(87)
Země Berlín dodala BGB jen základní kapitál ve výši 1,755 miliard EUR, avšak žádný doplňkový kapitál. Přísun základního kapitálu měl za následek, že mohl být zohledněn dosud nepoužitelný doplňkový kapitál ve výši 877,5 milionů EUR, což však, jak je vysvětleno, nelze hodnotit jako narušení trhu způsobené přísunem kapitálu.
(88)
Kromě toho se jedná u (teoretické) kvóty základního kapitálu ve výši 4 % resp. kvóty vlastního kapitálu ve výši 8 % o zákonem stanovené minimální požadavky na vybavení vlastním kapitálem. Pro regulovanou obchodní činnost a také pro nutný prostor k pohybu, potřebný pro účast na finančních trzích, potřebují ústavy výrazně lepší vybavení vlastním kapitálem. Podle hodnocení BAFin je v současnosti z hlediska trhu bezpodmínečně nutná kvóta základního kapitálu [...]* % a kvóta vlastního kapitálu [...]* %, aby byla zajištěna likvidita BGB a aby se neohrozil postup restrukturalizace (srov. dopis BAKred ze dne 29. června 2001).
(89)
Na základě těchto úvah a v současné době rozhodujících kvót kapitálu vychází pro takové navýšení kapitálu narušení trhu přibližně 18 miliard EUR (přísun základního kapitálu přibližně 1,8 miliard EUR násobeno faktorem 10).
(90)
Německo nabídlo, v reakci na otevření řízení Komisí, jako další kompenzační opatření vyčlenění úseku služeb s nemovitostmi (IBAG, IBG, LPFV) od BGB. Účinek odstínění rizik by se zaměřil na oblast služeb s nemovitostmi, které nepodléhají požadavkům na koeficienty solventnosti a které mohou provádět také všechny ostatní společnosti bez povolení banky. Odstínění rizik se vztahuje na starší obchody, zejména na již umístěné fondy, a ne na nové obchody. Případně by bylo možno hájit koncepci, že nový obchod bude umožněn jen přes odstínění rizik. Objem narušení trhu by pak ale mohl dosáhnout maximálně celkového objemu nových obchodů. Pro IBV se v roce 2002 očekává objem odbytu fondů v celkové výši [...]* EUR. Pro Bavaria je v roce 2002 přijat objem projektů v celkové výši [...]* EUR. Všechny nové obchody IBAG se tím pohybují přibližně ve výši [...]* EUR. Na nové obchody IBAG by se mohlo projevit odstínění rizik nanejvýš do ukončení fáze restrukturalizace ke konci roku 2006. Potom bude IBAG sanovaný a výkonný podnik, který se může vlastními silami pustit do soutěže. Proto se do odstínění rizik mohou jako narušení trhu započítat maximálně nové obchody do konce roku 2005, což od roku 2002 do roku 2005 představuje celkem [...]* EUR. Tento celkový obnos narušení trhu leží mezi scénářem best case pro skutečné využití země Berlín z odstínění rizik (2,7 miliard EUR) a mezi scénářem worst case (6,1 miliard EUR). Zdá se proto přiměřené, že Komise při stanovení deformace trhu způsobené odstíněním rizik, vzala jako základ hodnotu [...]* EUR zjištěnou pro nové obchody IBAG až do doby ukončení fáze restrukturalizace. V každém případě by se mohla stanovit deformace trhu v důsledku odstínění rizik pomocí hodnoty podpory pro odstínění rizik, odpovídající scénáři worst case (6,07 miliard EUR).
(91)
Jako výsledek se tak získá následující, pro posouzení kompenzačních opatření určující, narušení trhu:
-
ve prospěch BGB nově navýšením kapitálu: 18,3 miliard EUR,
-
ve prospěch úseku služeb s nemovitostmi, který se má oddělit, odstíněním rizik: [...]* EUR - 6,1 miliard EUR
(92)
Na rozdíl od toho, co se Komise v rozhodnutí o zahájení řízení na základě tehdy dostupných informací domnívala, neospravedlňují skutečné nižší podíly BGB na trhu se vycházelo z extrémně silné pozice BGB na trhu a z toho odvozovaly důsledky pro stanovení kompenzačních opatření. Navržená opatření pro kompenzaci narušení trhu se zdála celkově přiměřená, a to i při zahrnutí případných právních problémů s podporou LBB v případě majetku WBK.
(93)
Německo dále uvedlo, že prodej Berliner Bank nebude z konkurenčních důvodů oznámen před prodejem akcií země Berlín v BGB. Protislužby v oblasti maloobchodu budou dostatečné odštěpením Weberbank, Allbank a zahraničních dceřiných společností BGB Polska a Živnostenská banka, jakož i vzdáním se 6 vnitrostátních německých center pro soukromé zákazníky a uzavřením asi 90 poboček, převážně v Berlíně. Kromě toho se kompenzační opatření pohybují vesměs v rámci toho resp. dokonce i nad rámec toho, co Komise požadovala v předcházejících rozhodnutích o restrukturalizaci bank.
(94)
Na základě dalších námitek Komise, především s ohledem na skutečnost, že díky dosud přijatým nebo ještě plánovaným opatřením k uzavření nebo prodeji zůstane pozice BGB na berlínském trhu v maloobchodním bankovnictví téměř nezměněná, rozhodly se Německo a země Berlín přislíbit prodej Berliner Bank. Na základě tohoto příslibu se Německo zavazuje zajistit, aby bylo oddělení „Berliner Bank“ skupiny prodáno jako ekonomická jednotka, včetně obchodní značky, se všemi zákaznickými vztahy, pobočkami a jim příslušnými zaměstnanci ve veřejném, transparentním a nediskriminačním řízení. Prodej se má uskutečnit do 1. října 2006 podle všech právních předpisů.
(95)
Prodej „Berliner Bank“ sníží aktiva segmentu v celém úseku maloobchodního bankovnictví o [...]* EUR ([...]* EUR v obchodní oblasti soukromých zákazníků a [...]* EUR v oblasti firemních zákazníků). Spolu s již plánovanými opatřeními se sníží aktiva segmentu celkem o [...]* EUR. Bilanční suma se v období restrukturalizace sníží ze 189 miliard EUR na [...]* EUR.
(96)
Během restrukturalizace se nesmí příliš přecenit rizika. Ta byla stanovena především na znalostech LPFV z ledna roku 2002. Jejich ohodnocení se může během doby garancí změnit na základě makroekonomických faktorů a intenzivním managementem nemovitostí. Bude ale zajištěno, jak uvolněním smluv LPFV s IBG, tak také díky modalitě odstínění LPFV zemí Berlín, že zemí Berlín bude možno uhrazovat jen skutečné nároky z garancí. Pro zajištění vysoce kvalitního managementu má země Berlín u LPFV práva zásahu i udělování pokynů.
(97)
Byla zavedena také přiměřená kontrolní opatření pro skutečné vyloučení vícenásobného krytí rizik. Rizika z revitalizace a práva nabídky se totiž nekupí aditivně, naopak se násobí. To je zohledněno v nástinu rizik u LPFV. Skutečné vícenásobné riziko krytí naproti tomu spočívá v garanci nájmů a úvěrů skupiny BGB. LPFV zkoumá správnost nároků právně, věcně a účetně. Kontrola, která by vyloučila současné nároky z garance kreditů, již probíhá na základě příkazu země Berlín od ledna roku 2003 a je prováděna společností „BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH“, kterou má tato země jako jediná ve svém podílovém vlastnictví. Veškeré výkony LPFV, na které se vztahuje převzetí plnění zemí, budou BCIA detailně prozkoumány z právního, věcného a účetního hlediska, stejně jako legitimita každého nároku z garance úvěrů a bilančních garancí. BCIA je pro zemi silným a účinným aparátem pro minimalizaci škod. Zákon o garancích ze dne 16. dubna 2002 totiž výslovně předpokládá, že v souvislosti a odstíněnými riziky nesmí být provedena žádná platba třetí osobě, pokud k tomu není právní nárok.
(98)
Konkrétně disponuje země, resp. BCIA, o jejíž činnosti musí být čtvrtletně informována poslanecká sněmovna, na základě podrobné dohody vůči společnostem podporovaným pro odstínění rizik, následujícími schvalovacími, kontrolními, příkazními a podobnými právy, jejichž výkon je podrobněji uspořádán podle odpovědnosti a postupu:
-
podmínka schválení výplat úvěrových příslibů, pokud jsou překročeny určité mezní hodnoty,
-
spoluúčast při stanovení seznamu pozitiv a ročního vyúčtování pro bilanční garance,
-
podmínka schválení prodeje aktiv, která podléhají garancím účetní hodnoty, pokud jsou překročeny určité mezní hodnoty,
-
podmínka schválení investic, které vedou k dodatečným pořizovacím a výrobním nákladům, pokud jsou překročeny určité mezní hodnoty,
-
podmínka schválení určitých plateb LPFV,
-
právo udělovat pokyny IBG a LPFV ohledně obrany proti nárokům,
-
podmínka schválení odstoupení a jiných dispozic ohledně požadavků podrobné dohody,
-
komplexní informační a dozorová pravomoc,
-
pravomoc souhlasu ohledně ustanovování auditorů u IBG, IBAG a LPFV,
-
právo kontroly účetního dvora Berlín,
-
podmínka schválení restrukturalizace.
(99)
Banka poskytne významný vlastní příspěvek prodejem majetku nebo dceřiných společností, které nejsou nezbytné pro dlouhodobou životaschopnost. Zde se jedná o významné, i ziskové podíly, které se zpeněží cestou veřejného a transparentního řízení. K tomu se přidává předpokládaný prodej oblasti služeb spojených s nemovitostmi. Další vlastní příspěvek není možný, protože BGB již v roce 2001 vyvinula cestou redukce rizikových aktiv veškeré možné aktivity pro to, aby co nejvíce zabránila další ztrátě vlastních prostředků a aby podpořila kvótu vlastních prostředků.
(100)
Byla také potřebná kvóta základního kapitálu a poměr aktiv k vlastnímu kapitálu, předběžně schválené jako záchranná podpora a od roku 2003 vyžadované plánem restrukturalizace. Dosažení předběžně schválené kvóty základního kapitálu ve výši 5 % a poměru aktiv k vlastnímu kapitálu ve výši 9,7 %, jakož i od roku 2006 vyžadované kvóty základního kapitálu přibližně 7,5 % a poměru aktiv k vlastnímu kapitálu ve výši přibližně 12 %, je bezpodmínečně nutné pro další chod podniku, včetně solidního hodnocení ratingovými agenturami. Zejména s ohledem na [...]* a na [...]* schopnosti likvidity BGB je nepostradatelné nadprůměrné vybavení vlastními prostředky, [...]*.
(101)
Průměrná kvóta vlastního kapitálu, resp. poměr aktiv k vlastnímu kapitálu zemských bank/spořitelen se v období 1995 až 2000 pohybovala v rozmezí 5,7 % až 6,8 %, resp. 8,9 % až 10,2 %. Kvóta vlastního kapitálu předběžně povolená pro BGB ve výši 5 % tak leží pod dlouhodobým průměrem se srovnatelnými bankami, zatímco předběžně schválený poměr aktiv k vlastnímu kapitálu představuje rozdíl pouze o 0,1 % oproti střední hodnotě období 1995 až 2000. Tyto kvóty se zdají být velice konzervativní a nezohledňují specifické problémy BGB.
(102)
Kvóty solventnosti celého trhu, tj. soukromých a státních bank v Německu, se pohybovaly - mj. z důvodu v bankovním sektoru chybějící odpovědnosti ručitelů - v rozmezí od 6,3 do 7,3 % (kvóta základního kapitálu), resp. 10,4 % až 11,3 % (poměr aktiv k vlastnímu kapitálu). Již s vyhlídkami na odpadnutí odpovědnosti ručitelů pro státní banky se kvóty solventnosti zemských bank/spořitelen pravděpodobně pomalu srovnají s vyšší úrovní soukromých bank. Díky tomuto efektu se průměrná sazba pro poměr aktiv k vlastnímu kapitálu zemských bank/spořitelen v roce 2006 ceteris paribus (za stejných ostatních podmínek) zvýší z 9,6 % na přibližně 10,9 %. Tím se omezí nárazník vlastních prostředků BGB, za předpokladu poměru aktiv k vlastnímu kapitálu předpovídanému v sanačním konceptu pro rok 2006, z [...]* % na pouze přibližně [...]* %.
(103)
Pro posouzení poměru aktiv k vlastnímu kapitálu tedy nebude relevantní regulační minimum ve výši 8 %, které bylo BAFin fakticky navýšeno na 8,4 % a z důvodu nestabilnosti prakticky leží kolem 8,6 %. Kapitálový trh, resp. ratingové agentury se typicky mnohem více orientují na vhodné orientační body (benchmarky), které ukazují na podstatně vyšší poměr aktiv k vlastnímu kapitálu a podle toho snižují zdánlivě vyšší nárazník vlastních prostředků ve výši téměř [...]* % na přibližně [...]* %.
(104)
V roce 2006 byl nezbytný nadprůměrný poměr aktiv k vlastnímu kapitálu [...]*. Ratingové agentury přikládají při vydání svého hodnocení značný význam struktuře kapitálu a již v minulosti připomínaly zlepšení kvóty základního kapitálu BGB. Na základě těsné korelace mezi ratingem finanční síly a také dlouhodobým ratingem a budoucího odpadnutí záruk ručení je nutné významné zlepšení ratingů finanční síly, aby se zabránilo negativnímu účinku na rozsah a náklady refinancování. K tomu z nového ohodnocení rizikových aktiv podle Basel II vychází výhledově od roku 2006, z důvodu velké nestálosti rizikových aktiv, zvýšená potřeba vlastních prostředků.
IV. STANOVISKA OSTATNÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(105)
Na základě zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení v Úředním věstníku Evropských společenství obdržela Komise stanoviska dvou dalších zúčastněných stran, totiž od Berliner Volksbank a od třetí osoby, která požádala o utajení své identity.
(106)
Berliner Volksbank namítla, že povolení ohlášené podpory na restrukturalizaci podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES nepřichází v úvahu. Podpory nespadají do kategorie právních institutů odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva, a tedy neexistují jako podpora.
(107)
Opatření pro podporu ve prospěch BGB přesahují dosud známé dimenze. Finanční nesnáze BGB souvisí především s mimořádně ztrátovými obchody podniku s uzavřenými fondy nemovitostí. Příčina ztrát u BGB spočívá v tom, že při pořizování se neprováděly prakticky žádné kontroly. Tím byly garantovány příjmy vkladatelům do fondů. Podnik byl považován - možná hlavně kvůli výhodným podmínkám pro vkladatele - za vedoucí podnik na trhu ve spolkovém měřítku.
(108)
Podpora na restrukturalizaci by sice v jednotlivých případech mohla být ospravedlnitelná, a to vzhledem k rostoucím negativním důsledkům nesolventnosti banky na systém bank a na důvěru veřejnosti. Na druhé straně se podle dosavadních rozhodnutí Komise jednalo o příjemce podpory s omezenou regionální působností, takže účinky podpory se koncentrovaly na několik málo konkurentů. Ti byli o to více postiženi důsledky narušení soutěže, zejména Berliner Volksbank, která s BGB konkuruje ve všech svých obchodních oblastech.
(109)
Výše a intenzita podpory by se musely omezit na minimální míru, nutnou na restrukturalizaci. To však není možno rozeznat. Garance země za rizika z oblasti nemovitostí odpovídá neomezené doplatkové povinnosti, protože s tím spojená pořizovací povinnost země Berlín v současné době nemůže být vyčíslena, a tak odpovídá „bianko šeku“ pro budoucí ztráty. Podniku však nesmí být poskytnuta žádná přebytečná hotovost. Již svou výší (21,6 miliard EUR) a délkou trvání (třicet roků) je garance nepřiměřená, zajišťuje bance prakticky neomezenou platební schopnost a tím má významné účinky na narušení trhu. Díky úplnému zbavení banky rizik z obchodů se službami v oblasti nemovitostí v operativním bankovním obchodování získá BGB „bezpodmínečnou licenci“ k předkládání nabídek za libovolných podmínek, např. při prodeji nebo pronájmu nemovitostí. Zejména pokud by takto banka dosáhla ztrát, byly by tyto ztráty zemí Berlín znovu plně kompenzovány. Ve svém výsledku tím garance svou výší odpovídá neomezené doplatkové povinnosti, která již ve své podstatě nemůže být schválena a chybí v ní nutná konkretizace ve smyslu příslušného zákona. Kumulativní záruka přísunu kapitálu a záruka odstínění rizik by dále vedly k dvojitému krytí. Při stanovení subvenčního ekvivalentu záruky by se muselo zohlednit to, že by to byla zcela jistě otázka velkého objemu dluhů. V nejnepříznivějším případě vychází země z částky 6,1 miliard EUR. Pokud se musí realisticky počítat s výskytem případu ručení (což zjevně nelze vyčíslit), odpovídá výše podpory garance jejímu nominálnímu obnosu.
(110)
Trh finančních služeb se vyznačuje silnou konkurencí mezi podmínkami s významným tlakem na marže. Proto lze očekávat, že BGB předá dál svoji výhodu získanou podporou a tím dojde k významnému narušení hospodářské soutěže na úkor jejích soutěžitelů. To je mimořádně vážné, protože podpora bude poskytnuta subjektu s vedoucím postavením na trhu v regionu Berlín/Braniborsko, jehož podíl na trhu je podle vlastního ohodnocení téměř 50 % a který má více než 50 % všech poboček kreditních ústavů v Berlíně. BGB stojí s Berliner Volksbank a se svými hlavními oblastmi obchodu - obchodu se soukromými zákazníky a se zákazníky z vrstev středních podniků - v bezprostředním centru soutěže a obsazuje k dnešnímu dni podíl na trhu, který je mnohokrát vyšší než podíl Berliner Volksbank. Podpora tím přispívá k další hospodářské „konsolidaci moci“ na berlínském bankovním trhu. Poměrně silná pozice BGB na trhu je také důsledkem strategie více obchodních značek BGB, která se objevuje ve spojení s více ústavy pod různými obchodními značkami, resp. firmami. BGB sleduje takovou obchodní strategii, která se oddělila od strategie rentability a díky svým subvenčním podmínkám vedla k vytlačení konkurence.
(111)
Předložený plán restrukturalizace není vhodný z důvodu nedostatku konečného konceptu trvalého ozdravení, které by umožnilo obnovení životaschopnosti podniku. Je založen na optimistických předpokladech, není dostatečně konkrétní a nadměrně zdůrazňuje pozitivní aspekty. Kromě toho není určen k tomu, aby zajistil dlouhodobou rentabilitu a tím životaschopnost podniku, protože vychází pouze z cílové rentability cca. 6 - 7 %, což je pouze polovina průměru běžného v oboru. Konečně se koncept restrukturalizace nezmiňuje ani o budoucích právně-podpůrných povinnostech splatnosti ohledně související kontroly přesunu WBK na zemskou banku v roce 1993.
(112)
Nutnost zmírnění nepříznivých účinků na soutěžitele, daná pokyny Komise, omezením přítomnosti příjemce podpory na relevantních trzích po ukončení restrukturalizace, nebyla dostatečně zohledněna, protože obchodní aktivity na relevantních trzích budou dokonce rozšířeny. Podle konceptu restrukturalizace má být jako kompenzace za uzavření různých poboček mimo Berlín umožněno zvýšení výnosů obchodováním se soukromými a firemními zákazníky především zaměřením a rozšířením obchodních aktivit v Berlíně. BGB plánuje ústup jen z těch trhů, na nichž dosud nedosáhla žádný zásadnější význam. Oznámené uzavření poboček nemůže vést k redukci přítomnosti BGB na trhu, nýbrž odpovídá spíše obecnému trendu na trhu finančních služeb v Německu, který platí za „over-banked“. Bude nutno stanovit rozsah protislužeb poskytnutých BGB, a to na základě současné, trh ovládající pozice BGB na berlínském bankovním trhu, protože právě zde se nejsilněji projeví účinky deformující konkurenci. Pro opatření Komise k vyrovnání deformace trhu, způsobeného podporou, přichází v úvahu prodej části skupiny BGB. Zde by se nabízel např. prodej „Berliner Bank“, která disponuje na relevantních segmentech trhu takovým podílem, který odpovídá podílu Berliner Volksbank. Prodej Berliner Bank by měl tu výhodu, že se tu jedná o organizačně rozsáhlý samostatný ústav, který má vlastní pozici na trhu, a proto by mohl být bez větších problémů převzat některým soutěžitelem. Náklady takového obchodu by byly, s ohledem na výši podpory, přiměřenou kompenzací za její účinky, které významně narušují hospodářskou soutěž.
(113)
Uvedená podpora je vedle státních garancí za záruky (odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva) a vedle přenesení úseku Wohnbau-Kreditanstalt na Landesbank Berlin pouze jedním z mnoha finančních podpůrných opatření veřejného sektoru ve prospěch BGB. Podpora povede ke kumulaci, která musí být zohledněna i při stanovení kompenzačních opatření za podporu na restrukturalizaci.
(114)
Zvýšení poměru aktiv k vlastnímu kapitálu na 9,7 % není nutné. Právně je nutné závazně dodržet pouze v KWG právně předepsané minimum 8 % a také v pokynech Komise uvedené „nezbytně nutné minimum“.
(115)
Kumulace odstínění rizik a přísunu kapitálu není nutná, protože jen první faktor pokryje rizika ze ztrát v oblasti nemovitostí. Přísun kapitálu povede k „dvojitému vyrovnání ztrát“ zemí Berlín. BGB by mohla použít takto navíc získané prostředky pro jiné obchodní oblasti.
(116)
Kromě toho existují náznaky další podpory. Senát jedná s vybranými investory o převzetí banky. Prodej by neproběhnul za tržní cenu, protože nabídkové řízení není otevřené pro všechny, není transparentní a nediskriminační.
(117)
Zdá se, že budoucí strategie banky bude spočívat především v tom, že zredukuje svou činnost, kapacity a infrastrukturu a že se bude koncentrovat na obchodování se soukromými a firemními zákazníky v regionu. Tento koncept se musí zakládat na předpokladu, že porostou tyto regionální trhy a podíl banky na nich. Existují ale některé pochybnosti a rozpory ohledně podílu banky na trhu v těchto oblastech. Dále je nejisté, zda banka vůbec může stavět na solidní zákaznické základně. Obchodní značka „Berliner Bank“ vykazuje slabiny. Na základě problémů s obchody s financováním nemovitostí v minulosti existují pochybnosti o budoucím úspěchu. Zachování významného podílu na obchodech na kapitálovém trhu je pro regionální banku netypické.
(118)
Úspěch provedení plánu restrukturalizace závisí především na tom, zda se podaří realizovat ambiciózní plány na redukci počtu zaměstnanců a zavedení nového systému kontroly rizik, jakož i zlepšení informačního systému. O tom však existují pochybnosti, protože zatím přijatá opatření k redukci počtu zaměstnanců zůstala za stanovenými cíli a je nutno počítat s odporem zaměstnanců i odborové organizace. Kromě toho velká část dosud přijatých omezení souvisí s opatřeními v oblasti tzv. outsourcingu. Z toho však nelze očekávat žádné dlouhodobé snížení nákladů, protože je nutno hradit náklady za převedené zaměstnance banky ve formě zvýšených služebních poplatků.
(119)
Banka bude muset být podle bodu 34 pokynů v budoucnu schopna soutěžit na trhu samostatně. Existují pochyby o tom, zda cílové výnosy vlastního kapitálu ve výši 7 %, dosažené v roce 2006, k tomu budou dostatečné. Proto nelze vycházet z obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Takové nízké výnosy nejsou opodstatněné ani při splnění státních úkolů od spořitelny, protože ty jsou irelevantní pro posouzení výnosu.
(120)
Pokud bude trvat státní vlastnictví, existují značné pochybnosti o tom, zda může být vytvořena a zajištěna životaschopnost banky. Země Berlín by byla vystavena značnému politickému tlaku při ukončení pracovních poměrů. Všeobecně by země Berlín nebyla schopna provést plán restrukturalizace. Grémia banky by byla dále obsazována politicky, což by s sebou přineslo střety zájmů. Tyto problémy by trvaly také při převzetí jinou německou zemskou bankou.
V. REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKA OSTATNÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(121)
Německo zaujalo stanovisko k poznámkám Berliner Volksbank i anonymní třetí osoby. Výklad Berliner Volksbank k údajným starším podporám je podle stanoviska Německa scestný. Neexistují žádné významné finanční zdroje vytvořené domnělou podporou. Jinak by se skupina nenacházela v existenčních potížích. Ostatně Komise ohodnotila záruční instituty odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva jako stávající podporu, a proto nesmí být zohledněny jako náklady BGB. Přísun kapitálu ve formě podpory na záchranu měl ve skutečnosti být bance k dispozici trvale, což však odpovídá pokynům a praxi Komise ohledně podpor na restrukturalizaci. Přivedení WBK do LBB bylo komisí zkoumáno v samostatném řízení, Německem to však nebylo kvalifikováno jako podpora.
(122)
BGB má sice na berlínském bankovním trhu relativně silnou pozici jak v obchodu se soukromými, tak firemními zákazníky. Její podíly však nedosáhly takové výše, jak tvrdí Berliner Volksbank. Objemové podíly na trhu jsou výrazně nižší než podíly vztažené k počtu zákazníků, protože Berliner Sparkasse vykazuje množství účtů s nízkým objemem úvěrů a vkladů, což se ukazuje spíše jako přídavný nákladový faktor.
(123)
Plán restrukturalizace obsahuje všechny potřebné podklady v nutné míře podrobnosti. Německo vidí v předloženém plánu stabilní základ pro zajištění rentability BGB. Rentabilita celého bankovního sektoru v Německu významně poklesla z důvodu celkové hospodářské situace. Průměrné výnosy vlastního kapitálu se snížily z 11,2 % v roce 1999 přes 9,3 % v roce 2000 na pouhých 6,2 % v roce 2001. Ve zprávách spolkové vlády se důsledně uvádí a odvozují výsledky každé jednotlivé obchodní oblasti pro období 2001 - 2006. Současně proběhlo celkové plánování podle vzorce: suma výnosů, provozní výsledek před a po opatřeních na předcházení rizik a zisk před zdaněním.
(124)
Kroky potřebné k provedení plánu restrukturalizace jsou u BGB naplánovány do dvou fází:
-
na koncepční úrovni zpracovala nejdříve dílčí koncept pro každou budoucí obchodní oblast, nezávisle na tom, zda tato oblast patří mezi ty, které je nutno zachovat, dále rozvíjet, přeměnit nebo prodat,
-
na praktické úrovni podložila každý takový dílčí koncept konkrétními, k provedení nutnými opatřeními a tato opatření znovu ohodnotila náklady.
(125)
Tím byl k dispozici úplný koncept. Od té doby byla jednotlivá opatření dále konkretizována a opatření na úrovni obchodních oblastí byla dále podrobně rozváděna a zahrnuta do rozsáhlého celkového plánu. K provedení byly vyvinuty dva speciální nástroje doplňující obvyklý postup výsledek-kontrola. Jeden nástroj je určen pro sledování všeobecných opatření, druhý pro sledování personálních opatření. Tyto nástroje umožnily měsíční srovnání plánovaných a skutečných hodnot, a tím stálou kontrolu úspěchu provádění.
(126)
Banka považuje za typický úkol regionálních bank jen financování nemovitostí. Sem nepatří oblast služeb spojených s nemovitostmi, v níž vznikají rozsáhlé ztráty, které si potom vyžadují sanaci bank a státní odstínění rizik. Opuštění této obchodní oblasti nabídla BGB jako kompenzační opatření. Vůči úvěrům na nemovitosti neexistují ani žádné nízké preventivní kvóty.
(127)
V budoucnosti bude přistoupeno k mnoha opatřením jak v nových, tak i ve stávajících obchodech, jakož i v oblasti controllingu, aby se výrazně snížilo riziko v obchodní oblasti financování nemovitostí. V nových obchodech se budou aktivity koncentrovat na atraktivní působiště, diverzifikuje se riziko činností v regionech v rámci Německa, dále se bude rozvíjet orientace na zahraniční obchod a upustí se od rizikových obchodních segmentů, zejména staveb. V rámci stávajících obchodů budou nasazeni specialisté na rizika v ohrožených závazcích a přijmou se kritické rozbory a nová ohodnocení stavů. V oblasti controllingu se v rámci celé skupiny zavede kontrola rizik, která také vytvoří rámec pro jednotlivé nástroje kontrol. Mezi tyto nástroje patří systém omezení tržních a adresných rizik, systém včasného varování, strategie sanace a také task force pro angažovanost nad rámec dílčí banky.
(128)
Restrukturalizace povede, oproti názoru Berliner Volksbank, k omezení přítomnosti na trhu tím, že se opustí obchodní oblast velkých zákazníků a veřejného sektoru, jakož i k přeměně jiných obchodních oblastí. Opuštění maloobchodní oblasti by z hlediska ekonomického nebylo smysluplné, protože by se tím zasáhlo jádro podniku a následně by se ohrozil výhled na privatizaci. Kromě toho se ani v maloobchodní oblasti nebude zvyšovat přítomnost na trhu. Banka se úplně stáhne ze spolkové země Braniborsko, s výjimkou Postupimi. V zemi Berlín se přítomnost na trhu díky uzavření poboček znatelně sníží.
(129)
Odstínění rizik nepředstavuje žádný „bianko šek pro budoucí ztráty“, protože rizika zahrnutá do odstínění rizik jsou všechna do jednoho stará rizika. Rizika vzniklá z obchodů uzavřených po 31. prosinci 2001 nejsou všeobecně uvažována, rizika z fondů nemovitostí jsou uvažována jen pokud příslušný fond byl založen do 31. prosince 2000.
(130)
Odstínění rizik není ani „bezpodmínečnou licencí k předkládání nabídek za libovolných podmínek, např. při prodeji nebo pronájmu nemovitostí“. Podrobná dohoda obsahuje v čl. 17 odst. 2, čl. 35 odst. 2 a v čl. 42 odst. 5 četné podmínky souhlasu ve prospěch země. Dále článek 46 podrobné dohody stanoví rozsáhlou povinnost pro snížení škod, podle které jsou podporované společnosti povinny snažit se podle nejlepšího svědomí udržovat nároky země co možná nejmenší a aktiva získaná s garancí účetní hodnoty zhodnocovat co nejlépe, resp. optimálně pronajímat objekty nebo je jinak využívat. Při porušení tohoto ustanovení musí příslušná společnost uhradit škodu.
(131)
Ani odstínění rizik neodpovídá neomezené výši doplatkové povinnosti. Protože oproti právní doplatkové povinnosti je závazek země Berlín z odstínění rizik jednak součtově, jednak předmětově omezený, a to na taková rizika, která jsou v podrobné dohodě konkrétně vyjmenována a která vznikla k 31. prosinci 2001. Odstínění rizik je také dostatečně konkretizováno. Již základní dohoda ze dne 20. prosince 2001 obsahuje konkrétní výčet společností podporovaných úvěrovými a rozvahovými garancemi, a podrobná dohoda tento výčet pouze v některých detailech upravila. Podíly a právní vztahy jsou uvedeny v podrobné dohodě a ve smlouvách s ní souvisejících. Také rozměr rizik pokrytých odstíněním rizik je dostatečně konkretizován.
(132)
Kvóta vlastního kapitálu, které se BGB snaží dosáhnout, není příliš vysoká. Důvěra investorů a vkladatelů v BGB je totiž trvale narušena. Banka přesto nemá žádné [...]*, které by normálně byly brány v úvahu vedle kvóty vlastního kapitálu, aby bylo možno posoudit schopnost účasti banky na kapitálovém trhu. Privatizace banky dále předpokládá, že po odstranění podílu země bude vlastní kapitál přijat na kapitálový trh za snesitelných podmínek. To vyžaduje stabilní kvótu vlastního kapitálu ležící výrazně nad zákonnou minimální hodnotou.
(133)
Privatizační postup ostatně neobsahuje žádné prvky podpory a nevykazuje žádné procesní nedostatky. Během řízení neexistovala žádná diskriminace.
VI. POSOUZENÍ OPATŘENÍ PRO PODPORU
(134)
Přísun kapitálu, odstínění rizik a vklad přislíbený v dohodě o splátkách zemí Berlín by byly poskytnuty zemí Berlín, a obsahovaly by tedy i státní prostředky. Prostředky byly poskytnuty za podmínek, které nejsou přijatelné pro investora v tržním hospodářství. Celkově se jedná o sumu ve výši několika miliard eur, která bude trvale poskytnuta společnosti nacházející se ve vážných finančních nesnázích.
(135)
Přísunem kapitálu ve výši 1,755 miliard EUR, za který může země očekávat přiměřené výnosy, došlo ke zvýšení podílu v BGB z téměř 57 % na přibližně 81 %.
(136)
Odstínění rizik bylo poskytnuto na období třiceti let. Dohodnuté garance činí teoreticky nejvýše 21,6 miliard EUR. Tato suma kryje všechna teoreticky myslitelná rizika a zahrnuje například garanci nájmů při úplném výpadku všech nájmů ([...]* EUR), odhad kompletních nákladů na stavbu všech budov a venkovních zařízení pro takzvané revitalizační garance ([...]* EUR) nebo úplnou ztrátu garantovaných účetních hodnot IBG/IBAG a jejich dceřiných podniků ([...]* EUR). 100 % výpadek nájmů, stržení a nová výstavba všech budov, jakož i úplná ztráta účetních hodnot jsou však i za velice pesimistických předpokladů nereálné. Německo proto uvedlo následující odhadní hodnoty pro případné uplatnění: 2,7 miliard EUR v optimistickém případě (scénář „best-case“), 3,7 miliard EUR v základním případě (scénář „base-case“) a 6,1 miliard EUR v pesimistickém případě (scénář „worst-case“).
(137)
Německo v průběhu řízení poskytlo také podklady pro tyto odhadní hodnoty. Přitom byly přijaty předpoklady pro tyto tři scénáře z hlediska různých rizik. Se zřetelem na garanci nájmů se to například týká různých předpokladů výpadku nájmů s ohledem na inflaci (skutečná inflace zůstává za výhledovou inflací), ve formě snížení nájmů nebo úplného výpadku nájmů. Přitom předpovídaný výpadek nájmů činí v případě scénáře best-case 1,4 miliard EUR, v případě scénáře base-case 1,9 miliard EUR a při pesimistickém scénáři 3,5 miliard EUR.
(138)
Německo také vysvětlilo, že očekávané nároky, uplatněné z ekonomického hlediska, odpovídají scénáři worst-case s odhadní hodnotou 6,1 miliard EUR ([...]* EUR pro nároky z garancí nájmů, [...]* EUR pro garance nejvyšší ceny, [...]* EUR pro garance na revitalizaci, [...]* EUR pro garance účetní hodnoty a [...]* EUR pro ostatní položky) a tím odpovídají ekonomické hodnotě podpory. Tato ekonomická hodnota byla podložena alternativními úvahami Německa: Bez garancí odstínění rizik by musela být veškerá rizika „osvobozena“ přísunem kapitálu ve výši přibližně [...]* EUR - [...]* EUR. Přitom by připadlo přibližně [...]* EUR na současnou hodnotu výše popsaných garancí (nominální ekonomická hodnota: 6,1 miliard EUR); [...]* EUR až [...]* EUR na přísun kapitálu k podložení pro stejný účel přislíbených a použitých úvěrů bank skupiny společnostem v oboru služeb spojených s nemovitostmi (které je třeba připočítat, v případě neúplného pokrytí nominálních teoretických nejvyšších rizik z garancí nájmů, revitalizace a účetní hodnoty, k rizikovým aktivům ve výši až [...]* EUR), jakož i [...]* až [...]* EUR na zajišťovací přirážku.
(139)
Německo v této souvislosti také uvedlo, že přesto není z právních důvodů možné omezení nejvyššího záručního obnosu pro odstínění rizik na ekonomickou hodnotu přibližně 6 miliard EUR. Všechna teoreticky myslitelná, výše uvedená rizika jsou pokryta jen částkou 21,6 miliard EUR, kdy úvěry bank skupiny společnostem v oboru služeb spojených s nemovitostmi, které byly také přislíbeny a použity z důvodu rizik z garancí nájmů, revitalizace a jiných výše uvedených garancí, hrají roli při přepočtu koeficientu vlastních prostředků dílčích bank a skupiny, protože ty byly při přepočtu zatíženy 0 % a tedy s nimi nebylo počítáno a také nebyly započteny do mezí velkých úvěrů. Omezení nejvyšší zaručené hodnoty na hospodářsky reálné riziko by naproti tomu vedlo k tomu, že k rizikovým aktivům by se musely připočítat úvěry ve výši až [...]* EUR, horní hranice velkých úvěrů by byla překročena a klesající čísla vlastních prostředků by způsobila nutnost přísunu dalšího kapitálu. BAFin potvrdil dopisem ze dne 7. března 2003 nutnost vycházet, z dozorčího hlediska, ze všech teoreticky možných rizik i přes nižší ekonomickou hodnotu.
(140)
Komise uznává tuto nutnost vycházet, z dozorčího hlediska, ze všech teoreticky možných rizik ve výši 21,6 miliard EUR. Dále vychází z právního ocenění opatření na základě Německem předloženého zdůvodnění ekonomické hodnoty podpory, obsažené v odstínění rizik ve výši 6,1 miliard EUR. Tato částka odpovídá německými předpoklady podloženému reálnému worst case neboli pesimistickému scénáři a je proto vyžadována pro posouzení již z důvodu opatrnosti. Za další by to znamenalo částku v přibližně stejné výši jako při alternativním uvolnění záruky rizik formou přísunu kapitálu.
(141)
S ohledem na vklad země Berlín, přiznaný v dohodě o úhradě rizik, je nejdříve třeba poznamenat, že tento vklad bude použit jen tehdy, pokud Komise ukončí řízení C 48/2002 („LBB/IBB“) (20) rozhodnutím o splacení a i v tomto případě bude poskytnut sanační dotace jen v takové výši, která je nutná k tomu, aby se zabránilo poklesu v dohodě uvedené kvóty kapitálu u LBB a/nebo skupiny BGB. Protože šetření v řízení „LBB/IBB“ ještě není ukončeno, není v současné době možné stanovit přesnou ekonomickou hodnotu této podpory. Pro účely posouzení pro konkurenci však může být uvedena teoretická horní hranice ve výši 1,8 miliard EUR (21).
(142)
Opatření jsou umožňují výrazné zlepšení finanční situace BGB. Doposud zabránily dozorčím zásahům, jako je dočasné uzavření a pravděpodobná nesolventnost významných dílčích úseků skupiny, a tím pádem umožňují narušení hospodářské soutěže. Podnik je spolu se svými dceřinými společnostmi jednou z největších německých bank. V roce 2002 obsadil s bilanční sumou skupiny ve výši přibližně 175 miliard EUR dvanácté místo. BGB je ve svých nejdůležitějších obchodních oblastech činná na regionální, národní a mezinárodní úrovni. Sektor finančních služeb celkově se vyznačuje vzrůstající integrací a ve významných dílčích oblastech se realizuje vnitřní trh. Existuje silná konkurence mezi finančními institucemi různých členských států, která se po zavedení jednotné měny dále zesílila. Opatřeními a jejich účinky na současné i potenciální soutěžitele došlo k narušení hospodářského soutěže - resp. hrozí, že hospodářská soutěž bude narušena. Existuje silná konkurence mezi finančními institucemi různých členských států, která se po zavedení jednotné měny dále zesílila. Narušení hospodářské soutěže současně ovlivňuje obchod mezi členskými státy. Z tohoto důvodu představují opatření státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Německo tento názor nezpochybňuje.
(143)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení poukázala na to, že na přísunu kapitálu se nepodílela jen země Berlín, ale také NordLB, ovšem částkou, která byla vzhledem k podílu nižší, než objem jí vlastněných akcií před přísunem (166 milionů EUR odpovídá 8,3 % navýšení kapitálu, při vlastnictví 20 % akcií před přísunem kapitálu). Komise nemohla v té době toto opatření posoudit z důvodu chybějících dalších informací a proto nevyloučila, že se v případě kapitálu dodaného z NordLB také jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Komise požádala Německo, aby dodalo potřebné informace.
(144)
Německo objasnilo, že navýšení kapitálu NordLB neobsahuje žádnou podporu, protože proběhlo podle zásady investora v tržním hospodářství. NordLB se - jako soukromý vlastník akcií stejně jako drobní akcionáři - podílela na navýšení kapitálu neproporcionálně, ačkoliv země Berlín a BGB očekávaly účast odpovídající výši jejího podílového vlastnictví. Podílovému vlastnictví NordLB před přísunem kapitálu 20 % by odpovídala výše dodaného kapitálu téměř 400 milionů DM. NordLB se taková účast podnikatelsky stejně nezdála smysluplná. Na druhé straně zřeknutí se podílu na navýšení kapitálu by znamenalo pokles podílu vlastněného NordLB na 4 %. NordLB by tím ztratila práva spolurozhodování, která jsou zaručena od minimálního podílu vlastnictví 10 %, tato práva zahrnují např. soudní ustanovování mimořádných auditorů nebo prosazení požadavků společnosti vůči členům představenstva a dozorčí rady. Dále NordLB v srpnu roku 2001 podala, v souvislosti s ještě neuzavřeným úvahami o prohloubení spolupráce a také o případné fúzi, „nabídku hájící její zájmy“. Bez žádného podílu na navýšení kapitálu by to bylo sotva hodnověrné. Všeobecně se jednalo o rozhodnutí, které bylo z hlediska podnikatelských záměrů NordLB pečlivě zváženo.
(145)
Protože váha těchto opatření v souvislosti s celkovým charakterem zde popisované podpory je marginální a kvalifikace přísunu kapitálu z NordLB jako podpora nebo běžné tržní jednání nezmění v tomto případě hodnocení Komise, není v tomto ohledu nutné, aby Komise definitivně rozhodla.
(146)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise poukázala na to, že přísun kapitálu a odstínění rizik je třeba společně posuzovat jako neoznámenou podporu s právními následky podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999, protože v podrobné dohodě ani přes oznámení a odkladnou podmínku schválení podpory nelze žádné z těchto opatření vypustit, aniž by se na ně vztahovalo dozorově právní opatření BAFin, jako je předběžné uzavření BGB. Jak také Německo vysvětlilo, jsou obě opatření - odstínění rizik, stejně jako přísun kapitálu, povolený předběžně jako podpora na záchranu - částí jednoho jediného plánu restrukturalizace. Komise je však musí posuzovat jako celek. Právní zařazení obou opatření se proto nemůže lišit.
(147)
Německo k tomu uvedlo své stanovisko, podle něhož odkladná podmínka nechává otevřenou právní účinnost přijatých regulačních opatření, ovšem připouští se, že přísun kapitálu a odstínění rizik jako společný krok způsobily skutečné účinky, protože BGB mohla jen díky těmto opatřením dále pokračovat ve své obchodní činnosti. V této souvislosti položilo Německo také důraz na to, že zákaz poskytnutí podpory podniku nacházejícímu se v nouzi ještě před vydáním konečného rozhodnutí Komise představuje vzhledem k době schvalovacího řízení procesně-právní problém.
(148)
Jak bylo také Německem přiznáno, podpory ve své celkové podobě způsobily faktické účinky před konečným rozhodnutím Komise, protože BGB mohla jen díky těmto opatřením dále pokračovat ve své obchodní činnosti. To neplatí jen pro přísun kapitálu a odstínění rizik, ale také pro závazek země o vkladu upravený v dohodě o splátkách. To sice nabude platnosti jen v případě rozhodnutí Komise o splacení v řízení o LBB/IBB a také jen tehdy, pokud by celková suma splátek vedla k poklesu kvót kapitálu uvedených v dohodě. Tím by byl bez takových zákroků ohrožen úspěch restrukturalizace, včetně obou opatření, takže i toto opatření by přes posunutou podmínku s ohledem na povolení Komisí s jejím ukončením a tedy před jejím schválením ztratilo ekonomické účinky. Komise však bere na vědomí, že Německo i s odkladnou podmínkou, zahrnující dohodu o splátkách, schválení pomoci Komisí a nezpožděným předáváním obsáhlých informací ukázalo připravenost ke spolupráci.
(149)
Finanční zatížení země Berlín, díky podpoře na restrukturalizaci BGB jsou - jak je uvedeno dále v textu - nižší, než zatížení, která by vznikla při aplikaci do roku 2005 existujících státních garancí pro zemské banky, odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva. To však neznamená, že opatření ve prospěch BGB jsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, a že by tedy nepředstavovala státní podporu. Jednak jsou stávající státní garance samy o sobě, i když do roku 2005, podpory slučitelné se společným trhem. (22) Jednak Komise zjistila, že zde projednávané podpory pro BGB umožnily bance pokračovat v obchodní činnosti a tím napomohly celé skupině, včetně různých soukromoprávních podniků skupiny. Liší se tedy ve své právní podstatě jednotlivého dosahu čisté realizace státních garancí odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva, které platí jen pro zemskou banku LBB, tedy pro část skupiny. Z těchto důvodů představují všechny zde kontrolované podpory nová opatření pro podporu.
(150)
Protože opatření pro podporu nebyla poskytnuta na základě schváleného režimu podpory, musí Komise přezkoumat jejich slučitelnost se společným trhem podle článku 87.
(151)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(152)
Článek 87 Smlouvy o ES však povoluje výjimky ze zásady neslučitelnosti státní podpory se společným trhem. Ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES by mohla zdůvodnit slučitelnost podpory se společným trhem. Opatření pro podporu, která se musí přezkoumat, však nemohou být považována ani za podpory sociální povahy poskytované individuálním spotřebitelům (písm. a)) ani za podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi (písm. b)), ani za podpory poskytované hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených dotčených rozdělením Německa (písm. c)). Tyto výjimky však v daném případě nejsou použitelné.
(153)
S ohledem na ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 3 písm. b) a d) Smlouvy o ES je třeba konstatovat, že podpory nemohou být považovány za podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu, ani za podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(154)
Komise dále zkoumala opatření pro podporu z hlediska ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Při posuzování podpor, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, vychází Komise z příslušných pokynů Společenství. Podle názoru Komise nejsou v daném případě použitelné žádné jiné než již uvedené Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (23) („pokyny“). Komise je dále toho názoru, že popsaná opatření pro podporu přispívají k financování restrukturalizace podniku, a proto se musí považovat za podpory na restrukturalizaci.
(155)
Podle pokynů jsou podpory na restrukturalizaci přípustné jen tehdy, pokud neprobíhají v rozporu se zájmy Společenství. V pokynech je povolení podpor Komisí vázáno na splnění určitých předpokladů:
(156)
Komise má za to, že je dostatečně prokázáno, že BGB je třeba považovat za podnik v nesnázích ve smyslu oddílu 2.1 (bod 30 v kombinaci s body 4 až 8) pokynů.
(157)
V bodu 4 pokynů se vychází z toho, že podnikem v nesnázích je takový podnik, „který není schopen prostřednictvím zdrojů svých či prostředků získaných od svých vlastníků/akcionářů nebo věřitelů zastavit ztráty, které ho bez vnějšího zásahu orgánů veřejné moci během krátkého či střednědobého období téměř jistě přivedou k úpadku“. Tyto okolnosti zřetelně nastaly u BGB. Byla sice přijata zde zmíněná opatření země Berlín, tedy většinového akcionáře BGB, která zachránila BGB před zastavením obchodní činnosti. Bylo však již stanoveno, že investor v tržním hospodářství by tyto prostředky za daných podmínek neposkytnul.
(158)
Bez pomocných opatření země by poklesly kvóty kapitálu pod minimální hodnoty předepsané KWG, takže by BAFin (v té době BAKred) musel přijmout potřebná opatření podle § 45 - 46a KWG, jako je například přechodné uzavření. Kromě toho BGB v okamžiku poskytnutí podpor splnila také další kritéria pro definici podniku v nesnázích podle bodu 6 pokynů; patří k nim zvyšující se ztráty, rostoucí dluh a rostoucí úrokové platby, jakož i klesající čistá hodnota aktiv.
(159)
Podpory na restrukturalizaci mohou být podle bodu 28 pokynů poskytnuty jen tehdy, pokud jsou splněna přísná kritéria a pokud je jisté, že jakékoli narušení hospodářské soutěže bude vyrovnáno prospěchem vyplývajícím z přežití podniku, zejména tehdy, kdy je jasné, že čistý dopad propouštění v důsledku úpadku podniku ve spojení s dopadem na jeho dodavatele by zhoršil místní, regionální či vnitrostátní problémy zaměstnanosti, nebo výjimečně pokud by zmizení podniku vyústilo v monopolní nebo oligopolní situaci.
(160)
Poslední podmínka může být pro oblast Berlín vyloučena z důvodu počtu tam působících bank, jakož i na základě struktury trhu pro soukromé a firemní zákazníky, na kterém je BGB se svými obchodními značkami „Berliner Bank“ a „Berliner Sparkasse“ neustále vedoucím podnikem na trhu. Pro případ možného konkurzu v regionu vedoucí banky a na něj navazující možný prodej jejích částí, nelze počítat se zhoršením struktury hospodářské soutěže. To je myslitelné jen v extrémním, nepravděpodobném a tedy teoretickém scénáři, kdy by po insolvenci některý z nejsilnějších regionálních soutěžitelů získal všechny dceřiné společnosti/majetek BGB a zrušil její regionálně silnou pozici. Zejména potom je však nutno vyloučit, z důvodu následující kontroly fúze, vznik monopolu nebo úzkého oligopolu. Na národních a mezinárodních trzích není pozice BGB dostatečně silná, aby v případě možného konkurzu a následujícího prodeje došlo ke vzniku monopolní nebo oligopolní situace. Německo tyto úvahy nerozporovalo ani v rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
(161)
S ohledem na ekonomické a sociální účinky v Berlíně předložilo Německo odhad, v němž srovnalo účinky restrukturalizace BGB s účinky dopadu ukončení jejího působení/jejího konkurzu, především v souvislosti se zaměstnaností a příjmy z daní pro zemi Berlín. Bylo předloženo, že nesolventnost až do roku 2006 by v Berlíně vedla ke ztrátě 7 200 pracovních míst (minus 59 %), namísto ztráty 3 200 pracovních míst (minus 26 %) v případě restrukturalizace. Roční příjmy z daní pro zemi v roce 2006 by v případě restrukturalizace poklesly přibližně o 70 milionů EUR, bez restrukturalizace o 150 milionů EUR. V rozhodnutí o zahájení řízení Komise poznamenala, že tyto odhady nelze z důvodu chybějících dalších vysvětlení zkontrolovat.
(162)
Německo v této souvislosti poskytlo další informace, mimo jiné výpočty Německého institutu pro ekonomický výzkum (Deutsches Institut für Wirtschaftsforschung, DIW). Podle těchto výpočtů by tehdejší nesolventnost BGB vedla v Berlíně ke ztrátě 7 000 až 10 000 pracovních míst (z 12 200 pracovních míst existujících v roce 2001 v Berlíně), naproti tomu restrukturalizace by podle aktualizovaného plánu vedla ke ztrátě 3 500 berlínských pracovních míst do roku 2006. Komise považuje počet ztracených pracovních míst v případě nesolventnosti za přehnaný, protože i v tomto scénáři by mohly být obchodní úseky posouzené jako rentabilní dále provozovány novými majiteli v restrukturalizované formě. Dále ztráta pracovních míst v Berlíně způsobená restrukturalizací leží podle aktuálních odhadů s 5 000 pracovními místy výrazně výše, než se původně předpokládalo. Na druhé straně je třeba souhlasit s odhady Německa, že z důvodu náhlé nesolventnosti by došlo ke ztrátě výrazně vyššího počtu pracovních míst než v případě řízené dlouhodobé restrukturalizace, protože v prvním případě by došlo k takzvanému „fire sales“ a uzavření úseků, u nich by nebylo možné provést restrukturalizaci. Přitom je třeba zohlednit nepřímé ztráty pracovních míst způsobené dominovým efektem. Z tohoto důvodu by došlo díky přímým i nepřímým daňovým účinkům také k ročním výpadkům příjmů země Berlín, které je třeba při 300 milionech EUR ročně označit jako významné, především proto, že se rozloží do celého roku. Potud Komise souhlasí s Německem, že s přežitím podniku jsou spojeny ekonomické a sociální výhody.
(163)
Německo dále v oznámení pro případ hypotetického případu nesolventnosti poukázalo na zdroje zabezpečení pro ztráty LBB a na závazky země. Bez jasné identifikace a kvantifikace těchto záručních rizik však Komise nemohla tyto ekonomické účinky přiměřeně posoudit. Německo proto během řízení předložilo právní posudek, jakož i propočty účinků hypotetické nesolventnosti BGB na výše uvedené výpadky příjmů země Berlín. Přitom se jedná o takové účinky, které by se musely vyřešit velice komplexním vnitroskupinovým propojením rizik (mimo jiné interní vydávání úvěrů, záruky, smlouvy o odvodu výsledků) v součinnosti s LBB a s ještě do roku 2005 existující odpovědností za instituce veřejného práva a ručením za instituce veřejného práva.
(164)
Podle Německa by vedl scénář nesolventnosti BGB, v případě pro ni netypického tichého, s úvěry a garancemi spojeného podílu LBB, ke ztrátám přibližně od 18,5 do 25 miliard EUR, přičemž tyto ztráty by se skládaly především ze ztrát na úvěrových pohledávkách LBB u BGB (v případě bilančního objemu [...]* EUR podle výpadkové kvóty přibližně [...]* až [...]* EUR), ze ztrát hodnoty na pohledávkách zákazníků (v případě bilančního objemu přibližně [...]* EUR podle výpadkové kvóty přibližně [...]* až [...]* EUR), z čerpání garancí zaručených BGB Finance v Dublinu (přibližně [...]* až [...]* EUR), jakož i z nákladů nesolventnosti (přibližně [...]* EUR).
(165)
S odvoláním na údaje Německa by tento scénář vedl k zatížení země ve výši přibližně 31 miliard EUR až 40 miliard EUR. Přitom se předpokládalo, že země se rozhodne zastavit provoz LBB a nebude tedy nutno přistoupit na odpovědnost za instituce veřejného práva, nýbrž uplatní se ručení země za instituce veřejného práva - ručení za celou částku závazků, která není pokryta majetkem LBB (24). Využití ručení za instituce veřejného práva bylo odhadnuto na přibližně [...]* EUR (base-case) až [...]* EUR (worst-case). Další zatížení země ve výši přibližně [...]* EUR (base-case) až [...]* EUR (worst-case) vyplývají z nároků Fondu pro pojištění vkladů německých soukromých bank (Einlagensicherungsfonds der deutschen privaten Banken) (25). Dále se pro poskytnutí likvidity ve výši přibližně 5 miliard EUR vycházelo z kapitálového vkladu země ve výši téměř 2 miliardy EUR a také z nákladů na úroky.
(166)
Komise tyto údaje a propočty zkontrolovala a požádala o další vysvětlení. Došla přitom k výsledku, že v případě scénáře nesolventnosti by díky přetrvávajícím státním garancím za LBB přešly na zemi značná, avšak jen hrubě odhadnutelná zatížení, přitom je však třeba rozlišovat mezi dílčími scénáři s nebo bez dalšího provozování LBB v rámci odpovědnosti za instituce veřejného práva.
(167)
Komise podle vlastního odhadu vychází na základě podkladů Německa z toho, že tato zatížení země při dalším provozování LBB by činila řádově zhruba 13 miliard EUR až 20 miliard EUR. Přitom by země musela nejdříve zaúčtovat ztrátu podílu země Berlín na základním kapitálu BGB (téměř 2 miliardy EUR). Dále by země musela z důvodu odpovědnosti za instituce veřejného práva pro LBB vyrovnat následky čerpání garancí zaručených BGB Finance v Dublinu (Komisí odhadnuté na přibližně [...]* EUR), jakož i ztrátu hodnoty na úvěrových pohledávkách LBB u BGB (odhad přibližně [...]* EUR) tak, aby mohl být řádně zachován její obchodní provoz s ohledem na kritéria solventnosti. Vzhledem k Německem uvedeným možným nárokům Fondu pro pojištění vkladů německých soukromých bank existují nejistoty - [...]*. Významné právní pochyby dále existují s ohledem na právní platnost záruk LBB na určité nároky třetích stran z obchodů s fondy v oblasti služeb spojených s nemovitostmi (například záruky za prospekty, prohlášení o vyloučení vůči osobně ručícím společníkům investičních a účelových společností). Taková rizika proto není možno kvantifikovat.
(168)
Ve scénáři ukončení obchodní činnosti LBB je třeba vycházet z přídavných zatížení země ve výši přibližně 8 miliard EUR (přibližně 6 miliard EUR ztráta hodnoty LBB na pohledávkách zákazníků z důvodu nesolventnosti vyvolané, jakoby dominovým efektem, problémy s hotovostí u zákazníků - zejména společnosti fondů, zásob a stavby bytů, jakož i cca 2 miliardy EUR odpisy z podílů).
(169)
Německo v průběhu řízení také uvedlo, že tyto scénáře se nebudou výrazně měnit u hypotetické nesolventnosti v oblasti služeb spojených s nemovitostmi (odštěpení a likvidace bez odstínění rizik) na základě propojení rizik ve skupině. Směrodatné jsou pro to jednak úvěry, které dceřiné společnosti expandujícího a tím do dalších nesnází upadajícího úseku služeb s nemovitostmi (IBAG/IBG/LPFV včetně dceřiných společností IBAG, IBV a Bavaria) obdržely od dílčích bank skupiny (BGB, LBB a BerlinHyp), jednak také smlouvy o odvodu výsledků uzavřené mezi IBAG a jejími dceřinými společnostmi Bavaria a IBV na jedné straně a mezi BGB a IBAG na straně druhé. Kromě toho poskytla BGB záruky na všechny závazky IBG, Bavaria a IBV, které byly ospravedlněné do roku 1998. Komise nemá žádný důvod pochybovat o této informaci Německa. V tomto ohledu sdílí názor Německa, že odštěpení a likvidace úseku služeb spojených s nemovitostmi IBAG/IBG/LPFV bez odstínění rizik z důvodu propojení rizik by také vedlo k nesolventnosti BGB s výše nastíněnými následky.
(170)
Na závěr je třeba stanovit, že účinky hypotetické nesolventnosti BGB - s pokračováním nebo bez pokračování LBB - lze jen obtížně kalkulovat a že odhady jsou zatíženy velkou nejistotou. Zatížení země jsou proto jen hrubé částky - s rozsahem přibližně 13 až 30 miliard EUR. Při pravděpodobné hodnotě mezi těmito póly lze však s jistotou vycházet z toho, že restrukturalizace s pomocí uvažované podpory s sebou přinese méně závažná zatížení země Berlín.
(171)
Německo v průběhu řízení neuplatnilo požadavek, aby BGB nebo jiné podniky skupiny poskytly služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES. Proto Komise, jak již bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, vycházela z toho, že tento aspekt není pro posouzení projednávaných opatření relevantní, a došla k závěru, že podpory nemohou být na základě čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES povoleny.
(172)
Podle oddílu 3.2.2 písm. b) pokynů je poskytnutí podpory podmíněno provedením restrukturalizačního plánu, který musí být schválen Komisí v případě veškerých jednotlivých podpor, a musí být přezkoumána jeho vhodnost pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku během rozumné doby. Restrukturalizační plán musí přitom mít omezenou dobu působnosti a musí být založen na reálných předpokladech. Musí popisovat okolnosti, které vedly k nesnázím podniku a poskytnout tak základ pro posouzení, zda jsou navrhovaná opatření vhodná. Plán umožňuje podniku přechod k nové struktuře, která nabízí vyhlídky na dlouhodobou životaschopnost a umožňuje podniku stát na vlastních nohou, tj. umožňuje podniku pokrytí všech nákladů, včetně odpisů, a finančních poplatků a dosažení návratnosti kapitálu dostatečné pro to, aby podnik mohl soutěžit na trhu.
(173)
Komise při svém posuzování vycházela z údajů Německa, mezi jiným z podrobného plánování jednotlivých opatření na restrukturalizaci, výpočtů předpokládaných zisků a ztrát pro období restrukturalizace v období 2001 až 2006 na základě optimistického, pesimistického a základního scénáře, analýzy za problémy odpovídajících strukturálních deficitů a také nákladů za plánovaná opatření na restrukturalizaci. Při svém posuzování se Komise dále opírala o údaje Německa k probíhajícímu provádění plánu restrukturalizace a k modifikacím jednotlivých opatření, včetně časového naplánování určitých prodejů.
(174)
Vzhledem k neúspěchu předcházejícího pokusu o privatizaci a k vysoké roční ztrátě BGB ve výši přibližně 700 milionů EUR za rok 2002 považuje Komise podle sdělení Německa na konci března roku 2003 za nutné, pokusit se nejdříve znovu prohloubit životaschopnost banky jejími vlastními prostředky a, pokud z toho nebude možno vyvodit žádné významné závěry, nechat provést kontrolu nezávislým externím znalcem. Cílem Komise bylo získat určitou jistotu o tom, že BGB může do budoucna soutěžit na trhu samostatně bez nutnosti státní podpory. Bez takovéto jistoty, resp. při trvání pochyb by Komise musela přijmout negativní rozhodnutí o všech v úvahu přicházejících podporách na základě předloženého konceptu restrukturalizace. Neúspěch postupu privatizace vrhl pochyby především na únosnost zbývajících obchodů pro financování nemovitostí. Roční ztráta ve výši přibližně 700 milionů EUR (po zdanění) byla sice způsobena převážně mimořádnými vlivy (minus 593 milionů EUR), zejména rozsáhlými odpisy podílů EUR-Stoxx ve výši 399 milionů EUR, zatímco provozní výsledek po prevenci rizik byl jen lehce negativní (minus 23 milionů EUR) a tím byl o cca 30 milionů EUR dokonce překročen plán pro rok 2002 (minus 53 milionů EUR). Avšak tato vysoká ztráta měla přesto značné negativní dopady na další, jako nárazník pro možné ztráty zamýšlenou a tedy pro životaschopnost určující kvótu základního kapitálu, která tím pádem poklesla na 5,6 % a je tedy s téměř [...]* výrazně pod původní plánovanou hodnotou [...]* pro rok 2002.
(175)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise vedla rozhovory s Německem již na začátku roku 2003, zda by byla možná další kompenzační opatření v oblasti maloobchodu. Německo kvantifikovalo účinky samostatného prodeje Berliner Bank podle tehdejší situace a vycházelo z toho, že Komise nezískala žádnou dostatečnou jistotu o tom, zda zbytek skupiny bude moci v budoucnu samostatně soutěžit na trhu.
(176)
Šetření Komise se zaměřilo především na rizika úvěrů a předcházení rizik v úseku financování nemovitostí a v menším měřítku také v úseku kapitálového trhu. Podle názoru Komise by se mohly odstranit pochybnosti o životaschopnosti, pokud by byl úsek financování nemovitostí nebo alespoň jeho největší část účinně izolován se svými riziky od zbytku skupiny, třeba samostatným včasným prodejem tohoto úseku. Německo však předložilo do června roku 2003 čísla, která Komisi prokázala, že scénář takového účinného izolování celého úseku je neproveditelný. Jako hlavní důvod bylo uvedeno, že prodej by se musel provést bezprostředně po přeúčtování stavu majetku úseku financování nemovitostí (zejména podílů BGB u BerlinHyp s účetní hodnotou [...]* EUR) z investičního majetku na běžná aktiva. To by vyžadovalo ocenění tohoto majetku na aktuální tržní hodnotu, [...]*. Takto vzniklé mimořádné ztráty by zatížily vybavení vlastním kapitálem BGB natolik, že by nebyla dále životaschopná bez další státní podpory.
(177)
Když se ukázalo, že krátkodobé izolování zbytku skupiny od rizik oblasti financování nemovitostí není možné, nezůstala Komisi jiná možnost než pověřit nezávislého experta prověřením životaschopnosti BGB na základě existujícího konceptu restrukturalizace. V popředí přitom stála zejména otázka, zda je možno považovat prevenci rizik za přiměřenou s ohledem na stávající rizika v oblasti financování nemovitostí. Jako poradce si Komise zvolila dne 14. července 2003 společnost pro ekonomickou kontrolu Mazars, která však dostala obsáhlé zadání, jež zahrnovalo také jiná rizika pro životaschopnost banky (např. také obchodování na kapitálovém trhu a oblast velcí zákazníci/zahraničí).
(178)
Návrh znaleckého posudku byl odevzdán podle smlouvy dne 30. září 2003. Nejdůležitější výsledky byly diskutovány dne 3. října 2003 s Německem. Konečná verze posudku byla Německu předána dne 20. listopadu 2003. Na základě posudku společnosti Mazars došla Komise, vzhledem k plánu restrukturalizace, jak byl předložen v září roku 2003 a tedy ještě neobsahoval Německem přislíbené odštěpení Berliner Bank, což bylo přislíbeno až po vystavení znaleckého posudku, k následujícím závěrům ohledně životaschopnosti banky.
(179)
Německo předložilo v lednu roku 2002 Komisi formou oznámení podrobnou, bankou a společností Morgan Stanley zpracovanou studii trhu, v níž byl představen aktuální a v budoucnu očekávaný stav bankovního trhu v Německu a především v Berlíně. Komise považuje tuto studii, se zahrnutím dalších informací předložených po zahájení řízení, za dostatečnou a logicky správnou. K bodům uvedeným v rozhodnutí o zahájení řízení odkazuje Komise na doplňující závěry Německa v 58. bodu odůvodnění a násl.
(180)
Německo především objasnilo, že maloobchodní prodej (soukromí a firemní zákazníci) BGB se koncentruje na zemi Berlín a na její bezprostřední okolí, což představuje prostorově relevantní trh. V nejdůležitějších segmentech trhu, tj. zejména v obchodování s vklady a s úvěry, se podíl BGB na trhu vyznačoval před krizí jen mírnými pozitivními nebo negativními změnami, resp. stagnoval. V Berlíně bylo při počtu téměř 4 000 zákazníků na jednu pobočku obsluhováno výrazně víc zákazníků než byl německý (1 300) nebo evropský (1 800) průměr. V budoucnu bude počet poboček mírně klesat, protože zákazníci budou provádět více transakcí přes internet. Také jinak neexistuje v podstatě nadbytečná kapacita, panuje však intenzivní konkurence, která dále zesiluje tlak na marže a lze očekávat další konsolidaci.
(181)
V oblasti financování nemovitostí je sazba hypotečních půjček v Německu ve srovnání s Evropou velice nízká, a lze pozorovat stále silnější proces koncentrace ve financování hypoték. Dále nedošlo v nedávné minulosti v oblasti hypoték k založení žádného významnějšího subjektu. Heterogenní nabídková struktura a z toho vyplývající konkurence je také jedním z významných důvodů nedostatečné ziskovosti a návratnosti obchodování s hypotékami v Německu. Účastníci na trhu dosáhli v minulosti růstu jen velice agresivní cenovou politikou, což však vedlo v mnoha případech k významným oprávkám, jak ukazuje i příklad BerlinHyp, resp. BGB. Silná fragmentace trhu vedla k intenzivní konkurenci a značnému tlaku na trh. Zatímco poptávka na západě Německa roste, dochází na východě k další konsolidaci nájmů a cen aktiv. Z důvodu intenzivní konkurence a dalšího zostření regulačního prostředí však nelze očekávat žádné výrazné ozdravení německého trhu s hypotékami jako celku.
(182)
Vzhledem k obchodování se službami spojenými s nemovitostmi (obchod s fondy a obchod s investory/rozvojem projektů) není možno sledovat nadměrné kapacity v národním obchodu s fondy. Existuje však vysoká, ale i dlouhodobě nezměněná intenzita konkurence. Na tomto místě je třeba poznamenat, že během řízení bylo přislíbeno vyčlenit celý úsek služeb spojených s nemovitostmi z BGB.
(183)
V obchodování na kapitálovém trhu je BGB podle údajů Německa aktivní v obchodování s akciemi a obligacemi (vlastní obchod a obchodování se zákazníky), ve vydávání emisí a obchodování s deriváty, jakož i v obchodování s devizami a valutami a v jiných obchodech na peněžním trhu, hlavně s německými zákazníky. Krize na kapitálovém trhu vedla k silnému úbytku. Otázku na nadměrné kapacity nelze v současné době uspokojivě zodpovědět. Je však třeba očekávat zostření konkurence a zvyšující se marginalizaci menších konkurentů, jako je BGB, ve prospěch větších nabízejících subjektů.
(184)
Komise k německým podkladům souhrnně poznamenává, že důkladně a pozitivně posoudí budoucí rozvoj tržního prostředí a tržních vyhlídek BGB v maloobchodě a v obchodování na kapitálovém trhu. Na základě novějších údajů o lepším ekonomickém rozvoji očekávaném v příštích létech zde lze dosáhnout relativně stabilních výnosů. Záleží to především na samotném podniku, jak úspěšně dokáže prosadit své tržní strategie. Oproti tomu by se mohla zdát pozice pro obchodování s financováním nemovitostí méně příznivá, a to z důvodu zřejmě ještě neuzavřeného konsolidačního procesu. Banka by v tomto smyslu mohla být řízena tak, aby případně další cílenou redukcí dále přizpůsobila svoji strategii budoucímu rozvoji obchodu, pokud se to ukáže jako nutné. Poté, co bude do konce roku 2005 odštěpen obchod se službami spojenými s nemovitostmi, bude hrát rozvoj trhu v této oblasti pro banku již jen podřadnou roli.
(185)
Komise při svém posouzení přihlíží k vysvětlení Německa o problémech banky, za které jsou zodpovědné strukturální a operativní deficity. Komise považuje analýzu minulých deficitů za přiměřenou a vhodnou jako výchozí bod pro jejich překonání a pro zpracování plánu restrukturalizace.
(186)
Komise z toho usuzuje, že krize BGB spočívala především v kumulaci rizik v oblasti služeb spojených s nemovitostmi z důvodu stále stoupajícího poskytování dlouhodobých garancí na nájemné, výnosy a revitalizace, které nemohou být považovány ani jako ekonomicky zvladatelné ani jako přiměřený poměr náklady/využitelnost. Mnohem více byly založeny na zcela nereálném odhadu trhu, který se dal spíše nazvat zbožným přáním. To platilo i pro obchod s financováním nemovitostí: Agresivní, na vyšší podíly na trhu cílená cenová politika, která přiměřeně nekryla rizika poskytování úvěrů, a na nedbalosti založené chybné hodnocení jistot - to vše vedlo v dobách hospodářského rozvoje od konce 90. let minulého století k masivním výpadkům úvěrů a tomu odpovídajícím ztrátám.
(187)
Navíc došlo v obchodování jak se službami spojenými s nemovitostmi, tak s financováním nemovitostí k masivnímu ovlivňování některými zemskými politiky, kteří nedbali na ekonomické zájmy banky, resp. jim chyběly ekonomické znalosti a mnohem více dávali přednost zdánlivým politickým cílům rozvoje země. Jak dalece jsou tyto vlivy trestné, to zjistí berlínské soudní úřady. Tyto hospodářsky neospravedlnitelné praktiky rozhodujícím způsobem usnadnil systém pro rozeznávání a zvládání rizik, který lze označit za nevyvinutý a který v žádném ohledu neodpovídal požadavkům na účinné řízení rizik běžným na trhu. V té době, vzhledem ke své míře zodpovědnosti, neučinilo zadost řádnému chodu podniku, resp. jeho kontrole ani představenstvo ani dozorčí rada banky. Je však třeba dodat, že i příslušní auditoři a zodpovědné dozorové orgány příliš pozdě rozeznali rostoucí akumulaci bankou nezvládaných rizik a že teprve těsně před vypuknutím krize přijali příslušná opatření.
(188)
Vypuknutí krize mohlo být také proto tak dlouho prodlužováno, protože zemská banka Berlín jako část skupiny profitovala z rozsáhlých státních záruk odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva a refinancovala celou skupinu nezávisle na skutečných obchodních rizicích na kapitálových trzích, resp. přes soukromoprávní konstrukce záruk byly odpovědnost za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva rozšířeny na jiné společnosti skupiny v jejich ekonomickém působení, a tím teprve byly vlastně umožněny mnohé, pro banku nesmyslné obchody. Zrušení odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva k červenci roku 2005 zajistí to, že v budoucnosti nebude možný vznik krize tímto způsobem, resp. bude trhem včas objevena, resp. nebudou za to muset daňoví poplatníci platit miliardovými sumami.
(189)
Společnost Mazars kontrolovala podrobný plán restrukturalizace, jak byl předložen v létě roku 2003 a tedy ještě neobsahoval odštěpení Berliner Bank. Ten předpokládá opatření, která jsou podle názoru Komise v souladu s odhadem společnosti Mazars a která jsou jako celek vhodná k tomu, aby vyřešila strukturální a operativní deficity zodpovědné za problémy v minulosti a aby znovu obnovila dlouhodobou životaschopnost podniku.
(190)
Plán restrukturalizace pro překonání strukturálních a operativních deficitů banky spočívá jednak v opatřeních týkajících se prodeje, seskupení a likvidace dceřiných společností za účelem budoucí koncentrace banky na její základní obchodní činnost, jednak v opatřeních pro zvýšení účinnosti a návratnosti hlavních obchodů (sanační okruh) zejména snížením nákladů, koncentrací činností a odstraněním rizikových položek. Jedno z opatření pro restrukturalizaci, jak v rámci, tak i mimo rámec základní obchodní činnosti, může být považováno současně i jako opatření pro kompenzaci soutěžitelů, pokud jeho výsledkem bude redukce přítomnosti banky na trhu. Plán restrukturalizace se vztahuje na období od roku 2001 do roku 2006.
(191)
Cílová struktura plánu restrukturalizace, jak byl předložen Komisi v létě roku 2003, je regionální banka se zaměřením na základní obchodní činnost v oblasti maloobchodního bankovnictví (soukromí a firemní zákazníci s obchodními značkami Berliner Sparkasse a Berliner Bank), to bude doplněno širším obchodováním na kapitálovém trhu (BGB a LBB) a obchodováním s financováním nemovitostí (BGB, LBB a BerlinHyp). Maloobchod by potom měl v roce 2006 zvýšit výnosy skupiny o zhruba [...]* (téměř [...]* EUR), obchodování na kapitálovém trhu přibližně [...]* % (cca. [...]* EUR) a obchodování s financováním nemovitostí cca. [...]* % (přibližně [...]* EUR). Z důvodu relativně vysokého podílu nákladů maloobchodu by měl maloobchod a obchodování na kapitálovém trhu přispět [...]* k provoznímu výsledku.
(192)
Základními zásadami restrukturalizace jsou trvalé obnovení výnosnosti, jakož i trvalé snížení nákladů banky, uvedení rizik zpět na běžnou tržní míru a tím zlepšení činnosti na kapitálového trhu. Konkrétně by se měl v období plánu restrukturalizace mezi roky 2001 a 2006, jak byl předložen Komisi v létě roku 2003, zlepšit provozní výsledek po prevenci rizik výrazně nad [...]* za rok a za tím účelem by se měly nadproporcionálně o téměř [...]* snížit správní výdaje. Kvóta základního kapitálu rozhodující pro výpočet by měla být od roku 2001 do roku 2006 snížena z téměř [...]* EUR o přibližně [...]* % na [...]* EUR. Banka usiluje o střednědobé zvýšení kvóty základního kapitálu minimálně na 7 %.
(193)
S ohledem na hlavní důvody chybného vývoje u BGB v minulosti jsou klíčová opatření, jako je radikální snížení počtu zaměstnanců o celkem více než polovinu (z přibližně 15 000 na přibližně 6 500), opuštění, zmenšení nebo řízené uzavření rizikových oblastí, resp. oblastí obchodů nepatřících mezi hlavní obchodní oblasti regionální maloobchodní banky, lepší interní kontrolní mechanismy a štíhlá struktura v interní organizaci a na pobočkách, podle názoru Komise a jejích poradců rozumná na to, aby se podnik stal znovu rentabilní a aby překonal chyby z minulosti. Operativní zlepšení vyplývají z vnitřních opatření a zahrnují opuštění ztrátových činností. Komise v zásadě považuje, v souladu s analýzou společnosti Mazars, plánovaná opatření za proveditelná. Opatření byla již provedena nebo jsou plánována. Podrobněji platí následující:
(194)
Pro maloobchod oblasti soukromých zákazníků se původní koncept restrukturalizace zaměřoval na regionální obchodování pod obchodními značkami Berliner Sparkasse a Berliner Bank (druhá banka je nyní podle příslibu Německa oddělena), při současné optimalizaci pracovních postupů a výrazném snížení kapacit pracovníků. Koncept, z velké části již provedený, předpokládá, že se neprodají úseky vhodné pro definované základní regionální obchodování, a nepředpokládá ani uzavření poboček. Výše výnosů by měla v průběhu sanačního období od roku 2001 do roku 2006 [...]*, zatímco výše správních výloh za stejné období by se měla snížit o přibližně [...]* % a zisk před zdaněním by se měl zvýšit z minus [...]* EUR na [...]* EUR. Rizikové položky by se měly výrazně snížit. Počet zaměstnanců by měl v sanované skupině v roce 2006 klesnout z přibližně 6 000 v roce 2001 na téměř [...]*. Poměr náklady/výnosy z obchodování se soukromými zákazníky by se měl zlepšit z téměř [...]* % v roce 2001 na téměř [...]* % v roce 2006.
(195)
Tato opatření byla již podle plánu téměř zcela uvedena do praxe. Zpozdil se pouze prodej Weberbank s majetkem téměř 4,4 miliard EUR, výhledově by se ale mohl uskutečnit v roce 2004. V souladu s analýzou provedenou společností Mazars pokládá Komise plán v tomto stádiu jako vhodný podklad pro nastolení dlouhodobé rentability obchodování se soukromými zákazníky.
(196)
Opatření přijatá nebo plánovaná podle původního konceptu pro oblast soukromých zákazníků se převážně uplatňují i v oblasti firemních zákazníků, do níž bude v budoucnu zařazen i zbytek obchodování s veřejnou správou. Koncept předpokládá zastavit obchodování s firemními zákazníky mimo Berlín. Výše výnosů by se měla snížit jen lehce, zatímco výše správních nákladů by za stejné období měla klesnout o téměř [...]* % a zisk před zdaněním by se měl zvýšit z [...]* EUR na cca. [...]* EUR. Také rizikové položky by se měly výrazně snížit. Počet zaměstnanců by se měl snížit o více než [...]* %. Poměr náklady/výnosy z obchodování s firemními zákazníky by se měl zlepšit z téměř [...]* % v roce 2001 na přibližně [...]* %.
(197)
Jak potvrdila společnost Mazars, byla již tato opatření rozsáhle zavedena, resp. podle plánu se pokračuje v jejich uplatňování. Komise považuje za pravděpodobné, že opatření v tomto stádiu plánu vytvářejí uspokojivou rentabilitu obchodování s firemními zákazníky a s veřejnou správou a vymezují banku i v této oblasti na obchodování v regionu Berlín/Braniborsko.
(198)
Obchodování na kapitálovém trhu je restrukturováno s cílem uvolnit vlastní kapitál odpovídajícím snížením rizikových položek a zlepšit efektivitu práce. Za tím účelem by se měl provázat obchod na vlastní účet (akcie a úročené úvěrové produkty) přes všechny oblasti kapitálového trhu, jasně se oddělit od obchodování se zákazníky a celkově zredukovat. Přitom by mělo proběhnout omezení na Německo, Evropu a USA, zatímco činnost v oblasti emerging markets by se měla opustit. Stejně tak by se mělo utlumit portfolio úrokových derivátů a mělo by se omezit na pozice orientované na zákazníky. Na druhé straně by se mělo vybudovat méně rizikové obchodování se zákazníky, především s ohledem na úrokové produkty a produkty vlastního kapitálu. Výše výnosů má od roku 2001 do roku 2006 jen lehce klesnout, zatímco výše správních nákladů se má ve stejném období snížit o přibližně [...]* % a zisk před zdaněním se má zvýšit o přibližně [...]* %. Mají se redukovat rizikové položky a snížit počet zaměstnanců o přibližně [...]* %. Zamýšlí se zlepšit poměr náklady/výnosy z obchodování na kapitálovém trhu o téměř [...]* % v roce 2001 na přibližně [...]* % v roce 2006.
(199)
Plánovaná opatření mezitím byla - jak bylo potvrzeno společností Mazars - rozsáhle zavedena, resp. jsou zahrnuta do časového plánu. Komise to považuje za dostatečné pro zajištění výnosnosti těchto obchodních oblastí do budoucna a současně pro omezení rizika banky na běžnou míru. Zaměření na obchodování se zákazníky a sdružení a organizační oddělení obchodu na vlastní účet zlepší podle názoru Komise transparentnost, omezí rizika a pomůže bance tato rizika lépe zvládnout. Díky výraznému zredukování rizikových položek se uvolní vlastní kapitál, což je užitečné pro zvýšení kvóty vlastního kapitálu, a tím budoucího zajištění schopnosti banky obstát na kapitálovém trhu po odpadnutí odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva.
(200)
V oblasti restrukturalizace obchodování s financováním nemovitostí má nejvyšší prioritu snížení rizika. Za tímto účelem by měl proběhnout postupný rozbor rizik, s cílem eliminovat špatná rizika a omezit se na nové ochody se zákazníky s nízkým rizikem. Měl by se vybudovat úsek managementu rizik. Měly by se optimalizovat pracovní procesy a controlling rizik. Mezi hlavní obchody má v budoucnu patřit financování průmyslových investorů a stavebních bytových společností přednostně ve vybraných velkých městech západního Německa, méně postižených krizí trhu s nemovitostmi, a také do určité míry v Berlíně a v Braniborsku. Financování průmyslových investorů představuje relativně stabilní, málo rizikový obchod. Je třeba zaměřit se nadregionálně z důvodu diverzifikace rizik a z důvodu zajištění adekvátního promísení portfolií, aby se využil regionální potenciál růstu a již získané regionální know-how trhu. Bez nadregionálních komponent v oblasti financování nemovitostí hrozí výrazné zhoršení ratingu a sazeb pro refinancování. Naproti tomu by se měly odstranit segmenty obchodů s nemovitostmi s velkým rizikem, u nichž není dosaženo uspokojivých marží. Banka považuje za reálné zlepšení výsledku u nových obchodů z důvodu změny zaměření.
(201)
Pro zlepšení výsledků ve stávajícím obchodování by se měli nasadit specialisté na rizika v ohrožených segmentech. Mělo by proběhnout zpracování a kritické nové posouzení stávající činnosti, případně s pomocí externích znalců, podle zadání a pod vedením vlastního úseku znalců. Dále by měly do roku 2005 klesnout přímé věcné náklady, jakož i náklady na personál o cca. [...]* %. Důležitou páku pro zlepšení výsledků představuje také rozvoj strategií pro sanaci ohrožených účastí, jakož i zavedení kontroly rizik v celé skupině v roce 2002, což dříve bylo jen v jednotlivých úsecích, a dále zavedení vhodných nástrojů pro včasné varování.
(202)
Výše výnosů má od roku 2001 do roku 2006 [...]* o téměř [...]* %. Výše správních nákladů se má oproti tomu ve stejném časovém období snížit o přibližně [...]* %. Zisk před zdaněním se má do roku 2006 zvýšit z výrazně záporných čísel na cca. [...]* EUR. Rizikové položky se mají snížit o více než [...]* % a poměr náklady/výnosy obchodů s financováním nemovitostí by se měl zvýšit, a to i z důvodu zavedených intenzivních nákladových opatření pro vybudování lepšího řízení rizik, z přibližně [...]* % na téměř [...]* %.
(203)
Tato opatření již byla ve velké míře zavedena, resp. nacházejí se v plánu. Komise v zásadě považuje vytyčená opatření za kroky správným směrem. Avšak podle názoru Komise a jejích poradců za plánovanými úkoly pokulhává provádění požadovaného zlepšení kvality údajů. Tato neuspokojivá situace by mohla případně opozdit funkčnost systému řízení rizik.
(204)
Komise dále pochybovala, stejně jako analýza společnosti Mazars, zda se bance podaří u zákazníků s nízkým profilovým rizikem generovat v budoucnosti dostatečný objem obchodů s plánovanými výšemi marží. Neboť podle údajů předložených samotným Německem se trh s financováním nemovitostí vyznačuje vysokou konkurencí a v současné době se ještě nachází v procesu konsolidace. Cíloví zákazníci, na které se zaměří BGB, budou jako atraktivní segment trhu silně oslovováni také jinými nabízejícími. Pochybení by se přímo projevilo na budoucím zisku z úroků. Na základě čísel z léta roku 2003, která měla Komise k dispozici od poradců, by tehdy vzniklé nesplnění cílů při generování nových obchodů, extrapolované na budoucnost, vedlo k výraznému výpadku výnosů z úroků. Pokud by se nesplnění cílů v budoucnu dále zvyšovalo, zhoršoval by se úměrně i dopad výpadku výnosů z úroků. Budoucí generování dostatečných nových obchodů závisí především na rozvoji trhu v regionu Berlín/Braniborsko, ve kterém se i nadále nachází těžiště obchodování BGB. Pokud by zde banka neměla mít dostatečný úspěch, mělo by to trvalé účinky zejména na hodnotu podílu BGB u BerlinHyp a bylo by nutno provést další odpisy účetní hodnoty ze současných [...]* EUR, což by se nepříznivě projevilo na výsledku a případně kvótě základního kapitálu banky. Tato otázka je projednávána ještě podrobněji níže (249. bod odůvodnění). Komise však přesto, v souladu se společností Mazars, nepochybuje o životaschopnosti banky i přes přetrvávající problémy v oblasti financování nemovitostí.
(205)
Banka plánuje, že se zcela stáhne z obchodní oblasti velkých zákazníků/zahraničí, která zahrnuje také konzultace v úseku Mergers & Acquisitions a také strukturované financování/financování projektů a která není považována za základní obchodní činnost banky. Proto v roce 2002 zcela zastavila sjednávání nových obchodů. Z důvodu dlouhodobé angažovanosti, zejména v oblasti strukturovaného financování, však není možné okamžité ukončení činnosti, avšak je možná pouze rozsáhlá redukce rizikových položek o cca. [...]* % ke konci periody restrukturalizace v roce 2006. Zbytek bude ukončen co možná nejdříve, s výjimkou omezeného rozsahu mezinárodního financování exportu, pokrytého exportními úvěrovými agenturami a střednědobým až dlouhodobým financováním transakcí se zbožím ve vybraných cílových zemích střední a východní Evropy na základě prokázaných expertíz o zemích, které se mají integrovat do obchodování na kapitálovém trhu a mají na něm zůstat.
(206)
Doposud realizované redukce činnosti probíhají podle plánu. Podle názoru Komise a společnosti Mazars jsou tato opatření vhodná k tomu, aby byl tento obchodní obor co nejdříve úplně zastaven a aby se masivním odbouráním rizikových položek výrazně uvolnil vlastní kapitál k zajištění budoucí schopnosti přežít na kapitálovém trhu. Úkolem této relativně vysoce rizikové oblasti s vysokým objemem vlastního financování, která nepatří k hlavním obchodním činnostem, bude také výrazně uvolnit management k lepšímu plnění jeho prvořadých úkolů v klíčových oblastech. V roce 2003 byl také upraven původní plán k ukončení činnosti, aby se mohly zohlednit nepříznivé tržní podmínky v roce 2002. To by s sebou mohlo nést jisté, celkově ale nijak významné zpoždění při snižování rizikových položek.
(207)
Jako doplněk k oznámení nabídlo Německo ve své odpovědi na zahájení řízení Komisí o redukci obchodů se službami spojenými s nemovitostmi úplné vyčlenění těchto obchodů a - bez ohledu na několik málo na trhu prodejných společností - jako další kompenzační opatření převedení na zemi Berlín do konce roku 2005. Toto opatření se tak stalo částí konceptu restrukturalizace. Jsou tím zasaženy všechny společnosti z oblasti služeb spojených s nemovitostmi, kterých se týká odstínění rizik z dubna roku 2002, zejména IBAG, Bavaria, IBV, IBG a LPFV.
(208)
Odstínění rizik z dubna roku 2002 pokrývá všechna rizika ze starých obchodů banky v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, které se uskutečnily před příslušnými, výše uvedenými rozhodnými dny. To vede k tomu, že pro banku vyplývají rizika v oblasti služeb spojených s nemovitostmi již jen z nových obchodů, které byly uzavřeny po těchto rozhodných dnech. Protože je trh služeb spojených s nemovitostmi stále považován za problematický a protože je zatížen velkou nejistotou prognózy, považuje Komise - jak bylo potvrzeno jejím poradcem, společností Mazars - pokračující výrazné omezení nových obchodů v oblasti služeb spojených s nemovitostmi za důležitý příspěvek k obnovení dlouhodobé životaschopnosti a koncentraci na hlavní oblasti obchodování regionální banky. Transfer starých obchodů, spadajících pod odstínění rizik, na zemi Berlín za tržní cenu také bance umožňuje uvolnit zdroje, doposud vázané mimo hlavní obchody, i když transfer již pokrytých starých obchodů jako takový by neměl mít žádné výrazné účinky na rizikovou situaci banky.
(209)
Komise považuje úplné uvolnění obchodního pole služeb spojených s nemovitostmi, stejně jako společnost Mazars, za jasný a hospodářsky smysluplný krok, který by mohl sloužit jako příspěvek k dlouhodobé stabilizaci výsledků banky. Toto opatření by proto mohlo být pozitivně hodnoceno i kapitálovým trhem a mohlo by usnadnit plánovanou privatizaci banky.
(210)
Plánovaný úbytek zaměstnanců v období restrukturalizace od roku 2001 do roku 2006 činí pro celou skupinu přibližně 8 500 pracovníků, tj. redukce o téměř 60 % z více než 15 000 na téměř 6 600. K 30. září 2003 bylo dosaženo stavu přibližně 10 000 pracovníků, tzn. snížení o téměř 5 200 resp. cca. 35 %. Tato čísla jsou zahrnuta i v plánu.
(211)
Provedená finanční opatření jsou podle názoru Komise a ve shodě s jejím poradcem, společností Mazars, nutná a přiměřená k tomu, aby se znovu obnovila finanční stabilita BGB z pohledu likvidity a vybavení kapitálem a aby se zajistilo refinancování BGB na kapitálových trzích, jakož i k tomu, aby se financovala restrukturalizace BGB. Finanční opatření spočívají v opatřeních jak vzhledem k vlastnímu, tak i k cizímu kapitálu. Podrobněji platí následující:
(212)
Komise je toho názoru, že prodej majetku a podílů banku zaopatří a zredukuje rizikové položky ležící mimo hlavní obchodní činnost. Není však zřejmé, zda současně bude možné realizovat významné účetní zisky.
(213)
Refinancování banky stojí na třech hlavních pilířích: spořicí vklady (cca. jedna třetina), bankovní vklady (cca. jedna třetina) a upsané závazky (cca. jedna čtvrtina). Konsolidované závazky se zredukovaly ze 185 miliard EUR na konci roku 2001, o 32 miliard EUR na 153 miliard EUR v polovině roku 2003. To výrazně překročilo plánovaný cíl pro rok 2003, který byl 160 milionů EUR. Do roku 2006 by tyto závazky měly dále klesnout na téměř [...]* EUR.
(214)
Banka směřuje, v rámci přípravy na odpadnutí státních záruk, k přesunutí svého relativně vysokého stavu krátkodobých závazků na střednědobé a dlouhodobé závazky, jakož i k novému vstupu na kapitálový trh v oblasti nezajištěných závazků. Za tímto účelem banka vypracovala záměry k vydání zajištěných i nezajištěných závazků a snaží se znovu vybudovat důvěru kapitálového trhu a rozšířit základnu investorů. Banka vedla rozhovory s ratingovými agenturami o reálně dosažitelném ratingu při úspěšném provádění konceptu restrukturalizace na základě scénáře base-case („A-“ resp. „A3“). [...]*. Celkově potom bude vycházet z navýšení nákladů na refinancování o průměrně [...]* základních bodů, což je nutno odvodit z odpadnutí státních záruk v polovině roku 2005.
(215)
Komise považuje v zásadě za pochopitelnou - jak potvrdila i společnost Mazars - strategii refinancování banky a přitom zejména rozvinutý základní scénář a odvod odpovídajícím způsobem navýšených nákladů na refinancování. Pro budoucí refinancování banky však vyvstává nejistota z potenciální zdrženlivosti účastníků trhu, která by mohla vyvstat zejména tehdy, pokud by banka zůstala za očekáváním. V takovém případě by se muselo počítat se stoupajícími náklady na refinancování. Dále v současné době nelze předvídat, do jaké míry nastane v polovině roku 2005 efekt nasycenosti trhu, kdy všechny státní banky v Německu ztratí státní záruky. Umístění některých papírů by pak mohlo být přinejmenším obtížnější.
(216)
Z tohoto důvodu vidí Komise v dalším snižování rizikových položek významný předpoklad úspěšného provedení plánu restrukturalizace. Pokud by se v budoucnosti objevily výše popsané problémy, mohla by banka pozitivně ovlivňovat důvěru kapitálového trhu zvýšeným úsilím v jejich omezování.
(217)
Dalším významným předpokladem pro zajištění důvěry kapitálových trhů je dosažení dostatečné kvóty základního kapitálu, která by mohla sloužit jako nárazník eventuálních vzniklých ztrát. Kvóta základního kapitálu závisí jednak na rozsahu rizikových položek, jednak na samotném základním kapitálu. Banka se snaží dosáhnout ke konci období restrukturalizace kvóty základního kapitálu, která je více než 7 %. Do konce privatizace v roce 2007 však nelze očekávat kapitálový příspěvek, vyplývající z navýšení kapitálu, jak proběhlo v srpnu roku 2001 ze strany spoluvlastníků, který by sloužil k vylepšení vybavení banky kapitálem. Banka se musí spolehnout, vzhledem ke zvýšení kvóty svého základního kapitálu, zejména na redukci rizikových položek, resp. na prodej majetku.
(218)
Komise si je vědomá toho, že zákonné minimum pro kvótu základního kapitálu ve výši 4 % není dostatečné k tomu, aby bance zajistilo potřebný prostor pro denní obchodování. V rozhodnutí o podpoře na záchranu ze dne 25. července 2001 přiznala proto Komise kvótu základního kapitálu ve výši 5 % jako nutnost pro další provoz banky. To se událo především na podnět dopisu tehdejší BAKred. Komise si je dále vědomá toho, že, jak potvrdila i společnost Mazars, na finančních trzích je obvykle jako prahová hodnota kvóty základního kapitálu uváděno 6 %, a v případě nižší hodnoty se vyskytuje otázka spolehlivosti příslušné instituce a dochází ke ztrátě důvěry finančních trhů. Podle společnosti Mazars mají ratingové agentury tendenci posuzovat kvótu základního kapitálu jako výraz finanční síly banky, takže úvěrové instituce zpravidla překračují zákonem předepsané vybavení kapitálem, aby si zajistily odpovídající rating, který je předpokladem k přístupu na mezinárodní kapitálové trhy za uspokojivých podmínek. Kvóta základního kapitálu vyšší než 6 % by mohla mít smysl i s ohledem na reformu mezinárodních úmluv v rámci Basel II a na odpadnutí státních záruk, aby se splnila očekávání trhu o zlepšené solidnosti, a tím aby se dosáhlo lepšího ratingu. Banka se snaží dosáhnout ratingu A a k tomu považuje za potřebné mít kvótu základního kapitálu nejméně 7 %. Na základě srovnávacích údajů, pozorovatelných na trhu (podle kterých je průměrná kvóta základního kapitálu v Německu se 6 % ve srovnání se zahraničím spíše nízká a na evropské úrovni je průměr u renomovaných úvěrových institucí 8 % a více) považují poradci Komise ze společnosti Mazars ze střednědobého hlediska za nezbytnou kvótu vlastního kapitálu ve výši přibližně 6 % až 7 %.
(219)
Komise považuje, ve shodě se společností Mazars, za směrodatné střednědobé navýšení kvóty základního kapitálu na více než 6 %. Toto navýšení nad 6 % však podle názoru Komise spočívá pouze na obchodních zájmech a okruhu odpovědnosti banky a nemůže být financováno formou státní podpory. Konkurenti banky se totiž nacházejí ve stejné tržní situaci a musí své příslušné kvóty základního kapitálu zvyšovat vlastními silami bez státní podpory. Povolení navýšení kvóty základního kapitálu ze státních prostředků nad 6 % by tedy banku neoprávněně postavilo do lepší situace, než její konkurenty, aniž by to bylo bezpodmínečně nutné pro životaschopnost banky v okamžiku rozhodnutí. Podpora by tedy už nebyla omezena na nutné minimum.
(220)
Z tohoto důvodu Komise trvala na tom, aby na základě smlouvy mezi zemí Berlín a bankou ze dne 26. prosince 2002 o projednání možných nároků země na splátky vyplývající z rozhodnutí Komise týkajícího se poskytování podpory C 48/2002 byl v bance ponechán ve formě vkladu jen takový možný obnos splátek, který je nutný k tomu, aby bylo dosaženo kvóty základního kapitálu 6 % (resp. kvóty celkového kapitálu 9,7 %, která byla přiznána již v rozhodnutí o podpoře na záchranu) na základě roční účetní závěrky z roku 2002. Tato smlouva však může být Komisí schválena jen do té míry, jestliže potom poskytnutý obnos nezpůsobí u skupiny BGB ani k 1. lednu 2004, tedy k datu aktuálních čísel sloužících jako základ pro rozhodnutí Komise, překročení kvóty základního kapitálu 6 % (s ohledem na Německem přislíbené a v 279. bodu odůvodnění popisované vyčlenění IBB).
(221)
Na základě stejných úvah působila Komise na vlastní závazek Německa ponechat v bance rezervní fond IBB v roce 2005 jen do té míry, pokud by to bylo nutné pro zachování kvóty vlastního kapitálu ve výši 6 % k rozhodnému dni 1. leden 2004. Toto opatření je nutno vidět jako část kompenzací, které banka musí provést, aby omezila narušení hospodářské soutěže způsobené podporou. Navrácením rezervního fondu IBB v uvedeném rozsahu je zajištěno, že banka nedosáhne v rámci rozčlenění výnosných obchodů kvóty základního kapitálu vyšší, než jaké je minimum nutné pro dlouhodobou životaschopnost, a kterou by banka mohla využít pro expanzivní, konkurentům škodící obchodní strategie. Pokud bude chtít banka v následujícím období dosáhnout vyšší kvóty základního kapitálu, musí toho dosáhnout odpovídající modifikací rizikových aktiv, resp. vytvářením úspor vlastními silami, resp. příjmem dalších vlastních prostředků před privatizací nebo po ní.
(222)
Celkem vzato, Komise, ve shodě se společností Mazars, vychází z toho, že banka bude vynakládat ze svého dobře chápaného obchodního zájmu všechno úsilí k tomu, aby si vytvořila takovou kvótu základního kapitálu, která by jí zajistila uspokojivé hodnocení. Podle údajů banky je to nejméně 7 %. Pro navýšení kvóty základního kapitálu vlastními silami z [...]* % na 7 % nebo více má banka k dispozici, až do konce období restrukturalizace v roce 2006, téměř tři roky. Komise považuje za reálné, aby se v tomto období úspěšně provedla příslušná opatření k dalšímu navýšení kvóty základního kapitálu.
(223)
Poté, co Komise nemohla na jaře roku 2003 díky své vlastní analýze, díky ztroskotání privatizačního procesu a na základě silně negativního výsledku z roku 2002 nevyjádřit pochybnosti o životaschopnosti banky, resp. když se podle údajů Německa zdálo bez další podpory neproveditelné účinně izolovat úvěrová rizika, obsažená především v oblasti financování nemovitostí, ujistila se Komise za pomoci nezávislých posuzovatelů, že banka s výjimkou několika bodů přijala i dostatečná preventivní opatření pro stávající rizika a že vytvořila odpovídající rezervy. Poradci Komise, společnost Mazars, doporučili k těmto bodům opatření k úpravě plánu restrukturalizace, který byl předložen Komisi v létě roku 2003. Tato opatření byla bankou na podnět Komise zapracována a přepracovaný plán restrukturalizace byl Komisi předán 29. ledna 2004. Podrobněji platí následující:
(224)
Na základě analytického přezkoumání náhodné položky portfolia banky doporučili poradci Komisi, aby se prevence rizik postupně zvýšila až ke konci období restrukturalizace v základním scénáři o [...]* EUR a ve scénáři worst-case o [...]* EUR. Dále identifikovali výpadek ve scénáři worst-case, který je nutno vyrovnat dodatečnou prevencí rizik ve výši [...]* EUR. Ten se rozdělí na [...]* EUR v roce 2003, [...]* EUR v roce 2004, [...]* EUR v roce 2005 a [...]* EUR v roce 2006. Jinak je třeba považovat prevenci rizik za přiměřenou. Výpadek jednoho jediného velkého úvěru by ovšem případně vedl k překročení prevence rizik. To je relevantní především pro financování projektů v oblasti letecká doprava, energie a telekomunikace. Scénář worst-case zde přihlíží k [...]* EUR jako přídavné prevenci rizik. Vzhledem k relativně vysokému stavu velkých úvěrů je si Komise vědoma, jak potvrdila i společnost Mazars, že v principu je možné překročení zabezpečených rizik v případě výpadku velkého úvěru s objemem nejméně [...]* EUR. Pokud by se objevily konkrétní, doposud neexistující příznaky takového případu, musela by banka uskutečnit odpovídající navýšení prevence rizik. Komise vychází, ve světle analýzy provedené společností Mazars, z toho, že banka by mohla zvládnout takové opatření vlastními silami.
(225)
Po mezitím provedeném vylepšení plánu restrukturalizace zapracováním opatření navržených poradci Komise, společností Mazars, shledává Komise prevenci známých rizik jako adekvátní. Komise přitom vidí pozitivně to, že management banky přijal celkově přiměřená opatření k tomu, aby vybudoval vhodný systém kontroly rizik. Jeho tvorba je na dobré cestě, ale ještě není ukončena. Komise se spoléhá, že banka ve vlastním zájmu bude v tomto procesu i nadále pokračovat stejně jako doposud. Komise si je jistá, že budoucí rentabilita banky výrazně závisí na dalším hospodářském rozvoji, zejména v Berlíně a v nových zemích. Tato rizika jsou ale podle názoru Komise ze současného pohledu jen obtížně zjistitelná a všechny v tomto regionu činné podniky zasáhnou rozdílně. Komise je toho názoru, že opatření obsažená v plánu restrukturalizace, každopádně jdoucí správným směrem, postačují. Absolutní jistoty samozřejmě nelze v hospodářském procesu dosáhnout.
(226)
Obchody banky na kapitálovém trhu přispívají během období restrukturalizace k hospodářskému výsledku přibližně [...]* %. To ukazuje, že tyto obchody jsou pro rentabilitu banky podstatné. Je zřejmé, že rizika inherentní těmto obchodům musí být v zájmu životaschopnosti banky adekvátně kontrolována. To se provádí jednak posunutím těžiště obchodu z vlastního obchodování na činnosti na zakázku. Rizikové položky banky se v této souvislosti zredukují od roku 2002 do roku 2006 o [...]*, zatímco se bude usilovat o průměrné výnosy ve výši [...]* EUR. Za další probíhá kontrola rizik v rámci systému řízení rizik, který poradci Komise považují na základě svých kontrol jako celkově přiměřený. Avšak radí, aby se zredukovala závislost banky na změnách úvěrů, a to tím, že se zredukují položky v bankovní knize. Komise s přihlédnutím k těmto doporučením považuje rizika z obchodování na kapitálových trzích za řešitelná a považuje nosnost této obchodní oblasti za zaručenou.
(227)
Poradci Komise, společnost Mazars, se podrobně zabývali problémy s riziky ocenění podílu BGB na BerlinHyp. Účetní hodnota podílu na BerlinHyp představuje [...]* EUR. Pokud by BerlinHyp nesplnila cílové úkoly, např. z důvodu dalšího zhoršení situace na trhu s nemovitostmi, musel by se obchodní plán přepracovat. S ohledem na rizika, zvýšená okolnostmi za tohoto případu, by se potom musel přizpůsobit i diskontní faktor a mohly by se vyskytnout přídavné rizikové prémie. Takový scénář by mohl vést dokonce k tržní ceně BerlinHyp ve výši [...]*, [...]*.
(228)
Rozdílná částka mezi účetní hodnotou podílu ve výši [...]* EUR a hodnotou čistého vlastního kapitálu cca [...]* EUR představuje v základním scénáři riziko devalvace. Tento rozdíl činí cca [...]* EUR. Přizpůsobený, konzervativnější obchodní plán by mohl zahrnout toto riziko devalvace a zohlednit v roční účetní závěrce za roky 2003 a 2004. Na žádost Komise byl plán restrukturalizace přepracován a byla příslušně zohledněna rizika devalvace. Přitom se také, jak doporučili poradci Komise, zvýšilo maximální riziko devalvace v pesimistickém scénáři o [...]* EUR. To však nemělo žádný rozhodující vliv na celkové posouzení Komise.
(229)
Komise považovala, z důvodů omezení rizik a nejistého dalšího rozvoje obchodů s financováním nemovitostí, pro zajištění dlouhodobé životaschopnosti banky za žádoucí, aby skupina alespoň větší část těchto obchodů prodala, resp. zredukovala. Za tímto účelem naznačila Komise Německu možnost samostatného prodeje BerlinHyp, což by zlepšilo privatizační rozčlenění zbytku skupiny. BerlinHyp představuje přibližně dvě třetiny celého obchodování s financováním s nemovitostmi skupiny a ten lze technicky jednoduše prodat tím, že se prodají podíly na BerlinHyp. Zbývající třetinu tvoří BGB a LBB a tato část by se měla restrukturalizovat podle strategie obchodů s financováním nemovitostí zpracované bankou. Tím by se zredukovala budoucí rizika zbytku skupiny o více než polovinu celého objemu.
(230)
Německo však předložilo Komisi informace, podle kterých by takový prodej BerlinHyp s sebou mohl přinášet pro banku neúnosné následky. Komise proto požádala Německo, aby uvedlo, zda a kdy později by se mohl uskutečnit samostatný prodej BerlinHyp s reálnou vyhlídkou na úspěch a za podmínek přijatelných pro banku, tj. za cenu podbodející přibližnou výši čistého vlastního kapitálu BerlinHyp. V takovém případě by se mohly případné ztráty z odpisů účetní hodnoty udržet v příslušných mezích, a současně by to bance přineslo likvidní prostředky a uvolnil by se jí vlastní kapitál. Německo v této souvislosti sdělilo Komisi svůj záměr, že BerlinHyp prodá buďto samostatně nebo v rámci celkové privatizace BGB do konce roku 2007.
(231)
BGB vlastní vůči zemi Berlín nároky na 24,99 % výnosů LBB, včetně jejího odpovídajícího likvidačního zisku, a kromě toho podíl na LBB ve výši 75,01 % ve formě tichého podílnictví.
(232)
Poradci Komise, společnost Mazars, považují za potřebné přezkoumání ocenění tohoto nároku v účetních knihách BGB, protože příslušná hodnota LBB se od relevantního roku 1998 mohla snížit. Možné snížení ceny by jednorázově zatížilo konsolidovaný zisk skupiny před zdaněním v roce 2005 v případě pesimistického scénáře o přibližně [...]* EUR a v případě optimistického scénáře o [...]* EUR.
(233)
Na doporučení svých poradců považuje proto Komise za nutné, aby se tento efekt snížení ceny přiměřeně zohlednil v plánu restrukturalizace, a to devalvací o [...]* EUR v základním scénáři a doposud předpokládanou devalvaci ve výši [...]* EUR změnit o další devalvaci ve výši [...]* EUR ve scénáři worst-case. Tyto předběžně odhadnuté úpravy závisí na přesném ohodnocení LBB a měly by se upravit do konečné podoby, jakmile proběhne upřesnění doposud otevřených bodů ohledně LBB (přesná výše zbylých rezerv IBB po jejím rozčlenění, rozhodnutí Komise o prodeji majetku IBB). Komise však má za to, že takto vzniklý efekt pro konsolidaci základního kapitálu banky nemůže ohrozit životaschopnost banky, protože ten může být bankou absorbovaný při kvótě základního kapitálu [...]* % nebo dokonce vyšším.
(234)
Přeměna konsolidovaného účetnictví BGB kvůli přizpůsobení na systém IFRS (mezinárodní standardy účetního výkaznictví, International Financial Reporting Standards) v roce 2005 vyžaduje mimo jiné nové ocenění penzijních rezerv. To by podle poradců Komise, společnosti Mazars, mohlo mít negativní vliv na konsolidovaný vlastní kapitál ve výši přibližně [...]* EUR. Je však nutno vzít v úvahu, že zavedením systému IFRS mohou vzniknout i protichůdné účinky přizpůsobení týkající se jiných rozvahových položek. Ty v současné době nelze podle názoru Komise a jejích poradců spolehlivě odhadnout. I kdyby tyto efekty byly v celkovém součtu negativní, nelze očekávat, že by mohly celkově ovlivnit životaschopnost banky. Zavedení IFRS vede jen k částečnému přecenění nyní známých skutečností, ne však k objevení nových rizik. Kromě toho se to týká všech evropských podniků, které provádí přizpůsobení na IFRS a které také musí řešit případné vzniklé přechodné problémy ve spolupráci s příslušnými dozorčími úřady. Životaschopnost banky závisí mnohem více na ekonomické výkonnosti a na schopnosti překonat rizika, která je nutno posuzovat nezávisle.
(235)
Schopnost banky generovat nové obchody ve svých různých oblastech činnosti je rozhodující faktor pro životaschopnost a vyhlídky na privatizaci banky. Banka vypracovala studie o svém postavení na trhu a o budoucích šancích uspět na trhu, z nichž odvodila svoji budoucí obchodní strategii.
(236)
Z toho vyplývá, že plány a strategie jsou ve většině obchodních oblastí reálné. Banka má v úmyslu zavést nové produkty a prodejní kanály. Kvalitativní a kvantitativní cílové úkoly a strategie pro oblast financování nemovitostí však Komise považuje, jak již bylo dříve zdůrazněno, za příliš optimistické. [...]*. To rozhodujícím způsobem závisí na vývoji celkové hospodářské situace, ale také na schopnosti banky reagovat na změny tržní situace a na požadavky zákazníků, a proto podle současného názoru Komise nelze provést konečné ohodnocení. Pokud by se bance trvale nedařilo plnit její cílové úkoly, zdála by se ohrožena její životaschopnost zejména při zachování obchodů s financováním nemovitostí na současné úrovni. Pokud by nebylo možno realizovat cílové úkoly ani při výrazně menším rozsahu obchodů s financováním nemovitostí, byly by výrazně redukovány také kvantitativní účinky a bylo by je možno lépe absorbovat jinými obchodními oblastmi banky.
(237)
Teprve poté, když Komise na podzim roku 2003, díky posudku svých poradců ze společnosti Mazars k předloženému plánu restrukturalizace, získala dostatečnou jistotu o životaschopnosti banky a zejména o zásadní přiměřenosti prevence rizik, přicházelo v úvahu kladné rozhodnutí o požadované podpoře, avšak za předpokladu, že nabízená kompenzační opatření bude možno považovat za dostatečná. Jak je uvedeno níže (viz 257. bod odůvodnění a násl.), měla k tomu Komise značné pochyby, zejména s ohledem na maloobchod, v němž banka vykazuje vynikající postavení na berlínském regionálním trhu, ale i s ohledem na obchody s financováním nemovitostí, které z podpory také výrazně profitovaly. U obchodů s financováním nemovitostí se navíc přidává skutečnost, že i znalci Komise vyjádřili pochyby o schopnosti banky generovat v této oblasti dostatečně výnosné nové obchody. Tak by, podle názoru Komise, samostatný prodej alespoň významné části obchodů s nemovitostmi, jako kompenzace soutěžitelům, výrazně zlepšil také životaschopnost a vyhlídky na privatizaci zbytku skupiny.
(238)
Komise na základě předloženého plánu restrukturalizace a závěrů poradců požádala na podzim roku 2003 Německo, aby kvantifikovalo účinky samostatného střednědobého prodeje Berliner Bank (s celkovým objemem maloobchodu přibližně 1/4 až 1/3 celé BGB), do konce roku 2005, jakož i BerlinHyp (přibližně 2/3 obchodování s financováním nemovitostí celé BGB), do konce roku 2006. Komise by měla být schopna stanovit, zda potom další kompenzační opatření znovu neohrozí životaschopnost banky, obnovenou na základě dosavadního plánu restrukturalizace.
(239)
Německo, resp. banka nejdříve shrnulo výchozí situaci. Na základě střednědobého plánu ze dne 24. června 2003 proběhla kvantifikace očekávaných přídavných zatížení, která vyplývají ze zapracování návrhů poradců Komise, z již dříve přislíbeného vyčlenění obchodů se službami s nemovitostmi a z osamostatnění IBB. Celkově by z těchto tří opatření vyplývaly v základním scénáři pro období od roku 2003 do roku 2006 jednorázové efekty ve výši minus [...]* EUR, z toho minus [...]* EUR na zvýšení prevence rizik a minus [...]* EUR za negativní výnos z prodeje, resp. na odpis účetních hodnot podílů a jiných důsledků transakcí v rámci vyčlenění dceřiných podniků v oblasti služeb spojených s nemovitostmi IBG a IBAG. Střednědobé, resp. dlouhodobé účinky uvedených tří opatření jsou však malé. Tak se omezí plánovaný výsledek před zdaněním v roce 2006 jen minimálně, o [...]* EUR, tj. z [...]* EUR (podle střednědobého plánu ze dne 24. června 2003) na [...]* EUR (podle nových propočtů) a tento rozdíl může být vyrovnán bankou bez celkově významných změn předložených plánovaných hodnot. Střednědobý plán ze dne 24. června 2003 je založen na cílovém ratingu [...]* pro celou skupinu a na požadovaném výnosu vlastního kapitálu [...]* % pro rok 2006.
(240)
Naproti tomu má, podle údajů Německa a banky, prodej Berliner Bank do konce roku 2005 negativní vliv na střednědobý plán skupiny. Celkově by se jednorázové vlivy v období 2003 až 2005 pohybovaly ve výši [...]* EUR, z toho [...]* za mimořádné náklady na prodej, zbytek za rezervy pro personál, IT, budovy a přídavné výdaje na restrukturalizaci. Střednědobě, resp. dlouhodobě by se plánovaný výsledek před zdaněním snížil v roce 2006 z [...]* EUR (podle přepracovaného střednědobého plánu na základě tří výše uvedených opatření) o [...]* EUR na [...]* EUR, z toho přibližně polovina je z důvodu neodvedení výsledného výnosu Berliner Bank ve prospěch skupiny, zbytek je z důvodu zpoždění snižování počtu zaměstnanců, odpadnutí plánovaného zvyšování výnosů z provizí a zbytkových (fixních) nákladů (především z důvodu záporných úspor z rozsahu v oblasti „back office“). Tyto výpočty se však vztahují na předpoklad, že Berliner Bank bude, pro maximalizaci okruhu dražitelů, prodávána jako samostatná banka, což s sebou ponese vyšší náklady. V jednorázovém efektu mimořádných nákladů prodeje má být dosaženo očekávaného výnosu z prodeje Berliner Bank ve výši [...]* - [...]* EUR. To však bude podle údajů banky víc, než se spotřebuje na potřebné vybavení Berliner Bank kapitálem ve výši [...]* % rizikových položek odpovídající [...]* EUR, takže vyjde negativní účinek ve výši [...]* - [...]* EUR. Dále se díky vyčlenění Berliner Bank sníží podíl výsledku maloobchodu na celkové obchodní činnosti BGB z téměř [...]* % na přibližně [...]* % a podíl obchodů na kapitálovém trhu se odpovídajícím způsobem zvýší z téměř [...]* % na přibližně [...]* %. Tím hrozí při dané kvótě základního kapitálu zhoršení ratingu, protože obchodování na kapitálovém trhu je považováno za rizikovější než maloobchod. To má negativní vliv na refinancování, takže prodej Berliner Bank způsobí také operativní problémy během fáze restrukturalizace. Prodej Berliner Bank sníží výnosy vlastního kapitálu o cca. [...]* % z [...]* % pro rok 2006 (podle střednědobého plánu ze dne 24. června 2003) na přibližně [...]* %.
(241)
Komise důkladně analyzovala Německem, resp. bankou uvedené argumenty. Podle názoru Komise však neobsahují žádné nepřekonatelné překážky pro odštěpení Berliner Bank z důvodů hospodářské soutěže.
(242)
Je totiž na bance, jak vyrovná z důvodu odštěpení Berliner Bank hrozící relativní snížení výsledného výnosu maloobchodu vzhledem k celkovému výnosu banky, a to proporcionálním převedením ostatních obchodních oblastí kapitálový trh a financování nemovitostí. Přitom struktura banky a požadavky na kvótu základního kapitálu zůstaly nezměněny. Takovýmto zredukováním rizikových položek by se mnohem více uvolnil vlastní kapitál, což by bylo příspěvkem k dalšímu navýšení kvóty základního kapitálu. Alternativně k tomu by mohla banka zvýšit kvótu vlastního kapitálu a tím vyrovnat vyšší riziko, buďto dalším vlastním úsilím zredukovat vybrané rizikové položky silněji, než bylo plánováno, a tím uvolnit základní kapitál, nebo střednědobě přijmout čerstvý kapitál na kapitálovém trhu. Tímto způsobem by bylo možno vyloučit výrazně negativní vliv na rating a tím na podmínky refinancování, takže banka by mohla odštěpení zvládnout operativně.
(243)
Německo, resp. banka vycházeli při propočtech jednorázových účinků odštěpení Berliner Bank z toho, že ta bude prodána jako samostatná banka, aby se maximalizoval okruh dražitelů. S ohledem na skutečnost, že Berliner Bank je v současnosti integrována jako nesamostatná obchodní oblast, resp. pobočka do Landesbank Berlin, musela by se k datu prodeje vyčlenit jako samostatná právní jednotka. Podle údajů banky je k tomu třeba kvóta základního kapitálu [...]* % rizikových položek a tím základní kapitál ve výši cca [...]* EUR, což by se muselo rychle obstarat u BGB. I přes základní kapitál ve výši [...]* EUR ale banka očekává jen výnos z prodeje ve výši [...]* až [...]* EUR. Komise považuje tyto výpočty za velmi konzervativní. Čistý vlastní kapitál slouží zpravidla jako jeden z mnoha ukazatelů pro odhad ceny podniku. Pokud by základní kapitál Berliner Bank představoval cca [...]* EUR, zdá se Komisi jako velice nepravděpodobné, aby se z prodeje docílilo výnosu jen [...]* až [...]* EUR. S ohledem na skutečnost, že obchodní značka a základna zákazníků u Berliner Bank jsou dobře etablované, měl by výnos z prodeje dosáhnout hodnoty základního kapitálu, kterou banka považuje za výdaje, nebo tuto hodnotu dokonce překročit, a tím ve výrazně větším rozsahu omezit zatížení BGB. Ale i kdyby tomu z nějakých, z pohledu Komise neznámých důvodů bylo jinak, bylo by v tomto případě ze strany BGB iracionální, aby Berliner Bank prodávala jako samostatnou banku. Obchodní značka, zákazníci, další majetek běžného obchodního provozu a jiné vlastní prostředky, to vše představuje pozitivní hodnotu. Pokud si BGB myslí, že při prodeji nemůže získat ani základní kapitál, který má k dispozici, je samozřejmě možné prodat majetek Berliner Bank v rámci tzv. asset deal, který může přinejmenším obsahovat pozitivní výnos z prodeje, a tím by se vyloučila mimořádná ztráta BGB z prodeje Berliner Bank. Negativní jednorázový účinek ve výši [...]* EUR by se tím výrazně snížil.
(244)
Opakovaný negativní účinek na výnosy vlastního kapitálu z uplatňovaných [...]* % bude z důvodu protahování prodeje o více než jeden rok, podle názoru Komise, také výrazně nižší.
(245)
S ohledem na analýzu Komise nakonec Německo souhlasilo s tím, že BGB je životaschopná i v případě samostatného prodeje Berliner Bank. Německo potom prohlásilo, že je připraveno k samostatnému prodeji Berliner Bank do 1. února 2007 (věcná účinnost) při zahájení procesu prodeje v roce 2005 a jeho smluvního ukončení k 1. říjnu 2006. Formální příslib byl Komisi předán 6. února 2004.
(246)
Tím zaprvé celý roční výsledek z roku 2006 ještě připadne BGB, zadruhé mohou být náklady na přizpůsobení rozděleny do delšího období, resp. mohou být snáze přijata kompenzační opatření, jako např. zatím velice pokročilé odbourání krátkodobých fixních nákladů na IT, personál a budovy back office. Podle údajů BGB nebudou negativní účinky z důvodu odpadnutí plánovaného zvýšení výnosů z provizí LBB kvůli reorganizaci, zvýšení nejistoty pracovníků a vázání zdrojů na management ve výši [...]* EUR, z důvodu zpoždění snižování počtu zaměstnanců skupiny ve výši [...]* EUR a z důvodu zbytkových nákladů plynoucích ze záporných úspor z rozsahu ve výši [...]* EUR přetrvávat stále. Komise je stejného názoru.
(247)
Názor Komise byl potvrzen analýzou jednorázových účinků, jakož i trvalých účinků na rentabilitu vlastního kapitálu BGB. Čísla uvedená Německem, resp. bankou zůstanou zřejmě výrazně pod limitem. Pokud by tomu tak nebylo, z důvodu zřetězení nešťastných okolností nebo z důvodu nedostatečného rozvoje trhu, potom by podle odhadu Komise rentabilita vlastního kapitálu ve výši [...]* % pro rok 2007 (rentabilita vlastního kapitálu ve výši [...]* % podle střednědobého plánu ze dne 24. června 2003 po odečtení [...]* % z důvodu odštěpení Berliner Bank) nevedla k tomu, že by zbytek skupiny byl znovu odkázán na státní podporu, která už by nemohla být poskytnuta z důvodu právního principu pro podporu „one time - last time“ („jednou a dost“). Záleží pouze na oblasti vlivu banky, zda se jí podaří vlastními silami dále stabilizovat navýšením kvóty základního kapitálu na 7 % nebo více. To by se pozitivně projevilo na ratingu a z operativního pohledu by to zajistilo dobré podmínky pro refinancování. Očekávaná rentabilita vlastního kapitálu by sice v roce 2006 ležela podle názoru Komise i v současné obtížné situaci německého trhu s úvěry v rozmezí [...]* - [...]* %, což je spíše na okraji spektra, je to však považováno za dostatečné pro dlouhodobou životaschopnost banky na trhu. Komise však očekává, že zajištěná privatizace v roce 2007 povede k dalšímu posílení banky. Pokud totiž nový investor nebude považovat stávající rentabilitu vlastního kapitálu za uspokojivou, lze očekávat, že tento investor ve vlastním zájmu přijme další sanační opatření, např. zrušení nerentabilních obchodních úseků, resp. přísun kapitálu, která zlepší rating a situaci v refinancování na potřebnou míru.
(248)
Naproti tomu se Komise připojuje k názoru Německa a banky, že z dnešního pohledu nelze s dostatečnou jistotou vyloučit, že tvrdá povinnost střednědobě samostatně prodat i BerlinHyp může pro banku představovat velké zatížení z hlediska životaschopnosti. Komise však má - jak potvrdili i její nezávislí poradci - i nadále určité pochybnosti o tom, že se bance podaří generovat v oblasti financování nemovitostí vyšší objem nových obchodů v plánovaném rozsahu. Z tohoto důvodu považuje Komise jako pozitivní pro posílení dlouhodobé rentability možnost, že by se banka stáhla z obchodování s financováním nemovitostí rozsáhleji, než jako bylo dosud plánováno. To by mohlo proběhnout například formou samostatného prodeje BerlinHyp, který byl proto Komisí intenzivně prověřován.
(249)
Závazná povinnost střednědobého samostatného prodeje BerlinHyp by měla podle údajů Německa a banky následující negativní důsledky na zbytek skupiny, resp. představovala by následující, ne nutně splnitelné podmínky pro kupce: Kupec by musel v plné míře převzít vnitřní refinancování skupiny (v současnosti [...]* EUR) za srovnatelných podmínek, tj. mít alespoň stejně dobrý rating jako Landesbank Berlin, a převzít záruku BGB za BerlinHyp, aby zabránil započtení velkých úvěrů (současné objemové hodnocení: cca [...]* EUR). Dále by kupec musel nabídnout kupní cenu minimálně stejnou jako je účetní hodnota BerlinHyp, protože jinak by došlo k více méně značným odpisům účetní hodnoty, [...]*. I při negativním výsledku nabídkového řízení by existovalo riziko dalších odpisů účetní hodnoty. Rovněž prodej bez rostoucího ovlivnění plánu restrukturalizace by byl možný jen tehdy, pokud by mohla být zachována spolupráce v odbytu mezi BerlinHyp a skupinou. Povinnost samostatného prodeje by vyžadovala jednorázové odpisy aktuální účetní hodnoty [...]* EUR o [...]* EUR na účetní hodnotu vlastního kapitálu BerlinHyp ve výši 519 milionů EUR. Výsledek před zdaněním očekávaný pro rok 2006 pro zbytek skupiny by se zredukoval přibližně o dalších [...]* EUR (rozdíl mezi odpadnutím plánovaného výsledku BerlinHyp ve výši cca. [...]* EUR a úrokovým výnosem z očekávaného výnosu z prodeje ve výši přibližně [...]* EUR). To by - společně se samostatným prodejem Berliner Bank - mělo za následek další snížení výnosu kapitálu zbytku skupiny, požadovaného pro rok 2006, o přibližně [...]* % na celkem téměř [...]* %, jakož i kvótu základního kapitálu mírně nad [...]* %.
(250)
Kdyby tedy mohla pro zbytek skupiny vzniknout díky závazné povinnosti samostatného prodeje BerlinHyp další závažná rizika, nepovažuje to Komise z dnešního pohledu ani jako vhodné opatření pro posílení dlouhodobé rentability ani jako schůdné kompenzační opatření, na kterém by se zakládalo rozhodnutí. Komise proto bere na vědomí názor Německa, že má být znovu posouzena proveditelnost samostatného prodeje BerlinHyp v pozdějším termínu s ohledem na privatizaci zbytku skupiny, a že BerlinHyp - podle toho, který scénář vyhlídek privatizace bude dříve vylepšen - bude prodána buďto společně se zbytkem skupiny nebo samostatně do konce roku 2007 v transparentním, otevřeném a nediskriminačním postupu. Komise považuje za reálné, že BerlinHyp by mohla být nejméně od roku 2006 znovu zajímavá pro strategického investora. Také obchodní plán BerlinHyp vychází ze zlepšení všeobecné situace na trhu financování nemovitostí. Proto by podle názoru Komise mělo proběhnout přezkoumání vyhlídek samostatného prodeje v roce 2006. Kromě toho Komise očekává, že banka - v souladu s doporučeními jejích poradců, jakož i v souladu s přepracovaným plánem restrukturalizace - učiní [...]*, pokud se to ukáže jako prospěšné z důvodu horšího rozvoje obchodování, než jak banka dosud očekávala. Tímto opatřením se samozřejmě minimalizuje možné riziko, které by mohlo vzniknout z nutnosti nového odpisu, [...]*. Taková opatření by podle názoru Komise mohla pozitivně ovlivnit dlouhodobou životaschopnost i vyhlídky na privatizaci zbytku skupiny.
(251)
Dne 29. ledna 2004 předložilo Německo současný plán restrukturalizace, včetně střednědobého plánu, který je založen na číslech z poloviny ledna roku 2004. Tento plán aktualizuje dosavadní verzi z června roku 2003, která byla k dispozici Komisi a jejím poradcům ze společnosti Mazars, a zohledňuje například doporučení společnosti Mazars ohledně prevence rizik. Co se týče odštěpení Berliner Bank, které ještě není zahrnuto do nejnovějšího střednědobého plánu, předložilo Německo odhady založené na analýze z prosince roku 2003. Údaje současného plánu se výrazně neliší od verze z června roku 2003, a proto není třeba měnit posouzení Komise ohledně životaschopnosti BGB.
(252)
Komise považuje plán restrukturalizace po zapracování doporučení svých poradců ze společnosti Mazars, a to i přes popsané dosud přetrvávající nejistoty ohledně budoucího rozvoje, za celkově přijatelný a úplný. Doposud provedená, resp. předpokládaná operativní a finanční opatření považuje Komise za vhodná pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky. Komise nepovažuje doposud vzniklé odchylky od cílových záměrů za tak závažné, aby vyvolaly pochybnosti o proveditelnosti plánu restrukturalizace. Některá opatření pokulhávají za plánovanými údaji. To je však částečně vyrovnáno překročením plánovaných cílů v jiných oblastech.
(253)
Vyhlídky ohledně životaschopnosti závisí především na budoucích ziscích a na posílení báze základního kapitálu, zejména na schopnosti vytvářet nové obchody a na úplném provedení plánu restrukturalizace. Banka bude především v období restrukturalizace výrazně závislá na výnosech z obchodování na kapitálovém trhu. Strategie v oblasti financování nemovitostí je náročná a hrozí, že bude pokulhávat za cílovými úkoly. Životaschopnost banky by ohrozilo další zhoršení trhu s nemovitostmi v oblasti Berlína a hrubého domácího produktu. Komise proto považovala za vhodné, aby se toto riziko omezilo odštěpením větší části obchodu s financováním nemovitostí tím, že se samostatně prodá BerlinHyp a očekává od Německa v tomto směru důkladné přezkoumání. Případné ztráty z části obchodu s financováním nemovitostí, zbylého v rámci BGB/LBB, by potom banka mohla snáze kompenzovat z očekávaného kladného výsledku z maloobchodu a z obchodování na kapitálovém trhu.
(254)
Banka v současné době nemá žádné tiché rezervy nebo jiné finanční zdroje, aby mohla absorbovat větší ztráty během období restrukturalizace. S ohledem na tuto skutečnost považuje Komise kvótu základního kapitálu ve výši 6 % za nutné minimum pro životaschopnost a tím maximum pro financování ze státní podpory. Komise očekává, že banka vynaloží veškeré úsilí k tomu, aby kvótu základního kapitálu zvýšila vlastními silami nebo další redukcí rizikových aktiv nebo přijetím dalších prostředků na trhu na přibližně 7 % nebo více. Tím by se dále zlepšila schopnost banky na kapitálovém trhu i její vyhlídky na privatizaci.
(255)
Maximální očekávané snížení výnosů vlastního kapitálu v roce 2006 z přibližně [...]* - [...]* % na přibližně [...]* - [...]* %, způsobené dodatečným kompenzačním opatřením, což je odštěpení Berliner Bank, neohrozí podle názoru Komise dlouhodobou životaschopnost banky. Komise vychází z toho, že investor přijme po privatizaci banky všechna nutná opatření, která vytvoří rentabilitu přijatelnou pro investora v tržním hospodářství.
(256)
Komise vychází z toho, že privatizace banky bude mít po ukončení fáze restrukturalizace dostatečné vyhlídky na úspěch. Německo se zavázalo neodkladně zahájit privatizaci po vyhotovení roční účetní závěrky za rok 2005 a ukončit ji do konce roku 2007. Komise považuje tento časový plán za reálný. Přitom Komise předpokládá, že Německo a banka do té doby vynaloží veškeré úsilí k tomu, aby byly odstraněny stávající překážky privatizace. Sem patří mimo jiné stále ještě komplexní struktura skupiny, kterou je nutno v pokračujícím procesu restrukturalizace ještě více zeštíhlit, jakož i koncentrace stále ještě málo koncentrované palety produktů a zlepšení transparentnosti. Na kupní cenu se dále tendenčně negativně projeví skutečnost, že banka pronajala významnou část svých obchodních prostor za cenu ležící pod tržní úrovní. Podle propočtů poradců Komise se skutečná hodnota této nevýhody pohybuje v roce 2006 mezi [...]* EUR a [...]* EUR, a lze očekávat, že investor toto zohlední ve své nabídce kupní ceny. Předpokládaná privatizace se uskuteční jeden až dva roky po vypršení státních záruk odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva. Takové období poskytne, podle názoru Komise, potenciálnímu investorovi dostatečnou příležitost k tomu, aby mohl pozorovat operování banky na trhu po odpadnutí státních záruk v červenci roku 2005 a aby si udělal přiměřenou analýzu pro vytvoření cenové nabídky.
(257)
Ustanovení o výjimce podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES platí za podmínky, že podpory nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Body 35 až 39 pokynů stanoví, že musí být přijata taková opatření, která co nejvíce zmírní všechny nepříznivé účinky podpory na soutěžitele. Tato kompenzační opatření mají zpravidla formu omezení nebo redukce přítomnosti společnosti na relevantním trhu nebo na relevantních trzích po skončení období restrukturalizace. Podle bodu 37 musí být omezení nebo povinné snížení přítomnosti společnosti na trhu v poměru k rušivým vlivům podpory a zejména poměru k relativní důležitosti podniku na jeho trhu či trzích. O zmírnění potřeby kompenzačních opatření lze podle bodu 38 pokynů uvažovat jen tehdy, jestliže by takové snížení nebo omezení mohlo způsobit zjevné zhoršení struktury trhu, například nepřímým vlivem na vytvoření monopolní nebo oligopolní situace. Jak je již popsáno výše pro případ hypotetické nesolventnosti, může být vyloučen vznik monopolu nebo úzké oligopolní situace omezením nebo redukcí přítomnosti BGB na trhu také z důvodu struktur příslušných trhů a příslušného postavení podniku na těchto trzích (viz také dále v textu).
(258)
Kompenzační opatření mohou být provedena v různých formách, například prodejem výrobních zařízení nebo dceřiných společností nebo odbouráním činností. Podle bodu 39 podbodu i) pokynů musí v případě existence strukturálního přebytku výrobní kapacity na trhu dotčeném podporou přispět kompenzační opatření ke zlepšení tohoto trhu prostřednictvím nevratného snížení výrobní kapacity. Nevratné snížení kapacit nastane podle bodu 39 podbodu i) tehdy, pokud příslušná aktiva nejsou trvale schopna dosahovat předchozí výše výroby nebo jsou trvale převedena na jiné využití.
(259)
Trhy pro finanční služby se nevyznačují přítomností strukturálních přebytků výrobních kapacit ve smyslu bodu 39 podbodu i) pokynů, který se v tomto směru vztahuje spíše na výrobní zařízení a tedy implicitně spíše na výrobní odvětví než na odvětví služeb, ve kterých se kapacity principiálně mohou mnohem snáze přizpůsobit tržním podmínkám. Pokud se v bankovním sektoru mluví o přebytku kapacit, například s ohledem na hustotu sítě poboček, nejedná se zpravidla o přebytek kapacit strukturální, tedy způsobený trvalým poklesem poptávky, ale o personální a tedy nákladové úseky, které se ruší převážně z důvodu úvah o rentabilitě.
(260)
Avšak zejména pokud se jedná o přebytek kapacit v sektoru finančních služeb, nemohou se tyto kapacity s konečnou platnosti „vyřadit z provozu“ nebo převést na jiné využití. Kapacity pro poskytování služeb v bankovním sektoru - především zaměstnanci, pobočky, poradní centra, back offices a počítačové a telekomunikační systémy - se vyznačují vysokou přizpůsobivostí a mohou se bez výraznějších nákladů znovu zaměstnat, pronajmout nebo použít na trhu jiným způsobem. Nevratné snížení kapacit proto v takovém případě není možné a nemůže být předmětem kontroly.
(261)
Dále se tedy bude kontrolovat, zda prodeje, uzavření a redukce dceřiných společností, resp. majetku a/nebo obchodních úseků, nabídnuté jako kompenzační opatření, postačují ve smyslu bodu 39 podbodu ii) pro zmírnění rušivých vlivů podpory na hospodářskou soutěž.
(262)
Německo původně nabídlo následující, zde zhruba shrnutá opatření, která byla součástí plánu restrukturalizace:
-
prodej dceřiných společností a podílů: nejdůležitější prodeje se týkají v oblasti maloobchodního bankovnictví v celém Německu zastoupené Allbank (již prodána), Weberbank v Berlíně (dosud ještě neprodána), Živnostenské banky a.s. v České republice (prodána) a také BG Polska S.A. (maloobchod a úsek internetu „Inteligo“ prodány, zbytek se nachází v likvidaci);
-
uzavření poboček: vzdání se přibližně 90 poboček působících v oblasti soukromých a firemních zákazníků v Berlíně/Braniborsku (převážně v Berlíně), 6 zákaznických center v oblasti Spolkové republiky, 6 tuzemských a 3 zahraničních poboček z oblasti obchodů s financováním nemovitostí, 3 zahraničních poboček z oblasti obchodování na kapitálovém trhu a také 14 zahraničních zastoupení v oblasti velcí zákazníci/zahraničí;
-
zřeknutí se obchodních oblastí a činností: dlouhodobé opuštění obchodní oblasti velcí zákazníci/zahraničí (např. úvěrové obchodování se zahraničními bankami, poradenská činnost pro velké zákazníky, privatizace, financování letectví);
-
redukční opatření: v obchodování na kapitálovém trhu redukce rizikových aktiv o [...]* % a úseku debt finance o [...]* %; v obchodování s nemovitostmi redukce objemu fondů o více než [...]* % (přibližně [...]* EUR) a rozvoje projektů o [...]* % (přibližně [...]* EUR) a také uzavření poboček a snížení počtu zaměstnanců o 50 %; redukce malého samostatného úseku veřejný sektor a integrace zbylých obchodů do obchodování s firemními zákazníky.
(263)
Německo vysvětlilo, že všechna tato opatření povedou k redukci počtu zaměstnanců o 50 % (z přibližně 15 000 na 7 500) a také k redukci bilanční sumy z přibližně 190 miliard EUR na 140 miliard EUR.
(264)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že účinky těchto částečně jen vágně popsaných opatření - jak celkově, tak s ohledem na jednotlivé obchodní oblasti BGB a na její pozici na trzích - nemohou být, z důvodu nedostatku podrobnějších údajů, přiměřeně posouzeny a vyžádala si další informace. Německo poté dodalo další podrobnější údaje k účinkům na jednotlivé obchodní oblasti (viz 291. bod odůvodnění a násl.) a k celkovému účinku - redukce současného celkového majetku o 51,5 miliard EUR nebo-li 25 %, všech dosavadních závazků o 57,8 miliard EUR nebo-li 27 % a snížení bilanční sumy po konsolidaci o 50,2 miliard EUR nebo-li o téměř 27 % (26).
(265)
Komise však vyjádřila již ve svém rozhodnutí o zahájení řízení pochyby o dostatečnosti plánovaných kompenzačních opatření. Bylo sporné, zda uvažovaná redukce bilanční sumy vzhledem ke značné výši podpory a zkušenostem Komise ohledně podpor na restrukturalizaci bank (27) může být považována za dostatečnou. V této souvislosti poukázala Komise také na zákonem požadovanou minimální kvótu kapitálu, která s ohledem na přísun kapitálu může nabídnout hrubý orientační výchozí bod pro posouzení kompenzačních opatření v bankovním sektoru. Přitom hraje roli následující úvaha: Aby mohla zachovat svůj obchodní provoz, musí banka v případě nedostatku kapitálu buďto odpovídajícím způsobem redukovat riziková aktiva, tedy svoji obchodní činnost (např. na základě zákonem požadované minimální kvóty základního kapitálu ve výši 4 % v poměru k rizikovým aktivům maximálně 25násobně) nebo zažádat o odpovídající přísun kapitálu. Ve druhém případě se vyvaruje jinak nutné redukce. Tato úvaha o „redukování příležitostí“ může názorně vysvětlit narušení trhu přísunem kapitálu, a tedy nabídnout i hrubé výchozí body ke kompenzačním opatřením. Komise však poukázala na to, že se v tomto případě nejedná o „mechanicky“ použitelné pravidlo a že v konkrétním případě se musí zohlednit ekonomické okolnosti, především s ohledem na životaschopnost podniku a konkurenční situaci na jeho trzích.
(266)
Německo uvedlo ohledně celkových účinků, že se netýkají jen kvóty základního kapitálu samotné, nýbrž i vlastního kapitálu vázaného na základní a doplňkový kapitál (zákonem stanovená minimální kvóta 8 %), a tak je ve vztahu k rozšíření obchodu, možnému díky podpoře, resp. k neuskutečněné redukci obchodování nutno použít nikoliv faktor 25, nýbrž maximálně faktor 12,5. Jen pokud by při navýšení základního kapitálu byl současně dodán i doplňkový kapitál, mohla by banka skutečně zvýšit riziková aktiva 25násobně. Zejména pokud banka nemá k dispozici započitatelný doplňkový kapitál (28), nebylo by přiměřené zohlednění rozšíření obchodování, které je možné až při existenci tohoto doplňkového kapitálu. Německo ostatně vysvětlilo, že kvóty kapitálu skutečně nutné na kapitálovém trhu - kvóta základního kapitálu nejméně 6 % a kvóta vlastního kapitálu přibližně 10 % - leží výrazně nad zákonem stanovenými minimálními kvótami. Tento názor potvrdil i BAFin a v podrobnostech jej objasnil srovnáním s průměrem německých bank (kvóta základního kapitálu přibližně 6 - 7 %, kvóta vlastního kapitálu 9 - 11 %, z toho soukromé banky 10 - 11 %) a také s velkými evropskými bankami, přičemž průměr evropských bank je výrazně vyšší (kvóta základního kapitálu 8,5 %). Německo z toho vyvodilo, že ekonomické účinky přísunu kapitálu ve výši přibližně 1,8 miliard EUR je nutno ohodnotit na přibližně 18 miliard EUR. Komise se k těmto úvahám připojuje.
(267)
Ohledně odstínění rizik existovaly v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení ještě nejasnosti o ekonomické hodnotě této podpory. Německo mezitím upřesnilo, že ekonomickou hodnotu je třeba ocenit na téměř 6 miliard EUR (viz 138. bod odůvodnění). Dále Německo vysvětlilo, že u obchodování se službami spojenými s nemovitostmi se nejedná o oblast, která podléhá pravidlům solventnosti, takže vyhnutí se redukci obchodní činnosti zde nelze odvodit z kvót kapitálu. Dále bylo uvedeno, že odstínění rizik se v podstatě vztahuje na staré obchody v oblasti služeb spojených s nemovitostmi. V souvislosti s tím však lze argumentovat, že nejdříve bude umožněno nové obchodování ve fázi restrukturalizace IBAG jejím zabezpečením. Do té míry však může být popsán stupeň narušení trhu jen jako objem nových obchodů (ohodnoceno pro fázi restrukturalizace na celkem přibližně [...]* EUR; viz 90. bod odůvodnění) nebo maximální celková hodnota odstínění rizik (6,1 miliard EUR).
(268)
Komise se nemůže připojit k tomuto odhadu. A to proto, že bez odstínění rizik nebo - alternativně - bez přísunu kapitálu ve výši přibližně 6 miliard EUR by BGB nemohla dále pokračovat ve své obchodní činnosti, a to z důvodu propojení rizik. V tomto ohledu se musí účinky odstínění rizik vyrovnat hypotetickým přísunem kapitálu ve výši přibližně 6 miliard EUR. Totéž platí pro přílohu o dohodě o splátkách, které se musí stanovit pro případ rozhodnutí o zpětných pohledávkách maximálně na hodnotu 1,8 miliard EUR (29).
(269)
Pokud se jako výchozí použije celková ekonomická hodnota podpory ve výši 9,7 miliard EUR a faktor 10 s ohledem na skutečně potřebnou kvótu vlastního kapitálu, vyjde jako vodítko pro narušení trhu a pro hrubou orientaci pro kompenzační opatření redukce bilanční sumy ve výši téměř 100 miliard EUR ze 190 miliard EUR.
(270)
To ukazuje hranice použitelnosti takové úvahy o příležitostech. Okamžitá redukce v takovém rozsahu je možná jen při nesolventnosti. Bez podpor by proto bylo možné jen zastavení obchodní činnosti BGB, což by opačně znamenalo, že by jako kompenzační opatření přicházelo v úvahu jen nesolventnost BGB. Ale i v období běžné restrukturalizace jsou kompenzační opatření vzhledem k výše popsanému rozsahu krátkodobě a střednědobě pouze těžce proveditelná nebo proveditelná jen se značnými ztrátami z prodeje částí podniku a také z vypovězení, resp. ukončení dlouhodobých smluv a položek, aniž by se ohrozila, resp. pravděpodobně znemožnila životaschopnost podniku. Takové následky by byly stěží slučitelné s cílem a kritériem podpory na restrukturalizaci, totiž s obnovením dlouhodobé rentability zvýhodňovaného podniku. Také se to zdá nepřiměřené s ohledem na stupeň účinku různých pomocných opatření na jednotlivá obchodní pole a trhy. Proto se nemůže použít mechanická aplikace takových úvah s ohledem na potřebnou celkovou redukci bilančního objemu.
(271)
Na pozadí těchto skutečností měla Komise cíl zajistit v rámci své dosavadní praxe přiměřenou redukci celkového objemu, především ale také, s ohledem na účinky zamýšlených opatření v jednotlivých obchodních oblastech, zajistit účinné omezení přítomnosti banky na trzích.
(272)
BGB je činná především v oblastech obchodování se soukromými a firemními zákazníky (maloobchodní bankovnictví), financování nemovitostí (průmyslové financování nemovitostí), služeb s nemovitostmi (obchodování s fondy a projektování) a v oblasti obchodování na kapitálovém trhu (peněžní transakce a ochod s cennými papíry).
(273)
Další existující oblasti působnosti jsou s ohledem na svůj objem nepodstatné, budou zredukovány nebo úplně uzavřeny a pro další posouzení nehrají žádnou roli. To se týká segmentu veřejný sektor (vydávání úvěrů), který bude výrazně zredukován a v budoucnosti bude přidán k úseku firemní zákazníci. Dále se to týká úseku velcí zákazníci/zahraničí (např. financování projektů a exportu), který má být uzavřen. Aktivity v oblasti investment banking zahrnují pouze emise akcií a obligací v relativně malém rozsahu a v budoucnu už nebudou hrát samostatnou roli. Dále bude z IBB po odpadnutí odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva u LBB v roce 2005 vyčleněn podpůrný obchod.
(274)
Oblast činnosti, která byla v rozhodnutí o zahájení řízení na základě informací Německa označována ještě jako obchod s nemovitostmi, byla za účelem další kontroly kompenzačních opatření rozdělena, z důvodu rozdílné struktury nabídky a poptávky, na dílčí oblasti financování nemovitostí a služby spojené s nemovitostmi. Obchodní oblast financování nemovitostí se týká, podle interní definice BGB, velkoobjemového financování (přibližně od 5 milionů EUR) a tedy především průmyslového financování nemovitostí (např. výstavba bytů nebo nákupních středisek). Tato činnost je provozována především dceřinou společností BerlinHyp (přibližně 2/3 objemu obchodů), ale také LBB a samotnou BGB. Soukromé financování nemovitostí patří ve velké míře k obchodování skupiny se soukromými zákazníky.
(275)
Obchodní oblast služeb spojených s nemovitostmi se týká především obchodování s investičními fondy, jakož i rozvojovou stavební činností. Tato oblast je vedena, pokud se týče nových obchodů, dílčí skupinou IBAG, která je ve 100 % vlastnictví BGB a v minulosti byla provozována společností IBG.
(276)
Obchodování se službami spojenými s nemovitostmi je to, které bylo hlavní příčinou krize a zde posuzované podpory na restrukturalizaci a které nejvíce profitovalo z odstínění rizik, z opatření s nejvyšší sumou podpory. Od začátku existují pochyby o dalším pokračování činnosti v této oblasti.
(277)
K tomu Německo v létě roku 2002 nabídlo, že obchodování se službami spojenými nemovitostmi vyčlení z BGB a převede na zemi Berlín. Tento všeobecný záměr byl Německem v lednu roku 2004 upřesněn. Podle něj se Německo zavazuje zajistit, že BGB s rozvahovým účinkem nejpozději k 31. prosinci 2005 prodá nebo zlikviduje všechny podíly, které jsou dotčeny odstíněním rizik.
(278)
Opatření podrobně předpokládají, že země a banka závazně k 31. prosinci 2004 stanoví, jaké podíly připadají v úvahu k prodeji třetí straně formou transparentního, otevřeného a nediskriminačního nabídkového řízení. Podle vysvětlení Německa se po rozumném uvážení bude jednat o nepatrný počet podílů. Jedná se přitom v podstatě jen o jednu významnější společnost s přibližně 160 zaměstnanci, která je dotčena odstíněním rizik zárukou účetní hodnoty, takže na základě ustanovení v podrobné dohodě se případný zisk z prodeje musí převést na zemi. V případě prodeje třetí straně už nebude příslušná společnost dotčena odstíněním rizik. Všechny podíly, které nebudou k 31. prosinci 2005 prodány nebo zlikvidovány, získá za tržních podmínek země Berlín, přičemž kupní cena bude stanovena auditorem ustanoveným zemí a po kontrolou provedenou auditorem ustanoveným bankou, případně bude stanovena ve smírčím řízení. Zemi přísluší, na základě ustanovení v podrobné dohodě, mimořádná práva souhlasu, na informace a kontroly v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, která jsou vykonávána společností Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH („BCIA“), jež je ve vlastnictví země.
(279)
Německo v raném stádiu řízení také vyjádřilo svůj záměr znovu od LBB oddělit podpůrný obchod IBB, jakož i nejméně jednu část účelové rezervy IBB, kterou má v současnosti k dispozici LBB jako základní kapitál. I tento záměr byl Německem podrobněji rozveden v příslibu z ledna roku 2004. Podle něj se Německo zavazuje zajistit, že nejpozději k 1. lednu 2005 se převede podpůrný obchod IBB na nově založenou, samostatnou podpůrnou banku země Berlín a v této souvislosti bude oddělena účelová rezerva IBB z LBB v měřítku dostatečném pro kapitálové vybavení nové podpůrné banky a tedy bude oddělen z LBB, pokud to bude možné, aniž by došlo ke snížení kvóty základního kapitálu k 1. lednu 2004 pod hodnotu 6 %. Část účelové rezervy IBB, která bude nadále potřebná pro kapitalizaci BGB bude zemí vložen jako jeden nebo více tichých podílů na LBB a bude zúročen podle běžných tržních podmínek. K tomu bude k datu podpisu smluv o tiché spoluúčasti stanoven na základě dlouhodobého ratingu LBB a s ohledem na odpadnutí odpovědnosti za instituce veřejného práva a ručení za instituce veřejného práva, jakož i s uvážením smluvního vytvoření tichých podílů příplatek k referenční úrokové sazbě, a tento příplatek bude souhlasit s nástroji základního kapitálu, srovnatelnými s nástroji běžného trhu. Srovnatelnost nástrojů základního kapitálu se zjistí na základě smluvních ustanovení pro tyto nástroje a na základě profilů rizik příslušných emitentů.
(280)
Na podzim roku 2003 vznikl následující aktualizovaný celkový obraz opatření předpokládaných Německem pro redukci obchodní činnosti (vztaženo k majetku) v jednotlivých obchodních oblastech v období od roku 2001 (čísla z roční účetní závěrky) do roku 2006 (plánovaná rozvaha, resp. výsledovka):
Redukce majetku a bilančního objemu (30)
(v miliardách EUR)
Obchodní oblast
Majetek segmentu
Rozvaha
Plán
Změna
2001
2006
Maloobch. bankovnictví
-
soukromí zákazníci
-
firemní zákazníci
20,0
12,2
7,8
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
Veřejný sektor
11,0
[...]*
[...]*
Obchodování na kapitálovém trhu
109,7
[...]*
[...]*
Velcí zákaznici/zahraničí
10,8
[...]*
[...]*
Financování nemovitostí
31,2
[...]*
[...]*
Služby spojené s nemovitostmi
3,2
[...]*
[...]*
Mezisoučet
185,9
[...]*
[...]*
Management úroků & konsolidace
-16,8
[...]*
[...]*
Celkový majetek (bez IBB)
169,1
[...]*
[...]*
IBB
20,1
[...]*
[...]*
Bilanční suma (konsolidovaná)
189,2
[...]*
[...]*
(281)
Opatření, která v tomto stádiu předpokládalo Německo, by v celkové podobě vedla k redukci bilanční sumy o přibližně 30 %. Toho by bylo dosaženo prodejem (např. přibližně 6 miliard EUR v maloobchodním bankovnictví prodejem Allbank, BG Polska, Živnostenské banky a Weberbank), uzavřením (např. přibližně 90 poboček a 6 zákaznických center), jakož i snížením majetku. V obchodních oblastech velcí zákazníci/zahraničí a služby spojené s nemovitostmi, které mají být zrušeny, resp. odštěpeny, zůstanou po roce 2006 zbytkové veličiny, které mohou být odbourány jen postupně. Úsek státního sektoru bude silně redukován. Základními pilíři banky tak po restrukturalizaci zůstanou maloobchodní bankovnictví v oblasti Berlín, financování nemovitostí a obchodování na kapitálovém trhu.
(282)
I když nelze hodnotit odštěpení podpůrného obchodování IBB jako kompenzační opatření, protože toto obchodování přejde do oblasti vládních zakázek spravovaných zemí Berlín a z tohoto důvodu nepředstavuje žádnou komerční činnost (31), je nutno zajistit, aby celková redukce ve výši přibližně jedné čtvrtiny (bez ohledu na IBB), resp. téměř 40 miliard EUR spočívala, podle zkušeností Komise z podobných případů, v rámci sektoru finančních služeb. Je však třeba upozornit na to, že redukce majetku, resp. rozvahových položek slouží především ke znázornění celkového účinku, nemůže se ale všeobecně srovnávat s efektivní redukcí obchodní činnosti nebo dokonce přítomnosti na trhu. To platí především pro stávající tři zbylé hlavní oblasti působnosti. Tak sice v oblasti maloobchodního bankovnictví byly, resp. budou prodány podíly (Polska, Živnostenská, Allbank, Weberbank) a uzavřeny pobočky; podle plánu restrukturalizace platném do podzimu roku 2003 se však předpokládalo zachovat přibližně stejnou přítomnost na trhu v Berlíně, resp. v jednotlivých segmentech ji mírně zvýšit, takže opatření v této obchodní oblasti je nutno považovat za opatření sloužící hlavně k dosažení koncentrace na hlavní regionální obchody, jakož i k redukci nákladů uzavřením poboček. Také v oblasti financování nemovitostí je nutno považovat plánovanou redukci za relativně nízkou v poměru k celkovému objemu. V případě obchodování na kapitálovém trhu lze sice zaznamenat výraznější ústup z pozic, avšak stejně ještě zůstává významný objem obchodování.
(283)
Německo a BGB deklarovaly, že další snížení nebo dokonce opuštění dalších celých obchodních oblastí je obtížné a že by to ohrozilo životaschopnost banky. Obchod s financováním nemovitostí u BerlinHyp, LBB a BGB nemůže být v krátké době za současných podmínek trhu a z důvodu ještě nedokončené restrukturalizace obchodní oblasti prodán, resp. pouze při značných účetních ztrátách. Dále je naplánováno dosažení pozitivních výsledků této obchodní oblasti ještě před ukončením restrukturalizace, které jsou nutné k dosažení předpokládaných celkových výsledků, nejpozději od roku 2004.
(284)
Komise přezkoumala tyto argumenty, jakož i doručené příslušné informace a došla k závěru, že prodej obchodování s financováním nemovitostí v krátké době by skutečně ohrozil životaschopnost banky (viz 230. bod odůvodnění). Analýza situace na německém trhu financování nemovitostí dále ukázala, že BGB zde nepatří mezi vedoucí účastníky. BGB sice podle původních údajů zaujímala s podílem přibližně 5 % ještě v roce 2000 třetí místo. Podle aktuálnějších informací dodaných Německem, které zahrnovaly i komunální úvěry, byl však skutečný dosažený podíl na trhu v roce 2000 jen přibližně 3 %, a ten do roku 2006 pravděpodobně klesne na 2 %. To souhlasí s jinými zdroji informací, podle kterých v roce 2001 nedosáhla BGB ani původně uváděného třetího místa, ani 5 % podíl na trhu, a to ani na celkovém trhu všech hypotečních úvěrů ani v různých segmentech. (32) Z tohoto pohledu se nezdá nezbytné redukovat přítomnost BGB na trhu v této oblasti z důvodu vyvarování se nepřípustných narušení hospodářské soutěže.
(285)
Přesto by bylo lepší dát přednost stažení skupiny BGB z této obchodní oblasti před další přítomností, protože samotné pokračování obchodní činnosti skupiny BGB na trzích pro financování nemovitostí způsobí narušení hospodářské soutěže, i když ne ve významném rozsahu. To však platí jen za předpokladu, že by nebylo ohroženo obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Do té míry bude Komise souhlasit se záměrem, předloženým Německem a zemí Berlín, prodat obchodní oblast financování nemovitostí samostatně nebo v rámci celkové privatizace BGB.
(286)
Obchodování na kapitálovém trhu, jehož majetek v segmentu byl zredukován o téměř 20 %, mělo v roce 2002, jako jediná obchodní oblast, významný, tj. pozitivní výsledek a příspěvek k zisku ve výši řádově stovek milionů. Po ukončení fáze restrukturalizace v roce 2006 má vytvořit, společně s maloobchodním bankovnictvím, jeden ze dvou hlavních pilířů pro dosahování výsledku a zisku skupiny. Obchodování na kapitálovém trhu je tak podstatné pro obnovení životaschopnosti BGB a nemůže se redukovat v mnohem větším rozsahu než tomu bylo dosud. Dále se musí označit konkurenční význam BGB na národních, avšak rostoucí globalizací a evropeizací se vyznačujících peněžních trzích a trzích s cennými papíry jako nevýznamný, tj. ještě menší než na národních trzích s financováním nemovitostí.
(287)
Komise přesto přezkoumala, zda jsou možné další redukce, i když v omezeném rozsahu. S ohledem na všeobecný cíl související s podporou na restrukturalizaci, kterým je přeměnit BGB na regionální banku, uvažovala Komise především o opuštění dalších zahraničních dceřiných společností. Po již realizovaných uzavřeních a prodejích však zbyly již jen tři dceřiné společnosti - Londýn, Lucemburk a Dublin, jejichž zachování Německo nejdříve popsalo jako nezbytné pro maloobchodní bankovnictví, resp. pro refinancování banky. Nakonec však bylo přislíbeno, že bude opuštěna BGB Ireland plc. v Dublinu. Komise vzhledem k důvodům uvedeným v 286. bodu odůvodnění upustila od požadavku na další opatření.
(288)
Podle bodu 37 pokynů se při posuzování kompenzačních opatření přihlíží „zejména k relativní důležitosti podniku na jeho trhu či trzích“. Úsek soukromých a firemních zákazníků (maloobchodní bankovnictví) je proto z pohledu konkurence jednoznačně nejproblematičtější. Komise již ve svém rozhodnutí o zahájení řízení velice jasně odůvodnila své pochyby o přiměřenosti kompenzačních opatření silnou regionální, resp. místní pozicí BGB na tomto trhu.
(289)
BGB již prodejem dceřiných společností, ostatního majetku i uzavřením poboček a jiných sídel výrazně zredukovala majetek segmentu patřícího do této obchodní oblasti. Tím se téměř dosáhlo plánovaného snížení majetku segmentu do roku 2006 o 43 % (viz tabulka v 280. bodu odůvodnění), a tím v podstatě zbývá již jen prodej Weberbank. Přesto Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení poznamenala, „že BGB je v místním a regionálním měřítku mimořádně silná na trhu obchodování se soukromými a firemními zákazníky, s uvedenými podíly mezi 30 % a 57 % v jednotlivých segmentech na místní úrovni a mezi 23 % a 46 % na regionální úrovni, přičemž vznikl obrovský odstup od následujících konkurentů, kteří - jak je vidět z poskytnutých informací - dosáhli jen poloviny, třetiny nebo čtvrtiny podílu BGB.“ Komise v této souvislosti pochybovala, zda požadovaná redukce v oblasti obchodování se soukromými a firemními zákazníky formou plánovaných prodejů bude dostatečná k tomu, aby se zmírnil účinek podpory na deformaci konkurence v aglomeraci Berlín.
(290)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že již uskutečněné nebo plánované prodeje v oblasti maloobchodního bankovnictví, s výjimkou malé Weberbank, zaměřené na majetné soukromé zákazníky, vůbec nebo téměř vůbec neredukují přítomnost BGB v Berlíně: Allbank je činná na celém spolkovém území a v Berlíně je zastoupena jen malými pobočkami, BG Polska a Živnostenská banka jsou činné v zahraničí. V Berlíně sice bylo uzavřeno přibližně 40 až 50 poboček pro obchodování se soukromými a firemními zákazníky; ale uzavření poboček ve velkoměstě s velkou hustotou poboček slouží především ke snížení nákladů a jen v malé míře způsobí, i podle názoru Německa, to, že zákazníci změní banku (33). I další, již zmíněné a Německem poskytnuté informace dokládají, že znatelná redukce přítomnosti na trhu v Berlíně nebyla zamýšlená, že měly být přibližně zachovány, resp. mírně posíleny pozice v jednotlivých segmentech.
(291)
Německo uplatnilo s ohledem na tyto pochybnosti Komise nárok, aby původně dosažené a na objem vztažené výpočty podílů na trhu byly pro BGB v jednotlivých berlínských segmentech trhu navýšeny. Závisí to na hlášení, která BGB podává Zemské centrální bance a která jsou podávána v rámci celé skupiny bez omezení na věcné trhy a bez rozdělení na regiony. Tak jsou například zahrnuty objemy úvěrů a vkladů obchodování s financováním nemovitostí a kapitálového trhu mimo Berlín do čísel pro místní obchody se soukromými a firemními zákazníky. Proto se o tyto regionálně a místně započitatelné úvěry a vklady neopravily objemy úvěrů a vkladů BGB, jakož ani tomu odpovídající objem na trhu pro Berlín. Přitom se pro BGB udávají podíly na trhu v obchodování se soukromými zákazníky přibližně 43 % až 45 % a u úvěrů přibližně 22 % (pro roky 2000 a 2001). V obchodování s firemními zákazníky byly vypočteny podíly BGB na trhu přibližně 25 % až 26 % u vkladů/platebního styku a přibližně 23 % až 25 % u úvěrů (pro roky 2000 a 2001). Oproti údajům uváděným v původním hlášení se tím podíly BGB na trhu, oznámené Německem, snížily v jednotlivých segmentech, především v oblasti firemních zákazníků, téměř o polovinu.
(292)
Pro následující tři konkurenty BGB na berlínském trhu maloobchodního bankovnictví - Berliner Volksbank, Dresdner Bank a Deutsche Bank (skupina) - uvedlo Německo odhady podílu na trhu pro rok 2001 přibližně 11 - 13 % v oblasti úvěry/soukromí zákazníci, přibližně 8 - 14 % v oblasti soukromí zákazníci/vklady, přibližně 5 - 16 % v oblasti firemní zákazníci/úvěry a přibližně 9 - 18 % v oblasti firemní zákazníci/vklady. Volksbank vychází při odhadech ve výši více než 50 % v (50 - 60 % u segmentů vklady/platební styk a přibližně 50 % u úvěrů) a téměř 60 % v obchodování s firemními zákazníky (více než 40 % vkladů/platebního styku a u úvěrů přibližně 50 - 60 %) z výrazně vyšších podílů BGB na trhu. Sama sebe tato banka hodnotí s podíly přibližně 6 - 10 % v segmentech obchodování se soukromými zákazníky a přibližně 4 - 10 % v segmentech obchodování s firemními zákazníky.
(293)
Německo ve svém stanovisku vztáhlo korigované podíly na trhu v oblasti firemních a soukromých zákazníků jen na Berlín, protože to je relevantní region a protože se v případě maloobchodního bankovnictví jedná o regionální obchody (34).
(294)
Také Berliner Volksbank ve svém stanovisku uvedla, že Berlín je relevantní tržní prostředí pro posouzení podpory v maloobchodním bankovnictví. To souhlasí také s obvyklými kritérii Komise pro posuzování omezení prostředí trhu při kontrole fúze. U rozhodnutí v případě kontroly fúze, která se týkají bankovního sektoru, jsou uvedeny takové indikátory, jako je všeobecné zvýhodnění zákazníků banky místními poskytovateli, význam husté sítě poboček a potřeba fyzické přítomnosti pověřené banky v blízkosti zákazníka (35). Pokud Komise přesto dosud vycházela v oblasti kontroly fúze spíše z vnitrostátních trhů, bylo to z toho důvodu, že kvůli nedostatku připomínek konkurentů (indikátory pro převládající pozici na trhu) nebylo třeba provádět důkladnou analýzu v oblasti maloobchodního bankovnictví. Při kontrole rušivých účinků zde popisované podpory na hospodářskou soutěž v Berlíně v oblasti maloobchodního bankovnictví by ale nebylo správné omezit se na vnitrostátní měřítko. Právě v této oblasti musí BGB nabídnout, z důvodu svého výsadního postavení na trhu, kompenzační opatření k redukci své přítomnosti na trhu. Pozice BGB na výrazně trhu přesahuje, mimo jiné z důvodu strategie dvou obchodních značek, rámec, který je v německých městech ve vztahu k regionálně silným spořitelnám obvyklý. Tato koncentrace zhoršuje přístup na trh případným konkurentům a vedla také k tomu, že podíl zahraničních bank je v Berlíně zanedbatelně nízký.
(295)
Komise nemá pro účely tohoto rozhodnutí žádný podnět k tomu, aby se odchýlila od představ Německa a Berliner Volksbank ohledně geografického vztažení maloobchodního bankovnictví na Berlín. Jak uvedla ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, vycházelo se v oblasti kontroly fúze všeobecně z toho, že trhy ve finančním sektoru se rozprostírají - s výjimkou peněžních transakcí a obchodů s cennými papíry - na vnitrostátní úrovni; přitom je ponechán i dostatek prostoru pro regionální úvahy v oblasti soukromých a firemních zákazníků (36). Význam sítě poboček a místní fyzické přítomnosti banky v oblasti maloobchodního bankovnictví hovoří pro úvahy o berlínském trhu. To ukazuje i chování zákazníků, kteří při uzavření nebo prodeji poboček ve velkém městě, jako je Berlín, pokud vůbec změní banku, i přes narůstající význam telefonního bankovnictví zpravidla přejdou k jiné místní bance. Potud se zdá zahrnutí Braniborska, kromě oblastí sousedících s Berlínem, jako příliš široké, jak naznačuje také stažení BGB ze spolkové země Braniborsko a koncentrace na hlavní region.
(296)
Pro účely tohoto rozhodnutí však nezáleží na přesném geografickém ohraničení trhu, protože zde nejde o prokázání dominantního postavení, nýbrž o to, zda nabízená kompenzační opatření postačují k tomu, aby se formou redukce přítomnosti na trhu dostatečně kompenzovaly rušivé účinky příslušné podpory na hospodářskou soutěž. To, že podpory pomohly bance zůstat na různých trzích a přitom zachovaly její silné postavení na berlínském trhu maloobchodního bankovnictví, je nepochybné a nesporné.
(297)
Co se týče Německem poskytnutých a směrem dolů korigovaných odhadů podílů na trhu, má Komise pochyby o spolehlivosti těchto zaokrouhlených čísel, přinejmenším proto, že podobné jednotlivé ohlašovací problémy mohou nastat také u jiných soutěžitelů, nesmí však být zohledněny v uvedených tržních objemech. Za další, třetí strany, které v průběhu řízení předaly svoje připomínky a které byly požádány o svůj názor, potvrdily původní čísla v jejich přibližné hodnotě. Je však třeba upozornit na to, že nejsou k dispozici nezávislé propočty podílu na trhu, včetně přezkoumaného věcného a regionálního omezení. Jak bylo zjištěno z dotazů, nebyla dosud provedena příslušná analýza konkurence v oblasti kartelové právo/kontrola fúzí, a to ani Spolkovou bankou/Zemskou centrální bankou ani Spolkovým kartelovým úřadem nebo Komisí. V oblasti samotné politiky pro poskytování podpory nemá Komise k dispozici ani potřebné pravomoci k provádění šetření mezi soutěžiteli.
(298)
Zatím není pro účely tohoto rozhodnutí nezbytná podrobná analýza podílu na trhu, protože, jak bylo řečeno výše, při kontrole podpory nejde o prokázání dominantního postavení. Není pochyb o tom, že zde zkoumaná podpora narušuje hospodářskou soutěž, resp. takové narušení hrozí, a že došlo k narušení především na těch trzích, na nichž má BGB silné postavení. Toto silné postavení na trhu odpovídá vnímání BGB sama sebe jako vedoucí banky na berlínském trhu maloobchodního bankovnictví. Tomu neodporují směrem dolů korigované podíly na trhu v jednotlivých segmentech ve výši téměř 20 % až více než 40 %, ani kdyby byly správné, což je však nepravděpodobné. V této souvislosti je třeba dále připomenout, že podíl BGB, resp. její penetrace trhu v roce 2002, podle Německem dodaných informací, se z hlediska prvních běžných účtů soukromých zákazníků pohyboval ve výši 48 % a že podle předsedy představenstva BGB disponuje banka, s obchodními značkami Berliner Sparkasse a Berliner Bank, podílem na trhu více než 50 % (37).
(299)
O silné pozici BGB na trhu a o jejím postavení vedoucí maloobchodní banky v aglomeraci Berlín, která zahrnuje přibližně 4 miliony obyvatel, neexistují žádné pochybnosti. Pozice BGB na trhu se výrazně nezměnila od okamžiku jejího založení v roce 1994, kdy „Berliner Bank“ a „Berliner Sparkasse“ (když tehdy spojila spořitelny západní a východní části města, přičemž druhá jmenovaná instituce měla ve východní části kvazimonopolní postavení) byly sloučeny pod jednu střechu - ani od počátku krize v roce 2001. Tato „stabilita“ tím může sloužit jako indikátor relativní moci BGB na trhu vůči jejím aktuálním a možným soutěžitelům.
(300)
Z tohoto důvodu Komise zdůraznila, že schválení podpory na restrukturalizaci na základě kompenzačních opatření, která pozici BGB na berlínském trhu maloobchodního bankovnictví téměř nepoznamenají, není slučitelné s právem Společenství pro poskytování podpory. Německo však bylo konfrontováno argumentací banky o negativním ovlivnění životaschopnosti banky.
(301)
Po dalším intenzivním jednání dne 18. prosince 2003 se zástupci Německa a země Berlín slíbilo nakonec Německo prodej Berliner Bank jako dodatečné kompenzační opatření, aby umožnilo schválení podpory, resp. aby odvrátilo nutnost dalších, Komisí uložených kompenzačních opatření. Podle tohoto příslibu se Německo zavázalo zajistit, že skupina právoplatně prodá úsek „Berliner Bank“ jako hospodářskou jednotku, včetně minimálně obchodní značky, všech s ní souvisejících zákaznických vazeb, poboček a příslušného personálu, a to v otevřeném, transparentním a nediskriminačním řízení k 1. říjnu 2006 (uzavření k 1. únoru 2007). Rozhodující den pro stanovení počtu zákazníků, poboček a pracovníků je 31. prosinec 2003, s výjimkou plánovaného provedení Komisí schváleného plánu restrukturalizace a přirozené fluktuace obchodu, tj. úbytek a navýšení počtu zákazníků, zaměstnanců, aktiv a pasiv, což závisí na individuálních rozhodnutích (jako je přestěhování zákazníků nebo pracovníků nebo nespokojenost s předcházející bankou nebo poskytovatelem) a což banka nemůže ovlivnit. To především znamená, že BGB nesmí podniknout žádná opatření, která budou směřovat k přechodu zákazníků Berliner Bank k jinému podniku nebo do jiné oblasti BGB, jako je Berliner Sparkasse. Nucený správce, kterého ustanoví Německo (země Berlín) a jehož ustanovení musí schválit Komise, zajistí, že banka bude dále hospodářsky přijatelným způsobem restrukturalizovat Berliner Bank a že do ní bude investovat a dále že nebude podnikat nic, co by snížilo hodnotu Berliner Bank, především převedením soukromých či firemních zákazníků nebo obchodního personálu na Berliner Sparkasse nebo na jiné části skupiny.
(302)
Prodejem Berliner Bank se majetek segmentu v oblasti maloobchodního bankovnictví sníží do roku 2006 (38) o dalších [...]* EUR (to znamená spolu s dosud plánovanými a přislíbenými již popsanými opatřeními celkem o přibližně [...]* EUR). Podíl BGB na trhu v jednotlivých segmentech berlínského maloobchodního bankovnictví se díky prodeji sníží o přibližně 1/3 až 1/6. Celkem se bilanční objem zmenší z přibližně 189 miliard EUR na přibližně 124 miliard EUR.
(303)
Podle názoru Komise tak postačují již provedené, plánované a přislíbené prodeje, uzavření a redukce jiného druhu k tomu, aby se zmírnil rušivý účinek zmiňovaných opatření pro podporu na hospodářskou soutěž.
(304)
Na závěr je třeba zmínit, že Německo původně ve svém ohlášení uvedlo, že Berlín je region ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a přichází v úvahu pro regionální podporu, a v této souvislosti poukázalo na body 53 a 54 pokynů a na jejich zohlednění při posouzení kompenzačních opatření, aniž by to však dále rozvedlo, resp. uplatnilo konkrétní aspekty. Body 53 a 54 uvádějí, že kritéria pro posouzení uvedená v pokynech jsou stejně použitelná pro regionální podporované oblasti, ale že měřítka pro požadované snížení kapacit na trzích se strukturální přebytkem výrobních kapacit mohou být méně přísná. Komise v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že z důvodu nedostatku dalších konkrétních údajů není schopna posoudit použitelnost tohoto kritéria. Protože ani Německo se k tomuto bodu v dalším průběhu řízení nevrátilo a dále proto, že výše v textu je uvedeno, že v bankovním sektoru se nejedná o trhy se strukturálním přebytkem kapacity, je třeba pro tento případ považovat body 53 a 54 pokynů za nepoužitelné.
(305)
Německo podle názoru Komise dostatečně prokázalo, že se částky na tři poskytnuté podpory - přísun kapitálu, odstínění rizik a smlouva o řešení možných požadavků na splátky ze strany země Berlín vůči bance - omezují na minimum bezpodmínečně nutné pro restrukturalizaci s ohledem na dostupné finanční prostředky banky a jejích akcionářů. Banka nedostává ani nadměrné likvidní prostředky ani nadměrné vlastní prostředky, které by mohla zneužít k nepřiměřenému rozšíření svých obchodů v neprospěch svých soutěžitelů.
(306)
Objem původního přísunu kapitálu, poskytnutého jako podpora na záchranu, ve výši 1,755 miliard EUR ze srpna roku 2001 byl vypočítán tak, aby tímto kapitálem mohla být zajištěna kvóta základního kapitálu banky ve výši 5 % a kvóta vlastních prostředků ve výši 9,7 %. Jak je uvedeno výše, považuje toto Komise za bezpodmínečně nutné pro krátkodobé přežití banky. Bance se v následujícím období podařilo vlastním úsilím, zejména redukcí rizikových položek, zvýšit svoji kvótu základního kapitálu nad 5 %. Ke konci roku 2003 je její hodnota přibližně 6 %. Komise považuje, vzhledem k dnešní praxi na finančních trzích a k odpovídajícím očekáváním ratingových agentur a účastníků trhu, kvótu základního kapitálu ve výši 6 % jako bezpodmínečně nutnou pro zajištění schopnosti banky působit s delší perspektivou na kapitálovém trhu. Přísun kapitálu z roku 2001 je bezpodmínečně nutný pro udržení kvóty základního kapitálu banky v této výši a může tedy být považován, v rámci posuzování podpory na restrukturalizaci jako celku, za bezpodmínečně nutné minimum, a může tedy být schválen. Banka se mnohem více cítí nucena - jak již bylo uvedeno výše - s ohledem na odpadnutí státních záruk, zavedení IAS a na dohodu v rámci Basel II, dalším úsilím zvýšit kvótu základního kapitálu pro zajištění takového ratingu, který je nutný pro operativně obhajitelné podmínky refinancování, minimálně na 7 %. Komise vítá tato plánovaná opatření pro další stabilizaci banky.
(307)
Odstínění rizik v nominální výši 21,6 miliard EUR má pro posouzení jako státní podpora, jak je uvedeno v 138. bodu odůvodnění, ekonomickou hodnotu 6,1 miliard EUR. Berliner Volksbank hájí v tomto bodě názor, že odstínění rizik zemí mnohem spíše odpovídá neomezenému závazku financování, protože v současnosti nemůže být odhadnuta s tím spojená finanční povinnost země Berlín, a odpovídá tedy spíše „bianko šeku“ na případné ztráty. Z hlediska své výše a doby trvání je údajně nepřiměřená, zajišťuje bance prakticky neomezenou bonitu, zahrnuje „bezpodmínečnou licenci“ k předkládání nabídek za libovolných podmínek a z důvodu nevyčíslitelnosti finančního závazku není způsobilá pro schválení. Komise považuje tuto argumentaci za nesprávnou a mnohem více se přiklání k údajům Německa. Konstrukce odstínění rizik vůbec bance neumožňuje - oproti závěrům Berliner Volksbank - rozšiřování bankovních nebo jiných obchodů. Tato konstrukce samozřejmě zabraňuje tomu, aby banka úplně zmizela z trhu. Omezuje se však na to, aby banku odstínila od rizik ze starých obchodů. Jako taková nemůže být použita pro generování nových obchodů. Konstrukce umožní nové obchody nanejvýš tím, že odstíněné společnosti poskytující služby spojené s nemovitostmi a i banka obecně budou dále existovat na trhu. To je však pouze nepřímý důsledek takových opatření pro podporu a nemůže být použit jako kritérium toho, zda podpora jako taková je svým rozsahem striktně omezena na další existenci podniku. Odstínění rizik nezásobuje banku hotovostí, nýbrž ji osvobozuje pouze od pokračujících ztrát z obchodů se službami spojenými s nemovitostmi, které by banka nemohla absorbovat vlastními silami. Platby země probíhají pouze ex-post ve výši skutečných nároků věřitelů na základě právního nároku. Kromě toho země uplatňuje prostřednictvím vlastní společnosti na kontrolu rizik podle podrobné dohody rozsáhlá práva v oblasti kontroly a výsady souhlasu. Ohledně podrobného popisu mechanismu podrobné dohody přihlíží Komise k údajům Německa. Komise proto i odstínění rizik považuje za omezené na minimum.
(308)
I podpora s maximální ekonomickou hodnotou ve výši 1,8 miliard EUR, která je obsažena ve smlouvě mezi zemí Berlín a bankou o řešení možných nároků země vůči Landesbank Berlin plynoucích z rozhodnutí v řízení C 48/2002, je podle názoru Komise omezena na minimum. Bez této smlouvy by banka musela, na základě požadavku auditorů, vytvořit v roční účetní závěrce za rok 2002 rezervy pro hrozící závazky ve výši stovek milionů. To by se negativně projevilo na hospodářském výsledku roku 2002 a na vlastním kapitálu banky. Banka ale uváděla v okamžiku sestavování roční účetní závěrky za rok 2002 a také později kvótu základního kapitálu, která nebyla vyšší než 6 % a částečně byla i nižší. Další zatížení kvóty základního kapitálu by banka v této fázi restrukturalizace neunesla. Jak již bylo uvedeno výše, považuje Komise z dlouhodobého hlediska za bezpodmínečně nutnou kvótu základního kapitálu ve výši 6 %. Pokud by Komise nařídila ve svém rozhodnutí o řízení C 48/2002 zemi Berlín, aby uplatnila svůj nárok vůči bance na splátku některé části podpory, která je neslučitelná se společným trhem, ponechala by země Berlín tuto částku jako vklad v bance. To by se ale uskutečnilo jen tehdy, pokud by to bylo nutné k tomu, aby k rozhodnému dni 1. ledna 2004 byla udržena kvóta základního kapitálu ve výši 6 %, a tím podle názoru Komise představuje bezpodmínečně nutné minimum. Schválení smlouvy o splátkách s maximální ekonomickou hodnotou ve výši 1,8 miliard EUR ze strany Komise, je omezeno jen na tento výjimečný případ, to znamená pokud a jen do té míry, jak by rozsah splátek neodvratně ohrozil životaschopnost podniku, a pokud plán restrukturalizace je jinak způsobilý ke schválení. Smlouva o splátkách představuje v tomto rámci dodatečnou podporu na restrukturalizaci, a vyžaduje tedy vyšší kompenzační opatření, ke kterým se Německo nakonec zavázalo, zejména příslibem, že zajistí prodej Berliner Bank.
(309)
Podpora v celkové výši 9,7 miliard EUR se skládá ze tří opatření: Zaprvé z přísunu kapitálu v srpnu roku 2001 od země Berlín ve prospěch BGB ve výši 1,755 miliard EUR; zadruhé z odstínění rizik, poskytnutého zemí Berlín v prosinci 2001/dubnu 2002 BGB v nominální maximální výši 21,6 miliard EUR a s ekonomickou hodnotou ve výši 6,1 miliard EUR; a zatřetí ze smlouvy o splátkách uzavřené mezi zemí Berlín a BGB v prosinci roku 2002 s ohledem na možné rozhodnutí Komise o splacení uzavírající řízení C48/2002 (Landesbank Berlin - Girozentrale) a mající ekonomickou hodnotu až 1,8 miliard EUR.
(310)
Veškeré předpoklady pro existenci státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou splněny: státní prostředky, zvýhodnění určitého podniku, rušivé účinky na hospodářskou soutěž a ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Z ustanovení o výjimkách ze zásady neslučitelnosti státní podpory se společným trhem nelze použít jiné ustanovení než čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES ve spojení s Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích.
(311)
Ve svém posudku - a na základě kritérií pokynů - došla Komise k závěru, že již provedená a plánovaná opatření na restrukturalizaci jsou rozumná, logická a v základě přiměřená k tomu, aby BGB umožnila obnovení dlouhodobé životaschopnosti.
(312)
Jako celek postačují, podle názoru Komise, již provedené, plánované a přislíbené prodeje, uzavření a redukce k tomu, aby kompenzovaly rušivé účinky projednávaných opatření pro podporu na hospodářskou soutěž.
(313)
Tři poskytnuté podpory - přísun kapitálu, odstínění rizik a smlouva o řešení možných nároků země Berlín vůči bance na splátky - se podle názoru Komise omezují na minimální míru nutnou pro restrukturalizaci s ohledem na finanční prostředky banky a jejích akcionářů. Bance tak není poskytována přebytečná hotovost a žádné přebytečné vlastní prostředky, které by mohla zneužít k nepřiměřenému rozšíření svých obchodů v neprospěch soutěžitelů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Následující opatření ve prospěch skupiny společnosti Bankgesellschaft Berlin AG („BGB“) představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES:
a)
přísun kapitálu ve výši 1,755 miliard EUR zemí Berlín v srpnu 2001;
b)
garance („odstínění rizik“) s maximální nominální hodnotou ve výši 21,6 miliard EUR, kterou poskytla země Berlín dne 20. prosince 2001 a dne 16. dubna 2002;
c)
smlouva ze dne 26. prosince 2002, uzavřená mezi zemí Berlín a mezi Landesbank Berlin („LBB“) o řešení případných nároků země Berlín vůči LBB po konečném rozhodnutí Komise v probíhajícím řízení C 48/2002.
2. Podpory uvedené v odstavci 1 jsou slučitelné se společným trhem, pokud Německo v plném rozsahu dodrží přísliby předané ve sdělení spolkové vlády, shrnuté v čl. 2 odst. 1 a v příloze tohoto rozhodnutí a pokud podpora uvedená v odst. 1 písm. c) nezpůsobí u skupiny BGB ke dni 1. ledna 2004 překročení kvóty základního kapitálu ve výši 6 % (s ohledem na vyčlenění IBB v rámci čl. 2 odst. 1 písm. d)).
Článek 2
1. Německo přislíbilo
a)
zajistit včasné provedení ohlášeného plánu restrukturalizace v souladu s podmínkami uvedenými v příloze;
b)
zajistit, aby země Berlín prodala svůj podíl na BGB v souladu s podmínkami uvedenými v příloze;
c)
zajistit, aby skupina BGB prodala nebo zlikvidovala všechny podíly na společnostech v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, které jsou zahrnuty do odstínění rizik ze dne 16. dubna 2002, podle pravidel a podmínek uvedených v příloze;
d)
zajistit, aby účelové rezervní fondy IBB byly vyjmuty z LBB podle pravidel a podmínek uvedených v příloze;
e)
zajistit, aby skupina BGB prodala úsek LBB „Berliner Bank“, podle pravidel a podmínek uvedených v příloze;
f)
zajistit, aby skupina BGB zlikvidovala nejpozději k 31. prosinci 2005 svůj podíl na BGB Ireland plc.
2. Komise může, pokud to bude oznámeno, na základě dostatečně zdůvodněného požadavku Německa
a)
prodloužit lhůty uvedené v příslibech nebo
b)
za mimořádných okolností upustit od jednoho nebo více závazků nebo podmínek uvedených v těchto příslibech, změnit je nebo nahradit.
Pokud Německo požádá o prodloužení některé lhůty, je nutno předat Komisi dostatečně odůvodněnou žádost, a to nejpozději jeden měsíc před uplynutím příslušné lhůty.
Článek 3
Německo během dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí sdělí Komisi opatření, která byla uskutečněna a které zamýšlí uskutečnit, aby splnilo toto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Německo se vyzývá, aby neodkladně předalo kopii tohoto rozhodnutí příjemci podpory.
V Bruselu dne 18. února 2004
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 18 febbraio 2004
relativa all'aiuto alla ristrutturazione in favore di Bankgesellschaft Berlin AG
[notificata con il numero C(2004) 327]
(Il testo in lingua tedesca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2005/345/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 88, paragrafo 2, comma 1,
visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l'articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
visto il regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell'articolo 93 del trattato CE (1), in particolare l'articolo 7, paragrafo 3,
dopo aver invitato lo Stato membro ed altre parti interessate a presentare osservazioni (2) e viste le osservazioni da questi espresse,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
In seguito all'autorizzazione (3) da parte della Commissione degli aiuti al salvataggio a favore della Bankgesellschaft Berlin AG («BGB» o «la banca»), in data 25 luglio 2001, ed alla presentazione alla Commissione stessa, da parte della Germania, del piano di ristrutturazione in data 28 gennaio 2002, con lettera del 9 aprile 2002 la Commissione ha comunicato alla Germania la decisione di avviare (4) il procedimento relativo agli aiuti alla ristrutturazione ai sensi dell'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE.
(2)
In seguito alla concessione della proroga richiesta e dopo due colloqui con i rappresentanti della Commissione, in data 17 giugno 2002 la Germania ha reso nota la sua presa di posizione ed ha trasmesso ulteriori documenti e informazioni. Un'ulteriore richiesta di informazioni è stata inoltrata alla Germania con lettera datata 31 luglio 2002.
(3)
Con la pubblicazione sulla Gazzetta ufficiale delle Comunità europee (5) della decisione della Commissione in merito all'apertura del procedimento, la Commissione ha invitato anche le altre parti interessate a presentare le proprie osservazioni. Pertanto, il 9 luglio e, in seguito alla proroga, il 22 luglio 2002 la Commissione ha ricevuto le osservazioni di un concorrente e di un'altra parte interessata, che ha chiesto di non rendere nota la propria identità. Tali osservazioni sono state inoltrate il 1o agosto 2002 alla Germania ai fini della relativa presa di posizione. La risposta della Germania è pervenuta, in seguito alla proroga del termine, con lettera datata 23 settembre 2002.
(4)
Su richiesta, la Germania ha trasmesso ulteriori informazioni in merito agli aiuti notificati con le lettere datate 16 e 20 settembre, 14 e 18 novembre e 18 dicembre 2002, nonché 14 febbraio e 14 marzo 2003. Inoltre, la Commissione è stata informata sullo stato della procedura di ristrutturazione in occasione di diversi incontri con i rappresentanti della Germania, del Land Berlino e della BGB.
(5)
In una riunione del 26 marzo 2003, la Germania ha informato la Commissione sui motivi del fallimento, in data 25 marzo 2003, della procedura di offerta ai fini della privatizzazione della BGB, avviata nel 2002 sulla base di un bando pubblico internazionale. Ulteriori informazioni a tale proposito, nonché il bilancio e il conto economico per l'anno 2002, sono stati trasmessi il 31 marzo 2003.
(6)
Le conseguenti richieste di informazioni inviate dalla Commissione in data 15 aprile, 6 e 16 maggio 2003, hanno avuto risposta mediante le lettere datate 15 e 28 maggio e 24 giugno 2003. Ulteriori informazioni sono state trattate con lettera del 1o luglio 2003 nonché nel corso di incontri con i rappresentanti della Germania, del Land Berlino e della BGB, tenutisi il 4 e l'11 aprile, il 14 maggio e il 9 luglio 2003.
(7)
Il 14 luglio 2003 la Commissione ha conferito alla società di revisione dei conti Mazars Revision & Treuhandgesellschaft mbH di Düsseldorf l'incarico di analizzare, in qualità di perito, determinati aspetti del piano di ristrutturazione. I risultati sono stati quindi discussi con la Germania in data 3 ottobre 2003 e il resoconto definitivo è stato trasmesso alla Germania il 20 novembre 2003.
(8)
Nell'ottobre del 2003 è stata discussa la necessità di ulteriori misure di compensazione, in parte anche in presenza dei rappresentanti della banca. Nel mese di novembre 2003 la Germania è stata informata in merito ai provvedimenti previsti dalla Commissione ed ha avuto, esattamente come la banca, l'opportunità di prendere posizione sulle conseguenze economiche relative alla banca stessa, discusse nel dicembre 2003. In data 18 dicembre è stato concordato che la Germania si impegnerà, nei confronti della Commissione, ad alienare separatamente la Berliner Bank entro il 1o ottobre 2006, con effetto a partire al più tardi dal 1o febbraio 2007, nonché a privatizzare il gruppo entro il 31 dicembre 2007 ed anche ad attuare ulteriori provvedimenti di alienazione.
(9)
In data 29 gennaio 2004 la Germania ha trasmesso alla Commissione il piano di ristrutturazione, rivisto in particolare alla luce delle raccomandazioni dei periti incaricati dalla Commissione stessa, mentre il 16 febbraio 2004 ha reso noti gli impegni assunti in relazione alla versione riveduta del summenzionato piano.
II. DESCRIZIONE DELLE MISURE DI AIUTO
(10)
La BGB è la società holding del gruppo BGB, fondato nel 1994 dalla fusione di vari istituti di credito precedentemente controllati dal Land Berlino; anche la BGB stessa opera sul mercato in qualità di istituto di credito. Nel 2000 la BGB presentava un bilancio consolidato pari a circa 205 miliardi di EUR, nel 2001 di circa 189 miliardi di EUR, mentre nel 2002 di circa 175 miliardi di EUR. Occupava pertanto la decima (2001) e la dodicesima (2002) posizione nella classifica delle banche tedesche; il numero degli addetti corrispondeva a circa 17 000 occupati nel 2000, a oltre 15 000 nel 2001 ed a 13 000 nel 2002. Il patrimonio di base, ai sensi della legge sul credito («KWG»), ammontava al 5,7 % in base al bilancio 2001 (percentuale di capitale complessivo 9,4 %) ed al 5,6 % in conformità al bilancio 2002 (percentuale di capitale complessivo 9,4 %). Nel giugno 2001, prima dell'approvazione degli aiuti al salvataggio, il patrimonio di base era sceso al [...] (6) % (percentuale di capitale complessivo [...]* %).
(11)
Il Land Berlino deteneva nell'agosto 2001, prima dell'apporto di capitali, il 56,6 % delle quote della BGB; ora tale cifra ammonta all'81 % circa. Altri azionisti sono la Norddeutsche Landesbank (NordLB), con l'11 % circa, e la Gothaer Finanzholding AG, con il 2 % circa. Quasi il 6 % delle quote sono frazionate e in possesso di terzi.
(12)
Il gruppo BGB ingloba, quali maggiori società affiliate o sottogruppi, la Landesbank Berlin («LBB») e la Berlin-Hannoversche Hypothekenbank AG («BerlinHyp»), anch'esse operanti nel ramo bancario. La LBB è un ente di diritto pubblico, al quale la BGB è associata in partecipazione atipica con una quota del 75,01 %. A motivo dell'accordo di cessione degli utili e delle perdite attualmente in vigore, dal punto di vista economico la BGB deve essere considerata come la proprietaria delle quote al 100 %. Per quanto concerne la BerlinHyp, operante nel settore dei finanziamenti immobiliari, la BGB detiene l'89,9 % delle azioni.
(13)
Attualmente fa parte del gruppo in oggetto anche il sottogruppo IBAG Immobilien und Beteiligungen Aktiengesellschaft («IBAG»), operante nell'ambito dei servizi immobiliari, gestito in passato a cura della Immobilien und Baumanagement der Bankgesellschaft Berlin GmbH («IBG»). Inoltre, la BGB controlla, o controllava, direttamente o indirettamente, varie altre imprese nazionali o estere, come ad esempio la Weberbank, la Allgemeine Privatkundenbank AG («Allbank», nel frattempo venduta), la BGB Ireland, la BGB UK, la BG Polska (attività bancaria al dettaglio e settore Internet «Inteligo» nel frattempo venduti, avviata la liquidazione del restante «settore principale») nonché la ceca Zivnostenská Banka a.s. (nel frattempo venduta).
(14)
L'attività principale della BGB è costituita dalle transazioni bancarie al dettaglio, con clienti privati e società («retail banking»), dei due marchi «Berliner Sparkasse» e «Berliner Bank». Nel caso di entrambe, non si tratta propriamente di società affiliate giuridicamente autonome, bensì di marchi o succursali. Dal 1o luglio 2003 la «Berliner Bank», così come in precedenza la «Berliner Sparkasse», appartiene alla LBB (7). Per quanto concerne la clientela commerciale, si tratta prevalentemente di piccole e medie imprese della regione.
(15)
Oltre ai settori retail banking, finanziamento immobiliare e servizi immobiliari, la BGB e le società affiliate operano anche nell'ambito del mercato finanziario (compravendita di denaro e titoli) e nei segmenti, da liquidare o ridurre fortemente, clienti importanti/estero (ad esempio finanziamento progetti ed esportazioni) ed amministrazione pubblica (assegnazione di crediti). Le attività di investment banking contemplano unicamente le emissioni di azioni e prestiti di entità relativamente ridotta e in futuro non avranno più un ruolo indipendente. Dal punto di vista geografico, l'attività della BGB si concentra nel territorio di Berlino e del Land Brandeburgo, in particolare per quanto attiene al retail banking. La BGB opera tuttavia anche a livello nazionale, ad esempio nel settore del finanziamento immobiliare, ed a livello internazionale nell'ambito del mercato finanziario.
(16)
Nell'area metropolitana di Berlino la BGB è leader nel settore dei servizi bancari al dettaglio, con quote di mercato che vanno dal 20 % circa fino a oltre il 50 % nei singoli segmenti (8). Secondo le indicazioni della BGB, la quota detenuta e quindi la penetrazione del mercato nel 2002, rilevata sulla base del primo rapporto di giroconto nell'ambito della clientela privata, è pari al 48 % (9). Per quanto attiene alle attività di finanziamento immobiliare sul territorio tedesco (tutti i crediti ipotecari), secondo le informazioni dichiarate, la BGB occupava nel 2000 il terzo posto, con una percentuale pari al 5 % circa. In base a informazioni aggiornate, tale posizione non è stata mantenuta (10). Più del 90 % del portafoglio ipotecario della BGB al 31 dicembre 2001, pari a 33 miliardi di EUR, si trovava in Germania; il resto riguardava il finanziamento immobiliare all'estero. Negli altri settori, la BGB non rientra fra le banche leader, né in Germania né a livello internazionale. Non sono disponibili dati in merito alle quote di partecipazione concrete al mercato oppure a determinati segmenti.
(17)
Le difficoltà della BGB, venute pubblicamente alla luce nel 2001, avevano origine in particolare nel settore dei servizi immobiliari, ma anche in quello dei finanziamenti immobiliari. Componenti essenziali dell'attività inerente ai servizi immobiliari, svolta negli anni ‘90 dalla società affiliata IBG, erano la gestione di fondi e la negoziazione con gli enti committenti. Fra la metà e la fine degli anni ‘90, gli azionisti della IBG, fondata all'inizio degli anni ‘90 quale società affiliata della LBB, erano inizialmente la stessa BGB AG (10 %), la Berliner Bank AG (30 %), la LBB (30 %) e la Berlin Hyp (30 %). In seguito alla fusione della Berliner Bank AG con la BGB, le quote della Berliner Bank sono passate alla IBG. La proprietà è attualmente strutturata come segue: 40 % BGB, 30 % LBB e 30 % Berlin Hyp.
(18)
Fino al 2000 la IBG aveva emesso fondi d'investimento immobiliare in misura crescente. Agli investitori venivano inoltre concesse ampie garanzie, in particolare garanzie pluriennali relative a locazioni, distribuzione di dividendi e rinnovi. Per l'emissione di nuovi fondi venivano contemporaneamente acquisiti o realizzati nuovi immobili. Le garanzie si basavano sull'aspettativa di conseguire valori immobiliari maggiori o addirittura crescenti, determinando quindi un accumulo dei rischi, dato l'effettivo forte calo dei prezzi e degli affitti, in particolare a Berlino e nei nuovi Laender.
(19)
Quando tali problemi hanno iniziato a manifestarsi nel corso del 2000, la BGB ha preso in considerazione la cessione delle attività principali della IBG. Pertanto, nel dicembre 2000 la parte principale delle attività della IBG è stata trasferita alla IBAG, di recente fondazione, fatta eccezione per i «vecchi» rischi e obbligazioni riconducibili alla IBG ed alle relative società affiliate fino al 31 dicembre 2000, che sono passati alla società di nuova fondazione LPFV Finanzbeteiligungs-und Verwaltungs-GmbH («LPFV»). I programmi di vendita della IBAG, tuttavia, sono falliti. Attualmente, sia la IBAG che la LPFV sono di proprietà della BGB al 100 %. La IBG svolge un'attività unicamente in settori marginali.
(20)
Gli ulteriori problemi emersi in questo periodo riguardavano l'attività inerente ai finanziamenti immobiliari, gestita in particolare dalla BerlinHyp, ma anche dalla LBB e dalla stessa BGB. L'ambito di attività comprende l'assegnazione di crediti per il finanziamento di importanti progetti immobiliari, soprattutto in ambito industriale, ma non la concessione di crediti ipotecari per il finanziamento di immobili privati, che rientra nell'ambito delle attività al dettaglio. Le difficoltà nell'ambito dei finanziamenti immobiliari, in crescita in seguito al raffreddamento del mercato immobiliare, rappresentano la conseguenza di una prevenzione dei rischi finora insufficiente.
(21)
Nella prima metà del 2001 la BGB è stata colpita da una forte crisi. La causa va ricercata principalmente nelle sofferenze sui crediti per le attività di finanziamento immobiliare nonché negli obblighi di garanzia delle attività relative ai fondi a carico delle società IBG/IBAG/LPFV, che hanno determinato la presenza nel bilancio dell'anno 2000 di accantonamenti per circa 1 miliardo di EUR ed hanno reso necessari la costituzione di ammortamenti per i progetti edilizi in corso e un aumento della prevenzione contro i rischi nell'ambito dei finanziamenti immobiliari. Pertanto, nel mese di maggio i fondi propri della BGB sono scesi al di sotto del coefficiente stabilito a norma di legge, pari all'8 %. L'ammanco finanziario da colmare per raggiungere un coefficiente di patrimonio di base del 5 % e consentire il recupero del coefficiente dei fondi propri pari al 9,7 %, registrato prima della crisi, era stato stimato allora intorno ai 2 miliardi di EUR. Nel maggio del 2001, con una dichiarazione di intenti il Land Berlino ha garantito un apporto di capitale, da fornire a propria cura, corrispondente alla somma necessaria a tale scopo. In seguito all'autorizzazione, da parte della Commissione, alla concessione di detti aiuti al salvataggio, nell'agosto del 2001 la BGB ha ricevuto capitali per l'ammontare di 2 miliardi di EUR, e precisamente 1,755 miliardi di EUR dal Land Berlino, 166 milioni di EUR da NordLB, 16 milioni di EUR da Parion (Gothaer Finanzholding AG) e 63 milioni di EUR da piccoli azionisti.
(22)
Nei mesi successivi sono emersi tuttavia ulteriori rischi, soprattutto nel settore dei servizi immobiliari delle società IBAG/IBG/LPFV. Sussisteva il pericolo che il capitale della BGB potesse scendere nuovamente al di sotto del coefficiente minimo di solvibilità richiesto. Tali rischi concernevano nuovamente gli obblighi di garanzia delle attività relative ai fondi e il deprezzamento dei valori immobiliari, acquistati per la successiva emissione di nuovi fondi («immobili di riserva»). Secondo le informazioni fornite dalla Germania, la BGB risponde per la maggior parte di questi rischi tramite la rete interna dei contratti di cessione degli utili e delle perdite, delle lettere di patrocinio e dei crediti.
(23)
Nel mese di novembre del 2001 l'allora Ufficio federale di vigilanza del credito (BAKred, attualmente BAFin) (11) minacciò di imporre alla BGB una chiusura temporanea, se non fossero stati adottati provvedimenti atti alla copertura dei summenzionati rischi entro la fine del 2001. Per questo motivo il Land Berlino, la BGB, la LBB, la Berlin Hyp, la IBAG, la IBG e la LPFV siglarono in data 20 dicembre 2001 un accordo di massima a copertura di tali rischi con ampie garanzie ed assicurazioni. L'accordo di massima è stato sostituito da un accordo dettagliato, approvato definitivamente in data 16 aprile 2002. Le garanzie assunte con questo accordo, definite come una «copertura contro i rischi», vengono descritte in dettaglio nel prosieguo del testo.
(24)
Le misure di aiuto costituiscono parte integrante del piano di ristrutturazione presentato originariamente nel gennaio del 2002 e rielaborato da ultimo nel gennaio del 2004, nel corso del procedimento di indagine. Tale piano prevede una considerevole riduzione dell'attività commerciale del gruppo BGB, e una concentrazione sui settori Clienti privati e società nella zona di Berlino. Parallelamente vengono proseguite, anche se in minore entità, le attività connesse con il mercato finanziario e il settore dei finanziamenti immobiliari (cfr. punti 172 e seguenti). Altri ambiti d'attività, quali i settori clienti importanti/estero, compresa la Structured Finance e l'attività di consulenza per la Mergers & Acquisitions, devono essere liquidati, mentre altri ancora, come il settore Pubblica amministrazione, fortemente ridotti. Originariamente era stato previsto di mantenere in attività anche il settore dei servizi immobiliari. La Germania, tuttavia, già nella fase iniziale del procedimento aveva incaricato il Land Berlino di provvedere alla scorporazione del settore ed alla relativa alienazione (cfr. considerando 277 e 278). Inoltre, nel frattempo la Germania si è impegnata ad alienare separatamente la Berliner Bank, per ridurre l'ingente presenza della BGB nelle attività bancarie al dettaglio.
(25)
Come precedentemente citato, le quote di partecipazione del Land Berlino alla BGB devono essere cedute. La Commissione ha ricevuto un impegno al riguardo. Nell'ambito della privatizzazione della BGB, la BerlinHyp deve essere alienata congiuntamente alla stessa oppure separatamente (cfr. considerando 285). Inoltre, la IBB deve essere separata dalla BGB e la riserva speciale della IBB (il summenzionato capitale dell'ex istituto di credito per l'edilizia abitativa «WBK», a suo tempo trasferito alla LBB) deve essere restituita al Land Berlino (cfr. considerando 279), se tale fatto non determina uno scostamento in meno rispetto a una percentuale di patrimonio di base pari al 6,0 % e a una percentuale di capitale complessivo del 9,7 % alla data di riferimento, vale a dire il 1o gennaio 2004.
(26)
Per quanto attiene agli aiuti alla ristrutturazione dichiarati in data 28 gennaio 2002, si tratta da un lato dell'apporto di capitali concesso in qualità di aiuti al salvataggio dal Land Berlino nell'agosto 2001, in seguito all'approvazione della Commissione in data 25 luglio 2001 (12), per l'ammontare di 1,755 miliardi di EUR, quale aiuto a tempo indeterminato a favore della BGB.
(27)
Dall'altro lato si tratta della summenzionata copertura contro i rischi, il cui stanziamento di massima è stato deciso nel dicembre del 2001 dai seguenti soggetti: Land Berlino, BGB, LBB, BerlinHyp, IBAG, IBG e LPVF, ed è stato modificato, integrato e sostituito dall'accordo dettagliato varato in data 16 aprile 2002. Tale accordo contempla i seguenti elementi: garanzie, esenzioni, accolli liberatori, guarentigie, concessi dal Land Berlino per un periodo di trent'anni, allo scopo di assicurare i rischi derivanti dall'attività relativa ai servizi immobiliari delle società affiliate IBAG, IBG e LPFV:
-
garanzie creditizie: garanzie per la BGB, la LBB e la BerlinHyp in merito alle attività di corresponsione interessi e rimborsi per i crediti concessi da queste imprese alla IBAG ed alla IBG nonché alle relative società affiliate e a ulteriori società entro il 31 dicembre 2001. Le società interessate e le situazioni creditizie sono indicate negli allegati dell'accordo dettagliato. In quest'ultimo vengono disciplinate anche le limitazioni relative a determinate garanzie creditizie, nonché esplicite esclusioni («elenco negativo»);
-
garanzie relative ai valori contabili: garanzie per la IBAG e la IBG nonché per determinate altre società del gruppo, principalmente società direttamente o indirettamente affiliate alle imprese citate, in relazione al mantenimento di valore delle singole voci patrimoniali delle partite iscritte all'attivo nel bilancio attestato, ad eccezione di determinate voci patrimoniali, come quelle immateriali, le giacenze di cassa, i depositi presso la Bundesbank e gli istituti di credito oppure i ratei e i risconti (attivi e passivi). Anche in materia di garanzie relative ai valori contabili, l'accordo dettagliato regola le limitazioni e le esclusioni («elenco negativo»);
-
accollo liberatorio nei confronti della LPFV: esenzione della LPFV dalle obbligazioni, se superano un importo di 100 milioni di EUR (franchigia), derivanti dalle precedenti attività del settore immobiliare della IBG e delle precedenti società affiliate Bavaria, Arwobau e Immobilien-Beteiligungsvertriebsgesellschaft der Bankgesellschaft Berlin GmbH («IBV») mediante accollo liberatorio. Detto accollo liberatorio non riguarda le obbligazioni connesse con l'emissione di fondi dopo il 31 dicembre 2000 o con la nuova attività dell'IBAG, descritta nell'accordo dettagliato;
-
esenzione della BGB dai patrocini: esenzione della BGB da tutte le obbligazioni relative ai patrocini, assunte entro il 31 dicembre 1998 per la IBG, la IBV e la Bavaria. Anche tale esonero non concerne le obbligazioni connesse con l'emissione di fondi dopo il 31 dicembre 2000 o con la nuova attività dell'IBAG, descritta nell'accordo dettagliato.
(28)
Nell'articolo 45 dell'accordo dettagliato viene indicato l'importo massimo risultante da queste obbligazioni per il Land Berlino, pari a 21,6 miliardi di EUR. Ai sensi dell'articolo 45, si tratta del valore nominale teorico dei rischi coperti da garanzia, al quale è stato sottratto il valore corrispondente ai vari rilevamenti. Nell'accordo di massima il valore massimo era stato fissato ancora in 35,34 miliardi di EUR, in quanto, sulla base di considerazioni in materia di norme di vigilanza, le summenzionate garanzie coprivano in parte gli stessi rischi. Come cita l'articolo 45 dell'accordo dettagliato, il Land può rispondere, ad esempio in relazione alla rivendicazione di un creditore terzo derivante da una garanzia di locazione, da un lato con l'accollo liberatorio nei confronti della LPFV e dall'altro mediante l'esonero dai patrocini. L'accordo dettagliato dispone tuttavia anche che il Land in questi casi garantisca solo una tantum per il rischio in questione. In tal modo è stato possibile depurare l'importo massimo teorico di tali molteplici accertamenti e fissarlo in 21,6 miliardi di EUR. Secondo i calcoli provvisori presentati dalla Germania, l'esonero della LPFV rappresenta l'importo maggiore, in relazione ai summenzionati 21,6 miliardi di EUR (circa [...]* EUR, di cui [...]* EUR sono riferiti all'esenzione dalle obbligazioni della LPFV derivanti dalle garanzie di locazione e distribuzione degli utili e [...]* EUR all'esonero dai rischi connessi con le cosiddette garanzie di rinnovo per gli edifici).
(29)
Il summenzionato importo massimo teorico si basa tuttavia sulla stima relativa a una completa materializzazione di tutti i rischi. In merito all'esonero della LPFV dalle garanzie di locazione (importo massimo pari a [...]* EUR), questo significa ad esempio la sospensione completa di tutti i canoni di locazione fino al 2025; per quanto concerne invece l'esenzione della LPFV dalle garanzie di rinnovo ([...]* EUR), viene contemplata la stima dei costi di realizzazione di tutti gli edifici e degli impianti esterni. Una perdita al 100 % dei canoni d'affitto e una demolizione con successiva ricostruzione di tutti gli edifici appare tuttavia irreale, anche alla luce delle supposizioni più pessimistiche. Pertanto, nell'articolo 45 viene anche indicato che, sulla base delle attuali conoscenze e di una dettagliata analisi dei sostanziali rischi economici, il probabile ricorso ai fondi sarà sensibilmente inferiore. Di conseguenza, nel migliore dei casi («scenario best case») il rischio effettivo corrisponderà a 2,7 miliardi di EUR, nel «caso base» («scenario base-case») a 3,7 miliardi di EUR, mentre nel peggiore dei casi (il cosiddetto «scenario worst-case») a 6,1 miliardi di EUR. Le supposizioni su cui si fondano tali valori di stima sono state rese note nel corso del procedimento (cfr. considerando 138).
(30)
L'accordo dettagliato prevede inoltre, ai fini della minimizzazione delle prestazioni di garanzia, la possibilità che il Land Berlino conferisca a un soggetto terzo, in parte o in toto, la gestione dell'accordo dettagliato. Il Land si è avvalso di questa possibilità ed ha fondato la «BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH», di sua esclusiva proprietà, che svolge tale attività dal gennaio 2003 per conto del Land stesso. Inoltre, l'accordo dettagliato prevede per il Land una provvigione di avallo e un diritto di miglioria per un periodo di quindici anni amministrativi. Di conseguenza, il Land riceverà dalla BGB una provvigione di avallo annuale fissa di 15 milioni di EUR fino al 2011 incluso, che a partire dal 2012 potrà essere adeguata di comune accordo in relazione alla durata residua della copertura contro i rischi. Nel caso in cui in uno o più mesi di un anno amministrativo venga conseguita una percentuale complessiva di fondi propri al 12,5 % e una percentuale relativa al patrimonio di base del 7 %, la BGB verserà al Land Berlino il 15 % dell'ulteriore utile d'esercizio realizzato.
(31)
La legge che autorizza il governo del Land all'assunzione di una garanzia regionale contro i rischi derivanti dall'attività nel settore dei servizi immobiliari della Bankgesellschaft Berlin AG e di alcune delle società affiliate (13) di quest'ultima sancisce inoltre che le quote di partecipazione del Land Berlino alla BGB debbano essere alienate il più presto possibile a condizioni ragionevoli per il Land stesso e che, in relazione a un nuovo assetto della proprietà riferito alla BGB, la Investitionsbank Berlin (IBB) si stacchi dalla BGB e operi in qualità di banca promotrice di diritto pubblico (ulteriori informazioni nel prosieguo del testo).
(32)
Nella delibera in merito all'apertura del procedimento (14), la Commissione ha segnalato anche un dato di fatto importante, di cui non si era tenuto conto nel piano di ristrutturazione originario. Alla fine del 1992 la WBK, con l'intero patrimonio, era stata ceduta alla LBB; contemporaneamente, anche tutte le mansioni da esplicare a cura della WBK sono state trasferite alla IBB, allora di recente fondazione. Mediante tale cessione, il patrimonio netto della LBB era aumentato di circa 1,9 miliardi di marchi tedeschi (DEM). La LBB ha versato, a partire dal 1995, un rimborso medio dello 0,25 % per l'importo utilizzato. A motivo delle perplessità esistenti in merito alla compatibilità di tale rimborso con i principi del finanziamento inerente all'economia di mercato, nel luglio del 2002 la Commissione ha aperto il procedimento C 48/2002 (15). Se la Commissione dovesse pervenire alla conclusione che il rimborso versato non è compatibile con i principi che sottostanno ai finanziamenti in regime di economia di mercato, e in assenza delle condizioni di compatibilità stabilite nel Contratto CE, la differenza fra il rimborso versato e il rendimento di mercato di un tale investimento costituirebbe un aiuto non compatibile con il mercato comune e dovrebbe pertanto essere restituito dalla LBB al Land Berlino.
(33)
La possibilità di una domanda di rimborso costituisce un rischio considerevole in relazione alle prospettive del piano di ristrutturazione, per quanto attiene alla redditività da ripristinare. Pertanto, nella decisione di avvio del procedimento la Commissione ha invitato la Germania a trovare una soluzione idonea per tale questione ed ha altresì preso atto che la Germania si sta adoperando in tal senso.
(34)
Per i summenzionati motivi, fra il Land Berlino e la BGB in data 23 dicembre 2002 è stato stipulato l'Accordo sulla gestione di eventuali richieste di rimborso del Land Berlino connesse con il caso relativo ad aiuti di Stato C48/2002 - Landesbank Berlin - Girozentrale - della Commissione europea («accordo di rimborso»).
(35)
Tale accordo sancisce che, nel caso in cui la Commissione decida di chiedere un rimborso, il Land Berlino si impegni a versare quale deposito nella LBB una sovvenzione di risanamento per l'importo necessario ad evitare che le quote di capitale della LBB e/o del gruppo BGB scendessero al di sotto di quanto indicato nell'accordo, a causa dell'incombente impegno di rimborso. Le percentuali minime di capitale citate nell'accordo di rimborso ammontano al 9,7 % (percentuale di capitale complessivo) ed al 6 % (percentuale relativa al patrimonio di base). L'accordo è soggetto alla condizione sospensiva di approvazione dell'aiuto in oggetto da parte della Commissione.
(36)
Sebbene questo provvedimento non fosse ancora stato adottato al momento della decisione di avvio del procedimento, e pertanto non costituisse parte integrante del piano di ristrutturazione, i rischi connessi con le prospettive di redditività della banca, derivanti da una possibile richiesta di rimborso da parte della Commissione, sono stati citati nella summenzionata decisione quale fattore da considerare ai fini del procedimento in oggetto. L'accordo di rimborso è stato infine stipulato per tenere in debito conto tali dubbi e perplessità. Poiché detto provvedimento è assolutamente indispensabile per il successo del piano di ristrutturazione, la Commissione ritiene sia opportuno valutare l'accordo di rimborso congiuntamente alle altre misure di aiuto, in seguito alla determinazione di un importo di aiuto massimo.
(37)
Nella decisione di avvio del procedimento di indagine formale, ai sensi dell'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE, la Commissione ha provvisoriamente classificato le misure da esaminare come aiuti di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE e dell'articolo 61, paragrafo 1, dell'accordo SEE, poiché sono stati concessi mediante l'impiego di fondi statali e sono quindi idonei, grazie al miglioramento della situazione finanziaria dell'impresa, ad esplicare effetti sulla posizione economica dei concorrenti di altri Stati membri (16), e pertanto possono distorcere o minacciare una distorsione della concorrenza e pregiudicare il commercio fra gli Stati membri.
(38)
A motivo del proprio giudizio provvisorio, la Commissione era pervenuta alla constatazione che gli aiuti dovessero essere sottoposti a valutazione sulla base degli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (17) (nel prosieguo del testo denominati «orientamenti») e che non potessero trovare applicazione né altre prescrizioni di compatibilità del trattato CE né altri orientamenti comunitari. La Commissione ha quindi aderito all'opinione della Germania, secondo la quale la BGB rappresenta un'impresa in difficoltà ai sensi del punto 2.1 degli orientamenti. Sussistono tuttavia notevoli dubbi in merito alla compatibilità degli aiuti con il mercato comune.
(39)
In conformità ai punti 31-34 degli orientamenti, la Commissione verifica per ogni singolo aiuto se il piano di ristrutturazione sia in grado di ripristinare la redditività a lungo termine dell'impresa nell'ambito di un adeguato periodo di tempo, sulla base di supposizioni realistiche.
(40)
La Commissione ha inizialmente espresso la critica, in relazione al piano di ristrutturazione originariamente trasmesso, che non fossero state illustrate le strategie di mercato future per l'investment banking. Inoltre, nell'ambito della strategia futura per l'attività nel settore immobiliare, la Commissione ha richiesto una specifica maggiormente dettagliata della differenza di costo fra la liquidazione e il mantenimento in attività della filiale di servizi immobiliari IBAG.
(41)
La Commissione dubitava del fatto che le supposizioni relative al mercato, indicate nel piano di ristrutturazione originario, e le previsioni inerenti all'evoluzione dell'offerta e della domanda fossero sufficientemente precise per consentire di trarre conclusioni in merito alle prospettive di successo delle misure di ristrutturazione proposte. Era difficile stabilire su quali supposizioni di mercato si fondassero tali misure di ristrutturazione.
(42)
La Commissione ha inoltre stabilito che le informazioni, fornite in passato dalla Germania, in merito ai motivi delle difficoltà in cui versava l'impresa fossero relativamente superficiali. Erano state addotte le tre seguenti motivazioni: a) penuria di credito, b) cessione di ampie garanzie nel settore dei fondi immobiliari e c) introduzione troppo tardiva (1999) ed attuazione lenta di un controlling sistematico dei rischi. Le informazioni fornite rappresentavano principalmente un sunto delle difficoltà finanziarie. Per tali difficoltà era stato tuttavia indicato solo un motivo reale, vale a dire l'inefficienza delle strutture del gruppo e del management, tra cui un controlling dei rischi non funzionante. Mancava però un'attenta analisi di tali strutture e delle negligenze concrete del management, inclusi gli effetti della proprietà demaniale. La Commissione riteneva tuttavia che una tale analisi fosse necessaria ai fini della valutazione delle prospettive di ristrutturazione della BGB. La Commissione dubitava pertanto che, nel piano di ristrutturazione, le cause delle difficoltà della BGB fossero state riconosciute e gestite in modo sufficiente. Di conseguenza, la Germania è stata invitata a presentare un'analisi dettagliata delle negligenze passate nonché delle prospettive future e dei problemi relativi alle strutture del gruppo, alle metodologie di gestione e di vigilanza, ai programmi di controllo e reporting nonché alle tecniche di attuazione dei processi decisionali basati su considerazioni commerciali.
(43)
In considerazione di una possibile privatizzazione, la Germania aveva citato le negoziazioni in corso con potenziali acquirenti, senza tuttavia fornire dettagli in merito al procedimento scelto, alle condizioni o ad altri fattori rilevanti. La Commissione si è quindi chiesta se una privatizzazione, parziale o totale, venisse esaminata seriamente e se fosse eventualmente garantito che questa venga attuata nell'ambito di una procedura aperta, trasparente e priva di discriminazioni.
(44)
In merito all'obiettivo di rendimento del 7 % scarso, originariamente indicato nella notifica, la Commissione dubitava in primo luogo che tale percentuale potesse effettivamente essere raggiunta, in particolare alla luce della struttura problematica di istituzione e management del gruppo, delle supposizioni di mercato non chiare sulle quali si fondavano le misure di ristrutturazione nonché del mantenimento della problematica attività nel settore immobiliare. Anche in caso di conseguimento del rendimento desiderato pari al 7 %, la Commissione dubitava che tale corresponsione di interessi relativa al capitale impiegato fosse sufficiente per garantire la compatibilità con i principi di finanziamento vigenti nell'ambito dell'economia di mercato.
(45)
La Commissione ha inoltre segnalato che la possibilità di una richiesta di rimborso connessa con il procedimento LBB costituisce un notevole rischio per le prospettive di successo del piano di ristrutturazione ed ha invitato la Germania, nella decisione di avvio del procedimento, ad elaborare proposte di soluzione in tal senso.
(46)
L'eccezione prevista dall'articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE sottostà alla condizione che gli aiuti non modifichino le condizioni degli scambi in modo tale da risultare contrari all'interesse comune. I punti dal 35 al 39 degli orientamenti sanciscono che devono essere attuate misure atte ad attenuare, possibilmente, gli effetti negativi degli aiuti sui concorrenti. Di norma, questa condizione si concretizza mediante una limitazione o una riduzione della presenza dell'impresa sul mercato del prodotto rilevante, tramite un'alienazione di impianti di produzione o di società affiliate oppure una sospensione di attività. La limitazione o riduzione deve essere proporzionale agli effetti di distorsione determinati dalla concessione dell'aiuto e in particolare al peso relativo dell'impresa sul/sui mercato/i in cui opera.
(47)
Nel complesso, le controprestazioni e i provvedimenti di compensazione originariamente proposti, come l'alienazione di partecipazioni importanti, la riduzione delle operazioni finanziarie e su titoli, del settore debt finance, delle transazioni immobiliari, del numero di filiali, del personale e del settore pubblica amministrazione nonché l'abbandono di siti e dell'attività con il settore estero e clienti importanti, dovevano determinare una riduzione della somma di bilancio della BGB pari al 26 % (da 190 a 140 miliardi di EUR). A motivo della descrizione in parte vaga dei provvedimenti di compensazione e del relativo contributo agli attesi effetti sul patrimonio e sulla situazione occupazionale della BGB, per la Commissione è stato impossibile giudicare se questo effetto complessivo potesse essere conseguito in modo realistico e come i provvedimenti avrebbero potuto influire sulla posizione futura della BGB nei mercati o segmenti delimitati dalla Germania. Pertanto, alla Commissione servivano informazioni dettagliate in merito all'effetto di ogni singolo provvedimento sul patrimonio, sulla situazione occupazionale e sulle future posizioni di mercato/segmento della BGB.
(48)
Anche se fosse stato conseguito l'effetto di riduzione precedentemente illustrato (26 % o 50 miliardi di EUR della somma di bilancio), la Commissione dubitava che tale riduzione potesse essere sufficiente, alla luce della consistente somma relativa all'aiuto ed alla prassi della Commissione stessa in relazione agli aiuti alla ristrutturazione destinati alle banche (18). In tale contesto, la Commissione ha indicato le percentuali minime di capitale, previste a norma di legge, quale possibile punto di orientamento ai fini della valutazione dell'opportunità delle controprestazioni, in quanto una banca deve ridurre il proprio volume d'affari in proporzione alla sottocapitalizzazione subita (per una sottocapitalizzazione di 1 miliardo di EUR, considerando una percentuale legale minima di patrimonio di base pari al 4 %, sarebbe necessaria una riduzione teorica dell'attivo rilevante ai fini della valutazione dei rischi fino a 25 miliardi di EUR). Queste «riduzioni di opportunità» potrebbero fungere da punto di riferimento indicativo per il grado di distorsione del mercato e i provvedimenti di compensazione di conseguenza necessari. Sulla base di tali considerazioni, il solo apporto di capitali da parte del Land Berlino, per un ammontare di 1,755 miliardi di EUR nell'estate del 2001, corrisponderebbe a una riduzione teorica dei valori patrimoniali fino a 44 miliardi di EUR. Tuttavia, la Commissione ha fatto presente che tale punto di riferimento non può essere applicato in modo «meccanico», bensì è soggetto a un margine di discrezionalità in merito alla considerazione di particolari circostanze, ad esempio fattori rilevanti ai fini della sopravvivenza e della redditività della banca.
(49)
Quando, in seguito all'apporto di capitali, sono emersi nuovi rischi, i coefficienti di solvibilità hanno rischiato di risultare nuovamente insufficienti. Allo scopo di evitare un nuovo afflusso di capitali, il Land Berlino ha optato, quale soluzione, per il ricorso a garanzie generali con l'ausilio di una copertura contro i rischi. Di conseguenza, le garanzie esplicano un effetto simile a quello risultante da un apporto di capitali. Il problema relativo alla copertura contro i rischi consisteva nel fatto che l'importo dell'aiuto che verrà alla fine concesso non era stato stabilito con chiarezza. L'importo massimo nominale teorico, citato nell'articolo 45 dell'accordo dettagliato, ammonta a 35,34 miliardi di EUR. Detraendo la copertura plurima contro i rischi, l'importo massimo corrisponde a 21,6 miliardi di EUR. Si tratta ancora di un valore nominale, vale a dire che si parte dal presupposto di una completa materializzazione di tutti i rischi, che non è molto probabile (cfr. quanto sopra esposto). Pertanto, per esigenze di accuratezza, la Commissione ha dovuto operare con l'unico limite massimo disponibile, vale a dire 35,34 miliardi di EUR. Poiché tuttavia la realizzazione di tale importo sarebbe stata improbabile, risultava inopportuno considerarlo come base per la determinazione dei necessari provvedimenti di compensazione. Per la Commissione era quindi impossibile giudicare se i provvedimenti di compensazione offerti fossero sufficienti alla luce dell'importo relativo all'aiuto in oggetto. Tra l'altro, la Commissione dubitava che, pur in presenza dello scenario «best case» con aiuti concessi di circa 3 miliardi di EUR oltre all'apporto di capitali, i provvedimenti di compensazione attuati in base al summenzionato punto di riferimento approssimativo potessero essere sufficienti. Inoltre, le esperienze con precedenti casi di ristrutturazione insegnavano che gli scenari «best case» si verificano raramente.
(50)
La Commissione ha annunciato che, all'atto della valutazione conclusiva in merito all'opportunità dei provvedimenti di attuazione, sarebbe stato necessario tenere conto della posizione di mercato estremamente forte della BGB, nel settore delle attività al dettaglio a livello locale e regionale. Alla luce della mancanza di informazioni sufficienti, la Commissione era tuttavia impossibilitata a valutare gli effetti dei provvedimenti di riduzione sui singoli mercati o comparti. L'anelata riduzione nell'ambito delle operazioni con clienti privati e società, da conseguire mediante la programmata alienazione della Weberbank e della Allbank sembrava tuttavia essere relativamente esigua e probabilmente non avrebbe sufficientemente attenuato gli effetti di distorsione della concorrenza determinati dalla concessione dell'aiuto. In considerazione del fatto che la BGB sembrava essere un operatore non trascurabile nel settore delle transazioni immobiliari, la Commissione si è chiesta anche se i provvedimenti di riduzione programmati fossero sufficienti in tale contesto.
(51)
Riepilogando, alla Commissione sono mancate informazioni importanti ai fini della valutazione adeguata e sufficientemente dettagliata degli effetti dei provvedimenti di compensazione proposti. Pertanto, sulla base dei dati di fatto disponibili, nutriva seri dubbi che i provvedimenti di riduzione pianificati fossero sufficienti ad attenuare gli effetti di distorsione della concorrenza di un tale ingente aiuto, di cui era impossibile stabilire l'importo esatto o il valore massimo. In tale contesto doveva essere considerata anche la forte posizione sul mercato della BGB, principalmente a livello locale e regionale e prevalentemente nel settore delle attività bancarie al dettaglio.
(52)
Ai sensi dei punti 40 e 41 degli orientamenti, l'aiuto deve essere limitato all'entità minima assolutamente necessaria ai fini della ristrutturazione, in modo che all'impresa non venga fornita una liquidità in eccesso, che potrebbe essere impiegata allo scopo di adottare un comportamento aggressivo e di distorsione del mercato o addirittura per un'espansione. Gli orientamenti precisano anche che il beneficiario degli aiuti è tenuto, avvalendosi di mezzi propri, a fornire un contributo rilevante al piano di ristrutturazione, anche mediante la vendita di valori patrimoniali, se questi non sono indispensabili per la prosecuzione dell'attività d'impresa.
(53)
Sulla base delle informazioni disponibili, la Commissione non era in grado di valutare con esattezza che l'aiuto, il cui importo non era ancora chiaro, rappresentava l'entità minima assolutamente necessaria, e se ad esempio i rischi connessi con la ristrutturazione fossero stati sopravvalutati, oppure se fossero o sarebbero stati introdotti provvedimenti di controllo per escludere effettivamente una copertura plurima dei rischi.
(54)
La Commissione si è chiesta se fosse veramente necessario il conseguimento, provvisoriamente approvato per gli aiuti al salvataggio, di una percentuale di patrimonio di base pari al 5 % e di una percentuale di fondi propri del 9,7 %, nonché di una percentuale di patrimonio di base del 7,5 % prevista a partire dal 2003 e di una percentuale di fondi propri pari al 12 % circa, per il mantenimento in attività dell'impresa, incluso un consistente rating a cura delle agenzie competenti. In questo contesto, la Commissione dubitava anche che il contributo della BGB, fornito mediante la vendita di valori patrimoniali o di società affiliate non indispensabili ai fini della sussistenza a lungo termine dell'impresa, alla luce dell'elevato volume dell'aiuto anche in caso di uno scenario «best case» rispondesse al criterio relativo a un «contributo rilevante». A motivo della forte presenza della BGB, nonché delle relative società affiliate e delle imprese fuse con la stessa o con queste ultime, su molti mercati e in molteplici segmenti, è sorta la questione se non fosse possibile alienare un numero maggiore di società affiliate/valori patrimoniali oppure un'entità più consistente di tali elementi, non solo dal punto di vista dei provvedimenti di compensazione bensì anche quale significativo contributo proprio, atto a integrare il gettito contributivo.
III. PRESA DI POSIZIONE DELLA GERMANIA
(55)
Sulla base del piano di ristrutturazione all'epoca presentato, ancora vigente in linea di massima nell'estate del 2003, e sul quale si fondava la perizia dei consulenti della Commissione, la Germania ha preso posizione in merito all'apertura del procedimento e, su richiesta della Commissione nel prosieguo del procedimento stesso, ha trasmesso informazioni che esulavano dal piano di ristrutturazione originario e vertevano in particolare sui seguenti punti, determinanti ai fini della decisione della Commissione.
(56)
L'investment banking non costituiva più per il futuro un settore strategico di concentrazione né un prodotto target dell'attività inerente al mercato finanziario. Tale attività si concentra infatti su settori con elevato potenziale di resa, come ad esempio le transazioni con azioni, interessi e crediti, nonché il commercio in nome proprio, sebbene in entità minore, e la relativa portata si ridurrà ulteriormente.
(57)
La differenza di costo fra la liquidazione e il mantenimento in attività della IBAG è stata specificata in dettaglio. Le spese di liquidazione complessive erano costituite dai costi di liquidazione operativi di [...]* EUR e da un deficit di bilancio. Ai fini dell'accertamento di tale ammanco, è stato stilato un bilancio consolidato «ombra» che contemplava tre possibili scenari («best case», «real case», «worst case»), dal quale sono risultati [...]* EUR, [...]* EUR e [...]* EUR. In caso di mantenimento dell'attività sono invece risultati, in relazione al periodo dal 2001 al 2005, costi suddivisi per scenario di [...]* fino a [...]* EUR («base-case» [...]* EUR). Pertanto, una liquidazione della IBAG, rispetto al mantenimento in attività della stessa, determinerebbe un maggiore onere di [...]* fino a [...]* EUR. Inoltre, in caso di liquidazione a partire dal 2006 si rinuncerebbe a un risultato positivo annuale pari a [...]* EUR.
(58)
Sono state esposte in modo dettagliato le supposizioni relative all'andamento del mercato per il settore immobiliare e quello fondiario. In seguito a una leggera flessione nell'anno 2002, pari al 2 % circa, secondo le informazioni fornite dall'Associazione centrale dell'edilizia tedesca, nell'anno 2003 il volume d'attività ha registrato quasi una stagnazione. Per quanto concerne l'edilizia abitativa, è in corso un'inversione di tendenza (2003: calo dell'1 % circa in seguito a un meno 3 % circa nel 2002), considerando che nella parte orientale della Germania la flessione è stata sensibilmente maggiore rispetto ai Laender occidentali, a causa dell'eccesso d'offerta nell'ambito degli alloggi. Per quanto attiene invece all'edilizia industriale, si registra solo un leggero aumento dell'1 % circa nel 2003. Le capacità e le attese di fatturato della Bavaria sono pertanto state adeguate a quanto sopra esposto, ed è stato definito un orientamento maggiormente mirato. In futuro, la Bavaria si concentrerà, sia per quanto concerne l'edilizia abitativa che per quella industriale, sul segmento principale del mercato e, dati gli sviluppi fortemente differenziati a livello regionale nel campo dell'edilizia abitativa, prevalentemente sulle regioni occidentali di Amburgo, Monaco, Stoccarda e Reno-Meno. Nel settore fondiario, in seguito a un calo registrato nel 2001, per il segmento dei fondi chiusi si prevede in futuro una crescita sensibile delle attività. I fondi immobiliari, che vantano quasi il 50 % del volume di collocamento, continueranno ad essere rilevanti, in qualità di forma d'investimento alternativa con rendite e rischi fra i titoli a reddito fisso e le azioni. I nuovi fondi della IBV verrebbero emessi solo per gli immobili industriali importanti e concessi con garanzie notevolmente ridotte. Mediante tali impianti di più elevato valore qualitativo, sarebbe possibile aumentare anche la sicurezza del rendimento prevedendo tuttavia un dimezzamento complessivo dell'attività commerciale.
(59)
In merito alle supposizioni relative all'andamento di mercato per il settore clienti privati, la Germania ha comunicato in particolare che, nell'area di concentrazione di Berlino, mediamente fanno riferimento a ogni singola filiale della banca circa 4 000 abitanti; tale cifra è notevolmente superiore alla media tedesca (1 400). Sebbene a Berlino non sussista una situazione di assistenza in eccesso nelle succursali, nei prossimi anni si prevede un'ulteriore riduzione delle sedi commerciali data la presenza di altri canali, come call center e internet. Il programma di miglioramento duraturo della redditività del settore clienti privati viene condotto contemporaneamente su due fronti, sia in relazione ai costi che ai redditi. Fra i provvedimenti atti alla riduzione dei costi centrali si annovera la riduzione delle filiali in relazione all'attuale redditività, alla copertura regionale ed alle spese previste per la chiusura/il raggruppamento. L'obiettivo si configura nell'aumento dei clienti principali per ogni filiale a [...]*, per la Berliner Sparkasse, ed a [...]* per Berliner Bank entro la fine del 2003, in confronto ai circa 2 300 clienti in media a favore dei concorrenti diretti a Berlino. Ulteriori tagli di costi risultano dalla sostituzione delle casse tradizionali, estremamente costose, con dispositivi più moderni, che consentono di risparmiare [...]* relativi alle capacità addetti (MAK). Il profitto può essere ulteriormente aumentato grazie a una modificata allocazione delle capacità relative ai consulenti, attuata allo scopo di conquistare gruppi di clienti possibilmente più interessanti dal punto di vista economico. Per le transazioni si ricorrerà sempre più agli strumenti on line e self-service, mentre il canale di vendita «filiale» si concentrerà con maggiore intensità sull'attività di consulenza. La previsione relativa all'andamento della domanda, nel settore clienti privati di Berlino, si fonda sulle informazioni fornite dalla Landeszentralbank Berlin (banca regionale centrale di Berlino), sui report dei broker e sulle valutazioni dell'Ufficio federale di statistica degli ultimi anni. Per quanto concerne la posizione di mercato della BGB nei singoli segmenti dell'attività relativa ai clienti privati a livello locale e regionale, la Germania ha presentato cifre corrette verso il basso, che attestano quote di mercato riferite ai volumi pari al 20 % e fino a oltre il 40 % a Berlino (cfr. considerando 291 e seguenti). La previsione di crescita per Berlino, che risulta inferiore del 2,5 % rispetto alla media nazionale in qualità di regione strutturalmente debole, è pari al 2 %. La Germania ha dichiarato che, a onta delle quote di mercato del 40 % circa per quanto attiene agli investimenti con i clienti privati, non si può parlare di una posizione dominante della BGB, in quanto il mercato interbancario al dettaglio berlinese è caratterizzato da una forte concorrenza e i clienti hanno la possibilità di sostituire la banca di riferimento senza grosse spese e difficoltà. Inoltre, sussiste una quota di mercato sproporzionata in relazione ai depositi a risparmio, mentre la BGB è sottorappresentata nelle forme di investimento di maggior valore, come i depositi a termine fisso, i libretti di depositi fruttiferi, i depositi di titoli ed altri prodotti di investimento complessi come le assicurazioni, in quanto serve una clientela prevalentemente a reddito ridotto in riferimento alla penetrazione di mercato.
(60)
Le supposizioni relative agli sviluppi di mercato per il settore società si basavano, fra l'altro, sui report dei broker e sulle analisi condotte dall'Ufficio federale di statistica. Mediante una gestione mirata del portafoglio clienti e grazie alla relativa dotazione di crediti a rischio, all'introduzione del pricing orientato ai rischi ed alla concentrazione dell'attività commerciale sui segmenti centrali «clienti settore industriale» e «società a livello regionale», a onta di una crescita media del mercato pari all'1 % nella zona di Berlino, nel periodo dal 2001 al 2006, il volume dei crediti diminuisce leggermente da [...]* a [...]* EUR. La fusione della massa attiva di rischio consente di evitare rischi di accumulazione, in particolare nel segmento delle grandi società clienti, con fatturato superiore a 50 milioni EUR. Al di fuori della zona di Berlino vengono eliminati ulteriori [...]* EUR. Il volume di depositi nelle società clienti rimane costante, a onta di un ritrasferimento dell'attività creditizia di elevata entità, a motivo del cross selling in corso. Anche per i segmenti dell'attività relativa alle società a livello regionale e locale la Germania ha presentato cifre corrette verso il basso, che attestano quote di mercato pari al 25 % circa a Berlino (cfr. considerando 291 e seguenti). Per Berlino viene supposto un tasso di crescita annuale medio del 2 %. La redditività viene accresciuta in modo significativo mediante l'ottimizzazione dei processi di vendita ed assistenza e l'introduzione di prodotti standard. In relazione a tutti i segmenti di clientela, il numero delle sedi verrà ridotto da 73 a 35. Maggiori contributi per copertura positivi sono derivati da un nuovo assetto del modello di prezzo della Berliner Bank e della Berliner Sparkasse, tramite l'armonizzazione dei limiti inferiori di prezzo (maggiorati) e il conseguente pieno utilizzo delle potenzialità di cross selling nonché la crescente ripartizione delle mansioni svolte dai consulenti.
(61)
Le cause della penuria dei crediti e della cessione di garanzie nel settore dei fondi immobiliari vanno ricercate, come già accennato nella dichiarazione, nelle previsioni di sviluppo valori estremamente ottimistiche in relazione al settore immobiliare a Berlino e nei nuovi Laender a seguito della riunificazione tedesca. Sulla scia di tale evento, la BGB ha concesso crediti immobiliari per uso industriale in elevata entità e fino al 1999 ha emesso fondi immobiliari di volume crescente con ampie garanzie, che con l'avvento della crisi nel settore immobiliare al termine degli anni ‘90 hanno presentato un elevato fabbisogno di ammortamenti ed accantonamenti. Tali rischi non sono stati sufficientemente riconosciuti, data l'incompleta attuazione di un sistema di rilevamento precoce dei rischi a livello di gruppo e una valutazione non oggettiva dei rischi nelle filiali della banca. Di conseguenza, non sono state adottate le necessarie contromisure. Solo nel 2000, su disposizione del Consiglio di presidenza del gruppo e dei revisori dei conti, nonché a seguito della revisione speciale prevista dal BAKred, è stata effettuata una verifica di valore secondo criteri più rigorosi, determinando l'attualizzazione di molteplici dati oggettivi. Nel corso di tale operazione è stato possibile constatare che il sistema di rilevamento precoce dei rischi non rispondeva ai requisiti stabiliti a norma di legge, per quanto concerne la relativa conformazione e la realizzazione pratica.
(62)
Il raggruppamento delle varie sottobanche sotto l'egida della BGB, risalente all'anno 1994, è stato attuato sulla base del desiderio del Land Berlino di dare vita, in qualità di azionista, a un'unità strategica con elevati effetti di sinergia. Non poteva essere creato un istituto unitario senza perdere, a causa dell'articolo 40 della legge sul credito, la denominazione «Berliner Sparkasse» e il privilegio di titolo ipotecario spettante alla BerlinHyp. La mancanza di una direzione unitaria, da imporre in materia di diritto societario, ha fatto sì che una gestione dei rischi a livello di gruppo potesse essere realizzata solo progressivamente. Sono inoltre insorte restrizioni tecniche nel settore EDP e si sono manifestati ritardi nell'allestimento di una sufficiente qualità dei dati. La gestione del rischio è stata supportata solo debolmente, in quanto i dati rilevanti sono stati raggruppati manualmente. Pertanto, potenzialmente è sempre stata passibile di errore, incompleta e caratterizzata da tempi lunghi. Le procedure di rating interne non sono state validate con metodi statistici.
(63)
L'introduzione di un monitoraggio efficiente dei rischi e di un nuovo sistema di data base entro la fine del 2002 garantisce tuttavia, dal punto di vista dell'economia aziendale, che sia possibile riconoscere repentinamente ed eliminare gli andamenti sfavorevoli futuri. Tutti i dati relativi alle attività rilevanti ai fini dei rischi di credito, svolte a livello di gruppo, vengono raggruppati in una banca di dati «in evidenza». Tali dati costituiscono la base di un sistema di «limit management» (gestione limiti), che consente di valutare il potenziale rischio creditizio stabilendo vari limiti. In questo modo è disponibile, e costantemente aggiornata, una piattaforma di informazioni per tutte le analisi dei rischi relative al settore dei crediti. Su tale base è stato sviluppato anche un nuovissimo report sui rischi relativi al credito per il consiglio di presidenza e il consiglio di amministrazione. Le procedure di rating sono state completamente rinnovate in collaborazione con la DSGV (Associazione casse di risparmio e giroconto tedesche) e le banche regionali tedesche. Ai fini di un migliore controllo dei rischi fornisce un apporto anche la sostituzione del personale dirigente, ampiamente praticata, nonché la riduzione dei settori d'attività da 63 a 34.
(64)
La semplificazione delle strutture di gruppo e management e l'introduzione di sistemi di controlling efficienti vengono attuate fra l'altro mediante miglioramenti strutturali nei settori corporate governance, controlling dei rischi, controlling/gestione delle filiali operanti nel settore dei servizi immobiliari e l'omogeneizzazione dell'infrastruttura IT. La nuova struttura si configura nel fatto che la stessa BGB coprirà in futuro gli ambiti d'attività wholesale e finanziamento immobiliare, nonché attuerà una centralizzazione dei quadri. La Landesbank Berlin riunisce, ad eccezione dell'attività wholesale e del finanziamento di immobili industriali, tutte le attività di vendita, incluse le operazioni relative al settore società e clienti privati. L'obiettivo di gestione unitaria del gruppo è quindi stato ampiamente realizzato. I provvedimenti relativi al miglioramento dei processi strutturale ed aziendali si identificavano nella convocazione di un «risk review committee» (comitato revisione rischi) ai fini dell'analisi di tutti i rischi relativi al gruppo, nella creazione di un settore autonomo di evidenza dei rischi relativi al gruppo, atto alla valutazione dei rischi operativi, nonché nell'istituzione di unità di gestione dei rischi nei settori d'attività connessi con le società e il finanziamento immobiliare. È stato inoltre nominato un team di progetto, incaricato di strutturare coerentemente ed evadere i reclami derivanti dai verbali di ispezione. I crediti a rischio verranno in futuro gestiti centralmente nel settore assistenza contro i rischi, ai fini di una migliore determinazione del rischio stesso.
(65)
L'obiettivo di rendimento, al lordo delle tasse e imposte, pari al 6-7 % (secondo la notifica originaria) o al [...]* % (in conformità alla programmazione a medio termine riveduta del 24 giungo 2003) per la BGB nell'anno 2006 è sufficiente. I tassi di rendimento al lordo delle tasse e imposte in Germania, nel periodo dal 1995 al 2000, oscillavano per le banche regionali/casse di risparmio e per tutte le banche (Top 100) in un ambito compreso fra il 12,6 % e il 17,6 % o il 13,0 % e il 16,5 %. Nello stesso periodo si osserva tuttavia una riduzione dei rendimenti da fondi propri al lordo delle tasse e imposte. In particolare nel settore delle banche regionali/casse di risparmio, si è verificata una riduzione dal 17,6 % nel 1995 al 12,6 % nel 2000. A motivo del successivo peggioramento della situazione congiunturale e della stagnazione del processo di consolidazione in Germania, negli anni successivi le cifre sono sempre inferiori, oscillando negli anni fra il 2001 e il 2006 per le banche regionali/casse di risparmio fra il 7,0 % (2001) e l'8,5 % (2006) nonché nel settore complessivo fra il 9,9 % (2001) e il 12,0 % (2006). Per le banche regionali/casse di risparmio il potenziale di recupero è fortemente limitato, a causa dell'abolizione del principio di «Anstaltlast» (principio consuetudinario, in base al quale gli enti territoriali che costituiscono un ente pubblico con autonomia patrimoniale devono dotarlo dei mezzi necessari per il perseguimento del suo scopo, rispondendo eventualmente dei suoi debiti e con l'obbligo di rifinanziarlo e di mantenerne la necessaria liquidità) e della responsabilità del garante (garanzia degli enti territoriali per il debito degli enti pubblici con autonomia patrimoniale da essi costituiti) nonché di Basel II (raccomandazione di Basilea sui fondi propri). L'obiettivo di rendimento al lordo delle tasse e imposte, nella misura del 6-7 % (secondo la notifica originaria), o del [...]* % (in conformità alla programmazione a medio termine riveduta del 24 giugno 2003) non è direttamente comparabile con le rendite degli istituti concorrenti, in quanto la percentuale del patrimonio di base della BGB nel corso della fase di ristrutturazione ingloba in sé un «cuscinetto di sicurezza», ai fini di garantire il rifinanziamento sul mercato finanziario, che funge da compensazione parziale per la completa mancanza di riserve latenti. Pertanto, la percentuale relativa al patrimonio di base prevista per il futuro, pari al [...]* %, nel periodo dal 1995 al 2000 deve essere sensibilmente superiore rispetto alla percentuale media del patrimonio di base, pari al 6,1 %, delle banche regionali/casse di risparmio. Quale conseguenza del cuscinetto di sicurezza di circa [...]* %, anche il rendimento dei fondi propri si riduce del [...]* % rispetto agli istituti di credito concorrenti, mantenendo tuttavia costante l'utile al lordo delle tasse e imposte, poiché gli utili ante tasse conseguiti sono stati rapportati a fondi propri di maggiore entità.
(66)
Il dato di fatto della proprietà pubblica non compromette la capacità e la possibilità di risanamento del gruppo. Un punto a sfavore delle imprese pubbliche è illegittimo ai sensi dell'articolo 295 del trattato CE. Possibili influenze antigiuridiche, in relazione alla proprietà pubblica, sono state esaminate da una commissione d'inchiesta della Camera dei deputati e dalla procura di Stato di Berlino. Tra l'altro, il Land Berlino intende privatizzare la BGB.
(67)
Fra l'altro, due particolarità esercitano una notevole influenza sull'attività commerciale della LBB. Da un lato la LBB, ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 6, della legge LBB, deve svolgere anche in futuro mansioni di promozione, come ad esempio la promozione del risparmio e la gestione di giroconti anche per clienti privati con affidabilità limitata («conto per tutti»). In tal modo serve un numero superiore alla media di clienti a basso reddito, cosa che pregiudica sensibilmente la potenzialità di rendimento. Modifiche a tale situazione sono possibili solo nel lungo termine. Dall'altro lato, continua a gravare la debolezza strutturale dell'economia nella regione di Berlino e si traduce in introiti per cliente privato inferiori del 15 % circa rispetto alla media nazionale. La maggior parte degli altri concorrenti che operano a Berlino potrebbero compensare tale situazione mediante la loro presenza nelle altre regioni. In seguito al rilevamento dell'ex Ost-Berliner Sparkasse (Cassa di risparmio di Berlino Est), la LBB presenta una quota di penetrazione decisamente maggiore nella zona di Berlino Est, caratterizzata da una particolare debolezza strutturale. Il 55 % dei clienti della LBB sono originari di Berlino Est, dove tuttavia vive solo il 37,5 % dei berlinesi. Tali particolarità continuerebbero ad esplicare i loro effetti anche in seguito a un intervento di privatizzazione.
(68)
Sulla base della programmazione a medio termine riveduta del 24 giugno 2003, la Germania ha presentato anche una quantificazione degli effetti derivanti dalle proposte dei consulenti della Commissione (ad esempio l'aumento della prevenzione contro i rischi), dallo scorporo già annunciato dell'attività inerente ai servizi immobiliari e dalla disgregazione della IBB, precisando che gli effetti a medio e lungo termine di questi tre provvedimenti sono ridotti.
(69)
Su ulteriore richiesta della Commissione, la Germania e la banca hanno inoltre esposto le conseguenze per la sussistenza del resto del gruppo di un'alienazione separata della Berliner Bank entro la fine del 2005. Secondo la Germania, tale alienazione esplica effetti negativi sulla pianificazione a medio termine del gruppo. In relazione alla corrispondente somma risultano effetti una tantum, nel periodo dal 2003 al 2005, pari a circa meno [...]* EUR, di cui [...]* per l'onere straordinario connesso con la vendita, il resto per accantonamenti riferiti a personale, IT, edifici e ulteriori spese di ristrutturazione. A medio e lungo termine, nel 2006 il risultato al lordo delle tasse e imposte programmato, pari a [...]* EUR (in conformità alla pianificazione a medio termine riveduta sulla base dei tre summenzionati provvedimenti), si riduce di circa [...]* EUR, per giungere a poco meno di [...]* EUR, di cui circa [...]* per l'abolizione del contributo al risultato economico della Berliner Bank per il gruppo, il resto a causa del ritardo nella riduzione del personale, della soppressione dell'aumento programmato dei ricavi da provvigione e dei costi (fissi) residui (principalmente a causa degli svantaggi di scala back office). Il rendimento dei fondi propri scende di [...]* punti di percentuale, passando a [...]* % nell'anno 2006. Tale calcolo si fonda tuttavia sulla supposizione che la Berliner Bank, ai fini della massimizzazione della cerchia di offerenti, possa essere alienata quale banca autonoma, cosa che determinerebbe oneri maggiori rispetto a un'alienazione del patrimonio o di una parte dell'attività. Inoltre, a motivo dello scorporo della Berliner Bank, la quota di profitto relativa alle attività al dettaglio, rispetto all'attività commerciale complessiva della BGB, si riduce dal [...]* % al [...]* % circa e la quota di attività riferita al mercato finanziario aumenta dal [...]* % al [...]* % circa [...]*.
(70)
La Commissione ha inviato la Germania e la banca a quantificare, su ulteriore richiesta, anche le conseguenze di un'alienazione separata a medio termine della BerlinHyp entro la fine del 2006, in relazione alla sussistenza del resto del gruppo. Secondo le indicazioni della Germania e della banca, tale fatto esplicherebbe i seguenti effetti negativi sul resto del gruppo e determinerebbe l'insorgenza delle seguenti esigenze, che non necessariamente possono essere soddisfatte dall'acquirente: l'acquirente deve assumersi l'onere del rifinanziamento interno del gruppo (attualmente circa [...]* EUR) a condizioni equiparabili, vale a dire che deve possedere un rating valido almeno quanto quello della Landesbank Berlin, e rilevare il patrocino della BGB per la BerlinHyp, al fine di evitare la computazione dei crediti di elevata entità (stima attuale del volume: circa [...]* EUR). Inoltre, l'acquirente deve offrire quale prezzo d'acquisto almeno il valore contabile della BerlinHyp, poiché in caso contrario [...]* ne risulterebbero ammortamenti di valore contabile che potrebbero pregiudicare la sopravvivenza del resto del gruppo. Anche in caso di esito negativo di una procedura d'offerta, sussiste il rischio di ulteriori ammortamenti del valore contabile. Inoltre, un'alienazione che non arrechi pregiudizio al piano di ristrutturazione sarebbe possibile solo mantenendo la cooperazione di vendita fra la BerlinHyp e il gruppo. L'obbligo di alienazione separata richiederebbe un ammortamento una tantum del valore contabile attuale di [...]* EUR, e precisamente da [...]* EUR al valore contabile dei fondi propri della BerlinHyp, ammontante a 519 milioni di EUR. Il risultato al lordo delle tasse e imposte atteso per l'anno 2006 in relazione al resto del gruppo si riduce di ulteriori [...]* EUR circa (differenza fra il mancato risultato programmato della BerlinHyp di circa [...]* EUR e il provento d'interessi derivante dall'atteso ricavo di vendita, pari a circa [...]* EUR). Congiuntamente alla vendita separata della Berliner Bank, questo determinerebbe un'ulteriore riduzione del rendimento dei fondi propri desiderato per l'anno 2006 del resto del gruppo del [...]* % circa al [...]* % complessivamente, nonché una percentuale di patrimonio di base appena superiore al [...]* %.
(71)
La Germania ha presentato e più volte aggiornato nel corso della procedura, sulla base dei provvedimenti di alienazione, chiusura e riduzione dell'attività bancaria, una cosiddetta pianificazione a medio termine per lo sviluppo di singole voci del bilancio e del conto economico dal 2001 (stato effettivo) al 2006 (pianificazione). In conformità alla pianificazione a medio termine trasmessa nel giugno del 2003, che tiene già conto della separazione dell'attività inerente ai servizi immobiliari e della IBB nonché di tutti i provvedimenti originariamente previsti, risultano i seguenti effetti, in relazione al periodo di ristrutturazione dal 2001 al 2006 e nei singoli ambiti d'attività, considerando che, di tutte le voci elencate nella pianificazione a medio termine, in questa sede vengono citate, a scopo esemplificativo, sostanzialmente solo il patrimonio riferito al segmento e il numero di addetti.
(72)
Nel settore d'attività clienti privati il patrimonio riferito al segmento si ridurrà, a motivo dei provvedimenti di alienazione, chiusura e ulteriore riduzione, da [...]* EUR a circa [...]* EUR o [...]* %, di cui il 90 % circa è riferito all'alienazione di partecipazioni (principalmente Allbank, Weberbank, BG Polska, Zivnostenka Banka). Il numero di addetti verrà ridotto in modo sproporzionato, del [...]* % circa. Non si tiene ancora conto dell'alienazione della Berliner Bank, che dovrà verificarsi in un secondo tempo.
(73)
Nell'altro ambito d'attività appartenente al retail banking, le società clienti, vale a dire le operazioni con le piccole e medie imprese (non: clienti importanti), si attende una riduzione del patrimonio relativo al segmento da [...]* EUR nel 2001 a circa [...]* EUR nel 2006 (di circa [...]* EUR o [...]* %). Contemporaneamente, il numero di addetti scende del [...]* %. Anche in questo caso non viene considerata la successiva alienazione della Berliner Bank.
(74)
La misura di compensazione nel settore d'attività finanziamento immobiliare si fonda principalmente su di una riduzione del portafoglio di rischi e una concentrazione sull'attività connessa con rischi esigui. In tal modo, il patrimonio relativo al segmento si riduce da circa [...]* EUR nel 2001 a circa [...]* EUR nel 2006 (pari al [...]* % circa). Il numero dei collaboratori verrà ridotto del [...]* % circa.
(75)
La riduzione dell'attività relativa al mercato finanziario determina una diminuzione degli addetti del [...]* % circa; il patrimonio riferito al segmento verrà ridotto del [...]* % circa, da [...]* EUR circa nel 2001 a [...]* EUR circa nel 2006. Rispetto alla pianificazione originaria, l'attività si concentra maggiormente sulle operazioni per conto della clientela connesse con rischi esigui. Le obbligazioni di segmento si sono ridotte in modo sproporzionato, e precisamente oltre il [...]* %.
(76)
La progressiva liquidazione dell'ambito d'attività clienti importanti/estero determina una riduzione del patrimonio relativo al segmento del [...]* circa e una diminuzione del numero di addetti del [...]* % circa. Le voci ancora presenti al termine della fase di ristrutturazione, principalmente a causa della durata di validità di determinati contratti ed accordi, verranno eliminate in seguito al 2006.
(77)
A seguito dell'abbandono dell'intera attività a livello sovraregionale nell'ambito della pubblica amministrazione, il patrimonio relativo al segmento si è ridotto quasi del [...]* %. L'ambito d'attività pubblica amministrazione viene assegnato al settore società clienti.
(78)
A motivo della programmata separazione dell'attività inerente ai servizi immobiliari, offerta quale ulteriore misura di compensazione, il patrimonio relativo al segmento per questo ambito d'attività verrà quasi completamente smantellato.
(79)
Congiuntamente a ulteriori riduzioni delle voci patrimoniali, ad esempio nella gestione interessi o mediante la separazione dell'attività di promozione della IBB (circa 20 miliardi di EUR in relazione al patrimonio di segmento), ed altri effetti di consolidamento risulta nel complesso una riduzione del volume di bilancio da 189 miliardi di EUR circa nel 2001 a circa [...]* EUR o [...]* % a circa [...]* EUR nel 2006. Senza considerare la separazione dell'attività IBB, la cui valutazione quale misura di compensazione è dubbia (19), risulta una riduzione dell'importo di bilancio pari a [...]* circa.
(80)
Per quanto concerne le quote di mercato, queste sono riferite a Berlino nel settore clienti privati e società, in quanto si tratta di attività a livello regionale. I mercati relativi al finanziamento immobiliare ed al mercato finanziario sono invece caratterizzati da un'attività a livello nazionale e in gran parte anche internazionale, per quanto attiene al secondo elemento. Le quote di mercato nei segmenti dell'attività clienti privati e società sono state ritoccate verso il basso, in confronto alle cifre presentate con la dichiarazione (percentuali del 20 % fino a oltre il 40 % nel settore clienti privati e del 25 % circa nell'ambito delle società), in quanto le segnalazioni della BGB alla Landeszentralbank per la statistica utilizzata non hanno tenuto conto della necessaria delimitazione regionale e materiale (cfr. considerando 291 e seguenti).
(81)
Per quanto attiene all'attività creditizia per conto dei clienti privati, si prevede sul mercato di Berlino un leggero aumento della quota di mercato della BGB entro il 2006, mentre questa si riduce solo debolmente nelle operazioni di deposito. Questo andamento si basa su di una concentrazione dell'attività commerciale della BGB sul mercato berlinese. Contemporaneamente, tuttavia, si ritirerà completamente dal mercato sovraregionale, in conformità al piano di ristrutturazione. Le misure di compensazione nel settore clienti privati acquisiranno a mala pena visibilità, poiché la riduzione dell'attività ha luogo principalmente nel settore sovraregionale.
(82)
Nell'ambito delle transazioni per le società, si verificherà una leggera riduzione della quota di mercato, fra il 2001 e il 2006, nel settore dei crediti, mentre la quota di mercato per le operazioni di deposito resta pressoché costante.
(83)
Nel settore dei finanziamenti immobiliari, la quota di mercato nazionale originariamente indicata deve essere corretta dal 5 % circa al 3 %, sulla base delle statistiche attualizzate, ed entro il 2006 si ridurrà ulteriormente al 2 %. Nell'ambito del mercato finanziario non si prevedono variazioni fino al 2006.
(84)
La Germania ha comunicato, nel prosieguo del procedimento, che la BGB ha esaminato in dettaglio la possibilità di adottare ulteriori misure di compensazione, precisando tuttavia che non sono possibili altre controprestazioni [...]*, oltre all'alienazione del settore servizi immobiliari, promessa inizialmente in aggiunta al piano originario.
(85)
Le misure di compensazione sono, in complesso, anche adeguate. L'importo totale degli aiuti, quale punto di riferimento per l'analisi dell'opportunità, contempla l'apporto di capitale da parte del Land per l'ammontare di 1,755 miliardi di EUR e il valore della copertura contro i rischi, che dal punto di vista economico corrisponde al massimo allo scenario «worst case» di 6,07 miliardi di EUR. Quale rimborso per la copertura contro i rischi, la BGB versa una provvigione di avallo annuale pari a 15 milioni di EUR.
(86)
Quale punto di riferimento per la distorsione del mercato, la Commissione ha considerato, nella propria decisione di avvio del procedimento, la possibilità di ampliamento dell'attività, sulla base dei requisiti vigenti in materia di norme di vigilanza, relativi al coefficiente di solvibilità. Secondo quanto indicato dalla Germania, sulla base delle condizioni quadro vigenti in materia di norme di vigilanza, non può essere tratta con sicurezza la supposizione che, con un apporto di patrimonio di base pari a 1 miliardo di EUR, l'attivo rilevante ai fini dei rischi possa essere aumentato fino a 25 miliardi di EUR. Solo grazie al contemporaneo apporto di capitale di base e di capitale integrativo una banca può aumentare di 25 volte il proprio attivo rilevante ai fini dei rischi, rispetto alla somma corrispondente al patrimonio di base concesso. Se a una banca manca il capitale di integrazione, finora non passibile di considerazione, per un ammontare corrispondente all'apporto di capitale di base, il fattore 25 non può assolutamente trovare applicazione. Non appare corretto considerare come distorsione del mercato, causata da un apporto di capitale qualificabile come aiuto, un'espansione dell'attività resa possibile dal capitale di integrazione già presente presso la banca. È pertanto opportuno limitare fin dall'inizio la distorsione di mercato massima possibile a 12,5 volte l'importo di un aiuto sotto forma di apporto di capitale.
(87)
Il Land Berlino ha conferito alla BGB solo capitale di base, per l'ammontare di 1,755 miliardi di EUR, e non capitale integrativo. L'apporto di capitale di base ha avuto come conseguenza il fatto che il capitale integrativo, finora non passibile di considerazione, pari a 877,5 milioni di EUR, potesse essere considerato; quanto sopra tuttavia non può essere considerato, alla luce di quanto sopra esposto, come una distorsione del mercato determinata dall'apporto di capitale di base.
(88)
Inoltre, per quanto concerne la percentuale (teorica) del capitale di base pari al 4 % ed alla percentuale di capitale proprio dell'8 %, si tratta dei requisiti minimi prescritti in relazione alla dotazione di fondi propri. Per un'attività regolata e per un margine d'azione necessario ai fini della partecipazione ai mercati finanziari, gli istituti necessitano di una dotazione di fondi propri sostanzialmente migliore. Secondo le stime della BAFin, dal punto di vista del mercato attualmente è assolutamente necessaria una percentuale di capitale di base del [...]* % e una percentuale di fondi propri pari al [...]* %, allo scopo di garantire la liquidità della BGB e per non pregiudicare la prosecuzione dell'intervento di ristrutturazione (cfr. lettera del BAKred datata 29 giugno 2001).
(89)
Sulla base di tali considerazioni e delle percentuali di capitale attualmente rilevanti, dall'aumento di capitale risulterebbe una distorsione del mercato pari a circa 18 miliardi di EUR (apporto di capitale di base pari a circa 1,8 miliardi di EUR moltiplicato per un fattore di circa 10).
(90)
In risposta all'apertura del procedimento da parte della Commissione, la Germania ha già offerto, quale ulteriore misura di compensazione, la cessione del settore servizi immobiliari (IBAG, IBG, LPFV) della BGB. L'effetto della copertura contro i rischi è concentrato sul settore dei servizi immobiliari, che di per sé non è soggetto ai requisiti relativi ai coefficienti di solvibilità e può essere gestito da qualsiasi altra società, anche non in possesso di licenza bancaria. La copertura contro i rischi è riferita alle operazioni concluse prima della riforma monetaria, sostanzialmente a fondi già collocati, e non alle nuove transazioni. Eventualmente, si potrebbe tuttavia ritenere che le nuove transazioni vengano rese possibili solo tramite la copertura contro i rischi. Il volume di distorsione del mercato potrebbe in tal caso raggiungere al massimo il volume complessivo delle nuove attività. Per la IBV si attende nell'anno 2002 un volume di vendita fondi pari a [...]* EUR complessivi. Per la Bavaria si suppone invece un volume di progetto corrispondente complessivamente a [...]* EUR, per l'anno 2002. Le nuove attività della IBAG si muovono quindi intorno ai [...]* EUR circa. Sulle nuove operazioni della IBAG la copertura contro i rischi può esplicare effetti al massimo fino al termine della fase di ristrutturazione, prevista per la fine del 2006. In seguito, la IBAG sarà un'impresa risanata ed efficiente, in grado di contrastare la concorrenza con le proprie forze. Pertanto, possono essere considerate artefici di una distorsione di mercato, da ascrivere alla copertura contro i rischi, solo le nuove operazioni della IBAG condotte fino alla fine del 2005, che dal 2002 al 2005 ammontano complessivamente a [...]* EUR. Tale importo totale di distorsione del mercato si posiziona fra lo scenario «best case», per quanto concerne il ricorso effettivo ai fondi del Land Berlino rispetto alla copertura contro i rischi (2,7 miliardi di EUR), e lo scenario «worst case» (6,1 miliardi di EUR). Appare pertanto opportuno che la Commissione, all'atto della determinazione della distorsione di mercato derivante dalla copertura contro i rischi, consideri il valore di [...]* EUR, rilevato con riferimento alle nuove transazioni della IBAG fino al termine della fase di ristrutturazione. In ogni caso, la distorsione del mercato derivante dalla copertura contro i rischi potrebbe altrimenti essere stabilita sulla base di un valore di sovvenzione di tale copertura corrispondente allo scenario «worst case» (6,07 miliardi di EUR).
(91)
Ne consegue pertanto la seguente distorsione del mercato, rilevante quale punto di partenza per la determinazione quantitativa delle misure di compensazione:
-
a favore della BGB mediante aumento di capitale: 18,3 miliardi di EUR;
-
a favore del settore servizi immobiliari, da cedere, mediante la copertura contro i rischi: [...]* EUR - 6,1 miliardi di EUR.
(92)
A differenza di quanto supposto dalla Commissione nella decisione di avvio del procedimento, sulla base delle informazioni all'epoca disponibili, le quote di mercato effettivamente più basse della BGB non giustificano che si possa partire dal presupposto di una posizione di mercato estremamente forte della BGB e da qui si traggano conseguenze ai fini della determinazione delle misure di compensazione. Nel complesso, le misure di compensazione proposte sono apparse adeguate, anche in considerazione dell'eventuale problematica, connessa con l'aspetto giuridico delle sovvenzioni, relativa al patrimonio WBK sulla LBB.
(93)
La Germania ha inoltre comunicato che, per motivi di concorrenza, non è prevista un'alienazione della Berliner Bank prima dell'alienazione delle quote di partecipazione del Land Berlino alla BGB. Le controprestazioni nel settore delle attività bancarie al dettaglio sono sufficienti, grazie alla scissione della Weberbank, Allbank e della filiale estera BGB Polska e Zivnostenska Banka nonché alla cessazione di attività dei 6 centri tedeschi per clienti privati ed alla chiusura di circa 90 filiali, prevalentemente a Berlino. Inoltre, nel complesso le misure di compensazione rientrano negli ambiti previsti o sono addirittura superiori a quanto preteso dalle banche, da parte della Commissione, nel corso di precedenti decisioni di ristrutturazione.
(94)
In seguito a ulteriori obiezioni della Commissione, principalmente in relazione al fatto che, a onta dei provvedimenti di chiusura ed alienazione finora adottati o ancora da attuare, la posizione della BGB sul mercato berlinese resta pressoché invariata in relazione al retail banking, la Germania e il Land Berlino hanno infine deciso di promettere l'alienazione della Berliner Bank. In conformità a tale promessa, la Germania si impegna a garantire che, con effetti giuridici entro il 1o ottobre 2006, il gruppo alieni alla società bancaria la sezione «Berliner Bank», quale unità economica completa di marchio, di tutti i rapporti di clientela, delle succursali e del personale, mediante procedimento aperto, trasparente e privo di discriminazioni.
(95)
L'alienazione della «Berliner Bank» determinerà una riduzione del patrimonio di segmento, nell'intero settore del retail banking, di [...]* EUR ([...]* EUR nel settore d'attività clienti privati e [...]* EUR nell'ambito delle società). Congiuntamente ai provvedimenti già programmati, il patrimonio relativo al segmento verrà ridotto complessivamente di [...]* EUR. La somma di bilancio scenderà, nel periodo di ristrutturazione, da 189 miliardi di EUR agli attuali [...]* EUR.
(96)
Nel corso della ristrutturazione, i rischi non sono stati sopravvalutati. Questi si basavano tuttavia sui dati della LPFV del gennaio 2002. La relativa valutazione può tuttavia variare nel corso di validità delle garanzie, in relazione ai fattori macroeconomici e mediante una gestione intensiva degli immobili. Si garantisce tuttavia, sia mediante i contratti di esonero della LPFV con la IBG che sulla base delle modalità di protezione della LPFV a cura del Land Berlino, che possano essere passibili di rimborso solo gli effettivi ricorsi alle garanzie da parte del Land Berlino. Allo scopo di garantire una gestione qualitativamente elevata, la LPFV detiene diritti di intervento e direzione nei confronti del Land Berlino.
(97)
Sono state anche introdotte adeguate misure di controllo ai fini dell'effettiva esclusione di una copertura dei rischi plurima. I rischi derivanti dal rinnovo e dai diritti di offerta non si sommano, bensì si sostituiscono. Di tale fatto si tiene conto nell'esposizione dei rischi della LPFV. Sussiste invece una copertura dei rischi plurima in relazione alla garanzia per le locazioni ed alla garanzia dei crediti del gruppo BGB. La LPFV verifica la regolarità giuridica, materiale e contabile del ricorso alle garanzie di locazione. Un controllo volto ad escludere il contemporaneo ricorso alla garanzia creditizia viene eseguito dal gennaio del 2003, per conto del Land Berlino, a cura della «BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH», di proprietà esclusiva dello stesso. Tutte le prestazioni della LPFV, alle quali è riferito l'accollo liberatorio del Land, vengono esaminate in modo dettagliato dal punto di vista giuridico, oggettivo e contabile, esattamente come la legittimità di ogni ricorso alla garanzia creditizia ed alle garanzie di bilancio. Con la BCIA il Land dispone di un apparato efficace ed efficiente ai fini della minimizzazione dei danni. La legge sulla garanzia del 16 aprile 2002 prevede, infatti, espressamente che non possano essere effettuati pagamenti a terzi, in relazione ai rischi per i quali viene fornita una copertura, in assenza di un obbligo giuridico in tal senso.
(98)
In dettaglio, il Land (e quindi la BCIA, sulla cui attività deve essere stilato un rapporto trimestrale) detiene i seguenti diritti di approvazione, controllo, prescrizione e simili, nei confronti delle società favorite dalla misura di protezione contro i rischi, il cui utilizzo viene disciplinato in un regolamento relativo a competenze e procedure:
-
riserva di approvazione per i pagamenti relativi alle promesse di credito, se vengono superati determinati limiti di valore,
-
cooperazione all'atto dell'accertamento dell'elenco positivo e del rendiconto annuale per le garanzie di bilancio,
-
riserva di approvazione per le alienazioni di voci all'attivo inferiori alle garanzie di valore contabile, se vengono superati determinati limiti di valore,
-
riserva di approvazione per gli investimenti connessi con successivi costi di approvvigionamento e fabbricazione, se vengono superati determinati limiti di valore,
-
riserva di approvazione per determinati pagamenti della LPFV,
-
diritto di impartire disposizioni nei confronti della IBG e LPFV e quindi difesa contro il ricorso,
-
riserva di approvazione per le cessioni ed altre disposizioni in merito ai diritti derivanti dall'accordo dettagliato,
-
ampio diritto di chiedere informazioni e visionare documenti,
-
riserva di accordo e nomina dei revisori dei conti di IBG, IBAG e LPFV,
-
diritto di controllo della Corte dei conti di Berlino,
-
riserva di approvazione in caso di ristrutturazioni.
(99)
La banca fornisce un significativo contributo proprio, mediante la vendita di valori patrimoniali o società affiliate, non indispensabili alla sua sussistenza a lungo termine. Si tratta di partecipazioni sostanziali, anche redditizie, alienate mediante procedura aperta e trasparente. A quanto sopra va aggiunta la prevista alienazione del settore «servizi immobiliari». Un ulteriore contributo non risulta possibile, in quanto la BGB già nel 2001 si è adoperata, mediante la riduzione dell'attivo di rischio, allo scopo di contrastare al massimo la perdita di capitali propri e di supportare le quote di patrimonio netto.
(100)
Le quote relative al patrimonio di base ed ai fondi propri, provvisoriamente approvate quali aiuti al salvataggio e perseguite a partire dal 2003 in conformità al piano di ristrutturazione, sono anche necessarie. Il conseguimento della quota di capitale di base del 5 % e della quota di fondi propri del 9,7 %, nonché della quota di patrimonio di base pari al 7,5 % circa e della quota di fondi propri del 12 % circa, desiderata a partire dal 2006, incluso un solido rating a cura delle agenzie di competenza, è assolutamente indispensabile per il mantenimento in attività dell'impresa. In particolare in relazione a [...]* nonché alla posizione di liquidità [...]* della BGB, una dotazione di fondi propri superiore alla media, di [...]*, è irrinunciabile.
(101)
Negli anni fra il 1995 e il 2000, le quote medie relative al patrimonio di base ed ai fondi propri delle banche regionali/casse di risparmio oscillavano, rispettivamente, in un ambito compreso fra i 5,7 % fino a 6,8 % e 8,9 % fino a 10,2 %. La quota di capitale di base provvisoriamente approvata, pari al 5 %, è pertanto inferiore alla media a lungo termine relativa a banche simili, mentre la percentuale di fondi propri provvisoriamente autorizzata, pari allo 0,1 %, si situa solo marginalmente al di sopra del valore medio degli anni 1995-2000. Tali percentuali sono apparse molto conservative e non hanno tenuto conto delle problematiche specifiche della BGB.
(102)
Le quote di solvibilità del mercato complessivo, vale a dire delle banche private e pubbliche in Germania, oscillavano (fra l'altro a motivo dell'assenza di responsabilità del garante nel settore bancario privato) in bande comprese fra il 6,3-7,3 % (quota di capitale di base) e il 10,4 %-11,3 % (quota fondi propri). Già prima dell'abolizione della responsabilità del garante, si prevede che per le banche pubbliche le quote di solvibilità delle banche regionali/casse di risparmio vengano lentamente allineate al livello superiore, sul quale sono posizionate le banche private. Mediante tale effetto, nel 2006 il tasso medio delle quote di fondi propri delle banche regionali/casse di risparmio aumenterà ceteris paribus dal 9,6 % al 10,9 % circa. In questo modo, il cuscinetto di fondi propri della BGB, tenendo conto della quota di fondi propri della BGB, prevista nel programma di risanamento per il 2006, si riduce dal [...]* % al [...]* % circa.
(103)
Ai fini della valutazione della quota di fondi propri non è quindi rilevante il minimo previsto dell'8 %, che di fatto è già stato aumentato all'8,4 % dalla BAFin e in pratica si assesta sull'8,6 % circa a causa della relativa volatilità. Il mercato finanziario e le agenzie di rating si sono orientati piuttosto, tipicamente, a idonei benchmark, che presentavano percentuali di fondi propri sostanzialmente maggiori e pertanto riducevano il cuscinetto di fondi propri, all'apparenza elevato, dal [...]* % al [...]* % circa.
(104)
Una percentuale di capitale proprio superiore alla media è assolutamente indispensabile nell'anno 2006 [...]*. Le agenzie di rating attribuiscono un'enorme importanza alla struttura del capitale, all'atto dell'assegnazione del loro rating, e già in passato hanno raccomandato un miglioramento della quota di patrimonio di base della BGB. A causa della stretta correlazione fra il financial strength e il long-term-rating e della futura abolizione della responsabilità del garante, è necessario un significativo miglioramento del financial-strength-rating, al fine di evitare effetti negativi sull'entità e i costi del rifinanziamento. Inoltre, dalla rivalutazione dell'attivo di rischio, in conformità alla raccomandazione di Basilea sui fondi propri, a causa dell'accresciuta volatilità di tali voci attive, prevedibilmente a partire dal 2006 sussisterà un maggiore fabbisogno di fondi propri.
IV. PRESA DI POSIZIONE DI ALTRE PARTI INTERESSANTE
(105)
In seguito alla pubblicazione della delibera relativa all'apertura del procedimento nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee, la Commissione ha ricevuto il parere di altre due parti interessate, vale a dire la Berliner Volksbank e un terzo, che ha pregato di mantenere il riserbo sulla propria identità.
(106)
La Berliner Volksbank (banca popolare di Berlino) ha addotto la motivazione che, ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 3, del trattato CE, non viene considerata un'approvazione degli aiuti di ristrutturazione annunciati. Tali aiuti non vengono contemplati dagli istituti giuridici «Anstaltslast» (principio consuetudinario, secondo il quale gli enti territoriali che costituiscono un ente pubblico con autonomia patrimoniale devono dotarlo dei mezzi necessari per il perseguimento del relativo scopo, rispondendo eventualmente dei suoi debiti e con l'obbligo di rifinanziarlo e mantenere la relativa liquidità) e «responsabilità del garante» e pertanto non sussistono in qualità di aiuti.
(107)
Le sovvenzioni a favore della BGB hanno superato le dimensioni finora note. Le difficoltà finanziarie della BGB sono da ricondurre principalmente alle attività estremamente deficitarie dell'impresa con fondi immobiliari chiusi. La causa delle perdite subite dalla BGB risiede nel fatto che, all'atto dell'acquisizione degli impianti, in pratica non è stata eseguita alcuna verifica. Tuttavia, agli investitori sono stati garantiti introiti. L'impresa veniva considerata leader di mercato in tutto il territorio nazionale, principalmente a motivo delle condizioni favorevoli praticate agli investitori.
(108)
Gli aiuti alla ristrutturazione potrebbero essere giustificati, in singoli casi, alla luce delle gravi conseguenze negative dell'insolvenza di una banca per l'intero sistema bancario e per la fiducia nell'opinione pubblica. Tuttavia, a differenza di altri casi decisi dalla Commissione, si tratta ora di un destinatario degli aiuti con raggio d'azione limitato a livello regionale, cosicché l'effetto degli aiuti si concentra su pochi concorrenti. Questi vengono colpiti duramente dagli effetti di distorsione della concorrenza, in particolare la Berliner Volksbank, che concorre con la BGB in tutti i settori d'attività.
(109)
L'ammontare e l'intensità degli aiuti devono essere limitati alla quantità minima necessaria per l'intervento di ristrutturazione. Tale fatto tuttavia non si riscontra in questo caso. La garanzia del Land per i rischi connessi con il settore immobiliare corrisponde a un obbligo di versamento supplementare illimitato, in quanto l'obbligo di responsabilità del Land Berlino non può essere attualmente valutato e costituisce pertanto un «assegno in bianco» a copertura delle perdite future. L'impresa non deve però essere dotata di liquidità in eccesso. Già in base alla relativa entità (21,6 miliardi di EUR) e durata (trent'anni), la garanzia è sproporzionata; fornisce alla banca una solidità finanziaria praticamente illimitata ed esplica pertanto un enorme effetto di distorsione della concorrenza. A causa del completo esonero della banca dai rischi del settore relativo ai servizi immobiliari, nell'ambito dell'attività operativa la BGB ha «carta bianca» per sottoporre offerte alle condizioni desiderate, ad esempio in caso di alienazioni o per la locazione di immobili. Seppure la banca dovesse subire perdite, queste verrebbero completamente compensate dal Land Berlino. Pertanto, la garanzia corrisponde a un obbligo di versamento supplementare illimitato per quanto concerne la relativa entità, che già per sua natura non può essere approvato e per il quale manca la concretizzazione nella legge su cui si fonda. Inoltre, il conferimento cumulativo di capitale e la concessione della garanzia relativa alla protezione contro i rischi determinano una doppia copertura. All'atto della determinazione dell'aiuto equivalente alla garanzia è necessario tenere conto del fatto che sicuramente il ricorso alla stessa sarà notevole. Nel caso più sfavorevole, il Land parte dal presupposto che si tratti di 6,1 miliardi di EUR. Se si prevede realisticamente l'insorgenza di una caso di fideiussione (che evidentemente non può essere quantificata), l'ammontare dell'aiuto di garanzia corrisponde al relativo importo nominale.
(110)
Il mercato dei servizi finanziari è caratterizzato da una forte concorrenza relativa ai tassi ed alle commissioni bancarie, con notevole pressione sui margini di profitto. È quindi probabile che la BGB trasmetta pienamente sul mercato il vantaggio conseguito mediante gli aiuti e determini una sensibile distorsione della concorrenza, a scapito dei propri concorrenti. Tale fatto è particolarmente allarmante, in quanto gli aiuti vengono concessi al leader di mercato nella regione Berlino/Brandeburgo, la cui quota di mercato nella regione, riferita alle operazioni in attivo, secondo una propria stima è pari al 50 %, e che dispone di oltre il 50 % di tutte le succursali degli istituti di credito siti a Berlino. La BGB si trova in concorrenza diretta con la Berliner Volksbank nei propri campi d'attività principale, le operazioni con i clienti privati e con le piccole e medie imprese, e inoltre dispone già fin d'ora di una quota di mercato notevolmente superiore a quella della Berliner Volksbank. L'aiuto contribuisce quindi a un ulteriore «rafforzamento» della sua posizione economica sul mercato interbancario berlinese. La forte presenza sul mercato della BGB è anche una conseguenza della strategia multimarche di quest'ultima, che opera con più istituti avvalendosi di vari marchi e ditte. La BGB persegue una strategia commerciale disgiunta dalle strategie di redditività, che grazie alle condizioni praticate alla luce degli aiuti concessi ha determinato l'estromissione dal mercato dei propri concorrenti.
(111)
Il piano di ristrutturazione presentato non è idoneo, in mancanza di un coeso programma di risanamento duraturo, a consentire il ripristino della redditività a lungo termine dell'impresa. Si fonda infatti su supposizioni troppo ottimistiche, non è sufficientemente concreto e sopravvaluta gli aspetti positivi. Non è inoltre adeguato allo scopo di garantire la redditività a lungo termine e quindi la sussistenza dell'impresa, in quanto presuppone una redditività a termine del 6-7 % circa, che costituisce solo la metà della media usuale per il settore. Il piano di ristrutturazione, infine, non contiene indicazioni in merito a futuri impegni di rimborso, in materia di norme relative agli aiuti di Stato, in relazione alla procedura di prova volta al trasferimento della WBK alla Landesbank nel 1993.
(112)
Non si tiene sufficientemente conto della necessità, auspicata sulla base degli orientamenti della Commissione, di mitigare gli effetti negativi sui concorrenti mediante una limitazione della presenza del destinatario degli aiuti sui mercati rilevanti, in seguito alla conclusione della ristrutturazione, dato che le attività commerciali nei mercati rilevanti verranno addirittura estese. In conformità al piano di ristrutturazione, devono essere conseguiti un aumento degli utili nel settore clienti privati e società nonché la compensazione per la chiusura di diverse sedi fuori dal circondario di Berlino, principalmente mediante la concentrazione e l'ampliamento di tali attività commerciali nella città di Berlino. La BGB programma solo un ritiro da quei mercati spaziali, nei quali finora non ha acquisito una sensibile importanza. L'annunciata chiusura di succursali non può determinare una riduzione della presenza sul mercato della BGB; corrisponde piuttosto a un trend generale in corso sui mercati dei servizi finanziari in Germania, che viene considerato «over-banked». La portata delle controprestazioni da erogare a cura della BGB dovrà essere rilevata sulla base dell'attuale posizione di predominio della BGB stessa sul mercato interbancario berlinese, ove si manifestano maggiormente le conseguenze di distorsione della concorrenza. Per un vincolo della Commissione, ai fini della compensazione delle distorsioni di concorrenza provocate dalla concessione dell'aiuto, viene presa in considerazione l'alienazione di un settore parziale del gruppo BGB. A tale scopo potrebbe ad esempio essere idonea l'alienazione della branca d'attività «Berliner Bank», che nei segmenti di mercato rilevanti dispone di quote corrispondenti a quelle della Berliner Volksbank. L'alienazione della Berliner Bank è vantaggiosa in quanto si tratta di un istituto ampiamente autonomo, che dispone di una propria presenza sul mercato e che quindi potrebbe essere rilevato da un concorrente senza grossi problemi di liquidazione. L'ordine di grandezza dell'attività in tal modo ceduta costituirebbe, vista l'entità dell'aiuto, un'adeguata compensazione per gli ingenti effetti di distorsione della concorrenza.
(113)
L'aiuto in questione rappresenta, oltre alle garanzie di responsabilità statali («Anstaltslast», vale a dire dotazione di un ente pubblico con autonomia patrimoniale dei mezzi necessari per il perseguimento del relativo scopo e «responsabilità del garante») ed al trasferimento dell'Istituto di credito dell'edilizia abitativa alla Landesbank Berlin, solo uno dei molteplici provvedimenti di supporto finanziario, attuati a cura dell'amministrazione pubblica a favore della BGB. Tale fatto determina una cumulazione, di cui è necessario tenere conto anche all'atto della determinazione delle controprestazioni per gli aiuti di ristrutturazione.
(114)
L'aumento della quota di fondi propri al 9,7 % non è necessario. Deve essere mantenuto, in quanto giuridicamente vincolante, solo il minimo dell'8 %, prescritto nella legge tedesca sul credito, in quanto costituisce il «minimo indispensabile» in ottemperanza agli orientamenti della Commissione.
(115)
La cumulazione della protezione contro i rischi e dell'apporto di capitale non è necessaria, in quanto già la prima consente di coprire i rischi delle perdite connesse con il settore immobiliare. L'apporto di capitale determina una «doppia compensazione delle perdite» da parte del Land Berlino. La BGB può quindi utilizzare i fondi aggiuntivi per altri settori d'attività.
(116)
Sussistono inoltre indicazioni in merito a ulteriori aiuti. Il governo del Land è in trattativa con investitori selezionati per il rilevamento della banca. La vendita non viene effettuata al prezzo di mercato, in quanto la procedura d'offerta non è aperta a tutti, non è trasparente né priva di discriminazioni.
(117)
La futura strategia della banca sembra principalmente incentrata sulla riduzione delle relative attività, capacità e infrastrutture nonché concentrata sulle operazioni con i clienti privati e le società. Tale programma si fonda sicuramente sulla supposizione di crescita di tali mercati regionali e della relativa quota di mercato detenuta dalla banca. Sussistono tuttavia alcuni dubbi e contraddizioni in merito alle quote di partecipazione della banca a questi mercati. Fra l'altro, non è chiaro se la banca possa contare su di una base di clientela solida. Il marchio «Berliner Bank» presenta debolezze in tal senso. A motivo dei problemi riscontrati in passato nel settore dei finanziamenti immobiliari, sussistono infatti dubbi in merito al futuro successo dello stesso. Pertanto, il mantenimento di un notevole ambito di attività inerente al mercato finanziario è utopistico per una banca regionale.
(118)
Il successo dell'attuazione del piano di ristrutturazione dipende principalmente dalla realizzazione dell'ambizioso programma di riduzione del numero di addetti e dall'introduzione di un nuovo sistema di controllo dei rischi, nonché dal miglioramento dei sistemi di informazione. In tal senso sussistono tuttavia delle perplessità, in quanto i provvedimenti finora adottati, atti alla riduzione del numero di occupati, sono risultati inferiori alle aspettative e si prevede l'opposizione sia degli addetti che dei sindacati. Inoltre, gran parte delle riduzioni finora attuate sono da ricondurre a misure di outsourcing, da cui tuttavia non deriva una riduzione dei costi a lungo termine. È piuttosto probabile che le spese connesse con il trasferimento di addetti debbano essere sostenute dalla banca sotto forma di competenze per servizi.
(119)
In conformità al punto 34 degli orientamenti, in futuro la banca deve essere in grado di sussistere autonomamente sul mercato. Non è tuttavia certo che l'obiettivo del rendimento dei fondi propri, pari al 7 %, per l'anno 2006 sia sufficiente in tal senso. Pertanto, non si può partire dal presupposto di un ripristino della sussistenza a lungo termine dell'azienda. Tale rendimento non può nemmeno essere giustificato con l'adempimento delle mansioni pubbliche a cura della cassa di risparmio, in quanto queste sono irrilevanti ai fini della valutazione del rendimento.
(120)
In caso di proprietà pubblica permanente, sussistono notevoli dubbi in merito alla possibilità di realizzare e garantire la vitalità della banca. In caso di termine delle condizioni di lavoro il Land Berlino sarebbe esposto a una notevole pressione politica. In generale, il Land Berlino non sarebbe in grado di attuare il piano di ristrutturazione. Gli organi della banca continuerebbero ad essere occupati politicamente, cosa che condurrebbe a conflitti di interesse. Anche nel caso in cui l'attività venga rilevata da un'altra banca regionale tedesca, questi problemi continuerebbero a sussistere.
V. RISPOSTA DELLA GERMANIA ALLA PRESA DI POSIZIONE DELLE ALTRE PARTI INTERESSATE
(121)
La Germania ha preso posizione in merito alle osservazioni della Berliner Volksbank e del soggetto terzo anonimo. Quanto esposto dalla Berliner Volksbank in relazione a presunti aiuti pregressi non corrisponde al vero. Non sussistono infatti ingenti risorse finanziarie, costituite mediante l'impiego di presunte sovvenzioni. In caso contrario, il gruppo non verserebbe ora in tali difficoltà. Fra l'altro, la Commissione ha valutato come aiuti gli istituti di garanzia «Anstaltslast» (principio consuetudinario, in base al quale gli enti territoriali che costituiscono un ente pubblico con autonomia patrimoniale devono dotarlo dei mezzi necessari per il perseguimento del suo scopo, rispondendo eventualmente dei suoi debiti e con l'obbligo di rifinanziarlo e di mantenerne la necessaria liquidità) e «responsabilità del garante», che non sono quindi stati considerati a carico della BGB. In effetti, l'apporto di capitale connesso con gli aiuti al salvataggio viene concesso alla banca in modo permanente; tale fatto corrisponde tuttavia agli orientamenti ed alla prassi della Commissione nell'ambito degli aiuti alla ristrutturazione. L'inglobamento della WBK nella LBB viene esaminato dalla Commissione in un procedimento di verifica separato, e non viene qualificato dalla Germania come aiuto.
(122)
Nel mercato interbancario berlinese la BGB detiene una posizione relativamente forte, sia nel settore clienti privati che in quello inerente alle società. Tuttavia, le sue quote di mercato non raggiungevano l'entità asserita dalla Berliner Volksbank. Le quote di mercato riferite ai volumi sono notevolmente inferiori rispetto a quelle riferite ai clienti, poiché la Berliner Sparkasse (cassa di risparmio di Berlino) presenza molti conti con volumi di credito e deposito esigui, il che costituisce piuttosto un ulteriore fattore di costo.
(123)
Il piano di ristrutturazione contiene tutta la documentazione necessaria, con il giusto grado di indicazioni dettagliate. La Germania ritiene che il presente piano rappresenti una base solida per garantire la redditività della BGB. La redditività dell'intero settore bancario in Germania è notevolmente diminuita a causa della difficile situazione economica generale. Il rendimento medio dei fondi propri è sceso dall'11,2 % nel 1999 al 9,3 % nel 2000 ed ha raggiunto il 6,2 % nel 2001. Nelle comunicazioni del governo federale, i risultati economici di ogni singolo settore commerciale, per gli esercizi 2001-2006, vengono attestati singolarmente e secondo varie fasi, in modo da essere trasparenti e rintracciabili. Viene pertanto effettuata una pianificazione complessiva, relativa ai seguenti elementi: somma dei profitti, risultato aziendale al lordo ed al netto della prevenzione contro i rischi e utile al lordo delle tasse e imposte.
(124)
I provvedimenti necessari all'attuazione del piano di ristrutturazione sono stati programmati dalla BGB in due fasi:
-
a livello concettuale, ha dapprima elaborato un programma parziale per ognuno degli attuali settori d'attività, indipendentemente che si trattasse di ambiti da mantenere, liquidare, ridurre o alienare;
-
a livello pratico, ha quindi dotato ogni programma parziale dei provvedimenti necessari alla relativa attuazione e valutato i costi connessi con detti provvedimenti.
(125)
In tal modo è stato realizzato un programma completo. I singoli provvedimenti sono poi stati ulteriormente concretizzati e specificati in dettaglio, sulla base dei relativi ambiti d'attività, nonché inseriti in un piano complessivo di vasta portata. Per l'attuazione dello stesso sono stati sviluppati due strumenti speciali, che integrano il consueto controlling dei risultati: uno per seguire i provvedimenti generali, l'altro per seguire quelli personali. In tal modo è stato possibile confrontare mensilmente i valori pianificati e quelli effettivi nonché monitorare costantemente il successo dell'intervento di attuazione del piano.
(126)
La banca ritiene che solo il finanziamento di immobili costituisca un compito tipico di una banca regionale. Non rientra in tale ambito il settore dei servizi immobiliari, nel quale si sono verificate le vaste perdite che hanno reso necessari il risanamento della banca e la copertura statale dei rischi. La rinuncia a tale ambito d'attività è stata offerta dalla BGB quale misura di compensazione. Anche ai crediti immobiliari non corrisponde una percentuale di previdenza troppo esigua.
(127)
In futuro verranno adottati innumerevoli provvedimenti, sia nell'ambito delle nuove attività che delle operazioni di portafoglio e del controlling, al fine di ridurre notevolmente i rischi nel settore dei finanziamenti di immobili. Nell'ambito delle nuove attività (concluse dopo la riforma monetaria), le operazioni sono state concentrate in sedi interessanti, il rischio è stato diversificato mediante le attività sovraregionali in ambito tedesco, le attività con l'estero sono state sospese e i segmenti di attività connessi con rischi elevati, in particolare enti committenti, sono stati abbandonati. Nell'ambito delle operazioni di portafoglio, sono stati impiegati specialisti dei rischi per impegni soggetti a pregiudizio nonché per elaborazioni critiche e rivalutazioni delle risorse. Nel settore del controlling è stato introdotto un controlling dei rischi a livello di gruppo, che costituisce la cornice dei singoli strumenti di controlling. Si annoverano fra questi un sistema di limitazione per i rischi di mercato e indirizzo, un sistema di allarme rischi precoce, strategie di risanamento e una task force per gli impegni a livello interbancario.
(128)
Al contrario di quanto ritenuto dalla Berliner Volksbank, la ristrutturazione determina una riduzione della presenza sul mercato della banca, mediante l'abbandono dei settori clienti importanti e pubblica amministrazione, nonché la riduzione di altri ambiti d'attività. Dal punto di vista dell'economia aziendale, l'abbandono dell'attività al dettaglio non è opportuno, in quanto verrebbe pregiudicato il nucleo centrale dell'impresa e con esso le prospettive di privatizzazione. Inoltre, anche negli ambiti di attività al dettaglio la presenza sul mercato non viene aumentata. La banca si ritirerà completamente dal Land Brandeburgo, fatta eccezione per la città di Potsdam. Nel Land Berlino la presenza sul mercato della banca verrà sensibilmente ridotta mediante la chiusura di filiali.
(129)
La protezione contro i rischi non rappresenta un «assegno in bianco a copertura delle perdite future», in quanto i rischi contemplati da tale provvedimento sono rischi pregressi. In generale, i rischi derivanti dalle operazioni effettuate dopo il 31 dicembre 2001 non vengono inclusi; i rischi connessi con i fondi immobiliari sono compresi solo se il relativo fondo è stato costituito entro il 31 dicembre 2000.
(130)
La protezione contro i rischi non costituisce nemmeno una sorta di «carta bianca per la presentazione di offerte a condizioni a piacere, ad esempio in caso di alienazioni o locazioni di immobili». L'accordo dettagliato prevede, negli articoli 17, comma 2, articolo 35, comma 2, e articolo 42, comma 5, molteplici riserve di approvazione a favore del Land. Inoltre, l'articolo 46 dell'accordo dettagliato stabilisce un ampio obbligo di attenuazione dei danni, in base al quale le società favorite sono tenute ad adoperarsi al fine di mantenere possibilmente ridotto il ricorso del Land e a utilizzare al meglio l'attivo contemplato dalle garanzie di valore contabile, nonché a concedere in locazione o impiegare gli impianti in modo ottimale. In caso di violazione di tale prescrizione, la società interessata è soggetta all'obbligo di risarcimento dei danni.
(131)
La protezione contro i rischi non corrisponde nemmeno a un obbligo di versamento supplementare illimitato per quanto concerne la relativa entità. Infatti, a differenza di un obbligo di versamento supplementare ai sensi del diritto societario, l'obbligazione del Land Berlino, derivante dalla protezione contro i rischi, è limitata da un lato in relazione all'importo e dall'altro anche in merito all'oggetto, vale a dire ai rischi elencati nell'accordo dettagliato e stimati già al 31 dicembre 2001. La protezione contro i rischi è stata anche sufficientemente concretizzata. Già l'accordo di massima del 20 dicembre 2001 conteneva un elenco definitivo delle società agevolate mediante garanzie creditizie e di bilancio, e nell'accordo dettagliato tale elenco è stato modificato solo in alcuni dettagli. Nell'accordo dettagliato e nei contratti a cui lo stesso fa riferimento viene indicato il numero delle partecipazioni e dei rapporti giuridici. Viene inoltre sufficientemente concretizzata anche la portata dei rischi coperti dal provvedimento di protezione.
(132)
La quota di capitale proprio desiderata dalla BGB non è troppo elevata, in quanto la fiducia dei finanziatori e investitori nella BGB non è più integra. La banca non possiede inoltre [...]*, che normalmente vengono impiegati, in aggiunta alla percentuale di capitale proprio, per giudicare la capacità di sussistenza di una banca sul mercato finanziario. Una privatizzazione della banca presuppone altresì che, in seguito all'eliminazione della quota del Land, il capitale proprio possa essere assorbito sul mercato finanziario a condizioni accettabili. A tale scopo è necessaria una quota di capitale proprio solida e notevolmente superiore al tasso minimo richiesto a norma di legge.
(133)
La procedura di privatizzazione non contiene inoltre elementi di aiuto e non presenta vizi procedurali. La procedura non ha dato adito a discriminazioni.
VI. VALUTAZIONE DELLE MISURE DI AIUTO
(134)
L'apporto di capitale, la protezione contro i rischi e il deposito promesso nell'accordo di rimborso sono stati stanziati dal Land Berlino e includono quindi fondi statali. I mezzi finanziari sono stati concessi a condizioni inaccettabili per un finanziatore operante nell'ambito dei principi dell'economia di mercato. Nel complesso, si tratta di un importo corrispondente a molti miliardi di euro, che vengono messi a disposizione in modo permanente a un'impresa che versa in gravi difficoltà finanziarie.
(135)
Mediante l'apporto di capitale, per l'ammontare di 1,755 miliardi di EUR, per il quale non poteva aspettarsi un rendimento adeguato, il Land ha accresciuto la propria quota di partecipazione alla BGB dal 57 % all'81 % circa.
(136)
La protezione contro i rischi è stata concessa per un periodo di trent'anni. Le garanzie concordate ammontano a un importo massimo nominale teorico di 21,6 miliardi di EUR. Tale importo copre tutti i rischi teoricamente concepibili e include ad esempio la perdita totale di tutti i canoni locativi per le garanzie di locazione ([...]* EUR), la stima dei costi di realizzazione di tutti gli edifici e degli impianti esterni per le cosiddette garanzie di rinnovo ([...]* EUR) oppure la perdita completa dei valori contabili garantiti della IBG/IBAG e delle relative imprese affiliate ([...]* EUR). La perdita al 100 % dei canoni di locazione, la demolizione e ricostruzione di tutti gli edifici e la perdita totale dei valori contabili sono tuttavia irreali, anche alla luce delle supposizioni più pessimistiche. La Germania ha pertanto indicato i seguenti valori di stima, inerenti a un possibile ricorso alle garanzie: 2,7 miliardi di EUR nel migliore dei casi («scenario best case»), 3,7 miliardi di EUR nel «caso base» («scenario base case») e 6,1 miliardi di EUR nel peggiore dei casi (il cosiddetto «scenario worst case»).
(137)
Nel corso della procedura, la Germania ha reso note anche le basi di tali valori di stima. I tre scenari si fondano su supposizioni in merito ai vari rischi di perdita. Per quanto concerne le garanzie di locazione, si tratta ad esempio di supposizioni relative alla perdita dei canoni locativi in relazione all'inflazione (l'inflazione effettiva è inferiore all'inflazione prospettata), a causa di canoni minori o assenza di locatari. In tal senso, la perdita prevista ammonta, nello scenario best case, a 1,4 miliardi di EUR, nello scenario base case a 1,9 miliardi di EUR e nello scenario più pessimistico a 3,5 miliardi di EUR.
(138)
La Germania ha anche esposto che il probabile ricorso complessivo ai fondi, dal punto di vista dell'economia aziendale, corrisponde allo scenario «worst case», con un valore stimato di 6,1 miliardi di EUR ([...]* EUR di utilizzo di garanzie di locazione, [...]* EUR di garanzie di calmiere, [...]* EUR di garanzie di rinnovo, [...]* EUR di garanzie di valore contabile e [...]* EUR per grandezze residue), e quindi al valore economico dell'aiuto. Tale valore economico è stato supportato dalla Germania con una riflessione alternativa: senza le garanzie della protezione contro i rischi, tutti i rischi avrebbero dovuto essere ‘sollevati da responsabilità mediante un apporto di capitale per l'ammontare di circa [...]* EUR-[...]* EUR, di cui circa [...]* EUR di capitale sono riferiti al valore in contanti delle garanzie precedentemente descritte (valore economico nominale: 6,1 miliardi di EUR); [...]* EUR fino a [...]* EUR all'apporto di capitale per il consolidamento dei crediti, promessi per lo stesso scopo e rivendicati, concessi dalle banche facenti capo al gruppo alle società di servizi immobiliari (da attribuire, in caso di copertura non completa dei rischi massimi teorici nominali derivanti dalle garanzie di locazione, rinnovo e valore contabile, alla massa attiva di rischio per l'ammontare massimo di [...]* EUR) nonché [...]* fino a [...]* EUR a una maggiorazione di garanzia.
(139)
In tale contesto la Germania ha esposto anche che non è possibile limitare l'importo massimo di responsabilità della protezione contro i rischi a un valore di 6 miliardi di EUR, per motivi connessi con le norme di vigilanza. Solo con un importo pari a 21,6 miliardi di EUR risultano coperti tutti i summenzionati rischi, concepibili a livello teorico, cosicché i crediti concessi dalle banche facenti capo al gruppo alle società di servizi immobiliari (anch'essi promessi e rivendicati a motivo dei rischi derivanti dalle garanzie di locazione, rinnovo e dalle altre summenzionate garanzie) non rivestono alcuna importanza all'atto del calcolo dei coefficienti dei fondi propri delle banche del gruppo e del gruppo stesso, in quanto corrispondono allo 0 % e pertanto non vengono inclusi nel conteggio né computati ai limiti di credito di ingente entità. Dal punto di vista delle norme di vigilanza, una limitazione dell'importo massimo di responsabilità al rischio economico reale avrebbe come conseguenza che i crediti, per l'ammontare massimo di [...]* EUR, verrebbero aggiunti alla massa attiva di rischio, la soglia massima di credito ingente verrebbe superata e la diminuzione delle percentuali di fondi propri renderebbero necessario un ulteriore significativo apporto di capitale. Il BAFin ha confermato con lettera datata 7 marzo 2003 la necessità, in ottemperanza alle norme di vigilanza, di valutare tutti i possibili rischi teorici, a onta di un valore economico inferiore.
(140)
La Commissione riconosce tale necessità per la stima di tutti i rischi teorici, per l'ammontare di 21,6 miliardi di EUR. Inoltre, per l'approvazione del provvedimento, ai sensi delle norme relative agli aiuti di Stato e sulla base della motivazione addotta dalla Germania, parte dal presupposto di un valore economico degli aiuti relativi alla protezione contro i rischi pari a 6,1 miliardi di EUR. Tale importo corrisponde al «worst case» (o scenario pessimistico) reale, avvalorato dalle supposizioni della Germania, e si presta ai fini della valutazione principalmente per motivi di cautela. Inoltre, un importo di simile entità risulterebbe anche da un esonero alternativo dalla responsabilità dei rischi mediante apporto di capitale.
(141)
In relazione al deposito promesso dal Land Berlino nell'accordo di rimborso, va innanzitutto osservato che questo trova applicazione solo se la Commissione conclude la procedura C 48/2002 («LBB/IBB») (20) con una delibera relativa a una domanda di rimborso, ed anche in questo caso l'aiuto alla ristrutturazione viene concesso solo per l'ammontare necessario ad evitare uno scostamento verso il basso delle quote di capitale, indicate nell'accordo, della LBB e/o del gruppo BGB. Poiché la verifica per la procedura «LBB/IBB» non è ancora conclusa, attualmente non è possibile determinare precisamente l'importo economico dell'aiuto. Ai fini della valutazione, in relazione alla concorrenza, può tuttavia essere indicato il limite massimo superiore teorico, pari a 1,8 miliardi di EUR (21).
(142)
I provvedimenti sono idonei per migliorare considerevolmente la situazione finanziaria della BGB. Hanno infatti finora impedito gli interventi inerenti alle norme di vigilanza, come la chiusura temporanea e la probabile insolvenza di settori sostanziali del gruppo, e sono adeguati a determinare una distorsione della concorrenza. L'impresa, insieme alle relative società affiliate, è una delle maggiori banche tedesche. Nel 2002 occupava, con un bilancio consolidato di 175 miliardi di EUR, il dodicesimo posto fra le banche tedesche. Per quanto concerne i settori d'attività maggiormente rilevanti, la BGB è attiva a livello regionale, nazionale e internazionale. Nel complesso, il settore dei servizi finanziari è caratterizzato da una crescente integrazione, e negli ambiti parziali d'attività il mercato comune è una realtà. Sussiste una forte concorrenza fra gli istituti finanziari dei vari Stati membri, che si è ulteriormente rafforzata in seguito all'avvento della moneta unica. Mediante tali provvedimenti e i relativi effetti sui concorrenti attuali e potenziali, la concorrenza viene distorta o minaccia di essere distorta. Le distorsioni della concorrenza pregiudicano in tal modo anche il commercio fra gli Stati membri. Pertanto, i provvedimenti in oggetto rappresentano degli aiuti di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE. La Germania non ha messo in dubbio tale opinione.
(143)
Nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione ha segnalato che non solo il Land Berlino, bensì anche la NordLB deteneva una partecipazione all'apporto di capitale, tuttavia per un importo quantitativamente inferiore alle azioni in suo possesso nel periodo antecedente il conferimento dei capitali (166 milioni di EUR corrispondenti all'8,3 % dell'aumento di capitale, con una quota di azioni del 20 % prima dell'apporto di capitale). La Commissione non ha avuto modo a suo tempo di valutare tale provvedimento, a causa della mancanza di ulteriori informazioni, e non ha quindi potuto escludere che anche il capitale conferito dalla NordLB costituisse un aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE. Ha quindi pregato la Germania di inoltrarle le informazioni necessarie.
(144)
La Germania ha quindi dichiarato che l'aumento di capitale della NordLB non contempla alcun aiuto, in quanto ha avuto luogo secondo il principio del finanziamento vigente in ambito di economia di mercato. La partecipazione della NordLB all'aumento di capitale, come quella dell'azionista Parion e degli azionisti in possesso di quote frazionate, era proporzionalmente ridotta, sebbene il Land Berlino e la BGB avessero previsto una partecipazione corrispondente alle quote possedute. Alle quote della NordLB, pari al 20 %, antecedenti l'apporto di capitale, è corrisposto un apporto di capitale di 400 milioni di DEM. Dal punto di vista imprenditoriale, tuttavia, un tale impegno non appariva sensato alla NordLB. D'altra parte, la rinuncia a partecipare all'aumento di capitale avrebbe determinato una riduzione al 4 % delle quote a favore della NordLB. In tal modo la NordLB avrebbe perso i diritti di partecipazione connessi con una quota pari almeno al 10 %, come ad esempio la nomina in via giudiziale di revisori particolari o l'imposizione dei diritti della società nei confronti dei membri del consiglio di presidenza e del consiglio di amministrazione. Inoltre, nell'agosto del 2001 la NordLB aveva presentato una «offerta a tutela degli interessi», alla luce delle considerazioni non ancora concluse in merito a un approfondimento della collaborazione nonché a un'eventuale fusione. In mancanza di una partecipazione all'aumento di capitale, tale fatto non sarebbe stato credibile. Nel complesso, si è trattato di una decisione connessa con un'accurata ponderazione degli interessi imprenditoriali della NordLB.
(145)
Poiché il peso di tale provvedimento, in relazione all'entità complessiva degli aiuti in oggetto, è marginale e una qualificazione dell'apporto di capitale della NordLB quale aiuto o azione coerente con i principi di mercato non modificherebbe in questo caso il giudizio della Commissione, non è necessaria una valutazione della Commissione in tal senso.
(146)
Nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione ha fatto presente che l'apporto di capitale e la protezione contro i rischi, congiuntamente, devono essere considerati come aiuti non notificati, con le conseguenze giuridiche previste dall'articolo 13, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 659/1999, in quanto, a onta della notifica e della condizione sospensiva di un'approvazione ai sensi delle norme relative agli aiuti di Stato, nessuno dei due provvedimenti può essere sospeso nell'accordo dettagliato senza determinare l'adozione di misure di vigilanza del BAFin, come la chiusura provvisoria della BGB. Come dichiarato anche dalla Germania, i due provvedimenti (la protezione contro i rischi esattamente come l'apporto di capitale, approvato provvisoriamente quale aiuto al salvataggio) sono parte di un unico piano di ristrutturazione. Questo deve tuttavia essere valutato dalla Commissione nel suo complesso. Pertanto, la classificazione giuridica dei due provvedimenti non può divergere.
(147)
La Germania ha in tal senso esposto, nella propria presa di posizione, che la condizione sospensiva lascia in sospeso l'efficacia giuridica dei regolamenti adottati; ha tuttavia riconosciuto che l'apporto di capitale e la protezione contro i rischi hanno congiuntamente esplicato effetti reali poiché solo tramite detti provvedimenti la BGB era in grado di proseguire la propria attività. In tale contesto la Germania ha posto l'accento anche sulla constatazione che il divieto di concessione di aiuti per le imprese in difficoltà, prima dell'emanazione di una decisione finale della Commissione, costituisce un problema di diritto procedurale in relazione alla durata del procedimento di approvazione.
(148)
Come riconosciuto dalla Germania, gli aiuti nel loro complesso hanno esplicato effetti reali prima di una decisione finale della Commissione, poiché solo tramite tali provvedimenti la BGB poteva continuare la propria attività. Quanto sopra vige non solo per l'apporto di capitale e per la protezione contro i rischi, ma anche per l'obbligo di deposito del Land, disciplinato nell'accordo di rimborso. Tale accordo trova applicazione solo in caso di una decisione in merito a una domanda di rimborso, da parte della Commissione, nel procedimento LBB/IBB, ed anche in tal caso solo se l'importo di rimborso determina uno scostamento verso il basso delle quote di capitale indicate nell'accordo stesso. Tuttavia, il successo dell'intervento di ristrutturazione, inclusa l'attuazione dei due provvedimenti, verrebbe pregiudicato senza l'adozione di una tale misura; pertanto, anche tale misura ha esplicato effetti giuridici prima della relativa approvazione, a onta della condizione sospensiva in merito a un'approvazione a cura della Commissione. La Commissione prende tuttavia nota del fatto che la Germania, con la condizione sospensiva di un'approvazione ai sensi delle norme sugli aiuti di Stato da parte della Commissione, contenuta anche nell'accordo di rimborso, e mediante l'inoltro immediato di dettagliate informazioni, ha dato prova di espressa disponibilità a cooperare.
(149)
Gli aggravi finanziari a carico del Land Berlino, determinati dalla concessione degli aiuti alla ristrutturazione a favore della BGB sono inferiori, come illustrato nel prosieguo del testo, rispetto agli oneri che sarebbero insorti in caso di applicazione delle garanzie per le banche regionali, nonché dei principi di «Anstaltlast» (principio secondo il quale gli enti territoriali che costituiscono un ente pubblico con autonomia patrimoniale devono dotarlo dei mezzi necessari per il perseguimento del relativo scopo, rispondendo eventualmente dei suoi debiti e con l'obbligo di rifinanziarlo e mantenere la relativa liquidità) e di responsabilità del garante, in vigore ancora fino al 2005. Questo non significa tuttavia che i provvedimenti a favore della BGB siano in sintonia con il principio di finanziamento ai sensi dell'economia di mercato e quindi non rappresentano aiuti di Stato. Da un lato, le stesse garanzie statali equivalgono ad aiuti, fino al 2005, compatibili con il mercato comune (22). Dall'altro, la Commissione constata che gli aiuti in oggetto consentono alla BGB di proseguire la propria attività commerciale ai fini della ristrutturazione e pertanto favoriscono l'intero gruppo, incluse le varie imprese di diritto privato che fanno capo allo stesso. Differiscono pertanto, per quanto concerne la loro natura giuridica e la singola portata, da una semplice attuazione delle garanzie statali (Anstaltslast e responsabilità del garante), che sussistono solo per la banca regionale LBB, e quindi per una parte del gruppo. Per tali motivi tutti gli aiuti in esame costituiscono nuove misure di aiuto.
(150)
Poiché gli aiuti non sono stati concessi sulla base di un regime approvato, la Commissione deve verificare direttamente la relativa compatibilità con il mercato comune, ai sensi dell'articolo 87 del trattato CE.
(151)
In conformità all'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, salvo deroghe contemplate nel trattato stesso, sono incompatibili con il mercato comune, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza.
(152)
L'articolo 87 del trattato CE prevede tuttavia eccezioni al principio della incompatibilità degli aiuti di Stato con il mercato comune. Le disposizioni di cui all'articolo 87, paragrafo 2, del trattato CE, potrebbero motivare una compatibilità degli aiuti con il mercato comune. Le misure di aiuto in esame non possono però essere considerate né aiuti a carattere sociale concessi ai singoli consumatori [lettera a)] né aiuti destinati a ovviare ai danni arrecati dalle calamità naturali oppure da altri eventi eccezionali [lettera b)], e nemmeno aiuti concessi all'economia di determinate regioni della Repubblica federale di Germania che risentono della divisione della Germania, [lettera c)]. Nel presente caso, tali eccezioni non possono trovare applicazione.
(153)
Con riferimento alle disposizioni di cui all'articolo 87, paragrafo 3, lettere b) e d), del trattato CE, si constata che gli aiuti in questione non sono destinati a promuovere la realizzazione di un importante progetto di comune interesse europeo, non pongono rimedio a un grave turbamento dell'economia di uno Stato membro e non possono nemmeno essere considerati aiuti destinati a promuovere la cultura e la conservazione del patrimonio.
(154)
Di conseguenza, la Commissione esamina le misure di sovvenzione sulla base delle disposizioni dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE. La Commissione fonda la sua valutazione degli aiuti destinati ad agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni economiche, sempre che non alterino le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse, sugli orientamenti comunitari vigenti in materia. Secondo il parere della Commissione, nel presente caso non possono essere applicati orientamenti diversi da quelli già citati, relativi agli aiuti al salvataggio ed alla ristrutturazione di imprese in difficoltà (23) («orientamenti»). La Commissione ritiene, inoltre, che le misure di aiuto descritte contribuiscano a finanziare la ristrutturazione dell'impresa e che siano quindi da considerare come aiuti alla ristrutturazione.
(155)
In conformità agli orientamenti, gli aiuti alla ristrutturazione sono consentiti solo se non risultano contrari all'interesse comune. Negli orientamenti l'approvazione di aiuti da parte della Commissione è vincolata alla presenza di determinate premesse.
(156)
La Commissione considera sufficientemente comprovato che la BGB possa essere considerata un'impresa in difficoltà, ai sensi della sezione 2.1. (punto 30 in combinazione con i punti dal 4 all'8) degli orientamenti.
(157)
Nel punto 4 degli orientamenti si parte dal presupposto che un'impresa versa in difficoltà «qualora essa non sia in grado, con le proprie risorse finanziarie o ottenendo i fondi necessari dai proprietari/azionisti o dai creditori, di contenere le perdite che potrebbero condurla quasi certamente, senza un intervento esterno dei poteri pubblici, al collasso economico a breve o a medio termine». Tali condizioni sono chiaramente presenti in relazione alla BGB. I provvedimenti in oggetto, che impediscono la sospensione dell'attività commerciale della BGB, sono stati attuati dal Land Berlino, e quindi dall'azionista di maggioranza della BGB. È stato tuttavia già accertato che un finanziatore operante secondo i principi dell'economia di mercato non avrebbe stanziato tali fondi alle condizioni indicate.
(158)
Senza le misure di sovvenzione del Land, le quote di capitale risulterebbero inferiori ai valori minimi prescritti dalla legge sul credito; la BAFin (ex BAKred) dovrebbe quindi adottare i provvedimenti necessari ai sensi degli articoli 45-46a della legge sul credito, ad esempio la chiusura transitoria dell'azienda. Inoltre, al momento della concessione degli aiuti, la BGB rispondeva anche ad altri criteri relativi alla definizione di un'impresa in difficoltà, secondo il punto 6 degli orientamenti; rientrano fra questi livello crescente delle perdite, aumento dell'indebitamento e degli oneri da interessi e basso o inesistente valore dal capitale netto.
(159)
Ai sensi del punto 28 degli orientamenti, gli aiuti alla ristrutturazione possono essere concessi solo se vengono soddisfatti severi criteri e se sussiste la garanzia che gli eventuali effetti di distorsione della concorrenza provocati dagli aiuti saranno compensati dai vantaggi derivanti dal mantenimento in vita dell'impresa, in particolare qualora si accerti che l'effetto netto di licenziamenti conseguenti al fallimento dell'impresa accentuerebbero i problemi locali, regionali o nazionali in materia di occupazione oppure, eccezionalmente, che la sua scomparsa potrebbe condurre a una situazione di monopolio o di stretto oligopolio.
(160)
L'ultimo caso può essere escluso, per quanto concerne la zona di Berlino, a motivo del numero di banche ivi presenti nonché della struttura del mercato relativo all'attività con i clienti privati e le società, sul quale la BGB continua ad essere leader, con i propri marchi «Berliner Bank» e «Berliner Sparkasse». Nel caso di un eventuale fallimento della banca leader a livello regionale e della conseguente presumibile vendita delle relative parti, non si prevede pertanto un peggioramento della struttura competitiva. Tale fatto sarebbe concepibile solo in uno scenario estremamente improbabile e quindi teorico, nell'ambito del quale, in seguito a un'insolvenza, uno dei maggiori concorrenti regionali acquisti tutte le società affiliate/i valori patrimoniali della BGB, sui quali si fonda la forte posizione a livello regionale di quest'ultima. Anche in quel caso si esclude comunque l'insorgere di un monopolio o di un oligopolio stretto, a causa del controllo di fusione previsto. Sui mercati nazionali e internazionali la posizione della BGB non è sufficientemente forte per determinare, mediante un eventuale fallimento e le conseguenti alienazioni, una situazione di monopolio o oligopolio. La Germania non ha contraddetto tale giudizio della Commissione, già espresso nella decisione di avvio del procedimento.
(161)
In merito agli effetti economici e sociali a carico della città di Berlino, la Germania aveva presentato una stima, nella quale vengono confrontati gli effetti della ristrutturazione della BGB con gli effetti della cessazione di attività/fallimento, principalmente in relazione all'occupazione ed agli introiti fiscali per il Land Berlino. È stato ivi esposto che un'insolvenza determinerebbe entro il 2006 la perdita di 7 200 posti di lavoro a Berlino (meno 59 %), in vece della perdita di 3 200 posti di lavoro (meno 26 %) nel caso della ristrutturazione. Gli introiti fiscali annuali del Land Berlino nel 2006 si ridurrebbero di 70 milioni di EUR con la ristrutturazione e di 150 milioni di EUR senza la ristrutturazione. Nella decisione di avvio del procedimento la Commissione ha indicato di non poter verificare tali valori di stima in mancanza di ulteriori delucidazioni in merito.
(162)
La Germania ha quindi inviato ulteriori informazioni, fra l'altro un calcolo dell'Istituto tedesco di ricerca economica (DIW), dal quale risulta che un'insolvenza della BGB avrebbe determinato una perdita di 7 000-10 000 posti di lavoro a Berlino (dei 12 200 posti di lavoro esistenti a Berlino nel 2001), mentre la ristrutturazione, in conformità al piano aggiornato, avrebbe condotto a una perdita entro il 2006 di circa 3 500 posti di lavoro a Berlino. La Commissione ritiene che la perdita di posti di lavoro supposta in caso di insolvenza sia esagerata, poiché anche in un tale scenario i settori giudicati fondamentalmente redditizi avrebbero potuto essere mantenuti in attività dagli acquirenti, anche in questo caso in forma ristrutturata. Inoltre, secondo le stime attuali, la perdita di circa 5 000 posti di lavoro a Berlino, provocata dalla ristrutturazione, è notevolmente superiore alle supposizioni iniziali. Si concorda tuttavia con la Germania nella valutazione che, in linea di massima, un'insolvenza improvvisa avrebbe determinato la perdita di molti più posti di lavoro di quella connessa con una ristrutturazione effettuata nel lungo termine, in quanto nel primo caso si sarebbe giunti alle cosiddette «fire sales» e chiusure dei settori ristrutturabili. In tal senso è tuttavia necessario tenere conto anche delle perdite indirette di posti di lavoro, determinate dagli effetti di «domino», in seguito alle quali sarebbero insorte, mediante effetti fiscali diretti e indiretti, anche perdite di introiti annuali per il Land Berlino, classificabili nell'ordine di 300 milioni di EUR all'anno e quindi notevoli in quanto contemplano vari anni. La Commissione concorda pertanto con la Germania nel ritenere che la sopravvivenza dell'azienda è connessa con vantaggi economici e sociali.
(163)
Nella dichiarazione, la Germania aveva indicato per garanzia anche le fonti delle perdite della LBB e le obbligazioni del Land, ponendo il caso di un ipotetico scenario d'insolvenza. Senza una chiara identificazione e quantificazione di tali rischi di responsabilità, la Commissione non era tuttavia in grado di valutare adeguatamente questi effetti economici. La Germania ha quindi presentato, nel corso del procedimento, una perizia giuridica e i calcoli relativi agli effetti, esulanti dai summenzionati casi d'eccezione, di un'ipotetica insolvenza della BGB per il Land Berlino. Si tratta di quegli effetti che verrebbero innescati dalla complessa interconnessione dei rischi vigente all'interno del gruppo (fra cui la concessione interna di crediti, i patrocini, i contratti di cessione degli utili) in concomitanza con i principi di «Anstaltlast» e «responsabilità del garante» in vigore per la LBB ancora fino al 2005.
(164)
Secondo la Germania, lo scenario di un'insolvenza della BGB determinerebbe perdite di circa 18,5-25 miliardi di EUR ai danni della LBB, collegata alla stessa mediante un'associazione in partecipazione, crediti e garanzie, costituite sostanzialmente da perdite di valore delle richieste di crediti della LBB alla BGB (con un volume di bilancio pari a [...]* EUR, a seconda della percentuale di perdita circa [...]* fino a [...]* EUR), da perdite di valore dei crediti clienti (con un volume di bilancio pari a circa [...]* EUR, a seconda della percentuale di perdita circa [...]* fino a [...]* EUR), da un ricorso alle garanzie concesse alla BGB Finance di Dublino (circa [...]* fino a [...]* EUR) nonché da costi di insolvenza (circa [...]* EUR).
(165)
Secondo le indicazioni della Germania, tale scenario determinerebbe aggravi a carico del Land per un ammontare di circa 31 miliardi di EUR, fino a 40 miliardi di EUR. Si è supposto che il Land opti per la sospensione dell'attività della LBB e quindi ricorra non al principio di «Anstaltslast» (dotazione di un ente pubblico con autonomia patrimoniale dei mezzi necessari al perseguimento del relativo scopo), ma alla responsabilità di garante del Land (responsabilità per l'importo complessivo delle obbligazioni della LBB non coperte dal patrimonio (24). Il ricorso ai mezzi relativi alla responsabilità del garante è stato stimato in circa [...]* EUR («base case») fino a [...]* EUR («worst case»). Ulteriori oneri a carico del Land, pari a circa [...]* EUR («base case») fino a [...]* EUR («worst case») risultano, considerando tale scenario, dai diritti di rivalsa del fondo di garanzia depositi delle banche private tedesche (25). Si è inoltre partiti dal presupposto di una perdita di apporto di capitale del Land pari a poco meno di 2 miliardi di EUR, nonché di costi per interessi relativi allo stanziamento della liquidità nel corso della liquidazione di circa 5 miliardi di EUR.
(166)
La Commissione ha esaminato detti dati e calcoli e chiesto ulteriori spiegazioni. È quindi pervenuta al risultato che, in un ipotetico scenario di insolvenza, a causa delle garanzie statali ancora in vigore per la LBB, il Land sarebbe gravato da ingenti oneri, tuttavia valutabili solo approssimativamente, tenendo comunque conto del fatto che è necessario operare una distinzione fra i subscenari con e senza proseguimento di attività della LBB in presenza del principio di «Anstaltslast».
(167)
Secondo le proprie stime e sulla base dei dati comunicati dalla Germania, la Commissione parte dal presupposto che gli oneri a carico del Land, in caso di proseguimento dell'attività della LBB, corrisponderebbero a un ordine di grandezza pari a circa 13 miliardi di EUR, fino a oltre 20 miliardi di EUR. In tal caso, per il Land inciderebbe direttamente sul capitale di base della BGB (circa 2 miliardi di EUR) innanzitutto la perdita della quota del Land Berlino. Inoltre, a causa del principio di «Anstaltslast» vigente per la LBB, il Land dovrebbe compensare le conseguenze del ricorso alle garanzie concesse da questa alla BGB Finance di Dublino (stimate dalla Commissione in circa [...]* EUR) nonché la perdita di valore delle richieste di credito della LBB alla BGB (stima pari a circa [...]* EUR) in modo da poter mantenere correttamente la relativa attività, nel rispetto dei criteri di solvibilità. In relazione ai possibili diritti di rivalsa del fondo di garanzia del deposito delle banche tedesche private, indicati dalla Germania, sussistono insicurezze - [...]*. Sussistono inoltre notevoli dubbi giuridici sulla legalità delle responsabilità della LBB per determinate rivendicazioni di terzi, in merito all'attività con i fondi del settore relativo ai servizi immobiliari (ad esempio responsabilità per prospetti e materiale pubblicitario contenente dati erronei, dichiarazioni di esonero nei contratti di soci personalmente responsabili di società di gestione fondi e impianti). Pertanto, gli eventuali rischi non sono quantificabili.
(168)
Nello scenario di sospensione dell'attività commerciale della LBB, è necessario partire dal presupposto dell'insorgenza di ulteriori oneri a carico del Land, per l'ammontare di circa 8 miliardi di EUR (circa 6 miliardi di EUR relativi a perdite di valore della LBB per crediti clienti a causa dei problemi di liquidità innescati dall'insolvenza, quasi come un effetto di domino, in particolare società di gestione fondi, scorte ed edilizia immobiliare, nonché circa 2 miliardi di EUR inerenti ad ammortamenti su partecipazioni).
(169)
Nel corso del procedimento la Germania ha anche affermato che, nel caso di un'ipotetica insolvenza del settore relativo ai servizi immobiliari (separazione e liquidazione senza protezione contro i rischi), non si modificherebbero sostanzialmente a causa dell'interdipendenza dei rischi all'interno del gruppo. Sono rilevanti in tal senso, innanzitutto, i crediti che le società affiliate del settore relativo ai servizi immobiliari (IBAG/IBG/LPFV incluso le filiali IBAG IBV e Bavaria), in espansione e sempre più in difficoltà, hanno ricevuto in notevole entità dalle banche facenti parte del gruppo (BGB, LBB e BerlinHyp), nonché i contratti di cessione degli utili fra la IBAG e le relative società affiliate Bavaria e IBV, da un lato, e BGB e IBAG dall'altro. Inoltre, in relazione a tutte le obbligazioni della IBG, della Bavaria e della IBV, costituite entro la fine del 1998, la BGB ha emesso lettere di patrocinio. La Commissione non ha motivo di dubitare dell'esposizione dei fatti presentata dalla Germania. Concorda con la Germania nel ritenere che anche una separazione e liquidazione del settore relativo ai servizi immobiliari IBAG/IBG/LPFV, in assenza di protezione contro i rischi, condurrebbero a un'insolvenza della BGB, con le conseguenze sopra illustrate, a causa dell'interconnessione relativa ai rischi.
(170)
In conclusione si constata che gli effetti di un'ipotetica insolvenza della BGB, con o senza prosecuzione d'attività della LBB, sono difficilmente calcolabili e le stime sono suscettibili di notevoli incertezze. Gli oneri a carico del Land sono quindi valutabili solo approssimativamente, in un ambito che va dai circa 13 a oltre 30 miliardi di EUR. Con un valore probabile situato fra questi due estremi è comunque possibile ritenere che una ristrutturazione, attuata con l'ausilio degli aiuti in oggetto, determina oneri meno ingenti per il Land Berlino.
(171)
Nel corso del procedimento la Germania non ha vantato il fatto che la BGB, o altre imprese del gruppo, erogano servizi di interesse economico generale, ai sensi dell'articolo 86, comma 2, del trattato CE. Pertanto, come indicato già nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione è partita dal presupposto che questo aspetto non sia rilevante per la valutazione del provvedimento in questione ed è pervenuta alla conclusione che gli aiuti non possano essere approvati sulla base dell'articolo 86, comma 2, del trattato CE.
(172)
In conformità al punto 3.2.2, lettera b), degli orientamenti, la concessione dell'aiuto è vincolata all'attuazione del piano di ristrutturazione, il quale deve essere approvato, in relazione a ogni singolo aiuto, dalla Commissione, la quale è tenuta anche a verificare l'idoneità dello stesso al ripristino della redditività a lungo termine dell'impresa entro un adeguato termine. Il piano di ristrutturazione deve avere una durata di validità limitata e fondarsi su supposizioni realistiche. Deve inoltre contenere una descrizione delle circostanze che hanno determinato l'insorgere delle difficoltà in cui versa l'impresa, in modo da poter giudicare se i provvedimenti proposti sono adeguati. Il piano permette all'impresa di conseguire una nuova struttura, che offre nel lungo termine prospettive di redditività e la possibilità di svolgere l'attività con le proprie forze, vale a dire che le consente di coprire tutti i costi, inclusi gli ammortamenti e le spese di finanziamento, e di conseguire una redditività dei fondi propri sufficiente per contrastare la concorrenza.
(173)
La Commissione ha fondato la propria approvazione sui dati comunicati dalla Germania, e fra l'altro sulla programmazione dettagliata dei singoli provvedimenti di ristrutturazione, sui conti economici previsti per il periodo di ristrutturazione (2001-2006), sulla base di uno scenario ottimistico, pessimistico e di base, sull'analisi dei deficit strutturali responsabili dei problemi dell'azienda e sui costi dei provvedimenti di ristrutturazione pianificati. All'atto della sua valutazione, la Commissione si è basata anche su quanto indicato dalla Germania in merito all'attuazione in corso del piano di ristrutturazione e sulla modifica dei singoli provvedimenti, inclusa la programmazione dei tempi per determinate alienazioni.
(174)
Alla luce del fallimento del tentativo originario di privatizzazione e dell'elevato deficit di bilancio della BGB, pari a circa 700 milioni di EUR per il 2002, in seguito alla relativa comunicazione da parte della Germania alla fine di marzo del 2003 la Commissione ha ritenuto necessario esaminare attentamente la capacità di sussistenza della banca dapprima con i propri mezzi e in seguito, in mancanza di conclusioni chiare, a cura di periti esterni indipendenti. La Commissione mirava a conseguire una sufficiente consapevolezza in merito alla capacità della BGB di continuare a fronteggiare la concorrenza con le proprie forze, senza ulteriore supporto statale. In assenza di una tale consapevolezza e in presenza di ulteriori dubbi, la Commissione avrebbe dovuto prendere una decisione negativa in merito a tutti gli aiuti in questione, sulla base del piano di ristrutturazione presentato. Il fallimento della procedura di privatizzazione aveva sollevato, in particolare, il dubbio sulla capacità di sussistenza della rimanente attività di finanziamento immobiliare. Il disavanzo annuo di circa 700 milioni di EUR (al netto di tasse e imposte) era prevalentemente riconducibile ad effetti straordinari (meno 593 milioni di EUR), in particolare vasti ammortamenti sulle quote di Euro Stoxx per 399 milioni di EUR, mentre il risultato economico in seguito alla previdenza contro i rischi era solo leggermente negativo (meno 23 milioni di EUR) e, con circa 30 milioni di EUR, addirittura superiore alla programmazione per il 2002 (meno 53 milioni di EUR). Questa elevata perdita ha determinato tuttavia una notevole ripercussione negativa sulla quota di capitale di base, concepita come cuscinetto per ulteriori possibili perdite e quindi rilevante ai fini della sussistenza dell'impresa, che in tal modo è scesa al 5,6 %, risultando con quasi [...]* notevolmente inferiore all'entità originariamente programmata di [...]* per l'anno 2002.
(175)
In tale contesto va notato che la Commissione aveva condotto colloqui con la Germania già all'inizio del 2003, in merito alla possibilità di adottare ulteriori provvedimenti di compensazione nel settore dell'attività bancaria al dettaglio. La Germania aveva quantificato gli effetti di un'alienazione separata della Berliner Bank, sulla base della situazione all'epoca riscontrata; la Commissione non aveva tuttavia conseguito una consapevolezza sufficiente in merito alla capacità del gruppo di imporsi sul mercato con le proprie forze.
(176)
Le indagini della Commissione erano rivolte in particolare ai rischi creditizi ed alla previdenza contro i rischi nel settore dei finanziamenti immobiliari, nonché in misura minore al settore del mercato finanziario. Secondo il parere della Commissione, i dubbi circa la capacità di sussistenza dell'azienda avrebbero potuto essere dissipati se l'ambito dei finanziamenti immobiliari, o almeno la gran parte dello stesso con i rischi a questo connessi, fosse stato efficacemente isolato dal resto del gruppo, ad esempio mediante una vendita precoce separata di tale attività. La Germania ha tuttavia presentato entro il giugno del 2003 delle cifre che hanno indotto la Commissione a ritenere che un tale efficace isolamento del summenzionato ambito non fosse attuabile. Quale motivo principale, è stato addotto il fatto che la vendita avrebbe determinato immediatamente una scrittura di storno delle voci patrimoniali del settore relativo ai finanziamenti immobiliari (in particolare la partecipazione della BGB alla BerlinHyp con un valore contabile di [...]* EUR) dall'attivo fisso al capitale circolante. Quanto sopra avrebbe richiesto una valutazione di tali voci patrimoniali sulla base del valore attuale di mercato, [...]. Le perdite straordinarie connesse con tale operazione avrebbero gravato sulla dotazione di fondi propri della BGB in modo tale che non sarebbe più stata garantita la relativa sussistenza senza la concessione di un ulteriore sostegno da parte dello Stato.
(177)
Poiché, in tal senso, un isolamento a breve termine del resto del gruppo dai rischi connessi con il settore dei finanziamenti immobiliari non sembrava possibile, la Commissione non ha avuto a disposizione altra scelta che quella di conferire a periti indipendenti l'incarico di verificare la vitalità della BGB sulla base del piano di ristrutturazione esistente. In primo piano vi era, in particolare, la questione se la previdenza contro i rischi potesse essere considerata adeguata, alla luce dei rischi connessi con il settore relativo ai servizi immobiliari. L'incarico di effettuare una perizia in tal senso, conferito in data 14 luglio 2003 alla società di revisione dei conti Mazars, scelta in qualità di consulente della Commissione, era tuttavia esteso e copriva anche altri rischi relativi alla capacità di sussistenza della banca (ad esempio anche il settore inerente al mercato finanziario e l'ambito clienti importanti/estero).
(178)
La bozza della perizia è stata consegnata, in conformità agli accordi stipulati, in data 30 settembre 2003. I risultati più rilevanti sono stati discussi il 3 ottobre 2003 con la Germania. La versione definitiva della perizia è stata trasmessa dalla Germania in data 20 novembre 2003. Sulla base della perizia effettuata dalla Mazars, la Commissione è pervenuta, in relazione al piano di ristrutturazione nella versione dell'estate 2003, che non conteneva ancora l'impegno di procedere alla scissione della Berliner Bank, assunto dalla Germania solo in seguito alla stesura della perizia, alle conclusioni in seguito esposte in merito alla capacità di sussistenza della banca.
(179)
Congiuntamente alla notifica, nel gennaio del 2002 la Germania ha presentato alla Commissione un'indagine di mercato dettagliata, condotta dalla banca e dalla Morgan Stanley, nella quale veniva illustrata la situazione attuale e futura del mercato interbancario in Germania e in particolare nella città di Berlino. In considerazione anche delle informazioni presentate in seguito all'apertura del procedimento, la Commissione ritiene che l'indagine di mercato sia completa e coerente. In merito ai punti citati nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione rimanda alle dichiarazioni integrative della Germania, riportate nei punti 58 e seguenti.
(180)
La Germania afferma, in particolare, che l'attività bancaria al dettaglio (clienti privati e società) della BGB è concentrata nel Land Berlino e nelle immediate vicinanze di tale città, che costituiscono il mercato per la stessa rilevante dal punto di vista territoriale. Nei principali segmenti di mercato, vale a dire in particolare le operazioni con depositi e crediti, negli anni precedenti la crisi la quota di mercato della BGB aveva registrato solo variazioni negative o leggermente positive, oppure un ristagno. A Berlino, con circa 4 000 unità, vengono assistiti da una filiale della banca molti più abitanti rispetto alla media tedesca (1 300) o europea (1 800). In futuro il numero delle filiali continuerà ad essere leggermente in regresso, poiché i clienti effettueranno sempre più transazioni tramite Internet. In linea di massima, non sussisteranno capacità in eccesso; regna tuttavia una forte concorrenza, che rafforza ulteriormente la pressione sui margini di reddito e fa presumere un ulteriore consolidamento.
(181)
Nel settore dei finanziamenti immobiliari, il tasso d'interesse sul prestito ipotecario tedesco è molto ridotto, rispetto alla media europea, e si osserva un sempre maggiore processo di concentrazione presso i finanziatori di ipoteche. Inoltre, nel settore delle ipoteche non si registra una sostanziale ricostituzione in tempi recenti. L'eterogenea struttura degli offerenti e la concorrenza che ne risulta rappresentano anche un motivo determinante della carenza di redditività del settore ipotecario tedesco. In passato, gli operatori di mercato potevano crescere solo adottando una politica di pricing molto aggressiva, che tuttavia in molti casi ha condotto in seguito a significativi ammortamenti, come testimonia anche l'esempio della BerlinHyp e della BGB. La forte frammentazione del mercato ha determinato un'intensa concorrenza e una notevole pressione sui margini di profitto. Mentre nella Germania occidentale la domanda cresce, all'Est si sta verificando un ulteriore consolidamento nell'ambito delle locazioni e del prezzo di portafoglio. Nel complesso, per alcuni settori del mercato immobiliare si può supporre la presenza di domanda crescente in Germania, nel corso dei prossimi anni. A causa della forte concorrenza e dell'ulteriore inasprimento delle norme, non si prevede tuttavia una significativa ripresa del mercato ipotecario nel suo complesso.
(182)
In relazione al settore dei servizi immobiliari (operazioni con fondi e committenti/sviluppo progetti), non si osservano capacità in eccesso nelle transazioni con fondi a livello nazionale. Sussiste tuttavia un'elevata, sebbene invariata nel lungo termine, intensità concorrenziale. In questa sede va notato che nel corso del procedimento è stato assunto l'impegno di separare dalla BGB tutto il settore dei servizi immobiliari.
(183)
Nell'ambito delle attività connesse con il mercato finanziario la BGB, secondo quanto dichiarato dalla Germania, è attiva nella negoziazione di azioni e prestiti (commercio in proprio e transazioni per conto di clienti), nell'emissione e negoziazione di derivati nonché nelle operazioni con divise e valute ed altre transazioni inerenti al mercato monetario, principalmente con clienti tedeschi. La crisi dei mercati finanziari ha determinato una forte riduzione delle attività. Alla domanda relativa alle capacità in eccesso non può esse data attualmente una risposta definitiva. Si prevede tuttavia un inasprimento della concorrenza e una crescente marginalizzazione dei piccoli concorrenti come la BGB a favore dei grandi offerenti.
(184)
Riepilogando, in merito alle argomentazioni della Germania la Commissione fa notare il proprio giudizio sostanzialmente positivo sullo sviluppo futuro del mercato e delle prospettive della BGB nell'ambito delle attività bancarie al dettaglio e del mercato finanziario. Grazie al migliore andamento economico previsto nei prossimi anni, alla luce dei più recenti dati pervenuti in tal senso, dovrebbe essere possibile conseguire utili relativamente stabili. L'attuazione fruttuosa delle proprie strategie di mercato dipende fondamentalmente dall'impresa stessa. Al contrario, per quanto attiene al settore dei finanziamenti immobiliari, la situazione si evolverà probabilmente in modo meno favorevole, a causa del processo di consolidamento non ancora concluso. La banca dovrebbe quindi essere tenuta ad adattare ulteriormente la propria strategia agli sviluppi futuri di tale settore, eventualmente mediante riduzioni mirate dell'attività, qualora tale provvedimento si riveli necessario. In seguito alla scissione dalla banca del settore relativo ai servizi immobiliari, prevista entro la fine del 2005, per la banca stessa l'andamento del mercato in tale settore avrà solo un'importanza marginale.
(185)
Nella sua valutazione dei deficit strutturali e operativi responsabili dei problemi della banca, la Commissione fa riferimento al quadro presentato dalla Germania. La Commissione considera appropriata, nel complesso, l'analisi dei deficit passati e adeguata la base di partenza per il loro superamento e l'elaborazione del piano di ristrutturazione.
(186)
La Commissione ne deduce che la crisi della BGB si basava in particolar modo sull'accumulazione di rischi nell'ambito dei servizi immobiliari a causa di concessioni sempre crescenti di garanzie pluriennali di locazione, di distribuzione dei dividendi e di rinnovi, che non potevano essere visti, in termini di economia aziendale, né come controllabili né come rientranti in un rapporto adeguato costi/utili. Essa si basava piuttosto su stime di mercato assolutamente irrealistiche, che possono essere definite piuttosto come illusioni. Lo stesso valeva anche per l'attività del finanziamento immobiliare: una politica dei prezzi aggressiva, mirata a quote di mercato più elevate, che non copriva adeguatamente i rischi connessi con la concessione dei crediti, nonché le valutazioni sbagliate, fondate su negligenza, in merito alle sicurezze, hanno portato, nel periodo del regresso economico a partire dalla fine degli anni ‘90 a massicce mancanze di crediti e conseguenti perdite.
(187)
Inoltre, sia nel settore dei servizi immobiliari, sia in quello dei finanziamenti immobiliari, ci furono delle influenze massicce da parte di alcuni politici regionali, i quali ignorarono gli interessi economico-aziendali della banca, o ai quali mancavano le necessarie nozioni economiche, e che concessero la priorità agli obiettivi di sviluppo presumibilmente più di natura politica. Se tali influenze sono rilevanti da un punto di vista penale, sarà l'autorità giudiziaria di Berlino ad accertarlo. Queste pratiche infungibili da un punto di vista di economia aziendale sono state alleggerite in maniera decisiva da un sistema per il riconoscimento e il superamento dei rischi, che può essere definito semmai come rudimentale e non ha soddisfatto, da nessun punto di vista, i requisiti tipici del mercato per una gestione efficace dei rischi. In quel periodo né la presidenza né il consiglio di vigilanza della banca sono stati evidentemente all'altezza delle proprie responsabilità per una gestione e un controllo regolare dell'azienda. Occorre tuttavia aggiungere che anche i rispettivi revisori dei conti e le autorità di vigilanza competenti hanno riconosciuto troppo tardi l'accumulo galoppante dei rischi, ormai non più affrontabili da parte della banca, e sono ricorsi a provvedimenti consoni solo poco prima della divulgazione della crisi.
(188)
È stato possibile ritardare così a lungo lo scoppio della crisi anche perché la Landesbank Berlin, come parte del gruppo, ha approfittato delle ampie garanzie statali, quali «Anstaltslast» e responsabilità del garante, e ha rifinanziato in maniera vantaggiosa l'intero gruppo indipendentemente dai veri rischi commerciali sui mercati di capitali e ha esteso la «Anstaltslast» e la responsabilità del garante, ricorrendo nell'ambito della sua azione economica, a strutture di responsabilità di diritto privato, ad altre società dell'azienda, e molti affari insensati per la banca furono possibili solo in questo modo. L'abolizione della «Anstaltslast» e della responsabilità del garante entro luglio 2005 impedirà il sorgere, in futuro, di una crisi con un meccanismo di questo tipo o comunque permetterà che essa venga riconosciuta per tempo dal mercato e che non sia più il contribuente a doverne rispondere con somme miliardarie.
(189)
Mazars ha esaminato il piano di ristrutturazione dettagliato nella sua versione dell'estate 2003, che quindi non contemplava ancora la separazione della Berliner Bank. Esso prevede delle misure, le quali, secondo il parere della Commissione e di concerto con la stima di Mazars, sono adeguate nella loro interezza ad eliminare i deficit strutturali e operativi responsabili dei problemi passati e a ripristinare la redditività a lungo periodo dell'azienda.
(190)
Il piano di ristrutturazione, atto a superare i deficit strutturali e operativi della banca, si compone, da una parte, di misure circa l'alienazione, la fusione e la liquidazione di società affiliate o di settori di attività per la concentrazione futura della banca sul proprio core business e, dall'altra, di misure atte all'aumento dell'efficienza e della redditività del core business stesso (percorso di risanamento) tramite la diminuzione dei costi e la riduzione delle posizioni di rischio. Alcune delle misure di ristrutturazione, sia di quelle facenti parti del core business sia di quelle da esso escluse, possono essere viste, allo stesso tempo, come misure per la compensazione della concorrenza, nella misura in cui esse si manifestano in una riduzione della presenza della banca sul mercato. Il piano di ristrutturazione si riferisce al periodo compreso tra il 2001 e il 2006.
(191)
La struttura che si intende realizzare, contenuta nel piano di ristrutturazione, nella versione disponibile alla Commissione dell'estate 2003, è una banca regionale con focus sul core business del retail banking (attività con clienti privati e società con i marchi Berliner Sparkasse e Berliner Bank), completato da un'attività di mercato finanziario a margine più alto (BGB e LBB) e da un'attività di finanziamento immobiliare (BGB, LBB e BerlinHyp). L'attività al dettaglio dovrebbe poi, nel 2006, concorrere bene [...]* ai ricavi del gruppo (appena [...]* EUR), l'attività del mercato finanziario circa del [...]* % (circa [...]* EUR) e il finanziamento immobiliare circa del [...]* % (circa [...]* EUR). A causa della percentuale relativamente alta dei costi dell'attività al dettaglio, l'attività al dettaglio e quella del mercato finanziario dovrebbero tuttavia contribuire per [...]* al risultato aziendale.
(192)
I principi essenziali della ristrutturazione sono il ripristino duraturo della redditività, la diminuzione permanente dei costi della banca, la riduzione dei rischi a un'entità normale di mercato e di conseguenza il miglioramento della capacità del mercato finanziario. Concretamente, nel periodo di ristrutturazione compreso tra il 2001 e il 2006, nella sua versione disponibile presso la Commissione dell'estate 2003, si dovrebbe migliorare il risultato aziendale al netto della prevenzione contro i rischi e arrivare decisamente sopra [...]* all'anno e, a tale scopo, si dovrebbero ridurre le spese amministrative in maniera sproporzionata di [...]*. Le posizioni di rischio decisive per il computo della percentuale del capitale di base dovrebbero essere diminuite, dal 2001 al 2006, da appena [...]* EUR del [...]* % circa a [...]* EUR. La banca si augura di raggiungere un incremento a medio termine della percentuale del capitale di base e passare almeno al 7 %.
(193)
Alla luce dei motivi principali responsabili degli andamenti sfavorevoli che hanno colpito la BGB in passato, secondo il parere della Commissione e dei suoi consulenti, misure chiave, quali la riduzione radicale del numero degli addetti complessivamente di più della metà (da circa 15 000 a circa 6 500), la cessazione, la diminuzione, la liquidazione ordinata di settori di attività ad alto rischio oppure non appartenenti al core business di una banca regionale di retail, meccanismi di controllo interni più efficaci e strutture più snelle nell'organizzazione interna e nella partecipazione, sono appropriate per rendere l'azienda nuovamente redditizia e per superare gli errori commessi in passato. I miglioramenti operativi scaturiscono da misure interne e comprendono la cessione di attività che arrecano perdite. La Commissione, di concerto con l'analisi eseguita da Mazars, considera le misure previste fondamentalmente come sostenibili. Esse sono già state ampiamente attuate oppure sono contemplate nel piano. Nel dettaglio vale quanto segue.
(194)
Per l'attività al dettaglio nell'ambito della clientela privata, il concetto originario di ristrutturazione consisteva in una concentrazione dell'attenzione sull'attività regionale con i marchi Berliner Sparkasse e Berliner Bank (la scissione di quest'ultima viene effettuata solo previa approvazione della Germania) con l'intento di ottimizzare i processi lavorativi e di attuare una riduzione consistente delle capacità degli addetti. Il concetto, in gran parte già realizzato, prevede l'alienazione delle partecipazioni inadatte al core business regionale definito e la chiusura delle filiali. La somma dei ricavi dovrebbe aumentare nella fase del percorso di risanamento, dal 2001 al 2006, [...]*, mentre la somma delle spese amministrative dovrebbe diminuire, nello stesso periodo, di oltre il [...]* % e l'utile al lordo delle tasse e imposte dovrebbe aumentare da oltre meno [...]* EUR a [...]* EUR. Le posizioni di rischio dovrebbero ridursi in maniera significativa. Il numero degli addetti all'interno del gruppo risanato dovrebbe essere ridotto dai circa 6 000 nel 2001 a [...]* nel 2006. Il rapporto cost/income dell'attività con la clientela privata dovrebbe essere migliorato e passare da [...]* % nel 2001 a [...]* % nel 2006.
(195)
Queste misure sono già state attuate ampiamente, conformemente al piano. È stata solamente ritardata l'alienazione della Weberbank con un valore patrimoniale complessivo di 4,4 miliardi di EUR, ma potrà essere realizzata presumibilmente nel corso del 2004. Di concerto con l'analisi effettuata da Mazars, la Commissione considera il piano, in questo stadio, come una base adeguata per creare una redditività a lungo termine dell'attività con la clientela privata.
(196)
Le misure intraprese o pianificate secondo il concetto originario nell'ambito della clientela privata impattano contemporaneamente e in maniera considerevole anche sul settore inerente alla clientela commerciale, alla quale in futuro verrà assegnata la rimanenza del campo di attività con l'amministrazione pubblica. Il concetto prevede di impostare l'attività con la clientela commerciale al di fuori di Berlino. La somma dei ricavi dovrebbe diminuire solo lievemente, mentre la somma delle spese amministrative dovrebbe essere ridotta, nello stesso periodo, di appena [...]* % e l'utile al lordo delle tasse e imposte dovrebbe aumentare da [...]* EUR a circa [...]* EUR. Allo stesso modo, le posizioni di rischio dovrebbero ridursi in maniera significativa. Il numero degli addetti dovrebbe essere ridotto di oltre [...]* %. Il rapporto cost/income dell'attività con la clientela commerciale dovrebbe essere migliorato e passare dal [...]* % nel 2001 al [...]* %.
(197)
Come confermato da Mazars, queste misure sono già state attuate ampiamente o comunque sono tutte in fase di realizzazione conformemente al piano. La Commissione ritiene probabile che le misure, in questo stadio del piano, creino una redditività soddisfacente dell'attività con la clientela commerciale e l'amministrazione pubblica e che circoscrivano l'attività della banca anche in questo settore al suo core business nella regione Berlino/Brandeburgo.
(198)
L'attività del mercato finanziario viene ristrutturata con l'intento di smobilizzare i fondi propri diminuendo conseguentemente le posizioni di rischio e di migliorare l'efficienza dei processi lavorativi. A questo scopo il commercio a nome proprio (prodotti azionari e crediti a interesse) dovrebbe essere connesso con tutti i settori del mercato finanziario, essere chiaramente separato dal commercio a nome dei clienti ed essere complessivamente ridotto. In questo contesto dovrebbe seguire una limitazione su Germania, Europa e Stati Uniti, mentre si dovrebbe rinunciare all'attività con i mercati emergenti. Allo stesso modo si dovrebbe ridurre fortemente il portafoglio dei derivati da interessi per limitarlo alle posizioni rivolte ai clienti. Dall'altra parte, si dovrebbe potenziare il meno rischioso commercio a nome dei clienti, soprattutto in relazione ai prodotti da interessi e fondi propri. La somma dei ricavi dovrebbe diminuire solo lievemente dal 2001 al 2006, mentre la somma delle spese amministrative dovrebbe ridursi, nello stesso periodo, di circa [...]* % e l'utile al lordo delle tasse e imposte dovrebbe aumentare di circa il [...]* %. Le posizioni di rischio dovrebbero ridursi, esattamente come il numero degli addetti, di circa [...]* %. L'intenzione è di migliorare il rapporto cost/income dell'attività del mercato finanziario dal [...]* % nel 2001 al [...]* % circa nel 2006.
(199)
Le misure programmate, così come confermato da Mazars, sono state nel frattempo ampiamente attuate o sono contemplate in agenda. La Commissione le ritiene sufficienti per assicurare la redditività di questo settore di attività in futuro e per limitare contemporaneamente i rischi della banca a una dimensione gestibile. La concentrazione sul commercio a nome dei clienti, sul coinvolgimento e la separazione organizzativa del commercio in nome proprio, secondo il parere della Commissione, migliora la trasparenza, riduce i rischi e aiuta la banca a superarli più efficacemente. I fondi propri vengono smobilizzati grazie alla chiara riduzione delle posizioni di rischio portando vantaggi all'aumento della percentuale del capitale proprio e, di conseguenza, alla garanzia futura della capacità del mercato finanziario della banca dopo l'abolizione della «Anstaltslast» e della responsabilità del garante.
(200)
Nell'ambito della ristrutturazione dell'attività di finanziamento immobiliare, la riduzione dei rischi ha la massima priorità. Per questo scopo, occorre eseguire un inventario dei rischi da attuarsi gradualmente con l'obiettivo di eliminare quelli gravosi e di circoscrivere la nuova attività ai clienti con un basso rischio. Occorre potenziare il settore della gestione dei rischi. Occorre inoltre ottimizzare i processi lavorativi e migliorare il controlling dei rischi. In futuro dovrebbero far parte del core business, in maniera prioritaria, i finanziamenti degli investitori industriali e delle società di edilizia abitativa in grandi città selezionate e meno colpite dalla crisi del mercato immobiliare nella Germania occidentale, nonché, in una certa misura, a Berlino e nel Brandeburgo. Il finanziamento da parte di investitori industriali rappresenta un'attività relativamente stabile e a basso rischio. È necessario un focus sovraregionale per diversificare i rischi e garantire una distribuzione adeguata del portafoglio, al fine di usufruire dei potenziali di crescita regionali e del know how di mercato regionale già esistente. L'assenza della componente sovraregionale nell'ambito del finanziamento immobiliare, comporterebbe la minaccia di un peggioramento sostanziale del rating e dei tassi di rifinanziamento. Dovrebbero invece essere fusi quei segmenti dell'attività immobiliare ad alto rischio e con margini non soddisfacenti. La banca ritiene realistico un miglioramento del risultato nella nuova attività, dando alla stessa un nuovo orientamento.
(201)
Al fine di migliorare il risultato nell'attività esistente, si ricorre a un impiego maggiore di specialisti dei rischi per gli impegni soggetti a pregiudizio. Si effettuano elaborazioni critiche e rivalutazioni delle risorse, eventualmente con il supporto di periti esterni, sotto la direzione e con le indicazioni dell'ente stesso di consulenza. Occorre inoltre diminuire, entro il 2005, le spese materiali dirette, nonché le spese del personale di circa [...]* %. Una spinta importante per il miglioramento del risultato è data anche dallo sviluppo di strategie di risanamento per la penuria di impegni e dall'introduzione di un controlling del rischio a livello di gruppo nel 2002, che prima esisteva solo in singoli settori, nonché il consolidarsi di adeguati strumenti di avvertimento rapido.
(202)
La somma dei ricavi dovrebbe aumentare dal 2001 al 2006 del [...]* % [...]*. La somma delle spese amministrative, al contrario, dovrebbe diminuire, nello stesso periodo, del [...]* % circa. L'utile al lordo delle tasse e imposte dovrebbe aumentare e passare, entro il 2006, da cifre decisamente negative a circa [...]* EUR. Le posizioni di rischio dovrebbero ridursi di oltre il [...]* %, mentre il rapporto cost/income dell'attività di finanziamento immobiliare dovrebbe aumentare dal [...]* % circa al [...]* %, anche a seguito delle misure dispendiose illustrate per la creazione di una migliore gestione del rischio.
(203)
Queste misure sono già state ampiamente attuate oppure sono contemplate nel piano. La Commissione considera le misure adottate fondamentalmente come passi nella direzione giusta. Tuttavia, secondo il parere della Commissione e dei suoi consulenti, la realizzazione dei miglioramenti desiderati in merito alla qualità dei dati fa fatica a stare dietro agli obiettivi specificati nel piano. Questa situazione insoddisfacente potrebbe eventualmente impedire la funzionalità della gestione dei rischi.
(204)
La Commissione inoltre, in accordo con l'analisi effettuata da Mazars, dubita che la banca riuscirà in futuro a generare un volume d'affari sufficiente con gli ampi margini desiderati con i clienti a basso profilo di rischio. Questo perché, secondo le indicazioni interne della Germania, il mercato del finanziamento immobiliare è caratterizzato da un'elevata intensità di concorrenza e si trova al momento ancora in un processo di consolidamento. I clienti target a cui si rivolge la BGB sono corteggiati fortemente anche da altri offerenti, essendo il segmento di mercato più interessante. Il mancato raggiungimento dell'obiettivo avrebbe una ripercussione diretta sulla futura eccedenza degli interessi desiderata. Sulla base delle cifre messe a disposizione dei consulenti della Commissione nell'estate 2003, l'allora esistente mancato raggiungimento dell'obiettivo per la creazione della nuova attività, in prospettiva del futuro, aveva causato un'enorme perdita delle rendite da interessi. Qualora il mancato raggiungimento dell'obiettivo dovesse estendersi in futuro, si inasprirebbe, conseguentemente, anche la portata della perdita delle rendite da interessi. La futura creazione di un sufficiente volume della nuova attività dipende, in maniera decisiva, dall'andamento del mercato nella regione di Berlino/Brandeburgo, dove continua a sussistere il baricentro dell'attività della BGB. Qualora la banca non dovesse ottenere un successo sufficiente in questo ambito, questo avrebbe delle ripercussioni durature in particolar modo sul valore della partecipazione della BGB alla BerlinHyp e renderebbe necessari ulteriori ammortamenti sul valore contabile attualmente di [...]* EUR attuali, ripercuotendosi in negativo sul risultato ed eventualmente sulla percentuale del capitale di base della banca. Tale questione viene illustrata più dettagliatamente in seguito (considerando 249). La Commissione tuttavia, di concerto con Mazars, non vede, in generale, messa in discussione la sussistenza della banca a causa dei problemi rimanenti nell'ambito dell'attività del finanziamento immobiliare.
(205)
La banca prevede di ritirarsi completamente dal settore di attività inerente ai clienti importanti e l'estero che include anche l'attività di consulting nell'ambito Mergers & Acquisitions, nonché Structured Finance/finanziamenti progetti e che non viene considerato come appartenente al core business della banca. Essa ha pertanto interrotto la sua nuova attività fondamentalmente già nel 2002. A causa degli impegni a lungo termine, soprattutto nell'attività di Structured Finance, non è tuttavia possibile un abbandono immediato, bensì solamente un'ampia riduzione delle posizioni di rischio di circa il [...]* % entro la fine del periodo di ristrutturazione, vale a dire il 2006. La restante attività sarà interrotta quanto prima, ad eccezione di un ambito limitato di finanziamenti internazionali alle esportazioni, coperti da agenzie di credito alle esportazioni, e di finanziamenti a medio e lungo termine di transazioni di merci in paesi di destinazione selezionati, nell'Europa centrale e orientale a seguito di comprovate perizie dei paesi, che dovrebbero essere integrati e conservati nell'attività del mercato finanziario.
(206)
Le riduzioni raggiunte fino a questo momento sono contenute ampiamente nel piano. Secondo il parere della Commissione e di Mazars esse sono appropriate per interrompere tale settore di attività in maniera ordinata e il più in fretta possibile e per smobilizzare significativamente, con il taglio massiccio delle posizioni di rischio, i fondi propri, al fine di garantire la futura capacità del mercato finanziario. L'abbandono di questo settore a rischio relativamente elevato e non facente parte del core business, con alti volumi di finanziamenti singoli, alleggerirà notevolmente anche il management, che potrà soddisfare con maggiore efficacia i propri compiti prioritari nei settori chiave. Il piano originario per le riduzioni è stato tuttavia adeguato nel 2003 al fine di tenere conto delle sfavorevoli condizioni del mercato nel 2002. Questo fatto potrebbe comportare un certo ritardo, in generale comunque non significativo, della riduzione delle posizioni di rischio.
(207)
Quale integrazione alla notifica, la Germania, nella sua risposta all'apertura del procedimento da parte della Commissione inerente alla riduzione dell'attività dei servizi immobiliari, ha proposto come ulteriore misura di compensazione la scorporazione completa della stessa e, a prescindere da alcune società ancora da individuare, alienabili sul mercato, il suo trasferimento al Land Berlino entro la fine del 2005. Questa misura è divenuta quindi parte del concetto di ristrutturazione. Ne sono coinvolte tutte le società che offrono servizi immobiliari le quali rientrano nella copertura contro i rischi dell'aprile 2002, in particolare IBAG, Bavaria, IBV, IBG e LPFV.
(208)
La protezione contro i rischi dell'aprile 2002 copre tutti i rischi derivanti dalle vecchie attività della banca nel settore dei servizi immobiliari, attivate prima dei rispettivi giorni di riferimento summenzionati. La banca è dunque sottoposta solo ai rischi, nel settore di attività dei servizi immobiliari, che derivano dalle nuove attività, concluse dopo i menzionati giorni di riferimento. Poiché il mercato dei servizi immobiliari continua ad essere visto come un mercato problematico ed essendo caratterizzato da un'elevata incertezza dei prognostici, la Commissione, così come confermato dai suoi consulenti della Mazars, considera la riduzione chiara e continuativa della nuova attività nel settore dei servizi immobiliari un contributo importante per il ripristino della capacità di sussistenza a lungo periodo e la concentrazione sul core business di una banca regionale. Il trasferimento al Land Berlino al prezzo di mercato della vecchia attività rientrante sotto la copertura contro i rischi consente alla banca anche lo smobilizzo delle risorse vincolate anche al di fuori del core business, sebbene il trasferimento della vecchia attività già coperta, come tale, non dovrebbe avere alcuna ripercussione significativa sulla situazione di rischio della banca.
(209)
La Commissione ritiene, in accordo con Mazars, che la cessione completa del campo di attività dei servizi immobiliari sia un passo chiaro ed economicamente ragionevole, il quale dovrebbe contribuire alla stabilizzazione a lungo termine dei risultati della banca. Tale misura dovrebbe pertanto essere valutata positivamente anche dal mercato finanziario e facilitare la pianificata privatizzazione della banca.
(210)
Il taglio del personale, pianificato per il periodo di ristrutturazione compreso tra il 2001 e il 2006, coinvolge circa 8 500 addetti dell'intero gruppo; si parla dunque di una riduzione di quasi il 60 %, da oltre 15 000 a 6 600. Entro il 30 settembre 2003 si potrebbe raggiungere un livello complessivo attorno ai 10 000 addetti, ovvero una riduzione di quasi 5 200 o del 35 % circa. Le suddette cifre sono ampiamente contenute nel piano.
(211)
Secondo il parere della Commissione, in accordo con i suoi consulenti, Mazars, le misure finanziarie sono necessarie e adeguate per ripristinare la stabilità finanziaria della BGB dal punto di vista della liquidità e della dotazione di capitale, per garantire il rifinanziamento della BGB sui mercati finanziari, nonché per finanziare la ristrutturazione della BGB. Le misure finanziarie si compongono di misure riferite sia al capitale proprio che al capitale altrui. Nel dettaglio vale quanto segue.
(212)
La Commissione è dell'avviso che la vendita di voci patrimoniali e partecipazioni possa portare liquidità alla banca e ridurre le posizioni di rischio al di fuori del core business. Non è tuttavia evidente la possibilità di raggiungere significativi utili contabili.
(213)
Il rifinanziamento della banca si basa su 3 pilastri principali: depositi a risparmio (circa un terzo), depositi bancari (circa un terzo) e debiti cartolarizzati (circa un quarto). I debiti consolidati sono diminuiti di 32 miliardi di EUR, passando da 185 miliardi di EUR alla fine del 2001 a 153 miliardi di EUR a metà del 2003. Questa cifra ha superato chiaramente l'obiettivo pianificato per il 2003 di 160 milioni di EUR. Entro il 2006 dovrebbe ulteriormente diminuire a [...]* EUR.
(214)
La banca, al fine di prepararsi alla soppressione delle garanzie statali, si prefigge l'obiettivo di trasferire il suo portafoglio relativamente ampio di obbligazioni a breve termine a obbligazioni di medio e lungo termine, nonché di entrare nuovamente sul mercato finanziario nel settore delle obbligazioni non garantite. A tal scopo, la banca ha sviluppato degli obiettivi per l'emissione di obbligazioni garantite e non garantite e in questo modo si impegna a ricostruire la fiducia del mercato finanziario e ad ampliare la base per gli investitori. La banca ha condotto dei colloqui con le agenzie di rating circa il rating da raggiungere in termini realistici in caso di positiva attuazione del concetto di ristrutturazione, sulla base dello scenario «best case» («A» e «A3»). [...]*. Si partirà poi, in generale, da un aumento dei costi di rifinanziamento di, mediamente, [...]* punti base, da ricondurre alla soppressione delle garanzie statali a metà del 2005.
(215)
La Commissione, così come confermato da Mazars, ritiene sostanzialmente plausibile la strategia di rifinanziamento della banca, in particolare lo scenario di base sviluppato e la deduzione dei costi di rifinanziamento, aumentati conseguentemente. Tuttavia, per il futuro rifinanziamento della banca emerge un'incertezza causata da una possibile riluttanza degli operatori, che potrebbe manifestarsi in particolar modo, qualora i risultati della banca non raggiungessero le aspettative. In questo caso si dovrebbero affrontare dei costi di rifinanziamento ulteriormente in aumento. Inoltre, in questo momento non è possibile prevedere del tutto in quale misura potrebbero verificarsi possibili effetti di saturazione del mercato a metà del 2005, quando tutte le banche in Germania avranno perso le garanzie statali. Il collocamento di determinati titoli potrebbe essere quantomeno più difficile.
(216)
Per questo motivo la Commissione vede nell'ulteriore riduzione delle posizioni di rischio un requisito essenziale per poter realizzare con successo il piano di ristrutturazione. Qualora in futuro dovessero delinearsi i problemi descritti, la banca potrebbe contrastarli efficacemente con maggiori sforzi volti ad eliminarli, influenzando così positivamente la fiducia del mercato finanziario.
(217)
Un ulteriore requisito essenziale per assicurarsi la fiducia da parte dei mercati finanziari è costituito dal raggiungimento di una sufficiente percentuale del capitale di base, che può fungere da cuscinetto per eventuali perdite. La percentuale del capitale di base dipende, da una parte, dal volume delle posizioni di rischio e, dall'altra, da quello del capitale di base stesso. Per la fine del periodo di ristrutturazione, la banca intende raggiungere una percentuale del capitale di base di oltre il 7 %. In ogni caso, non c'è da attendersi, da parte dei comproprietari, un apporto di capitale superiore all'aumento del capitale dell'agosto 2001 per un ulteriore miglioramento della dotazione della banca fino alla privatizzazione, vale a dire alla fine del 2007. Alla luce di questa considerazione, la banca, al fine di aumentare la propria percentuale del capitale di base, deve ricorrere in particolare a una riduzione delle posizioni di rischio o alla vendita di voci patrimoniali.
(218)
La Commissione è consapevole che il minimo giuridico della percentuale del capitale di base del 4 % non è sufficiente a garantire a una banca il margine necessario nella sua attività quotidiana. Nella decisione relativa agli aiuti al salvataggio del 25 luglio 2001, infatti, la Commissione aveva riconosciuto come necessaria al proseguimento dell'attività della banca una percentuale del capitale di base del 5 %. Questo è avvenuto, in maniera determinante, sulla base di una lettera dell'allora BAKred. La Commissione, così come confermato da Mazars, è inoltre consapevole che per i mercati finanziari si definisce solitamente, come valore soglia, una percentuale del capitale di base del 6 %, al di sotto della quale si mette in dubbio la solidità dell'istituto in questione e ne risente la fiducia dei mercati finanziari. Secondo l'opinione di Mazars, le agenzie di rating tendono a vedere la percentuale del capitale di base come espressione della forza finanziaria di una banca, cosicché gli istituti di credito, in generale, non raggiungono la dotazione di capitale previsto dalla legge, per assicurarsi un rating corrispondente, il quale rappresenta una condizione preliminare per l'accesso ai mercati finanziari internazionali a condizioni ragionevoli. Una percentuale del capitale di base maggiore del 6 % può anche avere senso alla luce della riforma degli accordi internazionali nell'ambito di Basel II e della soppressione delle garanzie statali, per soddisfare le aspettative del mercato circa una maggiore solidità, in particolare delle banche regionali, e per raggiungere pertanto un rating migliore. La banca intende raggiungere un rating di A e per questo obiettivo ritiene che sia necessaria una percentuale del capitale di base almeno del 7 %. Sulla base dei dati di comparazione che si possono osservare sul mercato (in base ai quali in Germania la percentuale media del capitale di base del settore con il suo 6 % è piuttosto bassa se si fa un confronto a livello internazionale, mentre a livello europeo il valore medio degli istituti di credito rinomati è dell'8 % o anche più), i consulenti della Commissione, Mazars, ritengono che la percentuale del capitale di base compreso tra il 6 % e il 7 % sia, nel medio termine, irrinunciabile.
(219)
In accordo con Mazars, la Commissione ritiene che anche un aumento a medio termine della percentuale del capitale di base oltre il 6 % possa condurre al raggiungimento dell'obiettivo. Tuttavia, secondo il parere della Commissione, un aumento di oltre il 6 % rientra nell'esclusivo interesse commerciale e ambito di responsabilità della banca e non può essere finanziato con aiuti statali. I concorrenti della banca si trovano, infatti, nella stessa situazione di mercato, devono però aumentare autonomamente le proprie percentuali del capitale di base senza aiuti statali. L'approvazione dell'aumento della percentuale del capitale di base oltre il 6 % con il ricorso ad aiuti statali porrebbe pertanto la banca, in maniera ingiustificata, in una posizione migliore rispetto alla concorrenza, senza che questo sia strettamente necessario per la sussistenza della banca al momento della decisione. In questo modo gli aiuti non sarebbero più limitati al minimo necessario.
(220)
Per questo motivo la commissione ha insistito sul fatto che in base all'accordo del 26 dicembre 2002, stipulato tra il Land Berlino e la banca in merito alla gestione di possibili rivendicazioni di rimborso del Land Berlino, scaturito da una decisione della Commissione circa il procedimento degli aiuti C 48/2002, che il possibile importo del rimborso rimanga alla banca come deposito, solo nella misura in cui necessario, al fine di raggiungere una percentuale del capitale di base del 6,0 % (oppure una percentuale del capitale complessivo del 9,7 %, che era già stata riconosciuta nella decisione circa gli aiuti al salvataggio) sulla base del bilancio 2002. Tale accordo può essere tuttavia approvato dalla Commissione solo nella misura in cui l'importo successivamente rilevato non causi, anche per il 1o gennaio 2004 e dunque sulla base delle cifre attuali al momento della decisione della Commissione, un superamento della percentuale del capitale di base del 6 % all'interno del gruppo BGB (tenendo conto della scorporazione della IBB approvata dalla Germania e descritta al considerando 279).
(221)
Partendo dalle stesse considerazioni, la Commissione ha fatto leva sull'impegno assunto dalla Germania, di lasciare alla banca i fondi di riserva della IBB nell'ambito della dismissione dell'attività di promozione nel 2005 solo nella misura in cui necessario per il mantenimento della percentuale al 6 % del capitale di base entro il giorno di riferimento, vale a dire il 1o gennaio 2004. Questa misura deve essere vista come parte delle compensazioni che la banca deve attuare al fine di limitare le distorsioni della concorrenza, causate dagli aiuti, nell'interesse della concorrenza. La restituzione dei fondi di riserva della IBB nel volume indicato assicura che la banca nell'ambito della dismissione dell'attività di promozione non richieda percentuale del capitale di base che superi il minimo necessario per la sussistenza a lungo periodo, che potrebbe utilizzare per strategie commerciali espansionistiche, a danno della concorrenza. Se la banca intende raggiungere, in seguito, una percentuale più alta del capitale di base, dovrà farlo modificando conseguentemente la massa attiva di rischio oppure potenziando i fondi di riserva con le proprie forze oppure ricorrendo ad altri mezzi propri sul mercato durante o dopo la privatizzazione.
(222)
Riepilogando, la Commissione, in accordo con Mazars, parte dal presupposto che la banca attuerà a lungo termine, nel proprio comprensibilissimo interesse commerciale, tutti gli sforzi per aumentare quella percentuale del capitale di base che comporta un rating per lei soddisfacente e che, secondo le indicazioni della banca, ammonta almeno al 7 %. La banca ha dunque quasi tre anni di tempo per aumentare, entro la fine del periodo di ristrutturazione, vale a dire il 2006, la percentuale del capitale di base dal [...]* % al 7 % o più. La Commissione ritiene realistico pensare che le relative misure, atte ad aumentare la percentuale del capitale di base, possano essere attuate con successo entro questo periodo.
(223)
La Commissione, in base a una propria analisi condotta nella primavera del 2003, non avendo potuto fugare i dubbi rimanenti, suscitati dal fallimento del processo di privatizzazione e dal risultato complessivo molto negativo del 2002, circa la sussistenza della banca e poiché un corrispondente isolamento efficace dei rischi di credito esistenti soprattutto nel campo dei finanziamenti immobiliari, secondo le indicazioni della Germania, non sembrava realizzabile senza ulteriori aiuti, con il supporto di periti indipendenti, ha assicurato che la banca, ad eccezioni di pochi punti, ha attivato una copertura sufficiente contro i rischi esistenti e ha realizzato accantonamenti corrispondenti. I consulenti della Commissione della società Mazars, hanno consigliato in merito a questi punti l'attuazione di misure per l'adattamento del piano di ristrutturazione nella sua versione dell'estate 2003. Queste misure vennero elaborate dalla banca, su richiesta della Commissione e il piano di ristrutturazione revisionato venne trasmesso alla Commissione il 29 gennaio 2004. Nel dettaglio vale quanto segue.
(224)
Ricorrendo a una verifica analitica di un'adeguata prova a campione del portafoglio dei crediti della banca, i consulenti della Commissione hanno consigliato di aumentare gradatamente la copertura dei rischi entro la fine del periodo di ristrutturazione di [...]* EUR nello scenario base e di [...]* EUR nello scenario «worst case». Essi hanno inoltre identificato un'omissione nello scenario «worst case», che può essere compensata con un'ulteriore copertura contro i rischi di [...]* EUR. Quest'ultima era ripartita in [...]* EUR per il 2003, [...]* EUR per il 2004, [...]* EUR per il 2005 e [...]* EUR per il 2006. Per il resto, la copertura contro i rischi può essere considerata adeguata. Ciononostante, la perdita di un singolo credito di elevata entità causerebbe eventualmente il superamento della copertura contro i rischi. Questo è particolarmente rilevante per i finanziamenti di progetti nel settore dell'aeronautica, dell'energia e delle telecomunicazioni. Lo scenario «worst case» considera in questo caso altri [...]* EUR di copertura contro i rischi. Alla luce della giacenza relativamente alta di crediti di elevata entità, la Commissione, così come confermato dalla Mazars, è consapevole che il verificarsi di un superamento dei rischi coperti in caso di perdita di un credito di elevata entità con un volume di almeno [...]* EUR sia sostanzialmente possibile. Qualora dovessero comparire dei segnali concreti, finora non sussistenti, di una perdita di questo tipo, la banca dovrebbe aumentare conseguentemente la sua copertura contro i rischi. La Commissione, alla luce dell'analisi eseguita dalla Mazars, parte dal presupposto che la banca sarebbe in grado di gestire autonomamente una misura di questo tipo.
(225)
In seguito all'avvenuto perfezionamento del piano di ristrutturazione, grazie all'introduzione delle misure proposte dai consulenti della Commissione della società Mazars, la Commissione considera adeguata la copertura contro i rischi conosciuti. La Commissione annota come positivo il fatto che il management della banca abbia intrapreso, in generale, misure appropriate per creare un adeguato sistema di controllo dei rischi. La fase di creazione di questo sistema è a buon punto, ma non ancora conclusa. La Commissione confida nel fatto che la banca, per i propri comprensibilissimi interessi, porterà avanti questo processo con la stessa determinazione dimostrata fino a ora. La Commissione è consapevole che la futura redditività della banca dipenderà in grande misura dal futuro andamento economico, in particolare a Berlino e nei cinque nuovi Laender. Questi rischi tuttavia, secondo l'opinione della Commissione, non possono essere rilevati allo stato odierno in maniera affidabile e riguardano, in misura differente, tutte le aziende operanti in questa regione. La Commissione è dell'avviso che le misure contenute nel piano di ristrutturazione, e che vanno in ogni caso nella giusta direzione, siano sufficienti. Ovviamente, nel processo economico non è mai possibile raggiungere la certezza assoluta.
(226)
L'attività del mercato finanziario della banca contribuisce, nel corso del periodo di ristrutturazione, per circa il [...]* % al risultato aziendale. Questo dimostra che tali attività sono essenziali per la redditività della banca. È evidente che i rischi connessi a quest'attività debbano essere controllati adeguatamente nell'interesse della sussistenza della banca. Questo si concretizza, da una parte, spostando il baricentro dell'attività dal commercio in nome proprio alle attività riferite ai clienti. In questo contesto, le posizioni di rischio della banca vengono ridotte dal 2002 al 2006 di [...]*, mentre si tende a conseguire delle rendite medie di [...]* EUR. Dall'altra, il controllo dei rischi viene effettuato mediante un sistema di gestione degli stessi, che i consulenti della Commissione, sulla base delle proprie analisi, giudicano complessivamente adeguato, sebbene raccomandino di ridurre la dipendenza della banca dai cambiamenti degli interessi eliminando le posizioni nel libretto bancario. Tenendo conto di questa raccomandazione, la banca ritiene che sia possibile gestire i rischi derivanti dall'attività del mercato finanziario e considera garantita la sussistenza di questo settore di attività.
(227)
I consulenti della Commissione, Mazars, hanno discusso dettagliatamente il problema dei rischi derivanti dalla valutazione della partecipazione della BGB alla BerlinHyp. Il valore contabile della partecipazione alla BerlinHyp è di [...]* EUR. Qualora la BerlinHyp non potesse soddisfare gli obiettivi definiti, per esempio in seguito a un ulteriore peggioramento della situazione sul mercato immobiliare, si dovrebbe rielaborare il piano commerciale. Alla luce dei rischi che andrebbero in questo caso eventualmente ad aumentare, si dovrebbe adattare anche il fattore di sconto e potrebbero risultare dei premi supplementari di rischio. Uno scenario di questo tipo potrebbe portare addirittura a un prezzo di mercato della BerlinHyp di [...]*, [...]*.
(228)
La differenza tra il valore contabile della partecipazione, pari a [...]* EUR, e i fondi propri netti, pari a circa [...]* EUR, rappresenta il rischio di svalutazione in uno scenario base, che ammonta così a circa [...]* EUR. Un piano commerciale maggiormente adeguato e conservativo terrebbe conto di questo rischio di svalutazione e lo inserirebbe nel bilancio 2003 e 2004. Su richiesta della Commissione, è stato rielaborato il piano di ristrutturazione e si è tenuto conto, in maniera adeguata, dei rischi di svalutazione. È stato anche aumentato, come raccomandato dai consulenti della Commissione, il rischio massimo di svalutazione, in uno scenario pessimistico, di [...]* EUR. Quest'ultimo non ha tuttavia alcuna ripercussione decisiva sulla valutazione complessiva da parte della Commissione.
(229)
La Commissione, per motivi legati alla limitazione dei rischi e all'andamento futuro incerto dell'attività del finanziamento immobiliare per l'assicurazione della sussistenza a lungo termine della banca, considera auspicabile che il gruppo interrompa o riduca almeno la maggior parte di questa attività. Per questo scopo, la Commissione consiglia alla Germania la vendita separata della BerlinHyp al fine di migliorare le prospettive di privatizzazione del resto del gruppo. La BerlinHyp rappresenta circa due terzi dell'intera attività del finanziamento immobiliare del gruppo e può essere alienata, tecnicamente, in maniera relativamente semplice mediante la vendita delle quote alla BerlinHyp. Il restante terzo è concentrato nella BGB e nella LBB, e dovrebbe essere riconvertito conformemente alle strategie elaborate dalla banca per l'attività del finanziamento immobiliare. In questo modo, i rischi futuri per il resto del gruppo si ridurrebbero, considerato il volume complessivo, di molto più della metà.
(230)
La Germania, tuttavia, ha presentato alla Commissione delle informazioni, in base alle quali la vendita immediata della BerlinHyp non potrebbe avere delle conseguenze sopportabili per la banca. La Commissione prega pertanto la Germania di comunicare in un momento successivo se e quando potrebbe realizzarsi una vendita separata della BerlinHyp, con una prospettiva realistica di successo e a condizioni accettabili per la banca, vale a dire con un prezzo che rifletta all'incirca i fondi propri netti della BerlinHyp. In un caso di questo tipo sarebbe possibile contenere le eventuali perdite derivanti da ammortamenti del valore contabile e alla banca verrebbero forniti allo stesso tempo mezzi liquidi, nonché verrebbero smobilizzati i fondi propri. La Germania ha quindi comunicato alla Commissione la propria intenzione di alienare la BerlinHyp o separatamente o nell'ambito della privatizzazione globale della BGB entro la fine del 2007.
(231)
La BGB è titolare di un diritto sul 24,99 % degli utili, compreso il relativo ricavato della liquidazione in riferimento alla LBB, nei confronti del Land Berlino e possiede inoltre una quota del 75,01 % sotto forma di associazione in partecipazione.
(232)
I consulenti della Commissione, Mazars, credono che la valutazione di tale diritto, contenuta nei libri della BGB, debba essere sottoposta a verifica, poiché il valore che sta alla base della LBB dovrebbe essere diminuito a partire dall'anno rilevante 1998. Un'eventuale svalutazione andrebbe a gravare sull'utile consolidato del gruppo al lordo delle tasse e imposte, come effetto una tantum, per l'anno 2005, per una cifra pari a [...]* EUR in uno scenario pessimistico e [...]* EUR in uno scenario ottimistico.
(233)
Come raccomandato dai propri consulenti, la Commissione ritiene necessario tenere conto adeguatamente di questo effetto di svalutazione nel piano di ristrutturazione e precisamente con una svalutazione di [...]* EUR nello scenario di base e con una svalutazione supplementare, che va oltre alla svalutazione fin qui prevista di [...]* EUR, pari a [...]* EUR nello scenario «worst case». Questi adeguamenti stimati in maniera provvisoria dipendono da una valutazione aziendale precisa della LBB e dovranno essere applicati definitivamente non appena verrà effettuata una tale valutazione dopo la concretizzazione dei punti ancora aperti della LBB (entità esatta della riserva IBB rimanente dopo la dismissione della IBB, decisione della Commissione in merito al rimborso del patrimonio di sostegno IBB). La Commissione ritiene tuttavia che l'effetto che ne consegue per il capitale di base consolidato della banca non sia idoneo a compromettere la sussistenza del gruppo, poiché esso con una percentuale di capitale di base di [...]* % o addirittura oltre, può essere assorbito dalla banca.
(234)
La trasformazione del bilancio consuntivo consolidato della BGB ai fini dell'adattamento ai principi contabili IFRS (International Financial Reporting Standards) nel 2005, richiede, tra le altre cose, una nuova valutazione degli accantonamenti pensionistici. Essi, secondo le stime dei consulenti della Commissione, Mazars, potrebbero avere un effetto negativo sui fondi propri consolidati di circa [...]* EUR. Bisogna tuttavia considerare che l'introduzione degli IFRS potrebbe far scaturire anche effetti opposti, derivanti dall'adeguamento e riguardanti altre voci di bilancio. Tali effetti però, secondo l'opinione della Commissione e dei suoi consulenti, non possono essere stimati in maniera affidabile al momento attuale. Anche qualora questi effetti di bilancio dovessero risultare negativi nel complesso, non significa che essi possano compromettere la sussistenza della banca. L'introduzione degli IFRS comporta solo una parziale rivalutazione di dati di fatto già noti e non la scoperta di nuovi rischi. Essa inoltre riguarda tutte le aziende europee che attuano gli adeguamenti sulla base degli IFRS e che devono risolvere problemi di transizione eventualmente risultanti, in collaborazione con le competenti autorità di vigilanza. La sussistenza della banca dipende piuttosto dalla capacità economica e dall'adeguatezza della banca nel superare i rischi, che devono essere valutate separatamente.
(235)
La capacità della banca di generare nuove attività nei suoi disparati settori di attività costituisce il fattore decisivo per la sussistenza e le prospettive di privatizzazione della banca. La banca ha condotto degli studi in merito alla propria posizione sul mercato e alle future possibilità sullo stesso, dai quali ha ricavato la propria strategia commerciale futura.
(236)
Risulta evidente che i piani e le strategie sono realistici nella maggior parte dei campi di attività. La banca ha intenzione di introdurre nuovi prodotti e canali di distribuzione. La Commissione, tuttavia, come già illustrato sopra, ritiene che gli obiettivi definiti, quantitativamente e qualitativamente, e la strategia siano troppo ottimistici. [...]*. Questo dipende in maniera decisiva dall'andamento della situazione economica generale, ma altresì dalla capacità della banca di reagire ai cambiamenti della situazione di mercato e delle esigenze dei clienti e pertanto, al momento, non può essere valutato dalla Commissione in maniera conclusiva. Qualora la banca non riuscisse, in maniera duratura, a soddisfare gli obiettivi definiti, la sua sussistenza apparirebbe compromessa, soprattutto se l'attività del finanziamento immobiliare continua con il volume attuale. Qualora, invece, con un volume sensibilmente ridotto dell'attività del finanziamento immobiliare, gli obiettivi definiti non fossero realizzabili, anche le ripercussioni quantitative sarebbero notevolmente ridotte e potrebbero essere meglio assorbite dagli altri settori di attività della banca.
(237)
La Commissione, dopo aver conseguito, nell'autunno 2003, tramite la perizia dei suoi consulenti in merito al piano di ristrutturazione presentato, la sufficiente certezza della sussistenza della banca e in particolare della sostanziale adeguatezza della copertura contro i rischi, è giunta a una decisione positiva in merito alla domanda di aiuti presentata, ma solo a condizione che le misure di compensazione proposte potessero essere viste come sufficienti. Come illustrato di seguito (si veda il considerando 257 e segg.), la Commissione continuava a nutrire forti dubbi a questo proposito, in particolare in riferimento all'attività di retail, nell'ambito della quale la banca occupa un'eccellente posizione sul mercato regionale di Berlino, ma anche all'attività di finanziamento immobiliare che ha approfittato, in maniera altrettanto significativa, delle sovvenzioni. Inoltre, per quanto riguarda l'attività di finanziamento immobiliare si aggiungono le perplessità espresse dai periti della Commissione in merito alla capacità della banca di generare in futuro, in questo settore, una nuova attività sufficientemente redditizia. Secondo l'opinione della Commissione, l'alienazione separata almeno di una parte significativa dell'attività di finanziamento immobiliare come compensazione della concorrenza migliorerebbe sostanzialmente anche la sussistenza e le prospettive di privatizzazione del resto del gruppo.
(238)
Pertanto la Commissione, partendo dal piano di ristrutturazione fin qui presentato e dalle conclusioni dei suoi consulenti, ha chiesto alla Germania nell'autunno 2003 di quantificare le ripercussioni di un'alienazione separata a medio termine della Berliner Bank (per quanto riguarda il volume d'affari, circa 1/4 fino a 1/3 dell'attività di retail banking della BGB) entro la fine del 2005, nonché della BerlinHyp (circa i 2/3 dell'attività di finanziamento immobiliare della BGB) entro la fine del 2006. La Commissione dovrebbe essere posta nella condizione di stabilire se ulteriori misure di compensazione di questo tipo, a loro volta, non vadano a compromettere nuovamente la sussistenza della banca, confermata sostanzialmente fino a questo momento, nel piano di ristrutturazione.
(239)
La Germania e la banca hanno riepilogato come prima cosa la situazione di partenza. Sulla base della programmazione a medio termine del 24 giugno 2003 è stata fatta una quantificazione degli oneri aggiuntivi previsti che risultano dall'inserimento delle proposte dei consulenti della Commissione, dallo scorporo già annunciato dell'attività inerente al finanziamento immobiliare e dalla disgregazione della IBB. In relazione alla corrispondente somma da queste tre misure risultano, nel periodo compreso tra il 2003 e il 2006, nello scenario di base effetti una tantum gravosi pari a meno [...]* EUR, di cui meno [...]* EUR per l'aumento della copertura contro i rischi, nonché meno [...]* EUR per il ricavato negativo della vendita e l'ammortamento del valore contabile di partecipazione e altre conseguenze connesse con le transazioni nell'ambito dello scorporo delle filiali dei servizi immobiliari IBG e IBAG. Le ripercussioni a medio e lungo termine delle tre misure prese in esame rimangono tuttavia contenute. Il risultato al lordo delle tasse e imposte si riduce pertanto nel 2006 solo minimamente di [...]* EUR, vale a dire passerebbe da [...]* EUR (dopo la programmazione a medio termine del 24 giugno 2006) a [...]* EUR (dopo il nuovo calcolo) e potrebbe di conseguenza essere gestito dalla banca senza significative modifiche dell'entità del piano presentato fino a questo momento. La programmazione a medio termine del 24 giugno 2003 si basa su di un rating a termine di [...]*, per il gruppo, e un rendimento dei fondi propri desiderato di [...]* % per il 2006.
(240)
Al contrario, secondo le indicazioni della Germania, un'alienazione della Berliner Bank entro la fine del 2005 esplica effetti negativi sulla programmazione a medio termine del gruppo. In relazione alla corrispondente somma risultano effetti una tantum, nel periodo dal 2003 al 2005, pari a [...]* EUR, di cui [...]* per l'onere straordinario connesso con la vendita, il resto per accantonamenti riferiti a personale, IT, edifici e ulteriori spese di ristrutturazione. A medio e lungo termine, nel 2006 il risultato al lordo delle tasse e imposte programmato si riduce da [...]* EUR (in conformità alla pianificazione a medio termine riveduta sulla base dei tre summenzionati provvedimenti) di [...]* EUR a [...]* EUR, di cui circa la metà per l'abolizione del contributo al risultato economico della Berliner Bank per il gruppo, il resto a causa del ritardo nella riduzione del personale, della soppressione dell'aumento programmato dei ricavi da provvigione e dei costi (fissi) residui (principalmente a causa dei vantaggi di scala back office). Tale calcolo si fonda tuttavia sulla supposizione che la Berliner Bank, ai fini della massimizzazione della cerchia di offerenti, possa essere alienata quale banca autonoma, cosa che determinerebbe oneri maggiori. Come effetto una tantum dell'onere straordinario per l'alienazione, sarebbe già previsto il ricavo atteso dalla vendita della Berliner Bank di [...]*-[...]* EUR. Secondo le indicazioni della banca esso viene tuttavia completamente esaurito dalla dotazione di capitale di base necessario della Berliner Bank del [...]* % delle posizioni di rischio per l'ammontare di [...]* EUR, così che ne risulta un effetto negativo di [...]*-[...]* EUR. Inoltre, a causa dello scorporo della Berliner Bank, la quota di profitto relativa alle attività al dettaglio, rispetto all'attività commerciale complessiva della BGB, si riduce dal [...]* % al [...]* % circa e la quota di attività riferita al mercato finanziario aumenta dal [...]* % al [...]* % circa. Ne consegue la minaccia, con percentuale garantita del capitale di base, di un peggioramento del rating, essendo l'attività del mercato finanziario considerata più rischiosa di quella al dettaglio. Questo ha un effetto negativo sul rifinanziamento, cosicché l'alienazione della Berliner Bank genererebbe problemi di tipo operativo durante la fase di ristrutturazione. L'alienazione della Berliner Bank riduce il rendimento dei fondi propri del [...]* % circa, dal [...]* % per il 2006, conformemente alla programmazione a medio termine del 24 giugno 2003, al [...]* % circa.
(241)
La Commissione ha analizzato accuratamente le argomentazioni presentate dalla Germania e dalla banca. Secondo la sua opinione, queste non contengono tuttavia alcun impedimento insormontabile per la scissione della Berliner Bank, proposta per motivi legati alla concorrenza.
(242)
La banca, infatti, ha la piena facoltà di compensare la relativa diminuzione, minacciata dalla scissione della Berliner Bank, del risultato positivo dell'attività al dettaglio per il risultato complessivo della banca mediante riduzioni proporzionali degli altri settori di attività, ovvero il mercato finanziario e il finanziamento immobiliare. In questo modo, la struttura della banca e i requisiti di percentuale del capitale di base rimangono immutati. Al contrario, queste riduzioni delle posizioni di rischio smobilizzerebbero altri fondi propri, cosa che contribuirebbe all'ulteriore aumento della percentuale del capitale di base. In alternativa a riduzioni di questo tipo, la banca, al fine di compensare questo rischio elevato, potrebbe aumentare la percentuale del capitale di base, attuando altri sforzi di propria iniziativa per ridurre in maniera programmata più efficacemente di quanto fatto fino a oggi le posizioni di rischio scelte e smobilizzare così capitale di base, oppure attingendo capitale fresco sul mercato finanziario. In questo modo si escluderebbe il pesante effetto negativo sul rating e di conseguenza sulle condizioni di rifinanziamento, e la banca sarebbe in grado di superare la scissione anche dal punto di vista operativo.
(243)
La Germania e la banca, nel calcolo degli effetti una tantum legati alla scissione della Berliner Bank, sono partite dal presupposto che essa dovesse essere alienata quale banca autonoma per massimizzare la cerchia di offerenti. Alla luce del fatto che attualmente la Berliner Bank è integrata nella Landesbank Berlin quale settore di attività autonomo o succursale, essa dovrebbe essere disgregata come unità giuridica autonoma per i fini dell'alienazione. Secondo le indicazioni della banca, per fare questo sarebbe necessaria una percentuale del capitale di base del [...]* % delle posizioni di rischio e quindi un capitale di base pari a [...]* EUR circa, che dovrebbe essere apportato come capitale fresco dalla BGB. Nonostante un capitale di base di [...]* EUR la banca si aspetta un ricavato dalla vendita di appena [...]* fino a [...]* EUR. La Commissione ritiene tale calcolo estremamente conservativo. I fondi propri netti servono normalmente come uno dei tanti punti di riferimento per la stima del valore di un'azienda. Se il capitale di base della Berliner Bank dovesse ammontare a circa [...]* EUR, alla Commissione apparirebbe piuttosto improbabile che si possa ottenere un ricavato dalla vendita di solo [...]* fino a [...]* EUR. Alla luce del fatto che sia il marchio sia la base dei clienti della Berliner Bank sono ben consolidati, il ricavato dalla vendita dovrebbe tendenzialmente raggiungere se non superare il valore del capitale di base, che la banca considera come costo, e in questo modo dovrebbe ridurre considerevolmente l'aggravio della BGB. Ma anche se questo fosse diverso, in via eccezionale, per motivi oscuri alla Commissione, in questo caso sarebbe irragionevole, da parte della BGB, alienare la Berliner Bank come banca autonoma. Il marchio, i clienti, altre voci patrimoniali dell'attività in corso e altri mezzi propri possiedono tutti un valore positivo. Se la BGB crede di non poter neppure ricavare dalla vendita il capitale di base che deve mettere a disposizione come capitale fresco, è naturalmente possibile alienare le voci patrimoniali della Berliner Bank nell'ambito di un cosiddetto «asset deal», che dovrebbe contenere almeno un ricavo positivo dalla vendita, escludendo una perdita straordinaria dalla vendita della Berliner Bank per la BGB. L'effetto negativo una tantum di [...]* EUR sarebbe, di conseguenza, notevolmente ridotto.
(244)
Secondo il parere della Commissione, anche l'effetto negativo permanente sul rendimento dei fondi propri del [...]* % rivendicato, potrà essere decisamente inferiore, a causa della proroga dell'alienazione di oltre un anno.
(245)
Tendo conto dell'analisi della Commissione, la Germania ha infine dato il suo parere positivo sul fatto che la BGB possa sussistere anche in caso di vendita separata della Berliner Bank. La Germania si è dichiarata disponibile a un'alienazione separata della Berliner Bank entro il 1o febbraio 2007 (efficacia reale), con introduzione di un procedimento di alienazione nel 2005 e la sua conclusione contrattuale entro il 1o ottobre 2006. Il consenso formale è stato trasmesso alla Commissione in data 6 febbraio 2004.
(246)
In questo modo, in primo luogo, l'intero risultato d'esercizio del 2006 spetta ancora alla BGB e, in secondo luogo, è possibile distribuire le spese di adattamento su un periodo più lungo, nonché diventa più facile attuare misure correttive, quali per esempio una riduzione dei costi fissi per IT, personale back office ed edifici, riduzione che a quel punto sarà già in uno stadio avanzato. In base ad alcune indicazioni della BGB, non subentrerebbero affatto in maniera duratura gli effetti negativi derivanti dall'abolizione dell'aumento pianificato dei ricavati dalle provvigioni della LBB, in seguito alla riorganizzazione, alla situazione di incertezza dei collaboratori e al vincolo delle risorse di management pari a [...]* EUR, dal ritardo del taglio dei collaboratori all'interno del gruppo pari a [...]* EUR e dalle spese rimanenti dei vantaggi di scala pari a [...]* EUR. La Commissione condivide questa opinione.
(247)
L'opinione della Commissione è confermata dall'analisi degli effetti una tantum e dagli effetti che si manifestano in maniera duratura sulla redditività dei fondi propri della BGB. Le cifre indicate dalla Germania e dalla banca saranno sicuramente inferiori. Se questo non dovesse realizzarsi, a causa di una concatenazione di condizioni sfavorevoli o in seguito a un andamento sfortunato del mercato, anche una redditività dei fondi propri del [...]* % per il 2007 (redditività dei fondi propri del [...]* % in base alla programmazione a medio termine del 24 giugno 2003 meno il [...]* % dovuto dalla divisione della Berliner Bank) non porterebbe, secondo le stime della Commissione, il resto del gruppo a dipendere nuovamente dagli aiuti pubblici, i quali non potrebbero più essere concessi a motivo del principio giuridico degli aiuti «una tantum». È di competenza della banca procedere con la fase di stabilizzazione con le proprie forze, aumentando la percentuale del capitale di base al 7 % o più. Questo si ripercuoterebbe positivamente sul rating e garantirebbe, da un punto di visto operativo, buone e sufficienti condizioni di rifinanziamento. È pur vero che, secondo il parere della Commissione, la redditività dei fondi propri di [...]*-[...]* % - 2006 a condizioni sfavorevoli - attesa per il 2006, si troverebbe, anche nella difficile situazione attuale, piuttosto all'ultimo margine della gamma, che viene considerato sul mercato come sufficiente per la sussistenza a lungo periodo della banca. La Commissione, tuttavia, confida nel fatto che la privatizzazione prevista per il 2007 porterà a un ulteriore consolidamento della banca. Qualora, infatti, il nuovo investitore non dovesse ritenere soddisfacenti la redditività dei fondi propri o la dotazione di capitale della banca, è prevedibile che egli, nel proprio interesse, intraprenda nuove misure di risanamento, quali per esempio la riduzione dei settori di attività non redditizi, oppure un nuovo apporto di capitale, ovvero provvedimenti atti a migliorare, nella misura necessaria, il rating e la situazione del rifinanziamento.
(248)
Al contrario, la Commissione si riallaccia al parere della Germania e della banca, in base al quale oggigiorno non si possa escludere con sufficiente certezza che un forte impegno rivolto all'alienazione separata e a medio termine anche della BerlinHyp possa rappresentare, a sua volta, un grande onere per la sussistenza della banca. La Commissione, come confermato dai suoi consulenti indipendenti, continua a nutrire determinati dubbi sul fatto che la banca riuscirà a generare nel settore di attività del finanziamento immobiliare una nuova attività con un margine maggiore nella misura preventivata. Per questo motivo la Commissione ritiene fondamentalmente positivo, per il consolidamento della redditività a lungo periodo, l'eventuale ritiro della banca dall'attività del finanziamento immobiliare, in una misura ben maggiore di quanto pianificato fino a oggi. Questo potrebbe realizzarsi soprattutto con la vendita separata della BerlinHyp, che è stata esaminata dalla Commissione in maniera così approfondita proprio per questo motivo.
(249)
L'impegno vincolante relativo a una vendita separata a medio termine della BerlinHyp, secondo le indicazioni della Germania e della banca, avrebbe le seguenti ripercussioni negative sul resto del gruppo e imporrebbe le seguenti pretese, non necessariamente eseguibili dall'acquirente: l'acquirente dovrebbe accollarsi, su ampia scala, il rifinanziamento interno al gruppo (attualmente [...]* EUR) a condizioni paragonabili, vale a dire dovrebbe possedere un rating almeno altrettanto buono di quello della Landesbank Berlin e dovrebbe assumere il patronato della BGB per la BerlinHyp per evitare la computazione dei grandi crediti (stima attuale del volume: [...]* EUR circa). L'acquirente, inoltre dovrebbe offrire un prezzo d'acquisto pari ad almeno il valore contabile della BerlinHyp, in quanto diversamente potrebbero risultare eventualmente degli elevati ammortamenti del valore contabile, [...]. Anche in caso di esito negativo di un procedimento per gli offerenti, sussisterebbe il rischio di altri ammortamenti del valore contabile. Inoltre, l'alienazione senza un'incidenza gravosa sul piano di ristrutturazione sarebbe possibile solo se potesse essere mantenuta la cooperazione di distribuzione tra la BerlinHyp e il gruppo. L'impegno in merito a un'alienazione separata richiederebbe un ammortamento una tantum del valore contabile attuale da [...]* EUR di [...]* EUR sul valore contabile dei fondi propri della BerlinHyp di 519 milioni di EUR. Il risultato economico al lordo delle tasse e imposte previsto per il 2006 per il resto del gruppo, si riduce all'incirca di altri [...]* EUR (differenza tra la scomparsa del previsto risultato della BerlinHyp di circa [...]* EUR e gli interessi provenienti dal ricavato della vendita di circa [...]* EUR. Insieme alla vendita separata della Berliner Bank, questo avrebbe come conseguenza un abbassamento ulteriore del rendimento dei fondi propri del resto del gruppo, auspicato per il 2006, di circa il [...]* % su un totale di [...]* %, nonché una percentuale del capitale di base appena sopra il [...]* %.
(250)
Considerando che in questo modo l'impegno vincolante relativo all'alienazione separata della BerlinHyp potrebbe generare per il resto del gruppo altri rischi rilevanti per la sussistenza, la Commissione non la considera, alla luce attuale, né come misura adeguata atta a consolidare la redditività a lungo periodo né come misura di compensazione perseguibile, sulla quale dovrebbe fondarsi la decisione. La Commissione, pertanto, prende atto dell'intenzione della Germania circa la necessità di riverificare, in un momento successivo, la fattibilità della vendita separata della BerlinHyp in vista della privatizzazione del resto del gruppo e la necessità di procedere all'alienazione della BerlinHyp, a seconda di quale scenario possa migliorare le prospettive di privatizzazione, o congiuntamente con il resto del gruppo oppure separatamente, entro la fine del 2007, nell'ambito di un procedimento trasparente, aperto e scevro di discriminazioni. La Commissione ritiene realistico che la BerlinHyp possa diventare nuovamente interessante per un investitore strategico almeno a partire dal 2006. Lo stesso piano commerciale della BerlinHyp parte da un miglioramento della situazione generale di mercato nell'attività del finanziamento immobiliare. Pertanto, secondo il parere della Commissione, la verifica delle prospettive connesse con la vendita separata dovrebbe essere eseguita nel 2006. La Commissione si aspetta, inoltre, che la banca, di concerto con le raccomandazioni dei suoi consulenti e conformemente al piano di ristrutturazione rielaborato su tale base, voglia attuare azioni [...]* non appena questo si rivela necessario, a causa di un andamento degli affari peggiore di quanto prospettato dalla banca fino a questo momento. Questa misura minimizzerebbe ovviamente il potenziale rischio che potrebbe emergere dalla necessità di un nuovo ammortamento, [...]*. Misure di questo tipo, secondo il parere della Commissione, andrebbero a influire positivamente sulla sussistenza a lungo periodo, nonché sulle prospettive di privatizzazione del resto del gruppo.
(251)
Il 29 gennaio 2004 la Germania ha trasmesso il piano di ristrutturazione attuale, compresa la programmazione finanziaria a medio termine, che si basa sulle cifre di metà gennaio 2004. Questo aggiorna la versione a disposizione fino a questo momento del giugno 2003 che stava alla base della valutazione, condotta dalla Commissione e dai suoi consulenti della Mazars, circa la sussistenza e tiene conto, per esempio, delle raccomandazioni di Mazars in merito alla copertura contro i rischi. Per quanto riguarda la scissione della Berliner Bank, non ancora contemplata nell'ultima programmazione finanziaria a medio termine, la Germania ha trasmesso una stima elaborata sulla base di un'analisi presentata nel dicembre 2003. Le cifre contenute nel piano attuale non si discostano eccessivamente dalla versione del giugno 2003 e non sono dunque in grado di cambiare la valutazione circa la sussistenza della BGB da parte della Commissione.
(252)
La Commissione ritiene nel suo insieme plausibile e completo il piano di ristrutturazione, con l'inserimento delle raccomandazioni dei suoi consulenti, Mazars, nonostante le incertezze descritte ancora sussistenti in riferimento agli sviluppi futuri. Le misure operative, funzionali e finanziarie già attuate o previste sono adeguate, secondo la Commissione, per ripristinare la sussistenza a lungo periodo della banca. La Commissione non considera, in generale, appropriati gli scostamenti dall'obiettivo finora subentrati per generare perplessità durature sulla sostenibilità del piano di ristrutturazione. Alcune misure risultano essere indietro rispetto agli obiettivi definiti nel piano. Questo verrà compensato tuttavia in parte con un pieno raggiungimento degli obiettivi del piano in altri settori.
(253)
Le prospettive in merito alla sussistenza dipendono in larghissima misura dagli utili futuri e dal consolidamento della base del capitale, in particolar modo dalla capacità di generare nuova attività e dall'attuazione integrale del piano di ristrutturazione. Soprattutto durante il periodo di ristrutturazione, la banca dipenderà in larga misura dalle rendite provenienti dall'attività del mercato finanziario. La strategia nell'ambito del finanziamento immobiliare è molto ambiziosa e minaccia di rimanere indietro rispetto agli obiettivi definiti. Un ulteriore peggioramento del mercato immobiliare nell'area di Berlino e del prodotto interno lordo metterebbe a rischio la sussistenza della banca. La Commissione ritiene sostanzialmente auspicabile, al fine di ridurre questo rischio, procedere alla scissione della gran parte dell'attività del finanziamento immobiliare con una vendita separata della BerlinHyp e si aspetta dalla Germania una verifica dettagliata tempestiva in tal senso. La banca potrebbe così compensare con maggiore facilità le eventuali perdite dalla restante piccola porzione, all'interno della BGB/LBB, dell'attività del finanziamento immobiliare mediante prevedibili contributi positivi provenienti dall'attività al dettaglio e da quella del mercato finanziario.
(254)
La banca al momento non dispone di riserve latenti o di altre risorse finanziarie per poter assorbire perdite piuttosto grandi durante il periodo di ristrutturazione. Alla luce di questo fatto, la Commissione considera una percentuale del capitale di base del 6,0 % il minimo necessario per la sussistenza e quindi il massimo finanziabile con aiuti statali. La Commissione si aspetta che la banca intraprenda tutti gli sforzi per aumentare autonomamente la percentuale del capitale di base, riducendo ulteriormente la massa attiva di rischio, o ricorrendo ad altri mezzi sul mercato, portandola al 7,0 % o oltre. Questo migliorerebbe ancora di più la capacità di sussistenza sul mercato finanziario e le prospettive di privatizzazione.
(255)
La riduzione massima prevedibile del rendimento dei fondi propri atteso per il 2006 da circa [...]*-[...]* % a circa [...]*-[...]* %, determinata dalla misura supplementare di compensazione di una scissione della Berliner Bank, non minaccia, a parere della Commissione, la sussistenza a lungo termine della banca. La Commissione parte dal presupposto che dopo la privatizzazione della banca, un investitore prenderà tutte le misure necessarie atte a creare una redditività accettabile della banca per un investitore che agisce a condizioni di mercato.
(256)
La Commissione parte dal presupposto che la privatizzazione della banca, al termine della fase di ristrutturazione, abbia buone prospettive di successo. La Germania si è impegnata ad avviare un procedimento di privatizzazione tempestivamente, dopo l'accertamento del bilancio per il 2005 e di concluderlo entro la fine del 2007. La Commissione ritiene questo calendario realistico. La Commissione presuppone che la Germania e la banca attueranno, entro il periodo stabilito, tutti gli sforzi per eliminare le difficoltà ancora esistenti in vista della privatizzazione. Tra queste rientrano la struttura sempre complessa del gruppo, che dovrà essere ulteriormente snellita anche in una fase avanzata del processo di ristrutturazione, nonché la concentrazione della gamma di prodotti, ancora troppo poco concentrata, e il miglioramento della trasparenza aziendale interna. Sul prezzo d'acquisto si ripercuoterà, inoltre, tendenzialmente il fatto che la banca ha affittato una parte considerevole dei locali commerciali a prezzi superiori al livello di mercato. Secondo i calcoli dei consulenti della Commissione, il valore in contanti di questo inconveniente è compreso, nel 2006, tra [...]* EUR e [...]* EUR, valore di cui un investitore, come è presumibile, terrà conto nella sua offerta per il prezzo d'acquisto. La privatizzazione prevista verrà realizzata uno o due anni dopo lo scadere delle garanzie statali «Anstaltslast» e responsabilità del garante. Secondo l'opinione della Commissione, un tale periodo offre a un potenziale investitore un margine di tempo sufficiente per osservare l'operare della banca sul mercato dopo la soppressione delle garanzie statali nel luglio 2005 e per analizzarla adeguatamente al fine di comunicare poi la sua offerta del prezzo.
(257)
L'eccezione prevista dall'articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE, è soggetta alla condizione in base alla quale gli aiuti non devono modificare le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse. Nei punti dal 35 al 39 degli orientamenti si afferma che occorre intraprendere misure per attenuare le eventuali ripercussioni svantaggiose ai danni dei concorrenti, che potrebbero originarsi dai sussidi. Solitamente queste controprestazioni si traducono concretamente, una volta che si è conclusa la fase di ristrutturazione, nella limitazione o nella riduzione della presenza dell'impresa sul mercato o sui mercati rilevanti. In base al punto 37, la limitazione o la riduzione forzata della presenza sul mercato deve essere commisurata agli effetti di distorsione provocati dagli aiuti e in particolar modo deve essere proporzionata al peso relativo dell'impresa sul mercato o sui mercati nei quali l'impresa stessa opera. Un ammorbidimento delle controprestazioni richieste può essere preso in esame, in conformità a quanto affermato nel punto 38, solo nel caso in cui la limitazione o la riduzione della presenza sul mercato di cui sopra comportino un evidente peggioramento della struttura del mercato. Per evidente peggioramento si intende, ad esempio, la creazione indiretta di un monopolio o di un rigido oligopolio. Come già detto sopra per il caso di un'ipotetica insolvenza, si può escludere la nascita di un monopolio o di un oligopolio come conseguenza della limitazione o della riduzione della presenza sul mercato della BGB proprio alla luce delle attuali strutture dei mercati e alla luce della posizione rivestita dall'impresa stessa in questi mercati (cfr. sotto).
(258)
Le controprestazioni possono attuarsi in forma diversa, ad esempio tramite la cessione di stabilimenti di produzione, tramite società affiliate o tramite lo smantellamento di alcune attività. Ai sensi del punto 39, i), degli orientamenti, nel caso in cui si verifichino degli eccessi di capacità su un mercato oggetto di sussidi, le controprestazioni devono contribuire a sanare il mercato in questione tramite una riduzione definitiva delle suddette capacità. In base al punto 39, i), si ha una riduzione definitiva o irreversibile delle capacità solo nel caso in cui gli impianti interessati sono resi definitivamente inidonei a produrre ai livelli precedenti oppure sono convertiti in maniera permanente ad altro uso.
(259)
I mercati per le erogazioni di servizi finanziari non sono caratterizzati dalla presenza di eccessi di capacità strutturali ai sensi del punto 39, i), degli orientamenti. Il senso di tale punto, infatti, si riferisce agli impianti di produzione e quindi, implicitamente, si rivolge più alle industrie produttive che non ai settori delle erogazioni di servizi. In questi ultimi settori è molto più facile adeguare le capacità alle condizioni del mercato. Nel momento in cui, per il settore bancario, si parla di eccessi di capacità, per esempio relativamente alla consistenza di una filiale, non ci si riferisce tanto alle capacità strutturali eccedenti, causate dunque dal perdurare della flessione della domanda; ci si riferisce piuttosto ai settori del personale, quindi onerosi, che vengono smantellati sulla base del principio di redditività.
(260)
Tuttavia, se anche nel settore dell'erogazione di servizi finanziari dovessero esistere degli eccessi di capacità, non sarebbe possibile rendere tali capacità «definitivamente inidonee» o riconvertirle ad altri scopi. Le capacità necessarie per l'erogazione di servizi nel settore bancario - soprattutto le risorse umane, le filiali, i centri di consulenza, i back office, i sistemi informatici e delle telecomunicazioni - sono caratterizzate da un'elevata flessibilità e possono pertanto essere occupate, affittate o re-immesse sul mercato sotto altra forma senza costi ingenti. Una riduzione irreversibile delle capacità è dunque impossibile in questo caso e non può essere oggetto di disamina.
(261)
Qui di seguito si analizza se le controprestazioni proposte quali la cessione, la chiusura o le riduzioni di società affiliate, di valori patrimoniali e/o di rami d'attività ai sensi del punto 39, ii), sono sufficienti ad attenuare quegli effetti negativi degli aiuti che causano distorsioni della concorrenza.
(262)
Originariamente la Germania aveva proposto le seguenti misure, qui di seguito sommariamente riassunte, come parte integrante del piano di ristrutturazione.
-
Cessione di società affiliate e partecipazioni: le cessioni più importanti riguardano, nel settore del retail banking, la Allbank, rappresentata nell'intera Germania (già venduta), la Weberbank di Berlino (non ancora venduta), la Zivnostenská Banka a.s. nella repubblica Ceca (venduta) e la BG Polska SA (i comparti retail e Internet «Inteligo» sono già stati venduti, il resto è attualmente in liquidazione).
-
Chiusure di aziende: chiusura di 90 filiali nel settore clienti privati e aziendali nel Land Berlino/Brandeburgo (principalmente a Berlino), chiusura di 6 centri servizio a livello nazionale, chiusura di 6 aziende nazionali ed estere nel settore dei finanziamenti immobiliari, chiusura di 3 aziende estere nel settore del mercato finanziario e di 14 rappresentanze estere nel settore dei clienti importanti/estero.
-
Cessione di settori e di attività: ritiro nel lungo termine dal settore clienti importanti/estero (ad esempio crediti con banche estere, consulenza per i clienti importanti, privatizzazione, finanziamento aeronautico).
-
Misure di riduzione: nel settore del mercato finanziario riduzione degli attivi di rischio del [...]* % e del settore debt finance del [...]* %; riduzione superiore al [...]* % del volume dei fondi nel campo immobiliare (pari a circa [...]* EUR) e riduzione per lo sviluppo di progetti del [...]* % (pari a circa [...]* EUR); chiusura di sedi e tagli al personale del 50 %; riduzione del piccolo settore pubblica amministrazione e accorpamento degli affari restanti nel settore clienti aziendali.
(263)
La Germania ha dichiarato che le misure di cui sopra porteranno, nella loro totalità, a una riduzione del numero dei dipendenti pari al 50 % (da circa 15 000 a 7 500) e a una riduzione del totale di bilancio da 190 miliardi a 140 miliardi di EUR.
(264)
Nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione ha dichiarato di non poter correttamente giudicare gli effetti delle misure in questione in quanto le misure stesse sono descritte talvolta in modo vago e lacunoso - sia nel loro complesso, sia relativamente ai singoli settori d'attività della BGB e alla sua posizione sui mercati. Per questo motivo la Commissione prega di ricevere ulteriori informazioni a tal proposito. La Germania, dal canto suo, fornisce ulteriori dati precisi riguardanti i singoli settori d'attività, i mercati (cfr. considerando 291 e segg.) e l'effetto totale - riduzione di 51,5 miliardi di EUR o del 25 % dell'attuale capitale complessivo; riduzione pari a 57,8 miliardi di EUR o del 27 % delle obbligazioni; decurtazione di 50,2 miliardi di EUR o di poco meno del 27 % (26) del totale di bilancio dopo il consolidamento.
(265)
La Commissione aveva tuttavia già esternato i propri dubbi nella decisione di avvio del procedimento circa la sufficienza delle controprestazioni decise. Ci si chiede se la riduzione del totale di bilancio ipotizzata si possa ritenere sufficiente, alla luce del considerevole ammontare degli aiuti e della prassi seguita dalla Commissione in materia di aiuti alla ristrutturazione per le banche (27). In questo senso, la Commissione aveva inoltre fatto riferimento alle quote minime di capitale richieste per legge che, per quanto attiene agli apporti di capitale, potrebbero costituire un punto di riferimento approssimativo per giudicare le controprestazioni nel settore bancario. La seguente considerazione è pertanto importante: affinché una banca con insufficienza di capitale possa mantenere in essere la propria attività, è necessario che tale banca riduca i propri attivi di rischio, quindi la propria attività, (ad esempio definire le quote minime obbligatorie per legge del 4 % a un massimo di 25 volte rispetto alle attività ponderate in base al rischio) o che proponga un apporto di capitale. In quest'ultimo caso si evita la riduzione che, diversamente, sarebbe necessaria. La considerazione circa la «riduzione delle opportunità» può illustrare meglio la distorsione del mercato di un apporto di capitale e quindi può costituire un punto di riferimento approssimativo per le controprestazioni. La Commissione aveva tuttavia sottolineato che quanto appena enunciato non costituisce una regola da applicarsi «meccanicamente»; prima di applicarla occorre infatti analizzare il caso singolo concreto e le sue condizioni economiche, soprattutto alla luce della capacità di vita dell'impresa e della situazione concorrenziale dei mercati nei quali l'impresa in oggetto opera.
(266)
Relativamente agli effetti totali, la Germania ha esposto che non dipendono solo dal patrimonio di base ma anche dai relativi fondi propri. Questi ultimi si compongono del patrimonio di base e del capitale integrativo (quota minima legale 8 %). Nel caso di dilatazione dell'attività resa possibile dagli aiuti o nel caso dell'evitata riduzione dell'attività stessa, sempre grazie agli aiuti in questione, non è da applicarsi dunque il fattore 25 bensì il fattore 12,5. Solo nel caso in cui, congiuntamente all'aumento del capitale di base venisse apportato anche il capitale integrativo, una banca potrebbe aumentare le attività ponderate in base al rischio di 25 volte. Anche se la banca disponesse già di un capitale integrativo (28) fino a ora non conteggiato, l'ipotesi di un ampliamento dell'attività, reso possibile solo dal capitale integrativo presente di cui sopra, non sarebbe corretta. Inoltre, la Germania ha enunciato che le percentuali necessarie sul mercato - almeno il 6 % per il patrimonio di base e circa il 10 % per i fondi propri - sono chiaramente superiori alle quote minime richieste dalla legge. La stessa opinione è stata confermata dalla BAFin e comprovata per ciascun caso tramite indagini comparative con la media delle banche tedesche (circa 6-7 % per il patrimonio di base, 9-11 % per i fondi propri; le banche private ne detengono il 10-11 %) e con le grandi banche europee. Ne è risultato che le medie delle ultime sono decisamente più elevate (8,5 % per il patrimonio di base). La Germania ne ha pertanto concluso che l'effetto economico dell'apporto di capitale pari a circa 1,8 miliardi di EUR sul mercato sia da calcolarsi in circa 18 miliardi di EUR. La Commissione condivide queste osservazioni.
(267)
Per ciò che concerne la copertura contro i rischi, al momento della decisione di avvio del procedimento permanevano dei punti non chiari relativamente al valore economico dei sussidi. Nel frattempo la Germania ha reso noto che il valore economico è quantificabile in 6 miliardi di EUR (cfr. considerando 138). La Germania ha inoltre spiegato che il settore d'attività di servizi immobiliari non è un settore che soggiace alle regole di solvibilità. Quindi l'evitata riduzione dell'attività non è scindibile dalle quote di capitale. Inoltre, è stato sottolineato che la copertura contro i rischi si riferisce sostanzialmente alla vecchia attività nel campo dei servizi immobiliari. Si potrebbe pertanto sostenere che la nuova attività nella fase di ristrutturazione della IBAG è stata resa possibile grazie alla sua garanzia. Solo il volume della nuova attività (per la fase di ristrutturazione stimato attorno ai [...]* EUR, cfr. considerando 90), o al massimo il valore della copertura totale contro i rischi ((6,1 miliardi di EUR), può descrivere correttamente il grado della distorsione del mercato.
(268)
La Commissione non può condividere questa valutazione. Infatti la BGB, a causa dell'intreccio interno di rischi, non avrebbe potuto proseguire la propria attività senza la copertura contro i rischi o - alternativamente - senza un apporto di capitale pari a 6 miliardi di EUR. Pertanto la copertura contro i rischi è da paragonarsi a un apporto di capitale ipotetico di 6 miliardi di EUR. La stessa cosa dicasi per il deposito per l'accordo di rimborso, il quale deve ammontare a un valore massimo di 1,8 miliardi di EUR nel caso in cui la Commissione decida per il recupero dell'agente pagante (29).
(269)
Sulla base di un valore economico globale degli aiuti pari a 9,7 miliardi di EUR e sulla base di un fattore 10, alla luce della quota di capitale proprio effettivamente necessaria, si otterrebbe, come punto di riferimento per la distorsione del mercato e come orientamento sommario per le controprestazioni, una riduzione del totale di bilancio leggermente inferiore ai 100 miliardi di EUR rispetto ai 190 miliardi di EUR di partenza.
(270)
Quanto esposto sopra illustra i limiti dell'applicabilità della considerazione sulle opportunità. Un'immediata riduzione di questo volume è possibile solo in caso di insolvenza. In mancanza di aiuti, dunque, l'unica possibilità sarebbe stata la sospensione dell'attività di BGB; di conseguenza l'unica misura compensatoria accettabile sarebbe stata l'insolvenza di BGB. Anche durante il periodo di una normale riconversione, tuttavia, le controprestazioni sono difficili da vendere nel breve e medio termine alla luce del volume sopramenzionato senza mettere in serio pericolo la sopravvivenza dell'impresa. Si potrebbero negoziare tali controprestazioni nel breve e medio periodo ma solo con perdite significative derivanti dalla vendita di parti d'impresa, dalla disdetta o dalla risoluzione di contratti e di posizioni a lungo termine. Da un lato, una conseguenza così deleteria per l'impresa sarebbe tuttavia inconciliabile con lo scopo e il criterio d'analisi degli aiuti alla ristrutturazione, vale a dire il ripristino della redditività a lungo termine dell'impresa che ha ricevuto gli aiuti stessi. Dall'altro lato una conseguenza del genere appare non proporzionale alla luce del grado d'efficacia delle varie misure sussidiarie in singoli settori d'attività e sui mercati. Quindi, un'applicazione automatica della considerazione sulle opportunità non può verificarsi a causa della necessaria riduzione totale del volume di bilancio.
(271)
Alla luce della situazione, la Commissione, seguendo la propria consueta prassi, si è prefissa lo scopo di garantire un'adeguata riduzione del volume totale. La Commissione si è principalmente prefissa l'obiettivo di garantire un'efficace riduzione della presenza della banca sui mercati tenendo in considerazione gli effetti delle misure che si intendevano intraprendere.
(272)
La BGB è principalmente attiva nei seguenti settori: servizi bancari per clienti privati ed aziende (retail banking), finanziamenti immobiliari (finanziamenti immobiliari industriali), servizi immobiliari (fondi e progetti) e mercati finanziari (titoli di credito e denaro).
(273)
I campi d'attività collaterali non sono significativi alla luce dei loro volumi. Tali settori vengono ridotti o esauriti e non hanno alcun peso ai fini delle considerazioni qui di seguito riportate. Per attività collaterali si intendono qui il segmento della pubblica amministrazione (crediti), che verrà considerevolmente ridotto e in futuro verrà accorpato al retailing, e il segmento dei clienti importanti/estero (ad esempio finanziamenti di progetti e dell'export) che verrà portato ad esaurimento. Le attività relative all'investment banking comprendono l'emissione di azioni e l'erogazione di crediti per un volume relativamente ridotto. In futuro tali attività non avranno rilevanza propria. Inoltre, l'attività di promozione della IBB verrà scorporata nel 2005 dalla LBB con la soppressione dei principi di «Anstalslast» e di responsabilità del garante.
(274)
Ciò che nella decisione di avvio del procedimento veniva definito nella sua totalità come attività immobiliare, in base alle informazioni fornite dalla Germania, è stato poi classificato nei due sottogruppi finanziamenti immobiliari e servizi immobiliari per le analisi ulteriori delle controprestazioni. Tale nuova ripartizione è da attribuirsi alla diversità delle strutture dell'offerente da un lato e del richiedente dall'altro. In base alla definizione interna della BGB il ramo d'attività definito finanziamenti immobiliari comprende i finanziamenti più significativi a livello di volume (a partire da circa 5 milioni di EUR). Tale ramo comprende pertanto i finanziamenti immobiliari industriali (edilizia residenziale o centri commerciali). Il settore in questione viene principalmente gestito dalla società affiliata BerlinHyp (per circa i 2/3 del volume) ma anche dalla LBB e dalla BGB stessa. I finanziamenti immobiliari privati fanno sostanzialmente parte del settore clienti privati del gruppo.
(275)
Il campo d'attività dei servizi immobiliari comprende sostanzialmente i fondi e lo sviluppo edile. Per quanto riguarda la nuova attività, questo settore viene gestito dal sottogruppo IBAG che appartiene al gruppo e la cui proprietaria al 100 % è la BGB. Il campo dei servizi immobiliari, in passato, era gestito dalla IBG.
(276)
Il ramo d'attività dei servizi immobiliari è quel ramo che ha concorso in maniera più pesante alla crisi ed è quello per il quale si sono disposti gli aiuti alla ristrutturazione oggetto di questa analisi. Il settore dei servizi immobiliari è quello che ha maggiormente beneficiato della copertura contro i rischi, la misura caratterizzata dall'aiuto più alto. Fin dall'inizio esistevano delle riserve circa la continuazione di questo campo d'attività.
(277)
Alla luce di questo scenario la Germania, già nell'estate del 2002, aveva proposto di scorporare il settore dei servizi immobiliari dalla BGB e di cederlo al Land Berlino. Questa intenzione ha poi trovato una spiegazione dettagliata nel consenso trasmesso dalla Germania nel Gennaio del 2004. A seguito di tal consenso la Germania si impegna a garantire che la BGB cessi o liquidi, con effetto bilanciato entro e non oltre il 31 dicembre 2005, tutte le proprie partecipazioni in società di servizi immobiliari che sono incluse nella copertura contro i rischi.
(278)
Gli impegni nel dettaglio prevedono che il Land e la banca decidano congiuntamente, entro e non oltre il 31 dicembre 2004, quali partecipazioni ritengono essere adatte per una cessione a terzi nell'ambito di un procedura d'offerta trasparente, aperta e scevra da discriminazioni. Secondo la spiegazione della Germania si tratterebbe in questo caso, secondo una stima ragionevole, di un numero ridotto di partecipazioni. In particolar modo si tratta sostanzialmente di un'azienda significativa con 160 addetti che è compresa nella garanzia di valore contabile della copertura contro i rischi. Quindi, sulla base di quanto previsto dall'accordo dettagliato, si sottrae un guadagno dalla cessione al Land. Nel caso di una cessione a terzi, l'azienda in oggetto non è più parte delle garanzie della copertura contro i rischi. Tutte le partecipazioni che al 31 dicembre 2005 non saranno state cedute e/o liquidate verranno acquistate dal Land Berlino a condizioni di mercato eque. Il prezzo d'acquisto verrà determinato in un procedimento arbitrale da un analista economico scelto dal Land, previa revisione effettuata da un secondo analista economico scelto dalla banca. In base a quanto previsto dall'accordo dettagliato, il Land detiene già determinati diritti di assenso, informazione e controllo nel settore dei servizi immobiliari. I diritti in questione vengono esercitati dalla società del Land Berlino «BCIA mbH» (società preposta al controllo dei vecchi rischi immobiliari).
(279)
In un precedente stadio del procedimento la Germania aveva manifestato l'intenzione di scorporare dalla LBB il settore d'attività delle promozioni. Lo stesso dicasi almeno per una parte dei fondi di riserva della IBB che attualmente sono a disposizione della LBB in qualità di capitale di base. La suddetta intenzione è stata poi dettagliatamente regolamentata in un assenso che la Germania ha emesso nel gennaio del 2004. In base a tale assenso la Germania si impegna a garantire che entro e non oltre il 1o gennaio 2005 il settore delle promozioni della IBB venga trasferito a una banca promotrice indipendente e nuova del Land Berlino. I fondi di riserva IBB andranno trasferiti alla LBB come fornitura di capitale per la nuova banca promotrice e quindi scorporati dalla LBB, senza che al 1o gennaio 2004 si sia al di sotto della quota di capitale di base del 6,0 %. L'altra parte dei fondi di riserva IBB necessaria per la capitalizzazione della BGB viene investita dal Land in una o più associazioni in partecipazione nella LBB e tassata ai normali tassi di mercato. Inoltre, al momento della firma degli accordi societari taciti viene determinata un maggiorazione di un tasso d'interesse di riferimento, stabilito sulla base degli strumenti di capitale di base comparabili trattati sul mercato. Al momento della firma e della definizione della maggiorazione di cui sopra occorre tenere in considerazione alcuni elementi quali il rating a lungo termine della LBB, la soppressione dei principi di «Anstaltslast» e di responsabilità del garante, e il rispetto dell'aspetto contrattuale delle associazioni in partecipazione. La comparabilità degli strumenti di capitale di base di cui sopra viene determinata sulla base delle norme contrattuali per questi strumenti e sulla base del profilo di rischio di ciascun emittente.
(280)
Nell'autunno 2003 ha preso origine l'attuale quadro d'insieme delle misure previste dalla Germania per ridurre l'attività (in base alle posizioni patrimoniali) nei singoli settori d'azione per il periodo compreso tra l'anno 2001 (conti di fine anno) e l'anno 2006 (piano-bilancio e stima dei guadagni e delle perdite):
Riduzione del capitale e del volume di bilancio (30)
(in miliardi di EUR)
Ramo d'attività
Patrimonio del segmento
Bilancio
Piano
Cambiamento
2001
2006
Retail banking
-
Clienti privati
-
Aziende
20,0
12,2
7,8
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
Pubblica amministrazione
11,0
[...]*
[...]*
Mercato finanziario
109,7
[...]*
[...]*
Clienti importanti/estero
10,8
[...]*
[...]*
Finanziamento immobiliare
31,2
[...]*
[...]*
Servizi immobiliari
3,2
[...]*
[...]*
Somma parziale
185,9
[...]*
[...]*
Gestione interessi e consolidamento
-16,8
[...]*
[...]*
Patrimonio totale (senza IBB)
169,1
[...]*
[...]*
IBB
20,1
[...]*
[...]*
Totale di bilancio (consolidato)
189,2
[...]*
[...]*
(281)
Le misure che la Germania intende intraprendere a questo stadio porterebbero a una generale riduzione del totale di bilancio pari a circa il 30 %. Tale riduzione sarà raggiunta tramite cessioni (ad esempio circa 6 miliardi di EUR nel retail banking con cessioni alla Allbank, alla BG Polska, alla Zivnostenska Banka ed alla Weberbank), tramite chiusure (ad esempio circa 90 filiali e centri servizio) e tramite riduzioni patrimoniali. Nei rami d'attività dei clienti importanti/estero e nei servizi immobiliari, che devono essere portati a termine o scorporati, rimarranno dopo il 2006 degli avanzi consistenti che potranno essere esauriti solo lentamente. Il settore della pubblica amministrazione viene pesantemente ridotto. I pilastri principali dopo la ristrutturazione saranno il retailing nell'area di Berlino, il finanziamento immobiliare e il mercato finanziario.
(282)
Anche se non si può valutare lo scorporamento del settore promozione della IBB come controprestazione, in quanto si verifica nell'esercizio dei compiti pubblici del Land Berlino e quindi non può essere considerata un'attività commerciale (31), si può osservare che una riduzione totale di circa un quarto, (senza includervi la IBB) pari a 40 miliardi di EUR, rientra fondamentalmente nell'attività intrapresa dalla Commissione in altri casi simili nel settore dei servizi finanziari. Va tuttavia notato che la riduzione delle posizioni patrimoniali e di bilancio serve principalmente a comprendere meglio l'effetto globale e non può essere paragonata a un'effettiva riduzione delle attività o della presenza sul mercato. Quest'ultima osservazione vale soprattutto per i tre rami d'attività rimasti. In questo senso sono state e vengono a tutt'oggi vendute partecipazioni nel settore del retail banking (Polska, Zivnostenka, Allbank, Weberbank) e vengono chiuse delle filiali. Dopo il piano di ristrutturazione valido fino all'autunno 2003, si era previsto di mantenere pressoché inalterata la presenza sul mercato a Berlino o di ampliarla leggermente in alcuni segmenti in modo tale da poter considerare le misure in questo ramo d'attività come scopo ultimo della concentrazione sul mercato di base regionale e come scopo della riduzione dei costi apportata dalla chiusura delle filiali. Anche nel settore dei finanziamenti immobiliari la riduzione in programma risulta relativamente limitata in rapporto ai volumi totali. Nel settore del mercato finanziario, per contro, si analizza una decisa decurtazione di posizioni, pur permanendo un volume d'affari significativo.
(283)
La Germania e la BGB hanno spiegato che un ulteriore abbattimento o il trasferimento di un ulteriore completo campo d'attività è da ritenersi improbabile. Operazioni del genere metterebbero a repentaglio la capacità di sopravvivenza della banca stessa. Considerando le condizioni in cui il mercato versa attualmente e a seguito della ristrutturazione del settore non ancora completata, il comparto dei finanziamenti immobiliari della BerlinHyp, della LBB e della BGB non potrebbe essere venduto nel breve termine se non con gravi perdite di valore contabile. Inoltre, prima della conclusione dell'intera fase di ristrutturazione, si attendono dei contributi positivi da questo settore. Tali contributi saranno necessari per il conseguimento dei risultati totali previsti al più tardi a partire dal 2004.
(284)
La Commissione ha analizzato le precedenti argomentazioni e le relative informazioni trasmesse. È giunta alla conclusione che una cessione, nel breve termine, del settore dei finanziamenti immobiliari metterebbe effettivamente in pericolo la capacità di sopravvivenza della banca (cfr. considerando 230). Inoltre, l'analisi della situazione della concorrenza sul mercato tedesco ha evidenziato il fatto che qui la BGB non costituisce uno degli offerenti preminenti. Ciononostante la BGB, secondo i dati originari dell'iscrizione, si è classificata terza con una quota di mercato di circa il 5 % nell'anno 2000. Secondo le informazioni più attuali ed epurate dai crediti comunali fornite dalla Germania, nell'anno 2000 la BGB avrebbe ottenuto una quota di mercato pari solo al 3 % che, presumibilmente, entro il 2006 crollerà ulteriormente fino a raggiungere il 2 %. Ciò si mescola ad altre fonti d'informazione secondo le quali la BGB non avrebbe raggiunto né il millantato terzo posto nell'anno 2001 né il 5 % di quota di mercato, né nel mercato globale di tutti i crediti ipotecari, né in segmenti diversi (32). Alla luce di quanto esposto sopra, una riduzione della presenza di mercato della BGB in questo settore non appare prioritaria per evitare inaccettabili distorsioni della concorrenza.
(285)
Nonostante quanto affermato fino a ora, il ritiro del gruppo BGB da questo campo d'attività sarebbe da preferirsi alla decisione di rimanere poiché il puro proseguimento dell'attività del gruppo BGB sui mercati dei finanziamenti immobiliari causerebbe distorsioni della concorrenza, anche se non si tratterebbe di distorsioni di grande portata. Ciò vale, però, solo nelle condizioni in cui il ripristino della redditività a lungo termine non venisse in alcun modo pregiudicato. La Commissione prende pertanto positivamente atto dell'intenzione esternata dalla Germania e dal Land Berlino di cedere il settore d'attività dei finanziamenti immobiliari separatamente o in seno alla privatizzazione globale della BGB.
(286)
Il settore del mercato finanziario, il cui capitale di segmento è già stato ridotto quasi del 20 %, detiene un valore nominale nell'anno 2002 in qualità di settore d'attività singolo. Ciò significa che tale settore ha fornito un importante contributo ai fini dei risultati e degli utili. Tale contributo è quantificabile in 3 milioni di EUR. Alla conclusione del piano di ristrutturazione nel 2006 questo settore sarà, insieme al retail banking, uno degli elementi portanti che avranno il peso maggiore nel conseguimento dei risultati e degli utili dell'intero gruppo. Il settore del mercato finanziario è diventato pertanto essenziale per il ripristino della redditività della BGB, e non può essere ulteriormente ridotto rispetto a quanto fatto fino a ora. Il peso della BGB nella concorrenza sui mercati nazionali dei titoli e del denaro, che sono sempre più caratterizzati dalla crescente globalizzazione e dall'europeizzazione, non può essere definito importante. In altre parole il peso della BGB è inferiore rispetto alla media sui mercati nazionali del settore dei finanziamenti immobiliari.
(287)
La Commissione ha tuttavia preso in esame la possibilità di ulteriori riduzioni, seppur limitate. Alla luce dello scopo generale legato agli aiuti alla ristrutturazione, vale a dire la trasformazione della BGB in una banca regionale, la Commissione ha preso in considerazione la rinuncia a ulteriori società affiliate estere. Dopo le sopraggiunte chiusure e a seguito dei cambiamenti verificatisi, esistevano solo tre imprese affiliate, a Londra, in Lussemburgo e a Dublino, la cui sopravvivenza veniva descritta dalla Germania come indispensabile per il settore retailing e per il finanziamento. In ultima istanza, però, veniva deciso di rinunciare alla BGB Ireland plc. a Dublino. La Commissione ha rinunciato a ulteriori misure nel settore del mercato finanziario sulla base delle motivazioni addotte nel punto 286.
(288)
Conformemente al punto 37 degli orientamenti, la valutazione delle controprestazioni deve essere proporzionata, «in particolare, al peso relativo dell'impresa sul suo mercato (o mercati)». Il settore dell'attività con clientela privata e commerciale (retail banking) è dunque, chiaramente, il più problematico dal punto di vista della concorrenza. Già nella decisione di avvio, la Commissione aveva motivato i propri dubbi in merito all'adeguatezza delle controprestazioni indicando essenzialmente la forte posizione regionale e locale della BGB su questo mercato.
(289)
La BGB, con l'alienazione di società affiliate, di altre voci patrimoniali e con la chiusura di filiali e di altri siti, ha già ridotto considerevolmente il capitale di segmento imputabile a questo settore di attività. In questo modo si è quasi raggiunta la riduzione del capitale di segmento del 43 % (cfr. tabella al considerando 280) programmata originariamente entro il 2006, mentre rimane sostanzialmente da attuare solo la vendita della Weberbank. La Commissione, tuttavia, già nella decisione di avvio, aveva osservato «che la BGB è estremamente forte, a livello locale e regionale, sui mercati dell'attività con clientela privata e commerciale, con percentuali indicate comprese tra il 30 % e il 57 % nei singoli segmenti a livello locale, e tra il 23 % e il 46 % a livello regionale, registrando un'enorme distanza rispetto alla concorrenza, che, per quanto emerge dalle informazioni, raggiunge appena la metà, un terzo o un quarto delle percentuali della BGB». In questo contesto la Commissione aveva già posto in dubbio il fatto che la riduzione desiderata nell'ambito dell'attività con clientela privata e commerciale, da ottenersi con le alienazioni programmate, fosse sufficiente per diminuire l'effetto di distorsione della concorrenza delle sovvenzioni nell'area metropolitana di Berlino.
(290)
A tale proposito occorre osservare che le alienazioni già concluse o programmate nell'ambito del retail banking, ad eccezione della piccola Weberbank, orientata a clienti privati facoltosi, riducono di poco o non riducono affatto la presenza della BGB a Berlino: la Allbank opera in tutto il territorio nazionale ed è rappresentata a Berlino solo da poche filiali, mentre la BG Polska e la Zivnostenska Banka operano all'estero. È pur vero che a Berlino sono state chiuse rispettivamente da 40 a 50 filiali circa attive nel settore della clientela privata e commerciale; tali chiusure, in una metropoli con un'alta densità di filiali, sono tuttavia essenzialmente mirate a ridurre i costi e sono responsabili, anche secondo quanto esposto dalla Germania, solo in minima parte della decisione di un cliente di cambiare banca (33). Inoltre, anche le altre informazioni fornite dalla Germania e già menzionate, testimoniano che non era prevista una leggera riduzione della presenza sul mercato a Berlino, bensì che si dovesse mantenere quasi la posizione nei singoli segmenti o la si dovesse leggermente consolidare.
(291)
In considerazione di questi dubbi, la Germania ha contestato alla Commissione che i calcoli originari delle quote di mercato, esibiti e riferiti al volume, erano eccessivi per la BGB nei singoli segmenti di mercato di Berlino. Questo è da imputare alle comunicazioni della BGB inviate alla Landeszentralbank che sono state diffuse a livello di gruppo senza delimitazione dei mercati reali e senza differenziazione per regione. Così, per esempio, le cifre riferite all'attività locale con clientela privata e commerciale conterrebbero anche i volumi di credito e di deposito al di fuori di Berlino. Per questo motivo sono stati corretti i volumi di credito e di deposito della BGB, nonché il volume di mercato per Berlino di questi crediti e depositi regionali e reali non imputabili. Nell'attività con clientela privata risultano, per la BGB, per le operazioni di deposito e di pagamento, quote di mercato di circa il 43 % fino al 45 % e per i crediti di circa il 22 % per gli anni 2000 e 2001. Nell'attività con clientela commerciale sono state calcolate quote di mercato BGB di circa il 25 %, fino al 26 %, per le operazioni di deposito e di pagamento, e di circa il 23 % fino al 25 % per i crediti, riferite al 2000 e 2001. Rispetto alle indicazioni pervenute originariamente con la comunicazione, le quote di mercato della BGB, trasmesse dalla Germania, si sono così ridotte nei singoli segmenti, soprattutto nel settore della clientela commerciale, in parte di quasi la metà.
(292)
Per i tre seguenti concorrenti della BGBF sul mercato al dettaglio di Berlino, vale a dire la Berliner Volksbank, la Dresdner Bank e (il gruppo) Deutsche Bank, la Germania ha fornito stime di mercato per il 2001 di circa l'11-13 % nel settore crediti/clienti privati, circa l'8-14 % nel settore clienti privati/depositi, circa il 5-16 % nel settore clienti commerciali/crediti e circa il 9-18 % nel settore clienti commerciali/depositi. La Volksbank parte da quote di mercato della BGB decisamente più elevate con stime di oltre il 50 % nell'attività con clientela privata (50-60 % nei segmenti del settore depositi/operazioni di pagamento e circa il 50 % per i crediti) e poco meno del 60 % nell'attività con clientela commerciale (oltre il 40 % per depositi/operazioni di pagamento e circa il 50-60 % per i crediti). Offre una stima di sé stessa con quote di circa il 6-10 % nei segmenti dell'attività con clientela privata e di circa il 4-10 % nei segmenti dell'attività con clientela commerciale.
(293)
La Germania, nella sua presa di posizione, ha riferito le quote di mercato corrette nei settori dell'attività con clientela privata e commerciale solo a Berlino, essendo questa la Regione più significativa ed essendo il retail banking un'attività regionale (34).
(294)
Anche la Berliner Volksbank, nella sua presa di posizione, ha argomentato che Berlino rappresenta un mercato rilevante in termini di estensione per la valutazione degli aiuti nell'ambito dell'attività al dettaglio. Questo concorda anche con i tradizionali criteri di valutazione della Commissione per la separazione spaziale del mercato nel controllo della fusione. Ecco perché nelle decisioni inerenti al controllo delle fusioni che riguardano il settore bancario, si è fatto ricorso a indicatori, quali la preferenza generale dei clienti della banca per gli offerenti locali, l'importanza di una fitta rete di filiali e la necessità della presenza fisica della banca incaricata nelle vicinanze del cliente (35). Se la Commissione, tuttavia, nell'ambito del controllo di fusione per servizi di finanziamento è partita, fino a questo momento, più in generale dai mercati nazionali, questo è dipeso dal fatto che, in mancanza di perplessità legate alla concorrenza (indicatori per posizioni di dominio del mercato) non era necessaria un'analisi dettagliata nell'ambito del retail banking. Una separazione nazionale non sarebbe però opportuna per l'esame delle ripercussioni distorte dei sussidi, messi qui in discussione, sulla concorrenza nel retail banking a Berlino. Proprio in questo settore, la BGB, in virtù della sua eccellente posizione sul mercato, deve offrire controprestazioni al fine di ridurre la presenza sul mercato. La posizione di mercato della BGB passa, tra l'altro, attraverso la strategia dei due marchi e va decisamente oltre quello che è parzialmente tipico nelle città tedesche in riferimento alle casse di risparmio regionali forti. Questa concentrazione complica l'accesso al mercato di potenziali concorrenti e ha avuto come conseguenza che la quota di mercato delle banche straniere a Berlino sia trascurabilmente ridotta.
(295)
La Commissione, per il fine di questa decisione, non ha alcun motivo per divergere dal quadro offerto dalla Germania e dalla Berliner Volksbank a proposito del riferimento geografico a Berlino per il retail banking. Come argomentato nella decisione di avvio, in riferimento al settore del controllo di fusione si è sempre partiti fino a questo momento, seppur in generale, dal fatto che i mercati nel settore finanziario dal punto di vista della loro estensione sono nazionali, ad eccezione della compravendita di denaro e titoli; è stato però lasciato abbondante spazio per le considerazioni regionali nel settore di attività con clientela privata e commerciale (36). L'importanza di una rete di filiali e della presenza fisica locale della banca nell'attività al dettaglio testimoniano una considerazione del mercato di Berlino. Questo lo dimostrano anche i comportamenti dei clienti, che alla chiusura o all'alienazione di filiali in una metropoli come Berlino, ammesso che cambino banca, nonostante il crescente telebanking, passano di norma a un altro istituto di credito con una rappresentanza locale. In questo senso, l'inclusione del Brandeburgo, indipendentemente dalle aree marginali di Berlino, appare già troppo stretta, come indica anche il ritiro della BGB dal Land Brandeburgo e la concentrazione sulla regione principale.
(296)
Per i fini di questa decisione, tuttavia, non è rilevante un'esatta delimitazione del mercato geografico, poiché non si tratta di comprovare una posizione dominante, bensì di verificare se le controprestazioni proposte siano sufficienti per compensare abbondantemente gli effetti di distorsione della concorrenza degli aiuti in questione tramite la riduzione della presenza sul mercato. È indiscutibile e fuori dubbio che gli aiuti abbiano aiutato la banca a rimanere sui diversi mercati, e contemporaneamente a mantenere la sua forte posizione sul mercato al dettaglio di Berlino.
(297)
Per quanto concerne le stime di mercato trasmesse dalla Germania e corrette per difetto, la Commissione nutre dei dubbi circa l'affidabilità di queste cifre rettificate, da una parte perché problemi di comunicazione individuali simili potrebbero verificarsi anche presso gli altri concorrenti, che tuttavia dovrebbero essere ignorati in considerazione del volume di mercato indicato. Dall'altra, partiti terzi, che hanno inoltrato dei commenti nel corso del procedimento ed ai quali è stata chiesta una valutazione, hanno confermato le cifre iniziali all'incirca al loro ammontare. Occorre tuttavia osservare che non sono disponibili calcoli indipendenti delle quote di mercato comprensivi della delimitazione appurabile reale e regionale. Come emerso da domande, fino a oggi né la Bundesbank/Landeszentralbank né il Bundeskartellamt (ufficio federale dei cartelli) o la Commissione hanno effettuato un'analisi della concorrenza nell'ambito delle norme antitrust/controllo di funzione. Nell'ambito della stessa politica dei sussidi, la Commissione non dispone dei poteri di accertamento necessari in questo senso ed attuabili con i concorrenti.
(298)
Dunque per il fine di questa decisione non è indispensabile una precisa analisi del mercato, poiché come già illustrato sopra, l'esame degli aiuti non tiene conto della dimostrazione di una posizione dominante. È fuori discussione che gli aiuti in esame distorcano o minaccino di distorcere la concorrenza e che esista una distorsione significativa in particolare sui mercati in cui la BGB gode di una forte posizione di mercato. Questa forza di mercato corrisponde anche all'autopercezione della BGB come la banca di retail banking leader a Berlino. Ad essa non si contrappongono le quote di mercato corrette per difetto del 20 % fino a oltre il 40 % nei singoli segmenti, anche se fossero corrette, cosa che risulta improbabile. In questo contesto occorre inoltre ricordare che, secondo le informazioni trasmesse dalla Germania, la quota della BGB e quindi la penetrazione del mercato nel 2002, rilevata sulla base del primo rapporto di giroconto nell'ambito della clientela privata, ammontava al 48 % e che, secondo le affermazioni del presidente del consiglio direttivo della BGB, la banca dispone, con i marchi Berliner Sparkasse e Berliner Bank, di una quota di mercato che supera in parte il 50 % (37).
(299)
Non sussiste pertanto alcun dubbio circa la solida posizione di mercato della BGB e la sua collocazione come banca di retail leader nell'area metropolitana di Berlino, che conta all'incirca 4 milioni di abitanti. La posizione di mercato della BGB, dalla sua fondazione avvenuta nel 1994, quando la «Berliner Bank» e la «Berliner Sparkasse» (che riuniva già allora la cassa di risparmio della parte est e ovest della città, dove quest'ultima, nella zona est, deteneva praticamente una posizione di monopolio) vennero fuse sotto uno stesso tetto non è cambiata in maniera rilevante, neppure a partire dalla crisi nel 2001. Questa «stabilità» può dunque servire come indicatore della relativa forza di mercato della BGB nei confronti dei suoi attuali e potenziali concorrenti.
(300)
Alla luce di questa situazione, la Commissione ha chiarito che l'approvazione degli aiuti alla ristrutturazione non è conciliabile con le norme comunitarie relative agli aiuti di Stato, a motivo delle controprestazioni che lasciano pressoché immutata la posizione della BGB sul mercato di Berlino. La Germania ha dovuto affrontare tuttavia le argomentazioni addotte dalla banca in riferimento al pregiudizio della sussistenza della banca.
(301)
In seguito a intense, ulteriori trattative in data 18 dicembre 2003 con i rappresentanti della Germania e del Land Berlino, la Germania ha infine approvato l'alienazione della Berliner Bank come controprestazione supplementare, atta a creare la capacità di approvazione degli aiuti e per prevenire ulteriori prestazioni di compensazione, che diversamente la Commissione avrebbe dovuto imporre. Conformemente a questo consenso, la Germania si impegna a garantire l'alienazione, a tutti gli effetti di legge, da parte del gruppo alla società bancaria della divisione «Berliner Bank» come unità economica, compresi almeno il marchio, tutti i rapporti con i clienti appartenenti al marchio, succursali e relativo personale, nel corso di un procedimento aperto, trasparente e scevro di discriminazioni entro il 1o ottobre 2006 (closing entro il 1o febbraio 2007). Il giorno di riferimento per il numero dei clienti, le succursali e gli addetti alla vendita è il 31 dicembre 2003, eccetto l'attuazione come da programma del piano di ristrutturazione notificato alla Commissione e le fluttuazioni naturali dell'attività, vale a dire afflusso e deflusso di clienti, personale, massa attiva e passiva, che si fondano su decisioni individuali (come il trasferimento di clienti o collaboratori o l'insoddisfazione nei confronti della banca precedente o del datore di lavoro) e non viene influenzato dalla banca. Questo significa in particolare che la BGB non può intraprendere alcuna misura che si proponga come obiettivo il passaggio dei clienti della Berliner Bank ad altre aziende o altri settori della BGB, quali la Berliner Sparkasse. Un amministratore fiduciario, che sarà nominato dalla Germania (dal Land Berlino) e la cui nomina dovrà essere approvata dalla Commissione, provvederà a garantire che la banca proceda in termini commercialmente ragionevoli alla ristrutturazione della Berliner Bank e che investa nella stessa, nonché che non intraprenda alcuna azione volta a ridurre il valore della Berliner Bank, in particolare spostando clienti privati o società o personale addetto alle vendite alla Berliner Sparkasse o ad altre parti del gruppo della società bancaria.
(302)
Con l'alienazione della Berliner Bank, il capitale di segmento nel settore del retail banking si riduce, entro il 2006 (38), di ulteriori [...]* EUR (dunque, insieme alle misure programmate ed approvate fino a oggi e già descritte, in totale di [...]* EUR circa). La quota di mercato della BGB nei singoli segmenti dell'attività al dettaglio di Berlino si ridurrà con l'alienazione di circa 1/3 fino a 1/6. Complessivamente, il totale di bilancio diminuisce da circa 189 miliardi di EUR a circa 124 miliardi di EUR.
(303)
Secondo il parere della Commissione le alienazioni, le chiusure e i tagli di altra natura già attuati, programmati ed approvati, nel loro complesso, sono quindi sufficienti per attenuare l'effetto di distorsione della concorrenza delle misure di aiuto in causa.
(304)
In ultimo occorre menzionare che la Germania inizialmente aveva indicato nella dichiarazione che Berlino è una regione ai sensi dell'articolo 87, paragrafo comma 3, lettera c), del trattato CE e che viene tenuta in considerazione per quanto concerne gli aiuti regionali ed a questo proposito si era fatto riferimento ai punti 53 e 54 degli orientamenti alla loro considerazione per la valutazione delle controprestazioni, senza tuttavia doverle attuare ulteriormente e rivendicare aspetti concreti. I punti 53 e 54 affermano che i criteri di valutazione degli orientamenti valgono anche per le aree assistite ma che i criteri per il taglio di capacità richiesto sui mercati con capacità strutturali eccessive possono essere meno severi. La Commissione, nella decisione di avvio, ha stabilito che, a causa delle mancanza di altre concretizzazioni, non era in grado di valutare l'applicabilità del criterio in questione. Poiché la Germania non è ritornata su questo punto neanche nel seguente prosieguo del procedimento e poiché, come illustrato precedentemente, nel settore bancario non si parla di mercati con capacità strutturali eccessive, i punti 53 e 54 degli orientamenti devono essere valutati come non applicabili al caso in questione.
(305)
Secondo il parere della Commissione, la Germania ha dimostrato ampiamente che le somme provenienti dai tre aiuti, ovvero apporto di capitale, protezione contro i rischi ed accordo in merito alla gestione di possibili richieste di rimborso del Land Berlino nei confronti della banca sono limitati all'entità minima assolutamente necessaria ai fini della ristrutturazione, sulla base delle risorse finanziarie a disposizione della banca e dei suoi azionisti. Alla banca non vengono conferiti liquidità e mezzi propri in eccesso, che la stessa potrebbe utilizzare indebitamente allo scopo di ampliare inopportunamente la propria attività a scapito dei concorrenti.
(306)
La somma dell'apporto di capitale concessa inizialmente come aiuti al salvataggio, pari a 1,755 miliardi di EUR, dell'agosto 2001, è stata calcolata in modo da poter garantire una percentuale di capitale di base della banca del 5,0 % e una percentuale di capitale proprio del 9,7 %. Come illustrato sopra, la Commissione considera tali aiuti assolutamente necessari per la sopravvivenza a breve periodo della banca. La banca è riuscita in seguito, con le proprie forze e in particolare riducendo le proprie posizioni di rischio, ad aumentare la sua percentuale di capitale di base superando il 5 %. Alla fine del 2003 tale percentuale si aggirava sul 6 %. In considerazione della prassi attuale sui mercati finanziari e delle relative aspettative delle agenzie di rating e degli operatori, la Commissione ritiene che una percentuale del capitale di base del 6,0 % sia assolutamente necessaria al fine di garantire la capacità del mercato finanziario della banca nel lungo periodo. L'apporto di capitale del 2001 è strettamente necessario per il mantenimento della percentuale del capitale di base della banca a questo livello; pertanto, nell'ambito della valutazione dell'aiuto alla ristrutturazione nel suo complesso, può essere considerato e quindi approvato come aiuto corrispondente al minimo indispensabile. La banca si vede piuttosto obbligata, come esposto già in precedenza, in considerazione della soppressione delle garanzie statali, dell'introduzione dei principi IAS e dell'accordo Basel II, ad aumentare, intraprendendo nuovi sforzi di propria iniziativa, la propria percentuale del capitale di base ad almeno il 7 % al fine di garantire un rating necessario per le condizioni di rifinanziamento sostenibili da un punto di vista operativo. La Commissione accoglie favorevolmente queste ulteriori misure programmate, atte a stabilizzare ulteriormente la banca.
(307)
La protezione contro i rischi, pari a 21,6 miliardi di EUR nominali, come illustrato al considerando 138, ha un valore economico di 6,1 miliardi di EUR per la valutazione come aiuto di Stato. La Berliner Volksbank, a tal proposito, è dell'avviso che la copertura contro i rischi corrisponda piuttosto a un obbligo di versamento supplementare illimitato, giacché l'obbligo di responsabilità del Land Berlino non può essere attualmente valutato e costituisce pertanto un «assegno in bianco» a copertura delle perdite future. Esso non è proporzionato in termini di importo e durata, procura in pratica alla banca una solvibilità illimitata, contiene per la banca una «carta bianca» per sottoporre offerte alle condizioni desiderate e non può essere approvato a causa dell'impossibilità di quantificare l'obbligo di versamento supplementare. La Commissione non ritiene pertinente la suddetta argomentazione e si ricollega, a tal proposito, piuttosto alle affermazioni della Germania. La realizzazione della copertura contro i rischi non consente propriamente alla banca, contrariamente a quanto argomentato dalla Berliner Volksbank, di poter ampliare l'attività bancaria o altre attività. Ovviamente essa impedisce che la banca, in quanto tale, sparisca dal mercato. Essa si limita tuttavia a proteggere la banca dai rischi derivanti dalle vecchie attività e, come tale, non può essere utilizzata per la generazione di nuove attività. Semmai, essa favorisce la nuova attività nel senso che le società di servizi immobiliari protetti in particolare, nonché la banca in generale possono continuare a sussistere sul mercato. Questa è tuttavia solo una conseguenza indiretta di ogni misura di aiuto e non può essere utilizzata come criterio per vedere se l'aiuto in quanto tale, nella sua entità, sia limitato rigidamente al proseguimento dell'attività dell'azienda. La copertura contro i rischi non apporta liquidità alla banca, bensì la dispensa semplicemente dalle continue perdite provenienti dalle attività dei servizi immobiliari, che la banca non sarebbe in grado di assorbire autonomamente. I pagamenti tramite il Land vengono effettuati solamente ex post per l'ammontare dell'effettiva richiesta da parte dei creditori a seguito di una pretesa giuridica. Il Land inoltre, ricorrendo alla società di proprietà del Land stesso incaricata del controllo dei rischi conformemente all'accordo dettagliato, cura numerosi diritti in merito alla verifica ed alle riserve di approvazione. In merito alla precisa descrizione del meccanismo dell'accordo dettagliato, la Commissione fa riferimento alle argomentazioni della Germania. Anche la Commissione, pertanto, vede la copertura contro i rischi, in generale, come limitata al minimo.
(308)
Secondo il parere della Commissione, anche gli aiuti con un valore economico massimo di 1,8 miliardi di EUR, contemplati nell'accordo stipulato tra il Land Berlino e la banca, riguardante la gestione di possibili rivendicazioni del Land nei confronti della Landesbank Berlin, in seguito a una decisione del procedimento C 48/2002, sono limitati al minimo. In assenza dell'accordo, la banca, su richiesta dei revisori dei conti, avrebbe dovuto produrre, nel bilancio 2002, accantonamenti per gli impegni incombenti pari a un importo milionario a tre zeri. Questo avrebbe avuto conseguenze negative sul bilancio 2002 e sul capitale proprio della banca. La banca, però, al momento della compilazione del bilancio 2002 ed anche in seguito, disponeva di una percentuale del capitale di base che non andava oltre il 6,0 % e in parte era anche inferiore. La banca non sarebbe stata in grado di fronteggiare un ulteriore aggravio della percentuale del capitale di base in questa fase della ristrutturazione. Come già enunciato in precedenza, la Commissione ritiene che una percentuale del capitale di base del 6,0 %, a lungo termine, sia assolutamente necessaria. Qualora la Commissione, nella sua decisione nel caso C 48/2002, dovesse conferire al Land Berlino un diritto di rimborso, nei confronti della banca, di una misura di aiuto non compatibile con il mercato comune, il Land Berlino lo lascia nella banca come deposito. Questo verrebbe in essere solo se necessario al fine di mantenere una percentuale del capitale di base del 6,0 % entro la data di riferimento, vale a dire il 1o gennaio 2004 e dunque, secondo il parere della Commissione, rappresenta il minimo assolutamente necessario. L'approvazione, da parte della Commissione, dell'accordo di rimborso con un valore economico massimo di 1,8 miliardi di EUR è limitata a un caso eccezionale quale questo in oggetto, ovvero solo se e nella misura in cui l'entità del rimborso andrebbe a compromettere irrimediabilmente la sussistenza dell'azienda e il piano di ristrutturazione fosse altrimenti accettabile. In questo contesto, l'accordo di rimborso costituisce un ulteriore aiuto alla ristrutturazione e richiede pertanto elevate controprestazioni, nei confronti delle quali la Germania si è assunta in ultimo la responsabilità di garantire, in particolare con il consenso, l'alienazione della Berliner Bank.
(309)
Gli aiuti, per un ammontare complessivo di 9,7 miliardi di EUR, sono ripartiti come segue: primo, l'apporto di capitale pari a 1,755 miliardi di EUR, effettuato nell'agosto del 2001 a cura del Land Berlino, a favore della BGB; secondo, la protezione contro i rischi già concessa alla BGB dal Land Berlino nel periodo dicembre 2001/aprile 2002, con un importo nominale massimo di 21,6 miliardi di EUR e un valore economico di 6,1 miliardi di EUR; terzo, un accordo di rimborso stipulato fra il Land Berlino e la BGB nel dicembre del 2002, in relazione a una possibile decisione di rimborso della Commissione, a conclusione del procedimento C48/2002 (Landesbank Berlin - centrale giroconti), con un valore economico massimo pari a 1,8 miliardi di EUR.
(310)
Vengono soddisfatti tutti i criteri relativi alla concessione di aiuti di Stato, ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE: risorse statali, trattamento favorevole di una determinata impresa, effetti di distorsione della concorrenza e pregiudizio a danno del commercio fra Stati membri. Fra le disposizioni relative alle eccezioni del principio dell'incompatibilità degli aiuti di Stato con il mercato comune può trovare applicazione unicamente l'articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE, in combinato disposto con gli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà.
(311)
Nella sua valutazione, in conformità ai criteri degli orientamenti, la Commissione perviene alla conclusione che i provvedimenti di ristrutturazione già adottati e quelli pianificati sono razionali, coerenti e fondamentalmente adeguati a consentire il ripristino a lungo termine della redditività della BGB.
(312)
Nel complesso, secondo il parere della Commissione, le operazioni di alienazione, chiusura e riduzione già attuate, programmate o promesse risultano sufficienti a compensare l'effetto di distorsione della concorrenza delle misure di aiuto in oggetto.
(313)
I tre aiuti concessi (apporto di capitale, protezione contro i rischi ed accordo in merito alla gestione di possibili rivendicazioni di rimborso del Land Berlino nei confronti della banca) sono limitati, secondo il parere della Commissione, all'entità minima assolutamente necessaria ai fini della ristrutturazione, sulla base delle risorse finanziarie a disposizione della banca e dei suoi azionisti. Pertanto, alla banca non vengono conferiti liquidità e mezzi propri in eccesso, che la stessa potrebbe utilizzare indebitamente allo scopo di ampliare inopportunamente la propria attività a scapito dei concorrenti,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
1. I seguenti provvedimenti, adottati a favore del gruppo Bankgesellschaft Berlin AG («BGB»), rappresentano aiuti di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE:
a)
apporto di capitale per l'ammontare di 1,755 miliardi di EUR, a cura del Land Berlino nell'agosto del 2001;
b)
garanzie («protezione contro i rischi») con valore nominale massimo di 21,6 miliardi di EUR, concesse dal Land Berlino in data 20 dicembre 2001 e 16 aprile 2002;
c)
accordo del 26 dicembre 2002, siglato fra il Land Berlino e la Landesbank Berlin («LBB»), sulla gestione di eventuali rivendicazioni del Land Berlino nei confronti della LBB, in seguito alla decisione definitiva della Commissione nel caso pendente C 48/2002.
2. Gli aiuti di Stato di cui al paragrafo 1 sono compatibili con il mercato comune, se la Germania assolve completamente agli impegni resi noti con comunicazione del governo tedesco in data 6 febbraio 2004 e riassunti nell'articolo 2, paragrafo 1, nonché nell'allegato della presente decisione, e nella misura in cui gli aiuti di cui al paragrafo 1, lettera c), non determinano, entro il 1o gennaio 2004, un superamento della quota relativa al patrimonio di base del 6,0 % del gruppo BGB [tenendo conto dello scorporo della IBB ai sensi dell'articolo 2, paragrafo 1, lettera d)].
Articolo 2
1. La Germania si è impegnata:
a)
a garantire la tempestiva attuazione del piano di ristrutturazione annunciato, in conformità alle condizioni indicate nell'allegato;
b)
ad assicurare che il Land Berlino alieni la propria partecipazione alla BGB in ottemperanza alle condizioni citate nell'allegato;
c)
a garantire che il gruppo BGB alieni o liquidi tutte le partecipazioni alle società di servizi immobiliari, contemplate nel provvedimento di protezione contro i rischi del 16 aprile 2002, in conformità alle condizioni indicate nell'allegato;
d)
a garantire che la riserva a investimento vincolato della IBB venga separata dalla LBB secondo le condizioni indicate nell'allegato;
e)
a garantire che il gruppo BGB alieni il settore «Berliner Bank» della LBB in conformità alle condizioni citate nell'allegato;
f)
a garantire che il gruppo BGB liquidi, al più tardi entro il 31 dicembre 2005, la propria partecipazione alla BGB Ireland plc.
2. La Commissione può, ove opportuno, sulla base di un'istanza adeguatamente motivata della Germania:
a)
concedere una proroga ai termini fissati all'atto dell'assunzione degli impegni; oppure
b)
in circostanze straordinarie, rinunciare a uno o più obblighi e condizioni relativi a tali impegni, nonché modificarli o sostituirli.
Nel caso in cui richieda la proroga di un termine, la Germania è tenuta a presentare alla Commissione, al più tardi un mese prima dello spirare del termine in oggetto, un'istanza sufficientemente motivata in tal senso.
Articolo 3
Entro due mesi dalla notifica della presente decisione, la Germania comunica alla Commissione i provvedimenti adottati e che intende adottare per conformarvisi.
Articolo 4
La Repubblica federale tedesca è destinataria della presente decisione.
La Germania inoltra immediatamente una copia della presente decisione al beneficiario degli aiuti in oggetto.
Fatto a Bruxelles, il 18 febbraio 2004.