NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1870/2005
ze dne 16. listopadu 2005
o otevření a správě celních kvót a zavedení režimu dovozních licencí a osvědčení o původu pro česnek dovážený ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 odst. 1 tohoto aktu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (1), a zejména na čl. 31 odst. 2 a čl. 34 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě jednání vedených v souladu s článkem XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 Společenství změnilo podmínky pro dovoz česneku. Od 1. června 2001 se obvyklé clo na dovážený česnek spadající pod kód KN 0703 20 00 skládá ze cla ve výši 9,6 % hodnoty zboží a zvláštní částky ve výši 1 200 EUR za 1 tunu čisté hmotnosti. Dohodou ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou na základě článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí u česneku stanovených v tabulce CXL, která tvoří přílohu GATT, schválenou rozhodnutím Rady 2001/404/ES (2), však byla otevřena kvóta o objemu 38 370 tun, která je osvobozena od zvláštního cla (dále jen „kvóta GATT“). Dohoda stanoví, že tato kvóta bude rozdělena na 19 147 tun pro dovoz z Argentiny (pořadová čísla 09.4104 a 09.4099), 13 200 tun pro dovoz z Číny (pořadová čísla 09.4105 a 09.4100) a 6 023 tun pro dovoz ze všech ostatních třetích zemí (pořadová čísla 09.4106 a 09.4102).
(2)
Česnek může být rovněž dovážen mimo rámec kvóty GATT za běžné clo nebo za preferenčních podmínek stanovených dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a některými třetími zeměmi.
(3)
Česnek je s roční produkcí zhruba 250 000 tun v EU důležitým produktem odvětví ovoce a zeleniny v Evropské unii. Roční dovoz ze třetích zemí v rozmezí od 60 000 do 80 000 tun je rovněž významný. Dvěma hlavními dodavateli ze třetích zemí jsou Čína (30 000 až 40 000 tun za rok) a Argentina (okolo 15 000 tun za rok).
(4)
Podmínky, kterými se řídí správa uvedených kvót, jsou stanoveny nařízením Komise (ES) č. 565/2002 ze dne 2. dubna 2002, kterým se stanoví postup pro spravování celních kvót a kterým se zavádí systém osvědčení o původu česneku dováženého ze třetích zemí (3). S ohledem na zkušenosti s prováděním uvedeného nařízení a s cílem zjednodušit a vyjasnit systém je třeba změnit některé ze současných podmínek.
(5)
Vzhledem k existenci zvláštního cla na nepreferenční dovozy nad rámec kvóty GATT je pro správu kvóty nezbytné zavést systém dovozních licencí. Takový systém by měl rovněž umožnit podrobné sledování celkového dovozu česneku. Podrobná pravidla tohoto systému by měla doplnit pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (4), nebo se od nich v připadě potřeby odchýlit.
(6)
Za účelem co nejdůkladnějšího sledování všech dovozů, zejména po nedávných případech podvodu, by se měly zavést dvě kategorie dovozních licencí pro všechny dovozy česneku. Zkušenost ukazuje, že k podvodu dochází při překládce čínského česneku v třetích zemích, které mají preferenční obchodní dohody s Evropským společenstvím. Česnek vstupuje na území EU s falešnými doklady.
(7)
Přechod z jednoho systému na druhý by měl být co nejplynulejší. Pro tento účel by měla být převzata některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 565/2002 a tradiční časový rozvrh dovozu by měl být zachován.
(8)
Dovoz česneku by měl být sledován v souladu s článkem 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (5).
(9)
Je třeba i nadále zajistit přiměřené zásoby česneku na trhu Společenství za stabilní ceny, aby se zabránilo zbytečnému narušení trhu formou prudkého kolísání cen a nežádoucím dopadům na producenty Společenství. Pro tento účel je třeba povzbuzovat zvýšenou konkurenci mezi dovozci a snížit jejich administrativní zátěž.
(10)
V zájmu stávajících dovozců, kteří běžně dovážejí značná množství česneku, a dále v zájmu nových dovozců, kteří vstupují na trh a kterým by se měla poskytnout rovná příležitost při podání žádosti o dovozní licence pro množství česneku v rámci celních kvót, je třeba rozlišovat mezi tradičními dovozci a novými dovozci. Je třeba stanovit jasnou definici těchto dvou kategorií dovozců a určitá kritéria týkající se postavení žadatelů a používání přidělených dovozních licencí.
(11)
Množství, která se přidělí uvedeným kategoriím dovozců se určí na základě skutečně dovezených množství a nikoli na základě vydaných dovozních licencí.
(12)
Aby se dovozcům v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a Slovensku (dále „nové členské státy“) umožnilo využívat tohoto nařízení, je třeba provést úpravy na dovozní období 2005/06 a 2006/07, aby se zajistilo, že se rozlišuje na jedné straně mezi tradičními dovozci a novými dovozci Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 a tradičními dovozci a novými dovozci v nových členských státech na straně druhé.
(13)
Aby se zohlednily různé skladby obchodu v různých nových členských státech, měl by se příslušným orgánům nových členských států umožnit výběr mezi dvěma metodami pro stanovení referenčního množství jejich tradičních dovozců.
(14)
Žádosti o dovozní licence pro dovoz česneku ze třetích zemí podané dovozci obou kategorií by měly být předmětem určitých omezení. Taková omezení jsou nezbytná nejen pro zajištění hospodářské soutěže mezi dovozci, ale pro dovozce, kteří jsou skutečně zapojeni do obchodní činnosti na trhu s ovocem a zeleninou, poskytují možnost obhajovat jejich legitimní obchodní postavení vůči jiným dovozcům a vylučují možnost, že by jediný dovozce byl schopen ovládat trh.
(15)
Pro zachování hospodářské soutěže mezi skutečnými dovozci a vyloučení spekulace při přidělování dovozních licencí a zneužívání systému, který by mohl fungovat v rozporu s legitimním obchodním postavením nových a tradičních dovozců, je třeba zavést přísnější kontroly správného používání dovozních licencí. Pro tento účel by měl být zakázán převod dovozních licencí.
(16)
S cílem snížit správní zatížení pro dovozce a možnosti podvodu by se žádosti o dovozní licenci měly předkládat pouze v členském státě, ve kterém je dovozce zapsán v registru.
(17)
Je rovněž nezbytné, aby existovala opatření, která co nejvíce omezí spekulativní žádosti o dovozní licence, které mohou vyústit v ne zcela použité celní kvóty. Vzhledem k povaze a hodnotě produktu se jistota podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 složí pro každou tunu česneku, pro kterou byla podána žádost o dovozní licenci. Jistota by měla být složena v dostatečné výši, aby se tím odradily spekulativní žádosti, ale ne v takové výši, aby se tím odradili dovozci skutečně zapojení do obchodní činnosti s česnekem. Nejobjektivnější vhodná výše jistoty dosahuje 5 % běžného dodatečného cla použitelného na dovozy česneku kódu KN 0703 20 00.
(18)
Pro zajištění řádné správy kvót GATT je třeba stanovit opatření, která Komise přijme v případě, že množství česneku určitého původu nebo za určité čtvrtletí, na které se vztahují žádosti o dovozní licence, překročí množství stanovené rozhodnutím 2001/404/ES, k němuž je přičteno nevyužité množství z dříve vydaných dovozních licencí. Pokud taková opatření zahrnou použití koeficientu přidělení při vydání dovozních licencí, měla by se stanovit možnost stažení žádostí pro tyto dovozní licence s okamžitým uvolněním jistoty.
(19)
Pro zajištění řádného používání kvót členské státy pravidelně oznámí Komisi množství, na něž se vztahují dovozní licence vydané příslušnými orgány členských států a která nebyla dovozci využita. Množství, na která se vztahují dovozní licence, zahrnou žádosti o dovozní licence stažené dovozci.
(20)
Pro účely spravování celních kvót pro česnek musí dovozci, kteří podali žádosti o dovozní licence, připojit ke svým žádostem určeným příslušným orgánům členského státu prohlášení, v němž se zavazují, že budou dodržovat omezení stanovená tímto nařízením. S cílem předcházet zneužívání systému je třeba stanovit odrazující sankce a poskytnout členským státům určitý prostor při ukládání dovozcům, kteří předložili falešné, zavádějící či nesprávné žádosti nebo prohlášení příslušným orgánům, doplňujících sankcí společně se sankcemi stanovenými tímto nařízením.
(21)
Pro lepší kontrolu a předcházení riziku odklonu obchodu v důsledku nesprávné dokumentace je třeba zachovat stávající systém osvědčení o původu pro česnek dovážený z některých třetích zemí a požadavek, aby uvedený česnek byl přepravován přímo z třetí země původu do Společenství a rozšířit seznam zemí podle dodatečných informací. V souladu s články 56 až 62 nařízení (EHS) č. 2454/93 vydají tato osvědčení o původu příslušné vnitrostátní orgány.
(22)
Je třeba upřesnit veškerou výměnu informací mezi členskými státy a Komisí podle tohoto nařízení, zejména pro účely spravování celních kvót, přijímání opatření proti podvodům a kontroly trhu.
(23)
Je třeba zrušit nařízení (ES) č. 565/2002, nařízení Komise (ES) č. 228/2004 ze dne 3. února 2004, kterým se stanoví přechodná opatření k nařízení (ES) č. 565/2002 v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (6), a nařízení Komise (ES) č. 229/2004 ze dne 10. února 2004, kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 565/2002 týkající se termínů pro podání žádostí o licence pro dovozy česneku v prvním čtvrtletí dovozního období 2004/05 (7). Toto nařízení se poprvé použije pro žádosti o dovozní licence na první čtvrtletí dovozního období 2006/07. Vzhledem k tomu, že dovozní činnosti řízené ustanoveními tohoto nařízení pro „B“ licence nejsou v současnosti předmětem žádných zvláštních licenčních pravidel, a pro zajištění efektivnější kontroly se ustanovení pro „B“ licence použijí co nejdříve.
(24)
Pro dovoz česneku podle dovozních licencí vydaných podle nařízení (ES) č. 565/2002 a nařízení o otevření a správě autonomních celních kvót pro česnek, k němuž dojde po vstupu v platnost tohoto nařízení, se i nadále použijí ustanovení platná v okamžiku vydání těchto dovozních licencí.
(25)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Otevření celních kvót a příslušných cel
1. V souladu s rozhodnutím 2001/404/ES se otevírají celní kvóty pro dovoz česneku kódu KN 0703 20 00 (dále jen „česnek“) do Společenství, na který se vztahují podmínky stanovené v tomto nařízení. Objem každé celní kvóty, období, kterého se týká, a pořadové číslo jsou stanovené v příloze I tohoto nařízení.
2. Valorické clo použitelné pro česnek dovezený v rámci kvót uvedených v odstavci 1 je stanoveno na 9,6 %.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1.
„dovozním obdobím“ se rozumí období od 1. června do 31. května následujícího roku;
2.
„novými členskými státy“ se rozumí Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko;
3.
„jinými zeměmi“ se rozumí třetí země s výjimkou Argentiny a Číny;
4.
„příslušnými orgány“ se rozumí subjekt nebo subjekty určené členskými státy pro provádění tohoto nařízení;
5.
„referenčním množstvím“ se rozumí množství česneku dovezené tradičními dovozci ve smyslu článku 3, které je toto:
a)
pro tradiční dovozce, kteří dováželi česnek do Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 v letech 1998 až 2000, se jedná o maximální množství česneku dovezená během jednoho z kalendářních roků 1998, 1999 a 2000;
b)
pro tradiční dovozce, kteří v letech 2001 až 2003 dováželi česnek do nových členských států, se jedná o maximální množství česneku dovezená během
i)
některého z kalendářních roků 2001, 2002 nebo 2003,
ii)
nebo během některého z dovozních období 2001/02, 2002/03 nebo 2003/2004;
c)
pro tradiční dovozce, kteří nespadají pod písmeno a) nebo b), se jedná o maximální množství česneku dovezená během jednoho z prvních tří dovozních období, během nichž obdrželi dovozní licence podle nařízení (ES) č. 565/2002 nebo tohoto nařízení.
Při výpočtu referenčního množství se nepřihlédne k česneku pocházejícímu z nových členských států nebo ze Společenství ve složení k 30. dubnu 2004.
Nové členské státy vyberou a použijí pro všechny tradiční dovozce jednu ze dvou metod uvedených pod písmenem b) v souladu s objektivními kritérii a způsobem, který zajistí rovné zacházení pro všechny hospodářské subjekty.
Článek 3
Kategorie dovozců
1. „Tradičními dovozci“ se rozumí dovozci, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří mohou prokázat, že:
a)
získali dovozní licence podle nařízení (ES) č. 565/2002 nebo tohoto nařízení v každém ze tří předchozích dovozních období;
b)
v nejméně dvou ze tří předchozích dovozních období dováželi česnek do Společenství;
c)
během dovozního období předcházejícího podání žádosti dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení č. 2200/96.
2. „Novými dovozci“ se rozumí jiní dovozci, než dovozci uvedení v odstavci 1, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří během dvou předchozích kalendářních let dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96. Soulad s touto podmínkou se potvrdí registrací v obchodním rejstříku členského státu nebo jiným rovnocenným dokladem uznaným členským státem a dokladem o dovozu.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 a pro dovozní období od 1. června 2006 do 31. května 2007 a pouze v nových členských státech se:
a)
„tradičními dovozci“ rozumí dovozci, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří mohou prokázat, že:
i)
v nejméně dvou ze tří předchozích dovozních období dováželi česnek z jiných zemí původu, než jsou nové členské státy nebo Společenství ve složení k 30. dubnu 2004;
ii)
během předcházejícího kalendářního roku dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
iii)
dovozy uvedené v bodech (i) a (ii) se uskutečnily v novém členském státě, kde má dotčený dovozce sídlo;
b)
„novými dovozci“ rozumí jiní než tradiční dovozci podle písmene a), bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří mohou prokázat, že:
i)
v každém ze dvou předcházejících kalendářních let dovezli z jiných zemí původu než nové členské státy nebo Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96;
ii)
dovozy uvedené v bodě i) se uskutečnily v novém členském státě, kde má dotčený dovozce sídlo.
Článek 4
Předkládání dovozních licencí
1. Každé propuštění dovezeného česneku do volného oběhu ve Společenství je podmíněno předložením dovozní licence vydané v souladu s tímto nařízením.
2. Česnek může být propuštěn do volného oběhu v rámci kvót uvedených v čl. 1 odst. 1, pokud kolonka 24 příslušné dovozní licence bude obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Takové dovozní licence se dále uvádějí jen jako „A“ licence. Ostatní dovozní licence se dále uvádějí jen jako „B“ licence.
Článek 5
Obecná ustanovení týkající se žádostí o dovozní licence a dovozních licencí
1. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije na „A“ a „B“ licence, nestanoví-li toto nařízení jinak.
2. „A“ licence jsou platné pouze pro čtvrtletí, pro které byly vydány. Kolonka 24 musí obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze III.
„B“ licence jsou platné tři měsíce od data vydání.
3. Jistota podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 činí 50 EUR za tunu.
4. V kolonce 8 žádostí o licence a licencí „A“ a „B“ se uvede země původu a slovo „ano“ se označí křížkem. Dovozní licence jsou platné pouze pro dovozy z uvedené země původu.
5. Odchylně od čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 nelze převést práva plynoucí z „A“ a „B“ licencí.
Článek 6
Přidělování celkových množství tradičním a novým dovozcům
1. Celkové množství přidělené Argentině, Číně a jiným zemím podle přílohy I se rozdělí takto:
a)
70 % tradičním dovozcům;
b)
30 % novým dovozcům.
2. Pokud u dovozů pocházejících z Argentiny, Číny a jiných zemí nedojde v určitém čtvrtletí k úplnému vyčerpání přiděleného množství jednou z kategorií dovozců, přidělí se zbytek do jiné kategorie.
3. Pro každé ze tří míst původu uvedených v odstavci 2 a pro každé čtvrtletí uvedené v příloze I se „A“ licence vydají pro maximální množství rovnající se:
a)
množství uvedenému v příloze I pro dané čtvrtletí a dané místo původu;
b)
množství, na které nebyla u tohoto původu v předchozím čtvrtletí podána žádná žádost;
c)
nevyužitému množství z dříve vydaných „A“ licencí pro tento původ oznámenému Komisi.
Množství, o něž nebude požádáno nebo jež nebude využito v jednom dovozním období, však nelze převést do následujícího dovozního období.
Článek 7
Omezení použitelná pro žádosti o „A“ licenci
1. Celkové množství, na které se vztahují žádosti o „A“ licenci předložené tradičním dovozcem, nemůže v dovozním období přesáhnout referenční množství tohoto dovozce. Žádosti, které nejsou v souladu s tímto pravidlem, budou příslušnými orgány zamítnuty.
2. Celkové množství, o které požádá v žádostech o „A“ licenci nový dovozce, nemůže v dovozním období přesáhnout 10 % referenčního množství uvedeného pro dané čtvrtletí a daný původ v příloze I. Žádosti, které nejsou v souladu s tímto pravidlem, budou příslušnými orgány zamítnuty.
Článek 8
Podávání žádostí o dovozní licence
1. Žadatel může předkládat žádosti o „A“ a „B“ licence pouze u příslušných orgánů jednoho členského státu a musí se jednat o stát, v němž je žadatel registrován pro účely DPH.
2. Pouze dovozci podle článku 3 mohou předkládat žádosti o „A“ licenci.
Na podporu svých žádostí o „A“ licenci dovozci poskytnou příslušným orgánům členských států veškeré informace, aby se k jejich spokojenosti ověřil soulad s podmínkami uvedenými v článku 3.
Pokud během předchozího dovozního období obdrželi noví dovozci dovozní licence podle tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 565/2002, předloží důkaz, že nejméně 90 % jim přiděleného množství bylo propuštěno do volného oběhu.
Pokud nedojde k předložení důkazu podle třetího pododstavce nebo pokud předložený důkaz ukazuje, že v určitém čtvrtletí dovozního období uvedeného v uvedeném pododstavci bylo propuštěno do volného oběhu méně než 90 % množství přiděleného dovozci, nevydá se žadateli dovozní licence s výjimkou případů vyšší moci.
3. Dovozci předloží své žádosti o „A“ licence během prvních pěti pracovních dnů měsíce dubna, července, října a ledna, který předchází příslušnému čtvrtletí.
4. Dovozci přiloží ke svým žádostem o „A“ licence prohlášení, ve kterém uvedou, že jsou seznámeni s ustanoveními článku 7a že je budou dodržovat.
Takové prohlášení dovozce podepíše, čímž potvrdí jeho správnost.
5. V kolonce 20 žádostí o „A“ licenci bude uvedeno „tradiční dovozce“ nebo „nový dovozce“ podle toho, kdo žádost předložil.
6. Pokud v příloze I není pro určité čtvrtletí a pro určitý původ uvedeno žádné množství, nelze pro toto čtvrtletí a pro tento původ předložit žádné žádosti o licenci.
7. Na žádost o „A“ licenci se nemůže vydat žádná „B“ licence.
Článek 9
Sdělení o žádostech o „A“ licenci
Členské státy informují Komisi do 15. dne každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3 o množství, na které byly podány žádosti o „A“ licenci pro příslušné čtvrtletí.
Sdělení jsou členěna podle původu. Sdělení mohou rovněž poskytnout samostatné údaje o množství česneku požadovaném tradičními dovozci a novými dovozci.
Předání informací, včetně sdělení „žádné“, probíhá elektronicky na formuláři, který Komise za tímto účelem zašle členským státům.
Článek 10
Vydávání dovozních licencí
1. „A“ licence vydají příslušné orgány sedmý pracovní den následující po sdělení podle článku 9.
2. Pokud v určitém čtvrtletí množství v žádostech v rámci kvót podle čl. 1 odst. 1 převyšují dostupné množství, Komise stanoví pomocí nařízení koeficient přidělení pro dotčené žádosti o „A“ licenci a v případě potřeby zastaví vydávání „A“ licencí pro další žádosti.
Použije-li se první pododstavec, příslušné orgány vydají „A“ licence třetí pracovní den po vstupu nařízení uvedeného v tomto pododstavci v platnost.
3. Nelze vydat žádnou „A“ licenci na dovoz produktů pocházejících z těch zemí uvedených v příloze IV, které Komisi nepředložily informace nezbytné k zahájení postupu správní spolupráce podle článků 63, 64 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93. Informace se považuje za zaslanou dnem svého zveřejnění, jak je stanoveno v článku 15 tohoto nařízení.
4. Členské státy informují Komisi o seznamu tradičních a nových dovozců, kteří požádali o „A“ licence pro příslušné čtvrtletí v den, který je uveden v prvním odstavci článku 9. V případě seskupení hospodářských subjektů zřízených v souladu s vnitrostátními právními předpisy, se rovněž uvedou hospodářské subjekty tvořící seskupení.
Předání informací uvedených v prvním pododstavci probíhá elektronicky na formuláři, který Komise zašle členským státům.
5. „B“ licence se vydávají okamžitě a nepoužije se u nich žádné množstevní omezení.
Článek 11
Stažení žádostí o „A“ licenci
Pokud je podle čl. 10 odst. 2 množství, na které je vydána „A“ licence nižší než množství uvedené v podané žádosti o „A“ licenci, může dotčený dovozce do tří pracovních dní ode dne vstupu v platnost nařízení přijatého podle čl. 10 odst. 2 požádat příslušné orgány o stažení žádosti o „A“ licenci. V případě takového stažení se okamžitě uvolňuje jistota.
Článek 12
Sdělení členského státu Komisi
1. Členský stát informuje Komisi o tom:
a)
na jaká množství byly předloženy žádosti o „B“ licence;
b)
jaká množství nebyla využita z důvodů částečného využití nebo nevyužití „A“ licencí, tato množství odpovídají rozdílu mezi množstvími uvedenými na zadních stranách licencí a mezi množstvími, na která byly tyto licence vydány na poslední ukončené čtvrtletí;
c)
jaká množství se vztahují k žádostem o „A“ licence staženým podle článku 11.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se předávají:
a)
v případě odst. 1 písm. a) druhý pracovní den každého týdne pro žádosti obdržené v předcházejícím týdnu;
b)
v případě odst. 1 písm. b) den následující po dni uvedeném v čl. 9 odst. 1;
c)
v případě odst. 1 písm. c) poslední den každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3.
Pokud nebyly podány žádosti o „B“ licenci nebo pokud se nevyskytují nevyužitá nebo zrušená množství ve smyslu odst. 1 písm. b) a c), členský stát o tom informuje Komisi v den, který je uveden v tomto odstavci.
3. Předání informací uvedených v prvním pododstavci probíhá elektronicky na formuláři, který Komise zašle členským státům.
Dotčená množství se rozdělí podle dne podání žádosti o dovozní licenci, třetí země původu, druhu licence („A“ nebo „B“) a pro „A“ licence podle kategorie dovozce ve smyslu článku 3.
Článek 13
Osvědčení o původu
Česnek pocházející z třetí země uvedené v příloze IV se propustí do volného oběhu ve Společenství pouze při splnění těchto podmínek:
a)
předloží se osvědčení o původu vydané příslušnými vnitrostátními orgány dané země v souladu s články 56 až 62 nařízení (EHS) č. 2454/93;
b)
produkt byl dopraven z dané země přímo do Společenství v souladu s článkem 14.
Článek 14
Přímá doprava
1. Za produkty dopravené ze třetích zemí uvedených v příloze IV přímo do Společenství se považují tyto produkty:
a)
produkty, které během své dopravy nepřekročily území žádné jiné třetí země;
b)
produkty dopravené přes území jedné nebo více třetích zemí jiných než je země jejich původu, bez ohledu na to, zda byly v těchto zemích překládány nebo dočasně skladovány, za podmínky, že je tato přeprava odůvodněná zeměpisnými důvody nebo dopravními požadavky a že tyto produkty:
i)
zůstaly pod dohledem celních orgánů tranzitní země/zemí nebo země/zemí dočasného skladování;
ii)
nebyly tam uvedeny na trh nebo uvolněny ke spotřebě;
iii)
nebyly tam podrobeny jiným operacím než vyložení a opětnému naložení nebo operacím zaručujícím jejich uchování v dobrém stavu.
2. Důkaz o splnění podmínek uvedených v odst. 1 písm. b) se předkládá příslušným orgánům členského státu spolu s:
a)
jedním přepravním dokladem vydaným v zemi původu, který se týkal přepravy přes zemi/země tranzitu, nebo
b)
potvrzením vydaným celními orgány země nebo zemí tranzitu, které obsahuje:
i)
přesný popis zboží;
ii)
data jeho vyložení a opětovného naložení, včetně identifikačních údajů o použitých dopravních prostředcích;
iii)
potvrzení o podmínkách uchování zboží;
c)
nebo jakýmikoli jinými průkaznými dokumenty, pokud není možné předložit důkaz podle písmen a) či b).
Článek 15
Správní spolupráce s některými třetími zeměmi
Jakmile každá třetí země uvedená v příloze IV tohoto nařízení zašle informace potřebné pro zahájení postupu správní spolupráce podle článků 63, 64 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93, zveřejní se sdělení o poskytnutí těchto informací v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 16
Sankce ukládané dovozcům
1. Pokud se zjistí, že žádosti nebo prohlášení týkající se „A“ licencí, které dovozce předložil příslušným orgánům členského státu, obsahují nepravdivé, zavádějící nebo nesprávné informace, a s výjimkou případů, kdy se jedná o skutečný omyl, příslušné orgány dotčených členských států podle závažnosti případu vyloučí dotčeného dovozce ze systému žádostí o „A“ licenci po dobu až čtyř čtvrtletí následujících po zjištění, aniž by tím bylo dotčeno použití příslušných vnitrostátních právních předpisů. Jistota podle čl. 5 odst. 3 v takových případech propadá v plné výši.
2. Členské státy mohou přijmout dodatečné vnitrostátní předpisy týkající se podávání žádostí o „A“ licence svým příslušným orgánům a mohou stanovit sankce odpovídající závažnosti nesrovnalosti, které se mají ukládat dovozcům registrovaným pro účely DPH na jejich území. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o zavedení takových vnitrostátních opatření.
Článek 17
Informace poskytnuté Komisí
S cílem usnadnit zjišťování nebo předcházení falešným prohlášením ze strany hospodářských subjektů předá Komise každý sedmý pracovní den po 15. dni každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3 členským státům informace obdržené podle čl. 10 odst. 4.
Každý sedmý pracovní den po uplynutí každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3 předá Komise členským státům všechny informace obdržené podle článku 12.
Komise v pravý čas a vhodným způsobem pravidelně informuje členské státy o výši používaných kvót a o informacích, které obdržela podle čl. 16 odst. 2.
Komise sdělí členským státům jakékoli další podstatné informace, zejména informace, které mohou být užitečné pro předcházení podvodům.
Článek 18
Správní spolupráce mezi členskými státy
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění vzájemné správní spolupráce s cílem zajistit řádné používání tohoto nařízení.
Článek 19
Zrušení
Nařízení (ES) č. 565/2002, č. 228/2004 a č. 229/2004 se zrušují ode dne 1. dubna 2006.
Nařízení (ES) č. 565/2002, č. 228/2004 a č. 229/2004 se však i nadále použijí pro vývozní licence vydané v souladu s uvedenými nařízeními pro dovozní období, které skončí dne 31. května 2006.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení týkající se „A“ licencí pro dovozní období počínající dnem 1. června 2006 se použijí ode dne 1. dubna 2006.
Ustanovení týkající se „B“ licencí se použijí ode dne 1. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. listopadu 2005.
REGOLAMENTO (CE) N. 1870/2005 DELLA COMMISSIONE
del 16 novembre 2005
recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari e istituzione di un regime di titoli di importazione e certificati d'origine per l'aglio importato da paesi terzi
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il trattato di adesione della Repubblica ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia,
visto l'atto relativo alle condizioni di adesione della Repubblica ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia, in particolare l'articolo 41, primo comma,
visto il regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli (1), in particolare gli articoli 31, paragrafo 2, e 34, paragrafo 1,
considerando quanto segue:
(1)
In seguito ai negoziati condotti in conformità dell'articolo XXVIII del GATT 1994, la Comunità ha modificato le condizioni di importazione dell'aglio. A partire dal 1o giugno 2001, il dazio doganale normale per le importazioni di aglio del codice NC 0703 20 00 si compone di un'aliquota ad valorem del 9,6 % e di un importo specifico di 1 200 EUR per tonnellata netta. Tuttavia, mediante un accordo in forma di scambio di lettere tra la Comunità europea e la Repubblica argentina, nel quadro dell'articolo XXVIII dell'accordo generale sulle tariffe doganali e sul commercio (GATT) 1994, per la modifica, per quanto riguarda l'aglio, delle concessioni previste nell'elenco CXL allegato al GATT, approvato con decisione 2001/404/CE del Consiglio (2), è stato aperto un contingente di 38 370 tonnellate in esenzione dal dazio specifico, di seguito denominato «contingente GATT». Il suddetto accordo prevede una ripartizione del contingente in 19 147 tonnellate per le importazioni dall'Argentina (numeri d'ordine 09.4104 e 09.4099), 13 200 tonnellate per le importazioni dalla Cina (numeri d'ordine 09.4105 e 09.4100) e 6 023 tonnellate per le importazioni da altri paesi (numeri d'ordine 09.4106 e 09.4102).
(2)
L’aglio può essere importato anche al di fuori del contingente GATT, al dazio normale o a condizioni preferenziali nell’ambito degli accordi conclusi tra la Comunità e alcuni paesi terzi.
(3)
L’aglio è un prodotto importante del settore ortofrutticolo comunitario, con una produzione annua che si attesta sulle 250 000 tonnellate. Anche le importazioni annue dai paesi terzi sono consistenti, nell’ordine di 60 000-80 000 tonnellate. I due principali paesi terzi fornitori sono la Cina (30 000-40 000 tonnellate all’anno) e l’Argentina (circa 15 000 tonnellate all’anno).
(4)
Le condizioni che regolano la gestione dei suddetti contingenti sono definite dal regolamento (CE) n. 565/2002 della Commissione, del 2 aprile 2002, che fissa le modalità di gestione dei contingenti tariffari e istituisce un regime di certificati d’origine per l’aglio importato dai paesi terzi (3). Alla luce dell'esperienza acquisita con l'applicazione del citato regolamento, appare necessario modificare alcune delle condizioni in vigore per semplificare e chiarire il regime in questione.
(5)
Dal momento che esiste un dazio specifico per le importazioni non preferenziali al di fuori del contingente GATT, per la gestione di quest'ultimo è necessario introdurre un regime di titoli di importazione. Tale sistema dovrebbe consentire il controllo dettagliato di tutte le importazioni di aglio. Le modalità relative a tale regime devono integrare le modalità stabilite dal regolamento (CE) n. 1291/2000 della Commissione, del 9 giugno 2000, che fissa le modalità di applicazione del regime dei titoli d’importazione, di esportazione e di fissazione anticipata relativi ai prodotti agricoli (4), con possibilità di derogarvi.
(6)
Al fine di sorvegliare le importazioni il più strettamente possibile, tenuto conto in particolare dei casi di frode verificatisi recentemente, per tutte le importazioni di aglio è necessario introdurre due categorie di titoli di importazione. L’esperienza mostra che le frodi sono abitualmente commesse trasbordando aglio cinese in paesi terzi che hanno accordi commerciali preferenziali con la Comunità europea. L’aglio è introdotto nell’Unione europea con documentazione falsa.
(7)
Il passaggio da un regime all’altro dovrebbe essere quanto più agevole possibile. A tal fine, è necessario conservare alcune modalità di applicazione previste dal regolamento (CE) n. 565/2002 e mantenere il calendario tradizionale di importazione.
(8)
La sorveglianza delle importazioni di aglio deve essere effettuata secondo le modalità previste dall'articolo 308 quinquies del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione, del 2 luglio 1993, che fissa talune disposizioni d'applicazione del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio che istituisce il codice doganale comunitario (5).
(9)
Occorre continuare a garantire un adeguato approvvigionamento di aglio sul mercato comunitario a prezzi stabili, evitando inutili turbative del mercato che si traducono in forti oscillazioni di prezzi con ripercussioni negative sui produttori comunitari. A tal fine, è opportuno promuovere una maggiore concorrenza tra gli importatori e ridurre gli oneri amministrativi a loro carico.
(10)
Nell'interesse degli importatori attuali, i quali di norma importano quantitativi rilevanti di aglio, come pure nell'interesse dei nuovi importatori entrati sul mercato, ai quali occorre dare la possibilità di presentare domande di titoli di importazione per un determinato quantitativo di aglio nell'ambito dei contingenti tariffari, è opportuno distinguere tra importatori tradizionali e nuovi importatori. Occorre stabilire una definizione precisa di queste due categorie di importatori, nonché alcuni criteri relativi allo status dei richiedenti e all'utilizzazione dei titoli di importazione rilasciati.
(11)
I quantitativi da assegnare a queste categorie di importatori dovrebbero essere determinati sulla base dei quantitativi effettivamente importati piuttosto che sulla base dei titoli di importazione rilasciati.
(12)
Per permettere agli importatori della Repubblica ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia (in appresso «i nuovi Stati membri») di beneficiare del presente regolamento, è opportuno prendere disposizioni per le campagne di importazione 2005/2006 e 2006/2007 atte a garantire che sia fatta una distinzione da un lato tra importatori tradizionali e nuovi importatori della Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004 e dall’altro tra importatori tradizionali e nuovi importatori dei nuovi Stati membri.
(13)
Per tenere conto dei diversi modelli commerciali esistenti nei nuovi Stati membri, è opportuno permettere alle autorità competenti dei nuovi Stati membri di scegliere tra due metodi per stabilire il quantitativo di riferimento dei loro importatori tradizionali.
(14)
Le domande di titoli di importazione per l’importazione di aglio da paesi terzi presentate da importatori delle due categorie dovrebbero essere soggette ad alcune restrizioni. Tali restrizioni sono necessarie non solo per salvaguardare la concorrenza tra gli importatori, ma anche per dare l'opportunità agli importatori che esercitano veramente un'attività commerciale nel mercato degli ortofrutticoli di difendere la loro legittima posizione commerciale nei confronti di altri importatori e per impedire che un solo importatore possa controllare il mercato.
(15)
Per mantenere la concorrenza fra gli importatori effettivi e impedire speculazioni nell’assegnazione dei titoli di importazione e abusi che pregiudicherebbero le legittime posizioni commerciali degli importatori nuovi e tradizionali, è necessario introdurre controlli più rigorosi della corretta utilizzazione dei titoli di importazione. A tal fine, occorre vietare il trasferimento dei titoli.
(16)
Al fine di ridurre l'onere amministrativo a carico degli importatori e le possibilità di frodi, le domande di titoli di importazione devono essere presentate unicamente nello Stato membro in cui l'importatore è registrato.
(17)
Occorre inoltre adottare misure atte a ridurre al minimo le domande di titoli di importazione a scopo speculativo che potrebbero impedire la completa utilizzazione del contingente tariffario. Data la natura e il valore del prodotto in esame, per ogni tonnellata di aglio oggetto di una domanda di titolo di importazione è opportuno prevedere il deposito di una cauzione di cui all'articolo 15, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1291/2000. È opportuno che l’importo della cauzione sia sufficientemente elevato per scoraggiare la presentazione di domande speculative, ma non tale da scoraggiare quanti veramente esercitano un’attività commerciale nel settore dell’aglio. Il livello oggettivo più adeguato per tale cauzione corrisponde al 5 % del dazio addizionale medio applicabile alle importazioni di aglio del codice NC 0703 20 00.
(18)
Per garantire la corretta gestione del contingente GATT, è opportuno determinare le misure che la Commissione deve prendere qualora i quantitativi di aglio per una data origine o un dato trimestre oggetto di domande di titoli di importazione siano superiori ai quantitativi fissati dalla decisione 2001/404/CE, maggiorati dei quantitativi non utilizzati relativi a titoli di importazione rilasciati in precedenza. Se queste misure comportano l'applicazione di un coefficiente di assegnazione al momento del rilascio dei titoli di importazione, deve essere possibile ritirare le domande dei titoli corrispondenti, con svincolo immediato della cauzione.
(19)
Per garantire la corretta utilizzazione dei contingenti, occorre che gli Stati membri comunichino regolarmente alla Commissione i quantitativi per i quali le autorità competenti degli Stati membri hanno rilasciato titoli di importazione e che non sono stati utilizzati dagli importatori. È opportuno che i quantitativi oggetto dei titoli rilasciati tengano conto delle domande di titoli di importazione ritirate dagli importatori.
(20)
Per la gestione dei contingenti tariffari di aglio, è opportuno disporre che, all'atto della presentazione della domanda di titolo di importazione alle autorità competenti dello Stato membro, gli importatori alleghino una dichiarazione con la quale si impegnano a rispettare le restrizioni previste dal presente regolamento. Per prevenire abusi, occorre prevedere sanzioni deterrenti e lasciare agli Stati membri un margine discrezionale per imporre agli importatori che presentino alle autorità competenti domande o dichiarazioni false, fuorvianti o inesatte, ulteriori sanzioni oltre a quelle previste dal presente regolamento.
(21)
Allo scopo di rafforzare i controlli e di evitare rischi di sviamento degli scambi dovuti a documentazione inesatta, occorre mantenere il regime esistente dei certificati d'origine per l'aglio importato da alcuni paesi terzi e l'obbligo del trasporto diretto dell'aglio in questione dal paese terzo d'origine alla Comunità, nonché completare alla luce di nuove informazioni l’elenco dei paesi suddetti. Detti certificati d'origine devono essere rilasciati dalle autorità nazionali competenti in conformità degli articoli da 56 a 62 del regolamento (CEE) n. 2454/93.
(22)
Occorre specificare le comunicazioni necessarie fra Stati membri e Commissione ai sensi del presente regolamento, in particolare ai fini della gestione dei contingenti tariffari, dell'adozione di misure contro le frodi e della sorveglianza del mercato.
(23)
È necessario abrogare il regolamento (CE) n. 565/2002, il regolamento (CE) n. 228/2004 della Commissione, del 3 febbraio 2004, relativo a misure transitorie applicabili al regolamento (CE) n. 565/2002 a seguito dell'adesione della Repubblica ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia (6), e il regolamento (CE) n. 229/2004 della Commissione, del 10 febbraio 2004, che deroga al regolamento (CE) n. 565/2002 per quanto riguarda le date per la presentazione di domande di titoli di importazione relativi all'importazione di aglio per il primo trimestre della campagna 2004/2005 (7). È opportuno che il presente regolamento si applichi per la prima volta alle domande di titoli di importazione relative al primo trimestre della campagna di importazione 2006/2007. Tuttavia, tenendo conto del fatto che le attività di importazione disciplinate dalle disposizioni del presente regolamento relative ai titoli «B» non sono al momento soggette a norme specifiche sul rilascio dei titoli e al fine di garantire controlli più efficaci, occorre che le disposizioni relative ai titoli «B» si applichino quanto prima possibile.
(24)
Per le importazioni di aglio effettuate dopo l'entrata in vigore del presente regolamento, sulla scorta di titoli di importazione rilasciati in conformità del regolamento (CE) n. 565/2002 e di qualunque altro regolamento recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari autonomi di aglio, è opportuno che continuino ad applicarsi le disposizioni in vigore al momento del rilascio dei titoli suddetti.
(25)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per gli ortofrutticoli freschi,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Apertura di contingenti tariffari e dazi applicabili
1. In conformità della decisione 2001/404/CE sono aperti contingenti tariffari per l'importazione nella Comunità di aglio del codice NC 0703 20 00 (di seguito «aglio»), soggetti alle condizioni stabilite nel presente regolamento. Il volume di ciascun contingente tariffario, il rispettivo periodo di applicazione e il relativo numero d’ordine figurano nell’allegato I del presente regolamento.
2. Il dazio ad valorem applicabile ai prodotti importati nell’ambito dei contingenti di cui al paragrafo 1 è del 9,6 %.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
1)
«campagna di importazione»: il periodo che va dal 1° giugno al 31 maggio successivo;
2)
«i nuovi Stati membri»: Repubblica ceca, Estonia, Cipro, Lettonia, Lituania, Ungheria, Malta, Polonia, Slovenia e Slovacchia;
3)
«altri paesi»: paesi terzi diversi da Argentina e Cina;
4)
«autorità competenti»: l'organismo o gli organismi designati dallo Stato membro ai fini dell'applicazione del presente regolamento;
5)
«quantitativo di riferimento»: il quantitativo di aglio importato da un importatore tradizionale ai sensi dell’articolo 3. Si tratta dei seguenti quantitativi:
a)
per gli importatori tradizionali che hanno importato aglio fra il 1998 e il 2000 nella Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004, il quantitativo massimo di aglio importato nel corso del 1998, del 1999 o del 2000;
b)
per gli importatori tradizionali che hanno importato aglio fra il 2001 e il 2003 nei nuovi Stati membri, il quantitativo massimo di aglio importato:
i)
nel corso del 2001, del 2002 o del 2003; oppure
ii)
nel corso della campagna di importazione 2001/2002, 2002/2003 o 2003/2004;
c)
per gli importatori tradizionali che non rientrano nelle lettere a) o b), il quantitativo massimo di aglio importato nel corso di una delle prime tre campagne di importazione durante le quali hanno ottenuto titoli di importazione ai sensi del regolamento (CE) n. 565/2002 o del presente regolamento.
Ai fini del calcolo del quantitativo di riferimento, non viene preso in considerazione l’aglio originario dei nuovi Stati membri o della Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004.
I nuovi Stati membri scelgono e applicano per tutti gli importatori tradizionali uno dei due metodi di cui alla lettera b), secondo criteri oggettivi e in modo da garantire parità di trattamento tra gli operatori.
Articolo 3
Categorie di importatori
1. Per «importatori tradizionali» si intendono importatori, persone fisiche o giuridiche, singoli operatori o associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, in grado di comprovare:
a)
di avere ottenuto titoli di importazione ai sensi del regolamento (CE) n. 565/2002 o del presente regolamento in ciascuna delle tre campagne di importazione precedenti;
b)
di avere importato nella Comunità aglio in almeno due delle tre campagne di importazione precedenti;
c)
di avere importato nella Comunità, nel corso della campagna di importazione precedente la presentazione della loro domanda, almeno 50 tonnellate di prodotti ortofrutticoli di cui all'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2200/96.
2. Per «nuovi importatori» si intendono gli importatori diversi da quelli di cui al paragrafo 1, persone fisiche o giuridiche, singoli operatori o associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, che in ciascuno dei due anni precedenti abbiano importato nella Comunità almeno 50 tonnellate di prodotti ortofrutticoli di cui all'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2200/96. Il rispetto di queste condizioni è attestato dall'iscrizione in un registro di commercio dello Stato membro o da qualsiasi altro mezzo di prova accettato dallo Stato membro e dalla prova dell’importazione.
3. In deroga ai paragrafi 1 e 2, relativamente alla campagna di importazione che va dal 1o giugno 2006 al 31 maggio 2007 e solo nei nuovi Stati membri:
a)
per «importatori tradizionali» si intendono importatori, persone fisiche o giuridiche, singoli operatori o associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, in grado di comprovare che:
i)
in almeno due delle tre campagne di importazione precedenti hanno importato aglio da paesi di origine diversi dai nuovi Stati membri o dalla Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004;
ii)
nell’anno precedente hanno importato almeno 50 tonnellate di prodotti ortofrutticoli di cui all’articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2200/96;
iii)
le importazioni di cui ai punti i) e ii) hanno avuto luogo nei nuovi Stati membri in cui è situata la sede principale dell’importatore di cui trattasi;
b)
per «nuovi importatori» si intendono importatori diversi dagli importatori tradizionali ai sensi della lettera a), persone fisiche o giuridiche, singoli operatori o associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, in grado di comprovare che:
i)
in ognuno dei due anni precedenti hanno importato almeno 50 tonnellate di prodotti ortofrutticoli di cui all’articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2200/96 da paesi di origine diversi dai nuovi Stati membri o dalla Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004;
ii)
le importazioni di cui al punto i) hanno avuto luogo nei nuovi Stati membri in cui è situata la sede principale dell’importatore di cui trattasi.
Articolo 4
Presentazione di titoli di importazione
1. L'immissione in libera pratica nella Comunità di aglio importato è subordinata alla presentazione di un titolo di importazione rilasciato in conformità del presente regolamento.
2. L’aglio può essere immesso in libera pratica nell’ambito dei contingenti di cui all’articolo 1, paragrafo 1, solo se la casella 24 del titolo di importazione corrispondente reca una delle diciture riportate nell’allegato II.
Detti titoli di importazione sono di seguito denominati «titoli A». Gli altri titoli di importazione sono di seguito denominati «titoli B».
Articolo 5
Disposizioni generali concernenti le domande di titoli di importazione e i titoli di importazione
1. Salvo diversa disposizione del presente regolamento, ai titoli «A» e «B» si applica il regolamento (CE) n. 1291/2000.
2. I titoli «A» sono validi unicamente per il trimestre per il quale sono stati rilasciati. I titoli recano, nella casella 24, una delle diciture riportate nell'allegato III.
I titoli «B» sono validi per un periodo di tre mesi dalla data di rilascio.
3. La cauzione di cui all'articolo 15, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1291/2000 ammonta a 50 EUR per tonnellata.
4. Nella casella 8 delle domande di titolo e dei titoli «A» e «B» è indicato il paese d'origine e contrassegnata la dicitura «sì». Il titolo di importazione è valido unicamente per le importazioni originarie del paese indicato.
5. In deroga all'articolo 9, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1291/2000, i diritti derivanti dai titoli «A» e «B» non sono trasferibili.
Articolo 6
Ripartizione dei quantitativi tra importatori tradizionali e nuovi importatori
1. Il quantitativo complessivo assegnato all’Argentina, alla Cina e agli altri paesi, a norma dell'allegato I, è così ripartito:
a)
70 % agli importatori tradizionali;
b)
30 % ai nuovi importatori.
2. Per quanto riguarda le importazioni originarie dell’Argentina, della Cina e degli altri paesi, qualora, nel corso di un trimestre, una categoria di importatori non esaurisca il quantitativo assegnatole, il quantitativo residuo è assegnato all'altra categoria.
3. Per quanto riguarda ciascuna delle tre origini di cui al paragrafo 2 e per ciascuno dei trimestri indicati nell'allegato I, i titoli «A» sono rilasciati a concorrenza di un quantitativo massimo pari alla somma:
a)
del quantitativo indicato nell'allegato I per tale trimestre e tale origine;
b)
dei quantitativi non richiesti nel trimestre precedente per tale origine;
c)
dei quantitativi non utilizzati, notificati alla Commissione, relativi a titoli «A» rilasciati in precedenza per tale origine.
I quantitativi non richiesti o non utilizzati durante una campagna di importazione non possono tuttavia essere trasferiti alla campagna di importazione successiva.
Articolo 7
Restrizioni applicabili alle domande di titoli «A»
1. Il quantitativo totale oggetto di domande di titoli «A» presentate da un importatore tradizionale in una campagna di importazione non può essere superiore al quantitativo di riferimento di tale importatore. Le domande che non sono conformi a questa regola sono respinte dalle autorità competenti.
2. Il quantitativo totale oggetto di domande di titoli «A» presentate da un nuovo importatore in un trimestre non può essere superiore al 10 % del quantitativo indicato nell’allegato I per quel trimestre e quella origine. Le domande che non sono conformi a questa regola sono respinte dalle autorità competenti.
Articolo 8
Presentazione delle domande di titoli di importazione
1. Un richiedente può presentare domande di titoli «A» e «B» soltanto alle autorità competenti di un unico Stato membro in cui egli è registrato ai fini dell’IVA.
2. Solo gli importatori definiti all’articolo 3 possono presentare domande di titoli «A».
A corredo della loro domanda di titolo «A», gli importatori forniscono le informazioni necessarie per consentire alle competenti autorità degli Stati membri di verificare, al di là di ogni dubbio, il rispetto delle condizioni di cui all'articolo 3.
I nuovi importatori che nel corso della campagna di importazione precedente hanno ottenuto titoli di importazione ai sensi del presente regolamento o del regolamento (CE) n. 565/2002 forniscono la prova che almeno il 90 % del quantitativo loro assegnato è stato effettivamente immesso in libera pratica.
Se la prova menzionata nel terzo comma non è fornita o dimostra che in un trimestre della campagna di importazione di cui al precedente comma è stato immesso in libera pratica meno del 90 % del quantitativo assegnato ad un importatore, al richiedente non devono essere rilasciati titoli di importazione, tranne in casi di forza maggiore.
3. Gli importatori presentano le domande di titolo «A» nei primi cinque giorni lavorativi del mese di aprile, luglio, ottobre e gennaio che precede il trimestre corrispondente.
4. Gli importatori uniscono alle domande di titolo «A» una dichiarazione nella quale attestano di conoscere le disposizioni dell'articolo 7 e si impegnano a rispettarle.
Le dichiarazioni sono firmate dall'importatore che certifica l’esattezza delle informazioni ivi contenute.
5. A seconda che siano presentate da un importatore tradizionale o da un nuovo importatore, le domande di titoli «A» recano nella casella 20 la dicitura «importatore tradizionale» o «nuovo importatore».
6. Non possono essere presentate domande di titoli «A» per un trimestre e per un'origine determinati se nell'allegato I non figurano quantitativi per tale trimestre e per tale origine.
7. Una domanda di titolo «A» non può dare luogo al rilascio di un titolo «B».
Articolo 9
Notifica delle domande di titoli «A»
Entro il 15 di ogni mese di cui all’articolo 8, paragrafo 3, gli Stati membri comunicano alla Commissione i quantitativi oggetto di domande di titoli «A» presentate per il trimestre corrispondente.
Le notifiche devono essere suddivise per origine. In esse sono riportate separatamente anche le cifre relative ai quantitativi di aglio richiesti da importatori tradizionali e da nuovi importatori.
Le notifiche, comprese quelle recanti l’indicazione «nulla», sono effettuate per via elettronica utilizzando i moduli trasmessi agli Stati membri dalla Commissione.
Articolo 10
Rilascio dei titoli di importazione
1. Le autorità competenti rilasciano i titoli «A» il settimo giorno lavorativo successivo alla notifica di cui all'articolo 9.
2. Se nel corso di un trimestre i quantitativi richiesti nell’ambito dei contingenti di cui all’articolo 1, paragrafo 1, risultano superiori al quantitativo disponibile, la Commissione fissa, mediante regolamento, un coefficiente unico di assegnazione per le domande di titoli «A» e sospende, se necessario, il rilascio dei titoli «A» per le domande presentate successivamente.
Nei casi in cui si applica il primo comma, le autorità competenti rilasciano i titoli «A» il terzo giorno lavorativo successivo all'entrata in vigore del regolamento di cui al primo comma.
3. Non possono essere rilasciati titoli «A» per l'importazione di prodotti originari dei paesi figuranti nell'allegato IV che non abbiano comunicato alla Commissione le informazioni necessarie per l'attuazione di una procedura di cooperazione amministrativa in conformità degli articoli 63, 64 e 65 del regolamento (CEE) n. 2454/93. Tale comunicazione si considera effettuata alla data della sua pubblicazione secondo quanto previsto dall'articolo 15 del presente regolamento.
4. Nel giorno di cui all’articolo 9, paragrafo 1, gli Stati membri comunicano alla Commissione l’elenco degli importatori tradizionali e dei nuovi importatori che chiedono titoli «A» per il trimestre corrispondente. Nel caso di associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, deve essere fornito anche l’elenco degli operatori membri di dette associazioni.
Le notifiche di cui al primo comma sono effettuate per via elettronica utilizzando i moduli trasmessi agli Stati membri dalla Commissione.
5. I titoli «B» sono rilasciati immediatamente, senza restrizioni quantitative.
Articolo 11
Ritiro delle domande di titolo «A»
Se in applicazione dell'articolo 10, paragrafo 2, il quantitativo per il quale è rilasciato un titolo «A» è inferiore al quantitativo per il quale era stata presentata domanda, l'importatore interessato può chiedere alle autorità competenti di ritirare la domanda di titolo «A» entro tre giorni lavorativi dall'entrata in vigore del regolamento adottato a norma dell'articolo 10, paragrafo 2. In caso di ritiro della domanda, l'intera cauzione è immediatamente svincolata.
Articolo 12
Comunicazioni degli Stati membri alla Commissione
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
i quantitativi oggetto di domande di titoli «B»;
b)
per l’ultimo trimestre trascorso, i quantitativi relativi ai titoli «A» non utilizzati o utilizzati solo in parte, corrispondenti alla differenza fra i quantitativi registrati sul retro dei titoli e i quantitativi per i quali questi ultimi sono stati rilasciati;
c)
i quantitativi oggetto di domande di titoli «A» ritirate in applicazione dell'articolo 11.
2. Le informazioni di cui al paragrafo 1 sono trasmesse:
a)
con riguardo al paragrafo 1, lettera a), entro il secondo giorno lavorativo di ogni settimana per le domande pervenute la settimana precedente;
b)
con riguardo al paragrafo 1, lettera b), entro il giorno specificato all’articolo 9, primo comma;
c)
con riguardo al paragrafo 1, lettera c), entro l’ultimo giorno di ogni mese di cui all’articolo 8, paragrafo 3.
Se non sono state presentate domande di titoli «B» o se non vi sono quantitativi non utilizzati o ritirati ai sensi del paragrafo 1, lettere b) e c), lo Stato membro interessato ne informa la Commissione nel giorno indicato nel presente paragrafo.
3. Le comunicazioni di cui al paragrafo 1 sono effettuate per via elettronica utilizzando il modulo trasmesso agli Stati membri dalla Commissione.
I quantitativi di cui trattasi sono suddivisi per giorno di presentazione delle domande di titoli, per paese terzo di origine, per tipo di titoli (A o B) e, per quanto riguarda i titoli «A», per categoria di importatori ai sensi dell'articolo 3.
Articolo 13
Certificati d'origine
L’aglio originario di uno dei paesi terzi che figurano nell'allegato IV può essere immesso in libera pratica nella Comunità soltanto se sono soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
è presentato un certificato d'origine rilasciato dalle autorità nazionali competenti di tali paesi, in conformità degli articoli da 56 a 62 del regolamento (CE) n. 2454/93; e
b)
il prodotto è stato trasportato direttamente da tale paese nella Comunità, in conformità dell’articolo 14.
Articolo 14
Trasporto diretto
1. Si considerano trasportati direttamente nella Comunità dai paesi terzi che figurano nell'allegato IV:
a)
i prodotti il cui trasporto è stato effettuato senza attraversamento del territorio di un altro paese terzo;
b)
i prodotti il cui trasporto è stato effettuato attraversando il territorio di uno o più paesi terzi diversi dal paese di origine, con o senza trasbordo o deposito temporaneo in tali paesi, a condizione che l'attraversamento sia giustificato da motivi geografici o da esigenze di trasporto e a condizione che i prodotti:
i)
siano rimasti sotto il controllo delle autorità doganali del paese o dei paesi di transito o di deposito;
ii)
non siano stati immessi sul mercato né offerti al consumo in tali paesi;
iii)
vi abbiano subito unicamente operazioni di scarico e di ricarico oppure operazioni destinate a garantirne la buona conservazione.
2. La prova che sono state soddisfatte le condizioni di cui al paragrafo 1, lettera b), è fornita alle autorità competenti degli Stati membri con:
a)
un unico titolo di trasporto rilasciato nel paese d'origine e contemplante l'attraversamento del paese o dei paesi di transito;
b)
un attestato rilasciato dalle autorità doganali del paese o dei paesi di transito, contenente:
i)
una descrizione esatta dei prodotti;
ii)
la data del loro scarico e ricarico, con indicazioni che consentano di identificare i veicoli di trasporto utilizzati;
iii)
una dichiarazione attestante le condizioni in cui sono stati tenuti;
c)
oppure, nei casi in cui non possa essere fornita la prova di cui alle lettere a) o b), qualsiasi altro documento probatorio.
Articolo 15
Cooperazione amministrativa con determinati paesi terzi
Le informazioni necessarie all'attuazione di una procedura di cooperazione amministrativa, ai sensi degli articoli 63, 64 e 65 del regolamento (CEE) n. 2454/93, trasmesse da ciascun paese terzo figurante nell'allegato IV del presente regolamento, sono immediatamente pubblicate nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea, serie C.
Articolo 16
Sanzioni applicabili agli importatori
1. Se le domande e/o le dichiarazioni relative ai titoli «A» presentate da un importatore alle autorità competenti di uno Stato membro risultano contenere informazioni false, fuorvianti o inesatte e salvo casi evidenti di errore palese, dette autorità, a seconda della gravità del caso, escludono tale importatore dal sistema delle domande di titoli «A» per un periodo fino a quattro trimestri successivi all'accertamento, ferma restando l’applicazione delle eventuali pertinenti norme nazionali. In questi casi, la cauzione di cui all'articolo 5, paragrafo 3, viene interamente incamerata.
2. Gli Stati membri possono adottare disposizioni nazionali complementari per la presentazione di domande di titoli «A» alle autorità competenti e disporre l'imposizione di sanzioni, commisurate alla gravità delle irregolarità, agli importatori registrati nel loro territorio ai fini dell'IVA. Gli Stati membri informano immediatamente la Commissione dell’introduzione delle suddette disposizioni nazionali.
Articolo 17
Informazioni fornite dalla Commissione
Per agevolare l’individuazione o la prevenzione di false dichiarazioni da parte degli operatori, il settimo giorno lavorativo successivo al 15 dei mesi di cui all’articolo 8, paragrafo 3, la Commissione trasmette agli Stati membri le informazioni ricevute ai sensi dell’articolo 10, paragrafo 4.
Il settimo giorno lavorativo successivo alla fine dei mesi di cui all’articolo 8, paragrafo 3, la Commissione trasmette agli Stati membri le informazioni ricevute ai sensi dell’articolo 12.
La Commissione comunica regolarmente gli Stati membri, al momento opportuno e secondo modalità appropriate, i quantitativi di contingenti utilizzati e le informazioni pervenute ai sensi dell’articolo 16, paragrafo 2.
La Commissione comunica agli Stati membri ogni altra informazione pertinente e in particolare tutte le informazioni che possono contribuire a prevenire le frodi.
Articolo 18
Cooperazione amministrativa tra Stati membri
Gli Stati membri adottano le misure necessarie per assicurare una cooperazione amministrativa reciproca al fine di garantire la corretta applicazione del presente regolamento.
Articolo 19
Abrogazione
I regolamenti (CE) n. 565/2002, (CE) n. 228/2004 e (CE) n. 229/2004 sono abrogati a decorrere dal 1o aprile 2006.
Tuttavia i regolamenti (CE) n. 565/2002, (CE) n. 228/2004 e (CE) n. 229/2004 continuano ad essere applicati relativamente ai titoli di importazione rilasciati in conformità ad essi per la campagna di importazione che scade il 31 maggio 2006.
Articolo 20
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Le disposizioni relative ai titoli «A» per la campagna di importazione che inizia il 1o giugno 2006 si applicano a decorrere dal 1o aprile 2006.
Le disposizioni relative ai titoli «B» si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2006.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 16 novembre 2005.