Směrnice Rady
ze dne 4. května 1976
o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství
(76/464/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že existuje naléhavá potřeba všeobecného a vzájemně provázaného postupu členských států v oblasti ochrany vodního prostředí Společenství před znečišťováním způsobovaným zejména některými perzistentními, toxickými a bioakumulativními látkami;
vzhledem k tomu, že několik úmluv nebo jejich návrhů, včetně Úmluvy o prevenci znečišťování moří z pozemních zdrojů, návrhu Úmluvy na ochranu Rýna před chemickým znečištěním a návrhu Evropské úmluvy o ochraně mezinárodních vodních toků před znečištěním, je zaměřeno na ochranu mezinárodních vodních toků a mořského prostředí před znečištěním; že je důležité zabezpečit koordinované provádění těchto úmluv;
vzhledem k tomu, že jakýkoli nesoulad v ustanoveních o vypouštění některých nebezpečných látek do vodního prostředí, která jsou již v různých členských státech prováděna nebo připravována, může vytvářet nerovné podmínky pro soutěž, a tím přímo ovlivnit fungování společného trhu; že je proto nutné sblížit právní předpisy v této oblasti, jak je uvedeno v článku 100 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že je nutné doplnit toto sbližování právních předpisů takovými postupy Společenství, aby bylo prostřednictvím širších pravidel dosaženo jednoho z cílů Společenství v oblasti ochrany životního prostředí a zlepšování kvality života; že je třeba použít článek 235 Smlouvy, protože Smlouva nestanoví příslušné pravomoci;
vzhledem k tomu, že akční program Evropských společenství pro životní prostředí [3] stanoví řadu opatření k ochraně sladkých a mořských vod před některými znečišťujícími látkami;
vzhledem k tomu, že pro zajištění účinné ochrany vodního prostředí Společenství je nezbytné sestavit první seznam některých jednotlivých látek vybraných zejména na základě jejich toxicity, perzistence a bioakumulace, s výjimkou látek, které jsou biologicky neškodné nebo se v látky biologicky neškodné rychle přeměňují, nazvaný seznam I, a druhý seznam látek se škodlivým účinkem na vodní prostředí, který však může být omezen na určitou oblast a záviset na vlastnostech a místě výskytu vod, do nichž se látky vypouštějí, nazvaný seznam II; že jakékoli vypouštění těchto látek by mělo podléhat předem udělenému povolení, v němž jsou stanoveny emisní normy;
vzhledem k tomu, že znečišťování vypouštěním různých nebezpečných látek ze seznamu I musí být odstraněno; že Rada by měla ve stanovených lhůtách stanovit na návrh Komise mezní hodnoty, které emisní normy nesmějí překročit, dále metody stanovení a rovněž lhůty, které by měly vypouštějící subjekty dodržovat;
vzhledem k tomu, že členské státy by měly dodržovat tyto mezní hodnoty s výjimkou případů, kdy členský stát může v souladu s monitorovacím postupem stanoveným Radou prokázat Komisi, že jakostní cíle stanovené Radou na návrh Komise jsou dosaženy a trvale dodržovány jako výsledek opatření provedených mimo jiné tímto členským státem v celé oblasti, která může být zasažena vypouštěními;
vzhledem k tomu, že je nutné snížit znečišťování vod látkami ze seznamu II; že za tímto účelem členské státy přijmou programy sestavené v souladu s jinými existujícími směrnicemi Rady, které obsahují jakostní cíle pro vody; že emisní normy uplatňované pro uvedené látky jsou stanovovány podle těchto jakostních cílů;
vzhledem k tomu, že s určitými výjimkami a úpravami by tato směrnice měla být uplatňována také pro vypouštění do podzemních vod až do přijetí zvláštních předpisů Společenství pro tuto oblast;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby jeden nebo více členských států mohly samostatně nebo společně přijímat přísnější opatření než opatření, obsažená v této směrnici;
vzhledem k tomu, že by měl být sestaven soupis vypouštění některých zvláště nebezpečných látek do vodního prostředí Společenství ke zjištění jejich původu;
vzhledem k tomu, že může být nezbytné kontrolovat a v případě potřeby doplnit seznamy I a II na základě získaných zkušeností, případně převést některé látky ze seznamu II do seznamu I,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se podle článku 8 vztahuje na:
- vnitrozemské povrchové vody,
- teritoriální vody,
- vnitřní pobřežní vody,
- podzemní vody.
2. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "vnitrozemskými povrchovými vodami" všechny stojaté nebo tekoucí sladké vody nacházející se na území jednoho nebo více členských států;
b) "vnitřními pobřežními vodami" vody nacházející se mezi pevninou a základní hranicí, od níž se měří šířka teritoriálních vod a která v případě vodních toků dosahuje až k sladkovodní hranici;
c) "sladkovodní hranicí" místo na vodním toku, kde při odlivu a v období nízkého průtoku sladkých vod dochází k patrnému vzrůstu slanosti vlivem přítomnosti mořských vod;
d) "vypouštěním" zavádění látek ze seznamu I nebo seznamu II přílohy do vod uvedených v odstavci 1, s výjimkou:
- vypouštění bahna z říčních bagrů,
- provozního vypouštění z lodí v teritoriálních vodách,
- vysypávání odpadků z lodí v teritoriálních vodách;
e) "znečišťováním" přímé nebo nepřímé vypouštění látek nebo energie člověkem do vodního prostředí, které má za následek například ohrožení lidského zdraví, poškození zdrojů obživy a vodních ekosystémů, škody na kulturních hodnotách nebo ohrožování jiného oprávněného používání vod.
Článek 2
Členské státy učiní příslušná opatření k odstranění znečišťování vod uvedených v článku 1 nebezpečnými látkami ze tříd a skupin látek ze seznamu I přílohy a ke snížení znečišťování zmíněných vod nebezpečnými látkami ze tříd a skupin látek ze seznamu II přílohy v souladu s touto směrnicí, jejíž ustanovení představují pouze první krok k dosažení uvedených cílů.
Článek 3
S ohledem na látky náležející do tříd a skupin látek ze seznamu I, dále jen "látky ze seznamu I":
1. každé vypouštění do vod uvedených v článku 1, ve kterém může být přítomna některá z těchto látek, podléhá předem udělenému povolení vydanému příslušným orgánem dotyčného členského státu;
2. povolení stanoví emisní normy pro vypouštění těchto látek do vod uvedených v článku 1, a kde je to nutné k provádění této směrnice, i pro vypouštění těchto látek do stokových systémů;
3. v případě stávajících vypouštění těchto látek do vod uvedených v článku 1 musí vypouštění dodržovat podmínky a lhůty uvedené v povolení. Tyto lhůty nesmí překročit hranici stanovenou v souladu s čl. 6 odst. 4;
4. povolení smějí být vydána pouze na omezenou dobu. Mohou být obnovena s přihlédnutím k případným změnám mezních hodnot uvedených v článku 6.
Článek 4
1. Členské státy použijí systém nulových emisí pro vypouštění látek ze seznamu I do podzemních vod.
2. Členské státy použijí pro podzemní vody ustanovení této směrnice týkající se látek náležejících do tříd a skupin látek ze seznamu II, dále jen "látek ze seznamu II".
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí ani pro vypouštění z domácností, ani pro vypouštění způsobovaná vtláčením do hlubokých, solných nebo nevyužitelných vrstev.
4. Ustanovení této směrnice o podzemních vodách se použijí jen do doby, než se začne provádět zvláštní směrnice pro podzemní vody.
Článek 5
1. Emisní normy stanovené v povoleních udělených podle článku 3 stanoví:
a) nejvýše přípustnou koncentraci látek při vypouštění; v případě zředění se mezní hodnota uvedená v čl. 6 odst. 1 písm. a) dělí faktorem zředění;
b) nejvýše přípustné množství látky při vypouštění během jednoho nebo více stanovených období. Toto množství může být v případě nutnosti vyjádřeno také jako jednotka hmotnosti znečišťující látky na jednotku charakteristického prvku znečišťující činnosti (například jednotka hmotnosti látky na jednotku suroviny nebo produktu).
2. V každém povolení mohou příslušné orgány dotyčného členského státu v případě nutnosti stanovit přísnější emisní normy než ty, které vyplývají z uplatňování mezních hodnot stanovených Radou podle článku 6, přičemž vezmou v úvahu zejména toxicitu, perzistenci a bioakumulaci dotyčné látky v prostředí, do něhož je vypouštěna.
3. Jestliže znečišťující subjekt prohlásí, že není schopen dodržet požadované emisní normy nebo je-li tato skutečnost příslušnému orgánu dotyčného členského státu zřejmá, povolení nebude uděleno.
4. Pokud by emisní normy nebyly dodržovány, příslušný orgán dotyčného členského státu učiní všechny kroky potřebné k tomu, aby zajistil splnění podmínek obsažených v povolení nebo v případě nutnosti zákaz vypouštění.
Článek 6
1. Rada na návrh Komise stanoví mezní hodnoty pro různé nebezpečné látky zahrnuté do tříd a skupin látek ze seznamu I, které nesmí být vyšší než emisní normy. Tyto mezní hodnoty jsou vymezeny:
a) nejvýše přípustnou koncentrací látky při vypouštění;
b) kde je to vhodné, nejvýše přípustným množstvím této látky vyjádřeným jako jednotka hmotnosti znečišťující látky na jednotku charakteristického prvku znečišťující činnosti (například na jednotku hmotnosti suroviny nebo výrobku).
Mezní hodnoty uplatňované pro vypouštění průmyslem se stanoví, kde je to vhodné, podle průmyslového oboru a typu výrobku.
Přípustné hodnoty látek ze seznamu I se stanoví zejména na základě:
- toxicity,
- perzistence,
- bioakumulace
a s ohledem na nejlepší dostupné technické prostředky.
2. Rada stanoví na návrh Komise jakostní cíle pro látky ze seznamu I.
Tyto jakostní cíle se stanoví hlavně na základě toxicity, perzistence a akumulace uvedených látek v živých organismech a v sedimentech podle posledních nezvratných vědeckých údajů, přičemž se vezme v úvahu rozdíl ve vlastnostech slaných a sladkých vod.
3. Mezní hodnoty stanovené podle odstavce 1 se uplatní s výjimkou případů, kde členský stát může v souladu s monitorovacím postupem stanoveným Radou na návrh Komise prokázat Komisi, že jakostní cíle stanovené podle odstavce 2 nebo přísnější jakostní cíle Společenství jsou dosaženy a trvale dodržovány jako výsledek opatření provedených mimo jiné tímto členským státem v celé oblasti, která by mohla být zasažena vypouštěními.
Komise předloží Radě zprávu o případech použití metody jakostních cílů. Rada přezkoumá každých pět let na základě návrhu Komise a v souladu s článkem 148 Smlouvy případy použití uvedené metody.
4. Pro látky zahrnuté do tříd a skupin látek uvedených v odstavci 1 stanoví Rada v souladu s článkem 12 lhůty uvedené v čl. 3 bodě 3, přičemž vezme v úvahu vlastnosti dotyčných průmyslových odvětví a v případě potřeby i typy výrobků.
Článek 7
1. Za účelem snížení znečišťování vod uvedených v článku 1 látkami ze seznamu I připraví členské státy programy, k jejichž provádění použijí zejména postupy uvedené v odstavcích 2 a 3.
2. Veškerá vypouštění do vod uvedených v článku 1, která pravděpodobně obsahují některou z látek ze seznamu II, podléhají předem udělenému povolení vydanému příslušným orgánem dotyčného členského státu, v němž jsou stanoveny emisní normy. Tyto normy vycházejí z jakostních cílů, které se stanoví v souladu s odstavcem 3.
3. Programy uvedené v odstavci 1 musí obsahovat jakostní cíle pro vody; tyto cíle se stanoví v souladu s jinými směrnicemi Rady, pokud tyto směrnice existují.
4. Programy mohou rovněž obsahovat zvláštní ustanovení upravující složení a používání látek nebo skupin látek a výrobků a musí brát v úvahu i nejnovější technické poznatky, které jsou ekonomicky přijatelné.
5. V programech se stanoví lhůty pro jejich provádění.
6. Obsah programů a výsledky dosažené při jejich provádění jsou sděleny Komisi.
7. Komise společně s členskými státy zajistí pravidelné porovnávání programů s cílem zajistit dostatečnou koordinaci jejich provádění. Považuje-li to Komise za nezbytné, předloží za tímto účelem Radě příslušné návrhy.
Článek 8
Členské státy učiní všechny potřebné kroky k provádění opatření přijatých v souladu s touto směrnicí tak, aby se nezvyšovalo znečišťování vod, na které se nevztahuje článek 1. Kromě toho zruší všechny právní předpisy, které mají za cíl či za následek nerespektování ustanovení této směrnice.
Článek 9
Provádění opatření přijatých v souladu s touto směrnicí nesmí v žádném případě vést k přímému či nepřímému zvýšenému znečištění vod uvedených v článku 1.
Článek 10
Jeden členský stát nebo více členských států může v případě potřeby samostatně nebo společně přijmout přísnější opatření než opatření stanovená touto směrnicí.
Článek 11
Příslušný orgán vypracuje soupis vypouštění do vod uvedených v článku 1, při kterých mohou být přítomny látky ze seznamu I, pro které se uplatňují emisní normy.
Článek 12
1. Rada ve lhůtě devíti měsíců jednomyslně rozhodne o každém návrhu Komise vypracovanému podle článku 6 a rovněž o návrzích na používání metod stanovení.
Návrhy týkající se první řady látek, jakož i používaných metod stanovení a lhůt uvedených v čl. 6 odst. 4, předloží Komise nejpozději do dvou let ode dne oznámení této směrnice.
2. Komise předloží, je-li to možné, do dvaceti sedmi měsíců ode dne oznámení této směrnice první návrhy podle čl. 7 odst. 7. Rada rozhodnutí jednomyslně přijme ve lhůtě devíti měsíců.
Článek 13
1. Pro účely této směrnice poskytnou členské státy na žádost Komise pro každý případ zvlášť všechny nezbytné informace, a to zejména:
- podrobnosti o povoleních udělených podle článku 3 a čl. 7 odst. 2,
- výsledky soupisu podle článku 11,
- výsledky monitorování prostřednictvím vnitrostátní sítě,
- doplňující údaje o programech podle článku 7.
2. Údaje získané při provádění tohoto článku se použijí pouze k účelům, ke kterým byly vyžádány.
3. Komise a příslušné orgány členských států, jejich úředníci a ostatní zaměstnanci nesmějí rozšiřovat údaje získané při provádění této směrnice, které vzhledem k jejich povaze zavazují k zachování mlčenlivosti.
4. Ustanovení odstavců 2 a 3 nebrání zveřejnění obecných údajů nebo přehledů, jež neobsahují údaje o určitých podnicích nebo sdruženích podniků.
Článek 14
Rada na návrh Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu a na základě zkušeností upraví nebo v případě potřeby doplní seznamy I a II, a v případě potřeby přeřadí některé látky ze seznamu II do seznamu I.
Článek 15
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 4. května 1976.
++++
CONSIGLIO
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO
del 4 maggio 1976
concernente l ' inquinamento provocato da certe sostanze pericolose scaricate nell ' ambiente idrico della Comunità
( 76/464/CEE )
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE ,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea , in particolare gli articoli 100 e 235 ,
vista la proposta della Commissione ,
visto il parere del Parlamento europeo ( 1 ) ,
visto il parere del Comitato economico e sociale ( 2 ) ,
considerando che e necessario che gli Stati membri intraprendano con la massima urgenza un ' azione generale e simultanea diretta a proteggere l ' ambiente idrico della Comunità contro l ' inquinamento , in particolare quello provocato da certe sostanze persistenti , tossiche e bioaccumulabili ;
considerando che numerose convenzioni o progetti di convenzione , fra cui quella sulla prevenzione dell ' inquinamento marino d ' origine tellurica , il progetto di convenzione per la protezione del Reno contro l ' inquinamento chimico e il progetto di convenzione europea per la protezione delle acque dolci internazionali contro l ' inquinamento , hanno lo scopo di proteggere dall ' inquinamento i corsi d ' acqua internazionali e l ' ambiente marino ; che occorre garantire l ' applicazione coordinata di queste convenzioni ;
considerando che una disparita tra le disposizioni in applicazione o in preparazione nei vari Stati membri per quanto riguarda lo scarico di talune sostanze pericolose nell ' ambiente idrico può creare disparità di condizioni di concorrenza e influire percio direttamente sul funzionamento del mercato comune ; che occorre dunque procedere in questo settore al ravvicinamento delle legislazioni previsto dall ' articolo 100 del trattato ;
considerando che risulta necessario accompagnare tale ravvicinamento delle legislazioni con un ' azione della Comunità intesa a conseguire , con una regolamentazione di più ampio respiro , uno degli obiettivi della Comunità nel settore della protezione dell ' ambiente e del miglioramento della qualità della vita ; che occorre quindi adottare a tale titolo talune disposizioni specifiche ; che , non essendo stati previsti dal trattato i poteri d ' azione necessari a tal fine , occorre fare ricorso all ' articolo 235 del trattato ;
considerando che il programma d ' azione delle Comunità europee in materia di ambiente ( 3 ) prevede un certo numero di misure per la protezione delle acque marine da talune sostanze inquinanti ;
considerando che , per garantire una protezione efficace dell ' ambiente idrico della Comunità , e necessario stabilire un primo elenco , detto elenco I , contenente un certo numero di sostanze singole , scelte soprattutto in base alla loro tossicità , alla loro persistenza , alla loro bioaccumulazione , escludendo le sostanze biologicamente inoffensive o che si trasformano rapidamente in sostanze biologicamente inoffensive , nonchù un secondo elenco , detto elenco II , contenente sostanze che hanno sull ' ambiente idrico un effetto nocivo che può essere tuttavia limitato ad una determinata zona e dipende dalle caratteristiche delle acque di ricevimento e dalla loro localizzazione ; che qualsiasi scarico di tali sostanze dovrebbe essere soggetto ad una autorizzazione preliminare che ne fissi le norme di emissione ;
considerando che occorre eliminare l ' inquinamento delle acque causato dallo scarico delle varie sostanze pericolose dell ' elenco I ; che occorre che il Consiglio fissi a scadenze precise , su proposta della Commissione , taluni valori limite che le norme di emissione non dovranno superare , i metodi di misura , nonchù le scadenze che gli autori degli scarichi effettuati attualmente dovranno rispettare ;
considerando che gli Stati membri dovranno applicare tali valori limite , salvo i casi in cui uno Stato membro possa provare alla Commissione , secondo una procedura di controllo stabilita dal Consiglio , che gli obiettivi di qualità fissati dal Consiglio su proposta della Commissione sono raggiunti e mantenuti costantemente in tutta la regione geografica eventualmente interessata dagli scarichi , grazie all ' azione condotta anche da detto Stato membro ;
considerando che e necessario ridurre l ' inquinamento delle acque provocato dalle sostanze dell ' elenco II ; che , a tale scopo , gli Stati membri dovranno fissare programmi comprendenti obiettivi di qualità per le acque , stabiliti nel pieno rispetto delle direttive del Consiglio quando esse esistono ; che le norme di emissione applicabili a dette sostanze dovranno essere calcolate in funzione di tali obiettivi di qualità ;
considerando che , salvo talune eccezioni e modifiche , è opportuno applicare la presente direttiva agli scarichi effettuati nelle acque sotterranee in attesa dell ' adozione di una regolamentazione comunitaria specifica in materia ;
considerando che occorre permettere ad uno o più Stati membri di fissare , individualmente o congiuntamente , disposizioni più severe di quelle previste dalla presente direttiva ;
considerando che si impone la compilazione di un inventario degli scarichi di talune sostanze particolarmente pericolose effettuati nell ' ambiente idrico della Comunità , per conoscerne l ' origine ;
considerando che , in base all ' esperienza acquisita , potrà emergere la necessità di riesaminare , e se necessario completare , gli elenchi I e II , trasferendo eventualmente talune sostanze dall ' elenco II all ' elenco I ,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA :
Articolo 1
1 . Fatto salvo l ' articolo 8 , la presente direttiva si applica :
- alle acque interne superficiali ,
- alle acque marine territoriali ,
- alle acque interne del litorale ,
- alle acque sotterranee .
2 . Ai sensi della presente direttiva si intendono per :
a ) « acque interne superficiali » : tutte le acque dolci superficiali correnti o stagnanti situate sul territorio di uno o più Stati membri ;
b ) « acque interne del litorale » : le acque che sono situate all ' interno della linea di base che serve da riferimento per definire il limite delle acque marine territoriali e che si estendono , nel caso dei corsi d ' acqua , fino al limite delle acque dolci ;
c ) « limite delle acque dolci » : il punto del corso d ' acqua in cui , con bassa marea e in periodo di magra , si riscontra un sensibile aumento del grado di salinita dovuto alla presenza di acqua marina ;
d ) « scarico » ; l ' immissione , nelle acque di cui al paragrafo 1 , delle sostanze enumerate nell ' elenco I o nell ' elenco II dell ' allegato , ad eccezione :
- degli scarichi di fanghi di dragaggio ,
- degli scarichi operativi effettuati da navi nelle acque marine territoriali ,
- dell ' immissione di rifiuti effettuata da navi nelle acque marine territoriali ;
e ) « inquinamento » : lo scarico effettuato direttamente o indirettamente dall ' uomo nell ' ambiente idrico di sostanze o di energia le cui conseguenze siano tali da mettere in pericolo la salute umana , nuocere alle risorse viventi e al sistema ecologico idrico , compromettere le attrattive o ostacolare altri usi legittimi delle acque .
Articolo 2
Gli Stati membri prendono i provvedimenti atti a eliminare l ' inquinamento delle acque di cui all ' articolo 1 provocato dalle sostanze pericolose comprese nelle famiglie e nei gruppi di sostanze contenenti nell ' elenco I , nonchù a ridurre l ' inquinamento di tali acque provocato dalle sostanze pericolose comprese nelle famiglie e nei gruppi di sostanze contenuti nell ' elenco II dell ' allegato , conformemente alla presente direttiva le cui disposizioni costituiscono soltanto un primo passo verso tale obiettivo .
Articolo 3
Per quanto riguarda le sostanze appartenenti alle famiglie e ai gruppi di sostanze di cui all ' elenco I , in appresso denominate « sostanze dell ' elenco I » :
1 . qualsiasi scarico nelle acque di cui all ' articolo 1 che potrebbe contenere una di tali sostanze è soggetto ad un ' autorizzazione preventiva rilasciata dall ' autorità competente dello Stato membro interessato ;
2 . per gli scarichi di tali sostanze nelle acque di cui all ' articolo 1 e , qualora ciò sia necessario per l ' applicazione della presente direttiva , per gli scarichi di tali sostanze effettuati nelle fognature , l ' autorizzazione fissa norme di emissione ;
3 . per gli scarichi di tali sostanze attualmente effettuati nelle suddette acque , gli autori degli scarichi devono conformarsi alle condizioni stabilite dall ' autorizzazione entro il termine da questa fissato . Detto termine non può superare i limiti fissati conformemente all ' articolo 6 , paragrafo 4 ;
4 . l ' autorizzazione può essere concessa soltanto per un periodo limitato . Essa può essere rinnovata tenendo conto delle eventuali modifiche dei valori limite di cui all ' articolo 6 .
Articolo 4
1 . Gli Stati membri applicano un regime di emissione zero agli scarichi nelle acque sotterranee di sostanze dell ' elenco I .
2 . Gli Stati membri applicano alle acque sotterranee le disposizioni della presente direttiva relative alla sostanze di cui all ' elenco II , in appresso determinate « sostanze dell ' elenco II » .
3 . I paragrafi 1 e 2 non si applicano ne agli scarichi domestici , ne a quelli iniettati nelle falde profonde , salate e inutilizzabili .
4 . Le disposizioni sulle acque sotterranee contenute nella presente direttiva cesseranno di essere applicabili al momento dell ' applicazione di una direttiva specifica su tali acque .
Articolo 5
1 . Le norme di emissione fissate dalle autorizzazioni rilasciate in applicazione dell ' articolo 3 , stabiliscono :
a ) la concentrazione massima di una sostanza ammissibile negli scarichi . In caso di diluizione , il valore limite previsto all ' articolo 6 , paragrafo 1 , lettera a ) , va diviso per il fattore di diluizione ;
b ) la quantità massima di sostanza ammissibile nello scarico durante uno o più periodi di tempo determinati . Tale quantità può espressa in unità di peso della sostanza inquinante per unità di elemento caratteristico dell ' attività inquinante ( per esempio : unità di peso per materia prima o per unità di prodotto ) .
2 . Per ciascuna autorizzazione , l ' autorità competente dello Stato membro interessato , soprattutto tenendo conto della tossicità , della persistenza e della bioaccumulazione della sostanza considerata nell ' ambiente in cui è effettuato lo scarico , può fissare , se necessario , norme di emissione più severe di quelle risultanti dall ' applicazione dei valori limite fissati dal Consiglio ai sensi dell ' articolo 6 .
3 . Qualora l ' autore dello scarico dichiari la propria incapacità di osservare le norme di emissione impostegli , ovvero qualora l ' autorità competente dello Stato membro interessato constati la suddetta incapacità , l ' autorizzazione è rifiutata .
4 . Qualora le norme di emissione non siano osservate , l ' autorità competente dello Stato membro interessato adotta tutti i provvedimenti atti a far se che le condizioni per l ' autorizzazione vengano soddisfatte e , se necessario , a far si che lo scarico venga vietato .
Articolo 6
1 . Il Consiglio , deliberando su proposta della Commissione , fissa , per le varie sostanze pericolose comprese nelle famiglie e nei gruppi di sostanze dell ' elenco I , i valori limite che le norme di emissione non devono superare . Tali valori limite sono definiti :
a ) dalla concentrazione massima di una sostanza ammissibile negli scarichi e
b ) eventualmente , dalla quantità massima di tale sostanza espressa in unità di peso della sostanza inquinante per unità di elemento caratteristico dell ' attività inquinante ( per esempio : unità di peso per materia prima , o per unità di prodotto ) .
I valori limite applicabili agli scarichi industriali vengono eventualmente fissati per settore e per tipo di prodotto .
I valori limite applicabili alle sostanze dell ' elenco I vengono fissati principalmente in base :
- alla tossicità ,
- alla persistenza ,
- alla bioaccumulazione .
tenendo conto dei migliori mezzi tecnici disponibili .
2 . Il Consiglio , deliberando su proposta della Commissione , fissa obiettivi di qualità per le sostanze dell ' elenco I .
Tali obiettivi vengono fissati principalmente in base alla tossicità , alla persistenza e alla accumulazione di queste sostanze negli organismi viventi nonchù nei sedimenti , sulla scorta dei dati scientifici probanti più recenti , tenendo conto delle differenze esistenti fra le caratteristiche dell ' acqua di mare e quelle dell ' acqua dolce .
3 . I valori limite fissati conformemente al paragrafo 1 , si applicano salvo i casi in cui uno Stato membro possa dimostrare alla Commissione , secondo una procedura di controllo stabilita dal Consiglio che delibera su proposta della Commissione , che gli obiettivi di qualità fissati conformemente al paragrafo 2 , oppure obiettivi di qualità pi severi fissati dalla Comunità , vengono raggiunti e costantemente mantenuti in tutta la regione geografica eventualmente interessata dagli scarichi , grazie all ' azione intrapresa da tale Stato membro .
La Commissione riferisce al Consiglio sui casi in cui essa ha accettato il ricorso al metodo degli obiettivi di qualità . Ogni cinque anni , in base ad una proposta della Commissione e conformemente all ' articolo 148 del trattato , il Consiglio riesamina i casi di applicazione di tale metodo .
4 . Per le sostanze appartenenti alle famiglie e ai gruppi di sostanze di cui al paragrafo 1 , il Consiglio adotta , conformemente all ' articolo 12 , i limiti del termine di cui all ' articolo 3 , punto 3 , tenendo conto delle caratteristiche proprie dei settori industriali interessati ed eventualmente dei tipi di prodotti .
Articolo 7
1 . Per ridurre l ' inquinamento delle acque di cui all ' articolo 1 provocato dalle sostanze dell ' elenco II , gli Stati membri stabiliscono programmi per la cui attuazione ricorreranno in particolare ai mezzi previsti dai paragrafi 2 e 3 .
2 . Qualsiasi scarico nelle acque di cui all ' articolo 1 che potrebbe contenere una delle sostanze dell ' elenco II è soggetto ad autorizzazione preventiva , rilasciata dall ' autorità competente dello Stato membro interessato , che ne fissi le norme di emissione . Tali norme vanno fissate in funzione degli obiettivi di qualità stabiliti a norma del paragrafo 3 .
3 . I programmi di cui al paragrafo 1 conterranno obiettivi di qualità per le acque , stabiliti nel rispetto delle direttive adottate dal Consiglio quando esse esistono .
4 . I programmi potranno anche contenere particolari disposizioni per la composizione e l ' uso di sostanze o gruppi di sostanze e di prodotti ; essi tengono conto dei più recenti progressi tecnici economicamente realizzabili .
5 . I programmi fisseranno le scadenze per la propria attuazione .
6 . I programmi e i risultati della loro attuazione verranno comunicati alla Commissione in forma sintetica .
7 . La Commissione organizza regolarmente con gli Stati membri in confronto fra i programmi per assicurarsi che la loro realizzazione sia sufficientemente armonizzata . Qualora lo ritenga necessario , la Commissione presenta al Consiglio a tal fine proposte in materia .
Articolo 8
Gli Stati membri prendono tutti i provvedimenti idonei all ' attuazione delle misure che essi avranno adottato , in base alla presente direttiva , per non aumentare l ' inquinamento delle acque che non rientrano nel campo di applicazione dell ' articolo 1 ; essi vietano inoltre qualsiasi atto volto a eludere le disposizioni della presente direttiva o avente questo effetto .
Articolo 9
In nessun caso l ' applicazione delle misure adottate in virtù della presente direttiva potrà aggravare , direttamente o indirettamente , l ' inquinamento delle acque di cui all ' articolo 1 .
Articolo 10
Uno o più Stati membri possono , ove occorra , stabilire individualmente o congiuntamente disposizioni più severe di quelle previste dalla presente direttiva .
Articolo 11
L ' autorità competente procede a un inventario degli scarichi effettuati nelle acque di cui all ' articolo 1 che possono contenere sostanze dell ' elenco I alle quali sono applicabili norme di emissione .
Articolo 12
1 . Il Consiglio , deliberando all ' unanimità , si pronuncia entro nove mesi su ogni proposta della Commissione presentata in applicazione dell ' articolo 6 , nonchù sulle proposte riguardanti i metodi di misura applicabili .
Proposte relative ad una prima serie di sostanze , nonchù ai metodi di misura applicabili e ai limiti del termine di cui all ' articolo 6 , paragrafo 4 , vengono presentate dalla Commissione al massimo entro 2 anni dalla notifica della presente direttiva .
2 . La Commissione trasmette , se possibile entro ventisette mesi dalla notifica della presente direttiva , le prime proposte presentate in applicazione dell ' articolo 7 , paragrafo 7 . Il Consiglio , deliberando all ' unanimità , si pronuncia entro nove mesi .
Articolo 13
1 . Per l ' applicazione della presente direttiva , gli Stati membri forniscono alla Commissione , a sua richiesta , caso per caso , tutte le informazioni necessarie e , in particolare :
- i dettagli delle autorizzazioni concesse ai sensi dell ' articolo 3 e dell ' articolo 7 , paragrafo 2 ;
- i risultati dell ' inventario previsto dall ' articolo 11 ;
- i risultati della sorveglianza esercitata dai vari organismi nazionali ;
- le informazioni complementari sui programmi di cui all ' articolo 7 .
2 . Le informazioni raccolte in applicazione del presente articolo possono essere utilizzate soltanto per lo scopo per il quale sono state richieste .
3 . La Commissione e le autorità competenti degli Stati membri , nonchù i loro funzionari ed altri agenti , sono tenuti a non divulgare le informazioni raccolte in applicazione della presente direttiva le quali , per la loro natura , sono protette dal segreto professionale .
4 . Le disposizioni dei paragrafi 2 e 3 non ostano alla pubblicazione di informazioni di carattere generale o di studi in cui non compaiano indicazioni su singole imprese o associazioni di imprese .
Articolo 14
Il Consiglio , deliberando su proposta della Commissione presentata di sua iniziativa o su richiesta di uno Stato membro , riesamina e , se necessario , completa gli elenchi I e II , alla luce dell ' esperienza acquisita , trasferendo eventualmente talune sostanze dall ' elenco II all ' elenco I .
Articolo 15
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva .
Fatto a Bruxelles , addì 4 maggio 1976 .