Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/9/ES
ze dne 20. března 2000
o lanových drahách pro dopravu osob
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a na články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Lanové dráhy pro dopravu osob (dále jen "lanové dráhy") jsou navrhovány, vyráběny, uváděny do provozu a provozovány pro dopravu osob. Lanové dráhy jsou především dopravním zařízením v horách, užívaným ve vysokohorských turistických střediscích a zahrnují pozemní lanové dráhy, visuté lanové dráhy, kabinové lanové dráhy, sedačkové lanové dráhy a lyžařské vleky, ale může se jednat rovněž o lanové dráhy užívané v městských dopravních systémech. Některé druhy lanových drah mohou být založeny na jiných, zcela odlišných základních principech, které nemohou být předem vyloučeny. Proto je třeba ponechat možnost zavést zvláštní požadavky, které respektují tytéž zásady bezpečnosti, které jsou uvedeny v této směrnici.
(2) Provoz lanových drah je spojen zejména s cestovním ruchem, především v horských oblastech, který hraje důležitou roli v ekonomice těchto regionů a získává pro obchodní bilanci členských států stále větší význam. Z technického hlediska patří obor lanových drah nejen k významnému investičnímu odvětví, nýbrž i k významnému odvětví pozemního a inženýrského stavitelství.
(3) Členské státy jsou odpovědné za zajištění bezpečnosti lanových drah po dobu stavby, uvádění do provozu a během provozu. Jsou dále odpovědné společně s příslušnými orgány za užívání pozemků, územní plánování a ochranu životního prostředí. Vnitrostátní předpisy vykazují velké rozdíly, což je důsledek zvláštních postupů vnitrostátního průmyslu a regionálních zvyklostí a znalostí. Stanoví zvláštní rozměry a zařízení a zvláštní vlastnosti. Tato situace nutí výrobce nově navrhovat své výrobky pro každou zakázku. To ztěžuje zajištění standardního řešení a působí nepříznivě na konkurenceschopnost.
(4) Musí být dodrženy základní požadavky na ochranu bezpečnosti a zdraví, aby bylo zaručeno, že lanové dráhy jsou bezpečné. Tyto požadavky musí být uplatňovány s plnou odpovědností, aby odpovídaly stavu techniky a technickým a ekonomickým požadavkům v okamžiku zhotovení.
(5) Lanové dráhy mohou dále překračovat hranice, a v těchto případech může jejich provedení narážet na existenci odporujících si vnitrostátních pravidel.
(6) Pro celé Společenství je třeba stanovit základní požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví osob, ochranu životního prostředí a ochranu spotřebitele použitelné pro lanové dráhy, dílčí systémy a jejich bezpečnostní prvky. Bez toho by mohlo vzájemné uznávání vnitrostátních předpisů mezi jednotlivými státy způsobit jak z politického, tak i z technického hlediska neřešitelné problémy ve výkladu a odpovědnosti. Rovněž normalizace bez předchozího stanovení harmonizovaných regulativních požadavků nestačí k řešení uvedených problémů.
(7) Odpovědnost za schvalování lanových drah obecně nese příslušný vnitrostátní orgán. V určitých případech nemůže být schválení prvků provedeno předem, nýbrž až na žádost zákazníka. Právě tak může předepsaná kontrola lanové dráhy před uvedením do provozu vést k odmítnutí určitých prvků nebo určitých technických řešení. Takový stav vede ke zvýšení nákladů, prodlužuje dodací lhůty a je velkou nevýhodou zejména pro zahraniční výrobce. Kromě toho jsou lanové dráhy i během provozu předmětem přísného dozoru ze strany příslušných správních orgánů. Příčiny závažných nehod mohou souviset s volbou místa, s vlastním dopravním systémem, konstrukcemi nebo se způsobem provozu a údržby.
(8) Za těchto okolností závisí bezpečnost lanových drah ve stejné míře na podmínkách prostředí, na jakosti dodávaných průmyslových výrobků a na jejich sestavení a montáži na místě stavby a na sledování během provozu. Toto zdůrazňuje důležitost přehledu o zařízení lanových drah jako celku, aby bylo možno stanovit úroveň bezpečnosti, a přijetí společného přístupu pro hodnocení jakosti na úrovni Společenství. Za těchto okolností, aby se umožnilo výrobcům překonání jejich současných těžkostí, aby se umožnilo uživatelům maximální využití lanových drah a aby byla ve všech členských státech zajištěna stejná úroveň vývoje, bylo by třeba stanovit celou řadu požadavků, jakož i kontrolní a revizní postupy jednotně používané ve všech členských státech.
(9) Musí být zaručena dostatečná úroveň bezpečnosti pro osoby užívající lanové dráhy ze všech členských států i ze zemí mimo Společenství. Pro dodržení tohoto požadavku se musí stanovit postupy přezkoušení, metody kontroly a revize. To vede k použití normalizovaných technických zařízení, která musí být u lanových drah použita.
(10) Kde to směrnice Rady 85/337/EHS požaduje [4], musí být vyhodnoceno působení lanových drah na životní prostředí. Vedle účinků uvedených v této směrnici by se měla vzít v úvahu jak ochrana životního prostředí, tak i požadavky spojené s udržitelným rozvojem cestovního ruchu.
(11) Lanové dráhy mohou spadat do oblasti působnosti směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [5].
(12) Technické specifikace musí být obsaženy v obecné dokumentaci nebo v technických specifikacích zvlášť ke každé zakázce. Tyto technické specifikace musí být přesně stanoveny s odkazem na evropské specifikace, pokud existují.
(13) Aby bylo možno snadněji prokázat shodu se základními požadavky, je užitečné mít evropské harmonizované normy, jejichž dodržení zakládá domněnku, že výrobek splňuje základní požadavky. Harmonizované evropské normy jsou vypracovávány soukromými subjekty a musí si zachovat povahu nezávazných pravidel. Pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznány za subjekty oprávněné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a těmito dvěma subjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984.
(14) Pro účely této směrnice se harmonizovanou normou rozumí technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) přijatá jedním z těchto subjektů nebo oběma na žádost Komise podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pro pravidla služby informační společnosti [6] ve shodě s obecnými řídícími zásadami uvedenými výše. Pokud jde o normalizaci, měl by být Komisi nápomocen výbor uvedený ve zmíněné směrnici, který se v případě nutnosti radí s technickými odborníky.
(15) Pouze u bezpečnostních prvků nebo dílčích systémů zařízení odpovídajících vnitrostátní normě přejímající harmonizovanou normu, která byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství, se má za to, že splňují základní požadavky této směrnice bez ohledu na potřebu zvláštních důkazů.
(16) V případě, že evropské specifikace chybějí, měly by technické specifikace být stanoveny pokud možno s odkazem na ostatní normy užívané ve Společenství. Objednatelé mohou stanovit dodatečné specifikace, které jsou potřebné k doplnění evropských specifikací nebo jiných norem. Tato ustanovení musí zajistit, aby byly splněny požadavky harmonizované na úrovni Společenství, se kterými musí být zařízení lanových drah v souladu.
(17) Dále je v zájmu členských států mít mezinárodní normalizační systém schopný vypracovávat normy, které jsou skutečně užívány mezinárodními obchodními partnery a splňují požadavky politiky Společenství.
(18) V některých členských státech mohou nyní objednatelé udat v obecné dokumentaci nebo specifikacích zvlášť pro každou jednotlivou smlouvu postupy pro kontroly a revize. Tyto postupy, zejména pokud jde o bezpečnostní prvky, musí v budoucnu spadat pod usnesení Rady ze dne 21. prosince 1989 o celkovém přístupu k posuzování shody [7]. Pojem bezpečnostního prvku se nevztahuje pouze na materiální předměty, ale také na nehmotné předměty, jako např. programové vybavení. Postupy posuzování shody bezpečnostních prvků musí být založeny na použití modulů, které jsou předmětem rozhodnutí Rady 93/465/EHS [8]. V případě kritických bezpečnostních prvků by měly být stanoveny zásady a podmínky pro použití při zabezpečování jakosti návrhu. Tento přístup je nezbytný, aby bylo podporováno všeobecné přijetí systému zabezpečování jakosti při podnikání.
(19) V rámci metodické analýzy bezpečnosti lanových drah je nutné stanovit prvky, na nichž závisí bezpečnost lanových drah.
(20) Objednatelé ve svých smluvních dokumentech stanoví s odkazem na evropské specifikace vlastnosti, které musí výrobci na základě smluvních povinností dodržet, zejména u bezpečnostních prvků. Tím je shoda prvků zásadně spojena s místem stavby a ne pouze s volným pohybem prvků na trhu Společenství.
(21) Bezpečnostní prvky by měly být opatřeny označením CE, které připojuje buď výrobce, nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství. Označení CE vyjadřuje, že bezpečnostní prvek je v souladu s ustanoveními této směrnice a jiných příslušných směrnic Společenství týkajících se označení CE.
(22) Není nutné, aby označení CE bylo připojováno na dílčí systémy, které podléhají této směrnici, ale postačuje, je-li vypracováno prohlášení o shodě na základě posouzení shody provedené postupy stanovenými v této směrnici. To platí, aniž je dotčena případná povinnost výrobce připojovat označení CE k určitým dílčím systémům, aby osvědčil, že odpovídají ostatním právním předpisům Společenství, které se na ně vztahují.
(23) Odpovědnost členských států za bezpečnost a ochranu zdraví a další hlediska, na která se vztahují základní požadavky na jejich území, musí být uznány v ochranné doložce, která respektuje odpovídající postupy Společenství.
(24) Je třeba stanovit postup pro kontrolu dílčích systémů lanových drah před uvedením do provozu. Tato kontrola musí umožnit orgánům ujistit se, že v každé fázi návrhu, výroby a uvádění do provozu je výsledek v souladu s odpovídajícími ustanoveními této směrnice. To musí umožnit výrobcům počítat se stejným zacházením bez ohledu na to, o který členský stát se jedná. Proto by měly být stanoveny zásady a podmínky pro ES ověřování dílčích systémů zařízení.
(25) Při analýze bezpečnosti musí být respektována omezení související s provozem lanové dráhy, aniž by však byla zpochybňována zásada volného pohybu zboží nebo bezpečnost lanových drah. Proto je třeba, aby Komise, ačkoliv se tato směrnice na vlastní provoz lanových drah nevztahuje, navrhla členským státům řadu doporučení, která by zajistila, aby tato zařízení umístěná na jejich území byla provozována tak, aby poskytla uživatelům, provoznímu personálu a třetím osobám vysoký stupeň ochrany.
(26) U lanových drah mohou být prováděny úplné zkoušky technických inovací jen při stavbě nové lanové dráhy. Za těchto okolností by měl být stanoven postup, který by současně s dodržením základních požadavků umožnil také stanovení zvláštních podmínek.
(27) Lanové dráhy, pro které již bylo vydáno stavební povolení, ale jejichž stavba nebyla ještě zahájena, nebo které se již staví, musí být v souladu s touto směrnicí, pokud členské státy nerozhodnou jinak s uvedením důvodů, a musí dosahovat stejné úrovně bezpečnosti. Při přestavbách stávajících lanových drah, pokud to vnitrostátní právní předpisy požadují, musí být dosaženo souladu s touto směrnicí, aby taková přestavba byla povolena.
(28) Není nutné požadovat, aby všechny stávající lanové dráhy byly uvedeny do souladu s předpisy, které se vztahují na nové lanové dráhy. Může to však být nutné, pokud nesplňují základní zásady bezpečnosti. V tom případě by měla Komise předložit členským státům řadu doporučení, aby u všech lanových drah nalézajících se na jejich území byla zaručena vysoká úroveň ochrany uživatele s přihlédnutím k předpisům použitelným pro nové lanové dráhy.
(29) Oznámené subjekty příslušné pro postupy posuzování shody jak pro bezpečnostní prvky, tak pro dílčí systémy lanových drah, musí, zejména v případě chybějících evropských specifikací, koordinovat svá rozhodnutí co nejúžeji. Komise musí zajistit, aby tomu tak bylo.
(30) Provedení základních požadavků, zejména pokud jde o bezpečnost zařízení a koordinaci všech postupů, vyžaduje zřízení výboru.
(31) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na lanové dráhy určené pro dopravu osob.
2. Pro účely této směrnice se "lanovými dráhami určenými pro dopravu osob" rozumějí zařízení skládající se z více prvků navrhovaná, vyráběná, montovaná a uváděná do provozu za účelem dopravy osob.
Tato zařízení namontovaná na místě určení se užívají k přepravě osob ve vozech nebo pomocí vlečných zařízení uváděných do pohybu nebo nesených lany vedoucími po celé délce trati.
3. Takovými zařízeními jsou
a) pozemní lanové dráhy a jiná zařízení, jejichž vozy jsou neseny koly nebo jinými závěsy, přičemž jejich pohyb je zajištěn jedním nebo více lany;
b) visuté dráhy, jejichž kabiny jsou neseny nebo taženy jedním nebo více lany; do této kategorie patří také kabinové a sedačkové lanové dráhy;
c) lyžařské vleky, kde jsou uživatelé s vhodným vybavením taženi lanem.
4. Tato směrnice se vztahuje na
- zařízení, která jsou budována a uváděna do provozu od jejího vstupu v platnost,
- dílčí systémy a bezpečnostní prvky uváděné na trh od jejího vstupu v platnost.
Vztahuje se rovněž na harmonizační předpisy, které jsou nutné a dostačující k zabezpečení a zaručení dodržování základních požadavků uvedených v čl. 3 odst. 1.
Pokud jsou u stávajících zařízení natolik měněny podstatné vlastnosti, dílčí systémy nebo bezpečnostní prvky, že je nutné nové schválení pro uvedení do provozu členským státem, musí tyto změny a jejich vliv na zařízení jako celek splňovat základní požadavky uvedené v čl. 3 odst. 1.
5. Pro účely této směrnice se:
"zařízením" rozumí celý stabilní systém, sestávající z infrastruktury a z dílčích systémů uvedených v příloze I, kde se infrastruktura zvlášť navrhovaná pro každé zařízení a postavená na daném místě skládá z vedení trasy, systémových údajů, konstrukcí stanic a traťových konstrukcí potřebných pro konstrukci a provoz zařízení včetně základů,
"bezpečnostním prvkem" rozumí každý základní prvek, skupina prvků, dílčí montáž nebo úplná sestava a každý přístroj v zařízení pro zajištění bezpečné funkce a určený v bezpečnostní analýze, jestliže jejich porucha ohrožuje bezpečnost nebo zdraví osob, ať jsou to uživatelé, provozní obsluha nebo jiné osoby,
"objednatelem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která zadává stavbu zařízení,
"požadavky na provoz" rozumějí veškeré technické předpisy a opatření, které mají vliv na návrh a realizaci a jsou nutné pro bezpečný provoz zařízení,
"technickými požadavky na údržbu" rozumějí veškeré technické předpisy a opatření, které mají vliv na návrh a realizaci a jsou nutné pro údržbu k zajištění bezpečného provozu zařízení.
6. Tato směrnice se nevztahuje na
- výtahy ve smyslu směrnice 95/16/ES [10],
- lanem vlečené tramvaje obvyklého provedení,
- zařízení užívaná k zemědělským účelům,
- stabilní nebo pojízdná zařízení pro užití na výstavištích nebo v zábavních parcích, která slouží při využívání volného času a nikoliv jako prostředek pro dopravu osob,
- důlní těžní zařízení nebo stabilní zařízení pro průmyslové účely,
- lanem vlečené převozní lodě,
- ozubnicové dráhy,
- zařízení s řetězovým pohonem.
Článek 2
1. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny jiné směrnice Společenství; avšak pro dosažení shody se základními požadavky této směrnice může být zapotřebí použití zvláštních evropských specifikací vypracovaných k tomuto účelu.
2. "Evropskou specifikací" se rozumí společná technická specifikace, evropské technické schválení nebo vnitrostátní norma přejímající evropskou normu.
3. Odkazy na evropské specifikace, kterými mohou být společné technické specifikace, evropská technická schválení ve smyslu směrnice 93/38/EHS nebo vnitrostátní normy přejímající harmonizované evropské normy, se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Členské státy zveřejní odkazy na vnitrostátní normy přejímající harmonizované evropské normy.
5. Pokud nejsou k dispozici harmonizované evropské normy, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby byly dotčené osoby informovány o stávajících vnitrostátních normách a technických specifikacích, které pokládají za důležité nebo užitečné pro správné přejímání základních požadavků podle čl. 3 odst. 1.
6. Tyto dodatečné technické specifikace nezbytné pro doplnění evropských specifikací nebo jiných norem nesmějí ohrožovat dodržení základních požadavků podle čl. 3 odst. 1.
7. Pokud členský stát nebo Komise shledá, že evropské specifikace podle odstavce 2 nesplňují v plném rozsahu základní požadavky podle čl. 3 odst. 1, předloží Komise nebo členský stát věc výboru podle článku 17 s uvedením důvodů. Výbor neprodleně vydá stanovisko.
Na základě stanoviska výboru a po konzultaci s výborem podle směrnice 98/34/ES v případě, že se jedná o harmonizovanou evropskou normu, sdělí Komise členským státům, zda je nebo není nutné stáhnout příslušné evropské specifikace ze zveřejnění podle odstavce 3.
Článek 3
1. Zařízení a jejich infrastruktura, dílčí systémy a bezpečnostní prvky zařízení musí být v souladu s použitelnými základními požadavky uvedenými v příloze II.
2. Zahrnuje-li vnitrostátní norma přejímající harmonizovanou evropskou normu, na kterou byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství, základní požadavky uvedené v příloze II, předpokládá se, že zařízení a jejich infrastruktura, dílčí systémy a bezpečnostní prvky zařízení zhotovené v souladu s touto normou vyhovují daným základním požadavkům.
Článek 4
1. Na žádost objednatele nebo jeho zplnomocněného zástupce se pro každé plánované zařízení provede analýza bezpečnosti popsaná v příloze III, která zahrnuje všechna bezpečnostní hlediska systému a jeho okolí v souvislosti s navrhováním, stavbou a uvedením do provozu a která na základě získaných zkušeností umožňuje určit všechna rizika, která se mohou během provozu vyskytnout.
2. Předmětem zprávy o bezpečnosti je analýza bezpečnosti doporučující opatření k odstranění případných rizik, včetně seznamu bezpečnostních prvků a dílčích systémů, na které je třeba použít kapitolu II nebo III.
KAPITOLA II
BEZPEČNOSTNÍ PRVKY
Článek 5
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že bezpečnostní prvky
- jsou uváděny na trh jen tehdy, jestliže přispívají k tomu, aby zařízení. do nichž jsou vestavěny, splňovala základní požadavky podle čl. 3 odst. 1,
- jsou uváděny do provozu jen tehdy, jestliže přispívají k tomu, aby zařízení, do nichž jsou vestavěny, nemohla ohrozit bezpečnost a zdraví osob nebo popřípadě bezpečnost majetku, jsou-li řádně namontovány, udržovány a užívány pro předpokládaný účel.
2. Touto směrnice není dotčeno právo členských států v souladu se Smlouvou ukládat požadavky, jež mohou pokládat za nezbytné, aby zajistily, že osoby, zvláště pak pracovníci, budou chráněny při používání těchto zařízení, za předpokladu, že to neznamená změnu zařízení způsobem neuvedeným v této směrnici.
Článek 6
Členské státy nesmějí na svém území na základě této směrnice zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění bezpečnostních prvků na vnitrostátní trhy, pokud jsou určeny k použití v zařízení, kde takové prvky splňují ustanovení této směrnice.
Článek 7
1. Členské státy považují bezpečnostní prvky podle čl. 4 odst. 2, které jsou opatřeny označením shody CE podle přílohy IX a ES prohlášením o shodě podle přílohy IV, za vyhovující všem ustanovením této směrnice, která se na ně vztahují.
2. Před uvedením bezpečnostního prvku na trh výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství
a) podrobí bezpečnostní prvek postupu posuzování shody podle přílohy V a
b) opatří bezpečnostní prvek označením shody CE a na základě modulů uvedených v rozhodnutí 93/465/EHS vypracuje ES prohlášení o shodě podle přílohy IV.
3. Postup posuzování shody pro bezpečnostní prvek musí provést na žádost výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství jím k tomuto účelu určený notifikovaný subjekt uvedený v článku 16.
4. Pokud se na bezpečnostní prvky vztahují také jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví opatření bezpečnostního prvku označením shody CE, pak toto označení zakládá domněnku shody bezpečnostního prvku také s ustanoveními těchto jiných směrnic.
5. Pokud výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství nesplní povinnosti stanovené v odstavcích 1 až 4, jsou tyto povinnosti přeneseny na kohokoliv, kdo uvádí bezpečnostní prvek na trh ve Společenství. Tytéž povinnosti se vztahují na každého, kdo vyrábí bezpečnostní prvky pro vlastní potřebu.
KAPITOLA III
DÍLČÍ SYSTÉMY
Článek 8
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby dílčí systémy uvedené v příloze I byly uváděny na trh pouze tehdy, jestliže přispívají k tomu, aby stavba zařízení splňovala základní požadavky uvedené v čl. 3 odst. 1.
Článek 9
Členské státy nesmějí na svém území na základě této směrnice zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění dílčích systémů na své trhy pro použití v zařízeních, pokud tyto dílčí systémy splňují ustanovení této směrnice.
Článek 10
1. Členské státy považují dílčí systémy uvedené v příloze I, které jsou opatřeny ES prohlášením o shodě na základě vzoru uvedeného v příloze VI a technickou dokumentací podle odstavce 3 tohoto článku, za vyhovující základním požadavkům uvedeným v čl. 3 odst. 1, které se na ně vztahují.
2. ES postup pro přezkoušení dílčích systémů provede na žádost výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství nebo, pokud nikdo takový neexistuje, na žádost jakékoliv fyzické nebo právnické osoby, která dílčí systém uvádí na trh, oznámený subjekt uvedený v článku 16, který výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce nebo shora uvedená osoba určí k tomuto účelu. ES prohlášení o shodě vypracuje výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce nebo výše uvedená osoba na základě ES přezkoušení podle přílohy VII.
3. Oznámený subjekt vydá certifikát ES přezkoušení typu uvedený v příloze VII a technickou dokumentaci, kterou připojí k certifikátu. Technická dokumentace musí obsahovat všechny příslušné dokumenty o vlastnostech dílčích systémů a v případě potřeby všechny dokumenty osvědčující shodu bezpečnostních prvků. Musí také obsahovat všechny podrobnosti týkající se podmínek a omezení používání a návody pro údržbu.
KAPITOLA IV
ZAŘÍZENÍ
Článek 11
1. Každý členský stát stanoví postupy pro povolování stavby a uvádění do provozu zařízení, která jsou umístěna na jeho území.
2. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření a stanoví postupy, aby zajistily, že bezpečnostní prvky a dílčí systémy uvedené v příloze I a použité v zařízeních budovaných na jejich území jsou instalovány a uváděny do provozu pouze v případě, jestliže umožňují stavbu zařízení, které neohrožuje bezpečnost a zdraví osob nebo popřípadě bezpečnost majetku, jsou-li řádně namontovány a udržovány a užívány podle předpokládaného účelu.
3. Pokud má členský stát za to, že bezpečnostní prvek nebo dílčí systém uvedený v příloze I byly navrženy nebo konstruovány v rámci inovačních přístupů, přijme všechna příslušná opatření a může stanovit pro stavbu zařízení nebo uvedení zařízení do provozu zvláštní podmínky, pokud budou tyto inovované bezpečnostní prvky nebo dílčí systémy použity. Uvědomí o tom neprodleně Komisi s udáním důvodů. Komise uvědomí o této záležitosti neprodleně výbor uvedený v článku 17.
4. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že zařízení jsou stavěna a uváděna do provozu pouze tehdy, jsou-li navržena a stavěna takovým způsobem, aby byla zajištěna shoda se základními požadavky podle čl. 3 odst. 1.
5. Na základě předpisů uvedených v odstavci 1 členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit volnému pohybu bezpečnostních prvků a dílčích systémů uvedených v příloze I, které jsou opatřeny ES prohlášením o shodě podle článku 7 nebo podle článku 10.
6. Analýzu bezpečnosti, ES prohlášení o shodě a průvodní technickou dokumentaci bezpečnostních prvků a dílčích systémů uvedených v příloze I předloží objednatel nebo jeho zplnomocněný zástupce orgánu příslušnému pro povolování zařízení a jejich kopie musí být uchována u zařízení.
7. Členské státy musí zajistit, že analýza bezpečnosti, zpráva o bezpečnosti a technická dokumentace jsou vyhotoveny a obsahují veškerou dokumentaci týkající se vlastností zařízení a popřípadě všechny dokumenty osvědčující shodu bezpečnostních prvků a dílčích systémů uvedených v příloze I. Dále musí existovat podklady stanovující nezbytné podmínky včetně provozních omezení a úplné údaje pro kontrolu údržby, pro seřizování a obsluhu.
Článek 12
Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy, nesmějí členské státy zakazovat, omezovat nebo bránit na svém území stavbě a uvádění do provozu zařízení, která jsou v souladu s touto směrnicí.
Článek 13
Členské státy zajistí, aby zařízení zůstalo v provozu pouze tehdy, jestliže odpovídá podmínkám stanoveným v zprávě o bezpečnosti.
KAPITOLA V
OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 14
1. Pokud členský stát zjistí, že bezpečnostní prvek opatřený označením shody CE, uvedený na trh a používaný v souladu s předpokládaným účelem nebo dílčí systém s ES prohlášením o shodě podle čl. 10 odst. 1 a používaný v souladu s předpokládaným účelem může ohrozit bezpečnost a zdraví osob a popřípadě bezpečnost majetku, přijme veškerá vhodná opatření k omezení použití prvku nebo dílčího systému nebo jeho používání zakáže.
Členský stát o každém takovém opatření neprodleně uvědomí Komisi s uvedením důvodu pro své rozhodnutí a se sdělením, zda je neshoda způsobena
a) nedodržením základních požadavků podle čl. 3 odst. 1,
b) nesprávným použitím evropských specifikací podle čl. 2 odst. 2, pokud byly tyto specifikace použity,
c) nedostatky v evropských specifikacích podle čl. 2 odst. 2.
2. Komise při nejbližší příležitosti zahájí konzultace s dotčenými osobami. Zjistí-li Komise po takové konzultaci, že
- opatření jsou oprávněná, neprodleně uvědomí členský stát, který dal k těmto konzultacím podnět, a ostatní členské státy; pokud je rozhodnutí uvedené v odstavci 1 založeno na nedostatcích v evropských specifikacích, zahájí Komise po konzultaci s dotčenými osobami postup uvedený v čl. 2 odst. 7, jestliže členský stát, který přijal rozhodnutí, na něm trvá,
- opatření týkající se bezpečnostních prvků nejsou oprávněná, neprodleně o tom uvědomí výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství a členský stát, který tato opatření přijal,
- opatření týkající se dílčího systému nejsou oprávněná, neprodleně o tom uvědomí výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství nebo, pokud nikdo takový neexistuje, jakoukoliv fyzickou nebo právnickou osobu, která dílčí systém uvedla na trh, a členský stát, který tato opatření přijal.
3. Pokud se zjistí, že bezpečnostní prvek opatřený označením shody CE není ve shodě, přijme příslušný členský stát vhodná opatření proti tomu, kdo opatřil bezpečnostní prvek označením shody CE a vypracoval ES prohlášení o shodě, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
4. Pokud se zjistí, že dílčí systém opatřený označením shody CE není ve shodě, přijme příslušný členský stát vhodná opatření proti tomu, kdo vypracoval ES prohlášení o shodě, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
5. Komise zajistí, aby byly členské státy informovány o výsledcích postupu.
Článek 15
Pokud členský stát zjistí, že schválené zařízení, které je používáno v souladu s předpokládaným účelem, může ohrozit bezpečnost a zdraví osob a popřípadě bezpečnost majetku, přijme veškerá vhodná opatření k omezení provozu tohoto zařízení nebo zakáže jeho provoz.
KAPITOLA VI
OZNÁMENÉ SUBJEKTY
Článek 16
1. Členské státy oznamují Komisi a ostatním členským státům subjekty pověřené prováděním postupů posuzování shody podle článků 7 a 10 včetně vymezení oblasti působnosti každého subjektu. Komise přidělí těmto subjektům identifikační čísla. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů společně s jejich identifikačními čísly a jejich oblastmi působnosti a zajistí průběžnou aktualizaci tohoto seznamu.
2. Členské státy musí při posuzování subjektů, které mají být oznámeny, uplatňovat kritéria stanovená v příloze VIII. Subjekty, které splňují kritéria pro posuzování stanovená v odpovídajících evropských harmonizovaných normách, musí být považovány za subjekty, které tato kritéria splňují.
3. Členský stát, který oznámil subjekt, toto oznámení odvolá, pokud zjistí, že subjekt již nesplňuje kritéria podle přílohy VIII. Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. V případě potřeby se provede koordinace oznámených subjektů v souladu s článkem 17.
KAPITOLA VII
VÝBOR
Článek 17
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
KAPITOLA VIII
OZNAČENÍ SHODY CE
Článek 18
1. Označení shody CE se skládá z iniciál "CE" a jeho vzor je uveden v příloze IX.
2. Označením shody CE musí být opatřen každý bezpečnostní prvek zřetelně a viditelně, nebo, není-li to možné, musí být připojeno na štítku připojenému neoddělitelně k prvku.
3. Je zakázáno připojovat na bezpečnostní prvky jiné označení, které by svým významem a tvarem mohlo uvádět třetí osoby v omyl. Jakékoliv jiné označení může být k bezpečnostnímu prvku připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení shody CE.
4. Aniž je dotčen článek 14,
a) pokud členský stát zjistí, že označení shody CE bylo připojeno neoprávněně, je výrobce bezpečnostního prvku nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství povinen tento bezpečnostní prvek uvést do souladu s předpisy týkajícími se označení shody CE a ukončit protiprávní jednání za podmínek určených tímto členským státem;
b) pokud neshoda trvá, přijme členský stát veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění bezpečnostního prvku na trh nebo aby zajistil jeho stažení z trhu postupy stanovenými v článku 14.
KAPITOLA IX
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Každé rozhodnutí přijaté na základě této směrnice, které omezuje použití bezpečnostních prvků nebo dílčích systémů v zařízení nebo jejich uvádění na trh, musí uvádět důvody, na kterých se zakládá. Toto rozhodnutí musí být oznámeno při nejbližší příležitosti osobě, které se týká, společně s informacemi o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů daného členského státu a o lhůtách pro jejich podání.
Článek 20
Zařízení, která byla schválena před vstupem této směrnice v platnost, jejichž stavba však ještě nezačala, musí být v souladu s touto směrnicí, pokud členské státy nerozhodnou jinak s uvedením důvodů, avšak při zajištění stejně vysoké úrovně ochrany.
Článek 21
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 3. května 2002. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy umožní v období čtyř let od vstupu této směrnice v platnost:
- stavbu a uvedení do provozu zařízení,
- uvádění dílčích systémů a bezpečnostních prvků na trh,
které odpovídají předpisům platným na jejich území v době vstupu této směrnice v platnost.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění této směrnice, a zejména jejího čl. 1 odst. 6 a článku 17, nejpozději do 3. května 2004, a v případě potřeby předloží odpovídající pozměňovací návrhy.
Článek 22
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 23
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 20. března 2000.
Direttiva 2000/9/CE del Parlamento europeo e del Consiglio
del 20 marzo 2000
relativa agli impianti a fune adibiti al trasporto di persone
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 47, paragrafo 2, e gli articoli 55 e 95,
vista la proposta della Commissione(1),
visto il parere del Comitato economico e sociale(2),
deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 251 del trattato(3),
considerando quanto segue:
(1) Gli impianti a fune adibiti al trasporto di persone (in seguito denominati "impianti a fune") sono progettati, costruiti, messi in servizio e gestiti allo scopo di trasportare persone. Gli impianti a fune sono in primo luogo impianti di trasporto utilizzati nelle stazioni turistiche di montagna e comprendono le funicolari, le funivie, le cabinovie, le seggiovie e le sciovie. Può trattarsi anche di impianti a fune utilizzati nei trasporti urbani. Alcuni tipi di impianti a fune possono avvalersi di principi elementari del tutto differenti che non possono essere esclusi a priori. È opportuno pertanto lasciare la possibilità di introdurre requisiti specifici che rispettino gli stessi obiettivi di sicurezza previsti dalla presente direttiva.
(2) L'uso degli impianti a fune è legato principalmente al turismo, in particolare a quello di montagna, che ha un ruolo importante nell'economia delle regioni interessate e un'incidenza sempre maggiore sulla bilancia commerciale degli Stati membri. Sotto il profilo tecnico, il settore degli impianti a fune è anche correlato alle attività industriali connesse con la produzione di beni strumentali nonché con le attività dell'edilizia e di ingegneria civile.
(3) Gli Stati membri devono garantire la sicurezza degli impianti a fune dal momento della loro costruzione, messa in servizio e durante l'esercizio. Insieme alle autorità competenti essi sono anche responsabili in materia di diritto fondiario, urbanistico e ambientale. Le normative nazionali presentano forti differenze connesse a tecniche particolari dell'industria nazionale e ad abitudini e know-how locali. Esse prescrivono dimensioni e dispositivi particolari e caratteristiche speciali. Questa situazione obbliga i fabbricanti a ridefinire i loro prodotti per ogni appalto, impedisce l'offerta di soluzioni standard e va a detrimento della competitività.
(4) Il rispetto dei requisiti essenziali di sicurezza e sanitari è inderogabile per garantire la sicurezza degli impianti a fune. Detti requisiti devono essere applicati con discernimento, per tener conto del livello tecnologico esistente al momento della costruzione nonché degli imperativi tecnici ed economici.
(5) Inoltre, gli impianti a fune possono avere un carattere transfrontaliero e che pertanto la loro fabbricazione può essere ostacolata dall'esistenza di normative nazionali contraddittorie.
(6) Occorre pertanto definire per tutta la Comunità, requisiti essenziali di sicurezza e di salute delle persone, di protezione dell'ambiente e di protezione dei consumatori applicabili agli impianti a fune, ai sottosistemi e ai loro componenti di sicurezza, altrimenti il riconoscimento reciproco delle normative nazionali comporterebbe, dal punto di vista politico e tecnico, difficoltà insormontabili per l'interpretazione e la responsabilità. Analogamente, senza la previa definizione di esigenze normative armonizzate, la normalizzazione non è uno strumento idoneo a risolvere i problemi.
(7) Di norma nei vari Stati membri la responsabilità di approvare gli impianti a fune è affidata a un servizio delle autorità competenti. In alcuni casi l'approvazione dei componenti non può essere ottenuta a priori, bensì soltanto su richiesta del cliente. Del pari, la verifica imposta prima della messa in servizio dell'impianto a fune può portare a respingere alcuni componenti o alcune soluzioni tecnologiche. Tali eventualità comportano costi supplementari, ritardi nei termini e sono penalizzanti soprattutto per i fabbricanti non nazionali. D'altra parte, gli impianti a fune sono oggetto di una stretta vigilanza da parte dei servizi pubblici anche durante il loro esercizio. Le cause di gravi incidenti possono essere legate alla scelta del sito, al sistema di trasporto propriamente detto, alle opere o alle modalità di gestione e manutenzione.
(8) In queste condizioni, la sicurezza degli impianti a fune è in funzione sia dei vincoli imposti dal sito sia della qualità delle forniture industriali e delle modalità di assemblaggio, montaggio sul sito e sorveglianza durante l'esercizio. Ciò sottolinea l'importanza di avere una visione globale dell'impianto a fune per valutare il livello di sicurezza nonché un approccio comune, a livello comunitario, degli aspetti di garanzia della qualità. In queste condizioni, per consentire ai fabbricanti di superare le difficoltà cui sono attualmente confrontati e agli utenti di poter pienamente fruire degli impianti a fune e per garantire inoltre uno sviluppo di livello analogo in tutti gli Stati membri, occorre definire una serie di requisiti e di procedure di controllo e di verifica, applicati uniformemente in tutti gli Stati membri.
(9) Le persone che utilizzano gli impianti provenienti da tutti gli Stati membri, e anche dal di fuori di essi, devono essere certi di usufruire di un livello di sicurezza soddisfacente. A tal fine, vanno definiti procedure e metodi per l'esame, il controllo e la verifica. Tali modalità portano a utilizzare dispositivi tecnici normalizzati che devono essere incorporati negli impianti a fune.
(10) Qualora, in base alla direttiva 85/337/CEE del Consiglio(4) un impianto a fune debba formare oggetto di una valutazione di impatto ambientale, detta valutazione va effettuata. Oltre che degli effetti menzionati nella suddetta direttiva, è necessario tener conto allo stesso tempo della protezione dell'ambiente e delle esigenze di sviluppo durevole del turismo.
(11) Gli impianti a fune possono rientrare nell'ambito di applicazione della direttiva 93/38/CEE del Consiglio, del 14 giugno 1993, che coordina le procedure di appalto degli enti erogatori di acqua e di energia, degli enti che forniscono servizi di trasporto nonché degli enti che operano nel settore delle telecomunicazioni(5).
(12) Le specifiche tecniche devono figurare nei documenti generali o nei capitolati d'oneri propri di ogni appalto. Queste specifiche tecniche devono essere definite con riferimento a specifiche europee, qualora esse esistano.
(13) Per poter provare più facilmente il rispetto dei requisiti essenziali, sono utili norme europee armonizzate dalla cui osservanza derivi la presunzione che il prodotto soddisfa i suddetti requisiti essenziali. Le norme europee armonizzate sono elaborate da organizzazioni private e devono rimanere facoltative. A tal fine, il comitato europeo di normalizzazione (CEN) e il comitato europeo di normalizzazione elettrotecnica (Cenelec) sono stati indicati come organismi competenti per adottare norme armonizzate nel rispetto degli orientamenti generali per la cooperazione tra la Commissione e i due suddetti organismi, sottoscritti il 13 novembre 1984.
(14) Ai fini della presente direttiva, per norma armonizzata si intende una specifica tecnica (norma europea o documento di armonizzazione) adottata da uno di questi organismi o da ambedue su richiesta della Commissione ai sensi della direttiva 98/34/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 giugno 1998, che prevede una procedura d'informazione nel settore delle norme e delle regolamentazioni tecniche e delle norme relative ai servizi della società dell'informazione(6), e nel rispetto degli orientamenti generali summenzionati. Per le questioni di normalizzazione è opportuno che la Commissione sia assistita dal comitato di cui alla suddetta direttiva, il quale si avvale, se necessario, della consulenza di esperti tecnici.
(15) Si presumono conformi ai requisiti essenziali oggetto della presente direttiva, senza che sia necessario fornire giustificazioni particolari, soltanto i componenti di sicurezza o i sottosistemi di un impianto conformi ad una norma nazionale che recepisce una norma armonizzata che è stata oggetto di una pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
(16) In mancanza di specifiche europee, si dovrebbero definire, per quanto possibile, le specifiche tecniche facendo riferimento alle altre norme applicate nella Comunità. I committenti possono definire le specifiche supplementari necessarie per completare le specifiche europee o le altre norme. In ogni caso, queste disposizioni devono consentire di garantire l'osservanza dei requisiti armonizzati a livello comunitario cui devono conformarsi gli impianti a fune.
(17) Inoltre riveste interesse, per gli Stati membri, un sistema internazionale di normalizzazione in grado di fornire norme che siano effettivamente utilizzate dai partner del commercio internazionale e che soddisfino i requisiti della politica comunitaria.
(18) Attualmente, in alcuni Stati membri, i committenti possono indicare le procedure di controllo e di verifica nella documentazione generale o nel capitolato d'oneri di ogni appalto. Queste procedure, in particolare per quanto riguarda i componenti di sicurezza, devono in futuro rientrare nell'ambito della risoluzione del Consiglio, del 21 dicembre 1989, concernente un approccio globale in materia di valutazione della conformità(7). La nozione di componente di sicurezza comprende elementi materiali e immateriali come il software. Nelle procedure di valutazione delle conformità dei componenti di sicurezza, si devono utilizzare i moduli di cui alla decisione 93/465/CEE del Consiglio(8). Per i componenti di sicurezza, occorre definire i principi e le condizioni per applicare la garanzia della qualità a livello della progettazione. Questa impostazione è necessaria per favorire la diffusione del sistema di garanzia di qualità presso le imprese.
(19) Nell'ambito dell'analisi metodica della sicurezza dell'impianto a fune, vanno individuati i componenti responsabili della sicurezza dell'impianto a fune.
(20) Nei loro capitolati d'oneri, i committenti stabiliscono le caratteristiche che i fabbricanti devono rispettare contrattualmente, in particolare per i componenti di sicurezza, facendo riferimento alle specifiche europee. La conformità dei componenti è pertanto connessa principalmente al loro campo d'impiego e non solo alla libera circolazione sul mercato comunitario.
(21) Per i componenti di sicurezza dev'essere prevista una marcatura CE apposta o dal fabbricante o dal suo mandatario stabilito nella Comunità. Tale marcatura garantisce la conformità del componente stesso alle disposizioni della presente direttiva e delle altre direttive comunitarie in vigore riguardanti l'apposizione della marcatura CE.
(22) Non è necessario apporre la marcatura CE ai sottosistemi soggetti alle disposizioni della presente direttiva, bensì, in base alla valutazione della conformità eseguita secondo la procedura all'uopo prevista nella presente direttiva, è sufficiente la dichiarazione di conformità. Ciò lascia impregiudicato l'obbligo per i fabbricanti di apporre la marcatura CE su determinati sottosistemi per provarne la conformità ad altre disposizioni comunitarie che li riguardano.
(23) La responsabilità degli Stati membri in materia di sicurezza, salute e altri aspetti disciplinati dai requisiti essenziali sul loro territorio deve essere riconosciuta in una clausola di salvaguardia che preveda procedure comunitarie adeguate.
(24) È necessario disporre di una procedura per la verifica dei sottosistemi di un impianto a fune prima della loro messa in servizio. Tale verifica deve consentire alle autorità responsabili di essere certe che, in ciascuna fase della progettazione, della costruzione e della messa in servizio, il risultato conseguito sia conforme alle disposizioni pertinenti della presente direttiva. Ciò deve consentire altresì ai fabbricanti di poter fare affidamento su una parità di trattamento indipendentemente dallo Stato membro. Devono pertanto essere definiti anche i principi e le condizioni dell'esame CE dei sottosistemi di un impianto a fune.
(25) I vincoli connessi con l'esercizio degli impianti a fune devono essere presi in considerazione nell'analisi di sicurezza, senza tuttavia che siano rimessi in discussione il principio della libera circolazione delle merci o la sicurezza di tali impianti. Di conseguenza, anche se la presente direttiva non riguarda propriamente l'esercizio degli impianti a fune, la Commissione deve proporre agli Stati membri una serie di raccomandazioni affinché l'esercizio degli impianti a fune situati sui loro territori assicuri un'alta protezione degli utenti, del personale operativo e dei terzi.
(26) Per gli impianti a fune, le innovazioni tecnologiche possono essere sperimentate su scala reale soltanto al momento della realizzazione di un nuovo impianto. Pertanto, occorre prevedere una procedura che, pur controllando l'osservanza dei requisiti essenziali, consenta di stabilire condizioni specifiche.
(27) Si devono conformare ai requisiti di cui alla presente direttiva gli impianti a fune che sono già stati oggetto di un'autorizzazione, senza che ne sia stata iniziata la costruzione, o che sono già in costruzione, a meno che gli Stati membri, in modo motivato, decidano diversamente, pur garantendo lo stesso grado elevato di protezione. In caso di modifica di impianti a fune esistenti, le disposizioni della presente direttiva vanno osservate qualora, per tali lavori, sia necessaria un'autorizzazione ai sensi della legislazione nazionale.
(28) Non è necessario prescrivere che tutti gli impianti a fune esistenti siano resi conformi alle disposizioni applicabili a quelli nuovi. Tuttavia, ciò può rivelarsi necessario se non sono rispettati gli obiettivi essenziali di sicurezza. In tale ipotesi, la Commissione deve proporre agli Stati membri una serie di raccomandazioni affinché gli impianti a fune esistenti sul loro territorio assicurino un grado elevato di protezione degli utenti alla luce delle disposizioni applicabili, in materia, agli impianti a fune nuovi.
(29) Gli organismi notificati preposti all'espletamento delle procedure di valutazione della conformità dei componenti di sicurezza e dei sottosistemi degli impianti a fune devono, in particolare in mancanza di specifiche europee, coordinare le loro decisioni il più strettamente possibile. La Commissione deve vigilare affinché ciò avvenga effettivamente.
(30) L'adeguata attuazione dei requisiti essenziali, in particolare per quanto concerne il livello di sicurezza dell'impianto e il coordinamento delle procedure, richiede l'istituzione di un comitato.
(31) Le misure necessarie per l'attuazione della presente direttiva sono adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l'esercizio delle competenze di esecuzione conferite alle Commissione(9),
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
CAPITOLO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
1. La presente direttiva si applica agli impianti a fune adibiti al trasporto di persone.
2. Ai fini della presente direttiva, per "impianti a fune adibiti al trasporto di persone" si intendono impianti costituiti da vari componenti progettati, costruiti, assemblati e messi in servizio al fine di fornire un servizio di trasporto di persone.
In tali impianti, installati nel loro sito, le persone sono trasportate in veicoli oppure da dispositivi di traino che vengono mossi e/o sospesi da funi disposte lungo il tracciato.
3. Gli impianti interessati sono:
a) le funicolari e gli altri impianti i cui veicoli sono portati da ruote o da altri dispositivi di sostegno e trainati da una o più funi;
b) le funivie, i cui veicoli sono portati e/o trainati da una o più funi; questa categoria comprende anche le cabinovie e le seggiovie;
c) le sciovie, che trainano mediante una fune gli utenti muniti di attrezzatura appropriata.
4. La presente direttiva si applica:
- agli impianti costruiti e messi in servizio a decorrere dalla sua entrata in vigore,
- ai sottosistemi ed ai componenti di sicurezza immessi sul mercato a decorrere dalla sua entrata in vigore.
Essa riguarda le disposizioni di armonizzazione necessarie e sufficienti ad assicurare e garantire il rispetto dei requisiti essenziali di cui all'articolo 3, paragrafo 1.
Se caratteristiche, sottosistemi o componenti di sicurezza significativi di impianti esistenti costituiscono oggetto di modifiche richiedenti che lo Stato membro interessato rilasci una nuova autorizzazione di messa in servizio, tali modifiche e le loro incidenze sul complesso dell'impianto devono rispondere ai requisiti essenziali di cui all'articolo 3, paragrafo 1.
5. Ai fini della presente direttiva, si intende per:
- "impianto": il sistema completo installato nel suo sito, composto dall'infrastruttura e dai sottosistemi elencati nell'allegato I; per infrastruttura disegnata specificamente per ciascun impianto e realizzata sul posto si intende il tracciato, i dati del sistema, le opere della linea e delle stazioni che sono necessarie per la costruzione e il funzionamento dell'impianto, fondamenta comprese;
- "componente di sicurezza": qualsiasi componente elementare, gruppo di componenti, sottoinsieme o insieme completo di materiale e qualsiasi dispositivo, incorporato nell'impianto allo scopo di garantire la sicurezza e individuato dall'analisi di sicurezza, il cui guasto comporta un rischio per la sicurezza delle persone, siano essi utenti, personale operativo o terzi;
- "committente dell'impianto": qualisiasi persona fisica o giuridica che appalta la realizzazione dell'impianto;
- "requisiti tecnici per l'esercizio": l'insieme delle disposizioni e delle misure tecniche che incidono sulla progettazione e sulla realizzazione e sono indispensabili alla sicurezza dell'esercizio;
- "requisiti relativi alla manutenzione tecnica": l'insieme delle disposizioni e delle misure tecniche che incidono sulla progettazione e sulla realizzazione e sono indispensabili alla manutenzione per garantire la sicurezza del servizio.
6. Sono esclusi dall'ambito d'applicazione della presente direttiva:
- gli ascensori ai sensi della direttiva 95/16/CE(10);
- le tranvie a funi di tipo tradizionale;
- gli impianti utilizzati per scopi agricoli;
- i materiali specifici fissi e mobili per luna park, parchi di divertimenti, nonché gli impianti di tali parchi che servono per il divertimento e non come mezzi adibiti al trasporto di persone;
- gli impianti installati e utilizzati per scopi industriali;
- i traghetti fluviali a fune;
- le ferrovie a cremagliera;
- gli impianti trainati mediante catene.
Articolo 2
1. Le disposizioni della presente direttiva si applicano fatte salve le altre direttive comunitarie; tuttavia, l'osservanza dei requisiti essenziali della presente direttiva può richiedere il ricorso a specifiche europee particolari stabilite a tal fine.
2. Per "specifica europea" si intende una specifica tecnica comune, un'omologazione tecnica europea o una norma nazionale che recepisce una norma europea.
3. I riferimenti delle specifiche europee, che consistono o in specifiche tecniche comuni o in omologazioni tecniche europee ai sensi della direttiva 93/38/CEE o ancora in norme nazionali intese a recepire norme europee armonizzate, sono oggetto di una pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
4. Gli Stati membri pubblicano i riferimenti delle norme nazionali che recepiscono le norme europee armonizzate.
5. In assenza di norme europee armonizzate, gli Stati membri adottano le disposizioni necessarie affinché siano comunicate alle parti interessate le norme nazionali e le specifiche tecniche esistenti considerate importanti o utili per l'applicazione corretta dei requisiti essenziali di cui all'articolo 3, paragrafo 1.
6. Le ulteriori specifiche tecniche necessarie per completare le specifiche europee o le altre norme non devono compromettere l'osservanza dei requisiti essenziali di cui all'articolo 3, paragrafo 1.
7. Se uno Stato membro o la Commissione ritengono che le specifiche europee di cui al paragrafo 2 non soddisfino interamente i requisiti essenziali di cui all'articolo 3, paragrafo 1, la Commissione o lo Stato membro si rivolgono al comitato di cui all'articolo 17, esponendo i loro motivi. Il comitato esprime un parere d'urgenza.
In considerazione del parere di detto comitato e, qualora si tratti di norme europee armonizzate, previa consultazione del comitato di cui alla direttiva 98/34/CE, la Commissione notifica agli Stati membri la necessità o meno della revoca delle relative specifiche europee dalle pubblicazioni di cui al paragrafo 3.
Articolo 3
1. Gli impianti e la relativa infrastruttura, i sottosistemi, nonché i componenti di sicurezza di un impianto devono rispondere ai requisiti essenziali di cui all'allegato II che sono loro applicabili.
2. Se una norma nazionale che recepisce una norma europea armonizzata i cui estremi siano stati pubblicati nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee è conforme ai requisiti essenziali di cui all'allegato II, gli impianti e la relativa infrastruttura, i sottosistemi, nonché i componenti di sicurezza di un impianto costruiti ai sensi di detta norma si presumono conformi ai requisiti essenziali di cui trattasi.
Articolo 4
1. Tutti i progetti di impianto devono essere sottoposti, su richiesta del committente o del suo mandatario, all'analisi di sicurezza definita nell'allegato III, che prende in considerazione tutti gli aspetti inerenti alla sicurezza del sistema e del suo ambiente nel quadro delle fasi di progettazione, realizzazione e messa in servizio e che consente, in base all'esperienza maturata, di individuare i rischi che potrebbero manifestarsi in corso di funzionamento.
2. L'analisi di sicurezza dà luogo all'elaborazione di una relazione sulla sicurezza che deve indicare le misure previste per affrontare i rischi e che deve contenere l'elenco dei componenti di sicurezza e dei sottosistemi cui si applicano le disposizioni dei capitoli II o III.
CAPITOLO II
COMPONENTI DI SICUREZZA
Articolo 5
1. Gli Stati membri adottano tutte le misure necessarie affinché i componenti di sicurezza:
- siano immessi sul mercato solo se consentono di realizzare impianti rispondenti ai requisiti essenziali di cui all'articolo 3, paragrafo 1;
- siano messi in servizio soltanto se consentono di realizzare impianti che non mettano a rischio la sicurezza e la salute delle persone e, eventualmente, la sicurezza dei beni, in caso di corretta installazione e manutenzione nonché di esercizio conforme alla loro destinazione.
2. Le disposizioni della presente direttiva non pregiudicano la facoltà degli Stati membri di prescrivere, nel rispetto del trattato, i requisiti che essi ritengono necessari per garantire la protezione delle persone e, in particolare, dei lavoratori durante l'uso degli impianti in questione, sempre che ciò non implichi modifiche di detti impianti rispetto alla presente direttiva.
Articolo 6
Gli Stati membri non possono, sul loro territorio e in base alla presente direttiva, vietare, limitare o ostacolare l'immissione sul mercato dei componenti di sicurezza in vista del loro impiego per gli impianti se detti componenti sono conformi alle disposizioni della presente direttiva.
Articolo 7
1. Gli Stati membri considerano conformi a tutte le disposizioni della presente direttiva che li riguardano i componenti di sicurezza di cui all'articolo 4, paragrafo 2, muniti della marcatura "CE" di conformità il cui modello figura nell'allegato IX e accompagnati dalla dichiarazione "CE" di conformità di cui all'allegato IV.
2. Prima di immettere sul mercato un componente di sicurezza, il fabbricante o il suo mandatario stabilito nella Comunità deve:
a) sottoporre il componente di sicurezza ad una procedura di valutazione della conformità ai sensi dell'allegato V, e
b) apporre la marcatura "CE" di conformità sul componente di sicurezza e redigere una dichiarazione "CE" di conformità ai sensi dell'allegato IV in base ai moduli di cui alla decisione 93/465/CEE.
3. La procedura di valutazione della conformità di un componente di sicurezza è istruita, su richiesta del fabbricante o del suo mandatario stabilito nella Comunità, dall'organismo notificato di cui all'articolo 16 da essi scelto a tal fine.
4. Qualora i componenti di sicurezza siano oggetto di altre direttive relative ad aspetti diversi e che prevedono l'apposizione della marcatura "CE" di conformità, questa indica che i componenti di sicurezza si presumono conformi alle disposizioni di queste altre direttive.
5. Qualora né il fabbricante, né il suo mandatario stabilito nella Comunità abbiano adempiuto agli obblighi previsti dai paragrafi da 1 a 4, tali obblighi incombono alla persona che immette sul mercato comunitario il componente di sicurezza. Gli stessi obblighi incombono a chi fabbrica i componenti di sicurezza per il proprio uso.
CAPITOLO III
SOTTOSISTEMI
Articolo 8
Gli Stati membri adottano tutte le misure necessarie affinché i sottosistemi di cui all'allegato I siano immessi sul mercato solo se consentono di realizzare impianti che rispondono ai requisiti essenziali di cui all'articolo 3, paragrafo 1.
Articolo 9
Gli Stati membri non possono, sul loro territorio e in base alla presente direttiva, vietare, limitare o ostacolare l'immissione sul mercato dei sottosistemi in vista del loro impiego per gli impianti, se questi sottosistemi soddisfano le disposizioni della presente direttiva.
Articolo 10
1. Gli Stati membri considerano conformi ai requisiti essenziali corrispondenti di cui all'articolo 3, paragrafo 1, i sottosistemi di cui all'allegato I corredati della dichiarazione "CE" di conformità prevista all'allegato VI e della documentazione tecnica prevista al paragrafo 3 del presente articolo.
2. Su richiesta del fabbricante, del suo mandatario stabilito nella Comunità o, in mancanza di questi, della persona fisica o giuridica che immette sul mercato il sottosistema, l'organismo notificato di cui all'articolo 16 di loro scelta istruisce la procedura di esame "CE" dei sottosistemi. La dichiarazione "CE" di conformità è redatta dal fabbricante o dal suo mandatario o da tale persona fisica o giuridica in base all'esame "CE" di cui all'allegato VII.
3. L'organismo notificato deve rilasciare l'attestato di esame "CE" ai sensi dell'allegato VII e elaborare la documentazione tecnica che l'accompagna. La documentazione tecnica deve contenere tutti i documenti necessari relativi alle caratteristiche del sottosistema e, se necessario, tutti i documenti che attestino la conformità dei componenti di sicurezza. Essa deve inoltre contenere tutti gli elementi relativi alle condizioni e ai limiti di esercizio nonché alle istruzioni di manutenzione.
CAPITOLO IV
IMPIANTI
Articolo 11
1. Ogni Stato membro stabilisce le procedure di autorizzazione alla costruzione e alla messa in servizio degli impianti installati sul suo territorio.
2. Gli Stati membri adottano tutte le misure appropriate e stabiliscono le procedure affinché, nel caso di impianti costruiti nel loro territorio, i componenti di sicurezza e i sottosistemi di cui all'allegato I possano essere installati e messi in servizio soltanto se consentono che tali impianti, se installati e mantenuti in efficienza correttamente nonché utilizzati conformemente alla loro destinazione, non mettano a rischio la sicurezza e la salute delle persone e, eventualmente, la sicurezza dei beni.
3. Qualora uno Stato membro ritenga che il componente di sicurezza o il sottosistema di cui all'allegato I presentino caratteristiche innovative in termini di progettazione o di costruzione, esso adotta tutte le misure appropriate e può corredare la costruzione e/o la messa in servizio dell'impianto, nel quale un siffatto componente di sicurezza o un siffatto sistema innovativo deve essere impiegato, di condizioni particolari. Lo Stato membro comunica immediatamente tali condizioni particolari alla commissione motivandole debitamente. La Commissione interpella senza indugio il comitato di cui all'articolo 17.
4. Gli Stati membri adottano tutte le misure appropriate affinché gli impianti possano essere costruiti e messi in servizio soltanto se sono stati progettati e realizzati in modo da non pregiudicare l'osservanza dei requisiti essenziali di cui all'articolo 3, paragrafo 1.
5. In base alle disposizioni di cui al paragrafo 1, gli Stati membri non possono vietare, limitare o ostacolare la libera circolazione dei componenti di sicurezza e dei sottosistemi di cui all'allegato I e corredati della dichiarazione "CE" di conformità di cui agli articoli 7 o 10.
6. L'analisi di sicurezza, le dichiarazioni "CE" di conformità e la relativa documentazione tecnica dei componenti di sicurezza dei sottosistemi di cui all'allegato I debbono essere consegnati dal committente o dal suo mandatario all'autorità competente preposta al rilascio dell'autorizzazione dell'impianto e conservati in copia presso l'impianto.
7. Gli Stati membri devono provvedere affinché siano resi disponibili l'analisi di sicurezza, la relazione sulla sicurezza e la documentazione tecnica e tutti i documenti relativi alle caratteristiche dell'impianto nonché, se del caso, tutti i documenti che attestino la conformità dei componenti di sicurezza e dei sottosistemi di cui all'allegato I. La documentazione deve inoltre comprendere le condizioni e le limitazioni di esercizio, come pure tutte le istruzioni per la riparazione, la sorveglianza, la regolazione e la manutenzione.
Articolo 12
Fatte salve altre disposizioni legislative, gli Stati membri non possono vietare, limitare o ostacolare, sul loro territorio, la costruzione e la messa in servizio degli impianti conformi alle disposizioni della presente direttiva.
Articolo 13
Gli Stati membri vigilano a che un impianto possa essere mantenuto in funzione solo se soddisfa le condizioni stabilite nella relazione sulla sicurezza.
CAPITOLO V
MISURE DI SALVAGUARDIA
Articolo 14
1. Se uno Stato membro constata che un componente di sicurezza corredato della marcatura "CE" di conformità immesso sul mercato e utilizzato conformemente alla sua destinazione, o un sottosistema corredato della dichiarazione "CE" di conformità di cui all'articolo 10, paragrafo 1, e utilizzato conformemente alla sua destinazione mettono a rischio la salute e la sicurezza delle persone e, eventualmente, la sicurezza dei beni, adotta tutte le misure appropriate per limitare le condizioni di impiego di tale componente o di tale sottosistema o vietarne l'utilizzazione.
Lo Stato membro informa immediatamente la Commissione delle misure adottate, indicando i motivi della sua decisione, precisando se la non conformità deriva in particolare:
a) dall'inosservanza dei requisiti essenziali di cui all'articolo 3, paragrafo 1;
b) da una non corretta applicazione delle specifiche europee di cui all'articolo 2, paragrafo 2, qualora ne sia invocata l'applicazione;
c) da una lacuna delle specifiche europee di cui all'articolo 2, paragrafo 2.
2. La Commissione consulta al più presto le pari interessate. Se a seguito di questa consultazione essa constata:
- che le misure sono giustificate, ne informa immediatamente lo Stato membro che ha preso l'iniziativa e gli altri Stati membri; se la decisione di cui al paragrafo 1 è motivata dall'esistenza di una lacuna delle specifiche europee e lo Stato membro che l'ha adottata intende mantenerla, la Commissione, dopo aver consultato le parti interessate, avvia la procedura di cui all'articolo 2, paragrafo 7;
- che le misure relative a un componente di sicurezza non sono giustificate, essa ne informa immediatamente il fabbricante o il suo mandatario stabilito nella Comunità, nonché lo Stato membro che ha adottato dette misure;
- che le misure relative a un sottosistema non sono giustificate, essa ne informa immediatamente il fabbricante o il suo mandatario stabilito nella Comunità ovvero, in mancanza, la persona fisica o giuridica che ha immesso il sottosistema sul mercato, nonché lo Stato membro che ha adottato dette misure.
3. Se un componente di sicurezza corredato della marcatura "CE" di conformità risulta non conforme, lo Stato membro competente adotta le misure appropriate nei confronti della persona che ha apposto detta marcatura e ha redatto la dichiarazione "CE" di conformità, e ne informa la Commissione e gli altri Stati membri.
4. Se un sottosistema corredato della dichiarazione "CE" di conformità risulta non conforme, lo Stato membro competente adotta le misure appropriate nei confronti della persona che ha redatto la dichiarazione e ne informa la Commissione e gli altri Stati membri.
5. La Commissione fa in modo che gli Stati membri siano informati sui risultati della procedura.
Articolo 15
Qualora uno Stato membro constati che un impianto autorizzato e utilizzato conformemente alla sua destinazione mette a rischio la sicurezza e la salute delle persone e, eventualmente, la sicurezza dei beni, adotta tutte le misure appropriate per limitarne le condizioni di esercizio o per vietarne l'esercizio.
CAPITOLO VI
ORGANISMI NOTIFICATI
Articolo 16
1. Gli Stati membri notificano alla Commissione e agli altri Stati membri gli organismi preposti all'espletamento della procedura di valutazione della conformità di cui agli articoli 7 e 10, indicando per ciascuno di essi il settore di competenza. La Commissione attribuisce loro numeri di identificazione e pubblica, nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee, l'elenco di questi organismi con il rispettivo numero di identificazione, nonché i settori di loro competenza, e provvede al suo aggiornamento.
2. Gli Stati membri devono applicare i criteri di cui all'allegato VIII per la valutazione degli organismi da notificare. Gli organismi che soddisfano i criteri di valutazione previsti nelle norme europee armonizzate pertinenti sono considerati conformi a detti criteri.
3. Uno Stato membro che abbia notificato un organismo deve revocare la notifica qualora constati che l'organismo stesso non risponde più ai criteri di cui all'allegato VIII. Esso ne informa immediatamente la Commissione e gli altri Stati membri.
4. Se del caso, il coordinamento degli organismi notificati è attuato a norma dell'articolo 17.
CAPITOLO VII
COMITATO
Articolo 17
1. La Commissione è assistita da un comitato.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 3 e 7 della decisione 1999/468/CE, tenendo conto dell'articolo 8 della stessa.
3. Il comitato adotta il proprio regolamento interno.
CAPITOLO VIII
MARCATURA "CE" DI CONFORMITÀ
Articolo 18
1. La marcatura "CE" di conformità è costituita dalle iniziali "CE", secondo il simbolo grafico il cui modello figura all'allegato IX.
2. La marcatura "CE" di conformità deve essere apposta in modo chiaro e visibile su ogni componente di sicurezza o, se ciò non è possibile, su una etichetta fissata al componente di sicurezza in modo permanente.
3. È vietato apporre sui componenti di sicurezza marcature o iscrizioni che possano indurre altri in errore circa il significato e il simbolo grafico della marcatura "CE" di conformità. Ogni altra marcatura può essere apposta, purché questo non limiti la visibilità e la leggibilità della marcatura "CE" di conformità.
4. Fatto salvo l'articolo 14:
a) ogni constatazione, da parte di uno Stato membro, di apposizione indebita della marcatura "CE" di conformità comporta, per il fabbricante o il suo mandatario stabilito nella Comunità, l'obbligo di conformare il componente di sicurezza alle disposizioni sulla marcatura "CE" di conformità e di far cessare l'infrazione alle condizioni stabilite dallo Stato membro stesso;
b) nel caso in cui la mancanza di conformità persista, lo Stato membro deve adottare tutte le misure atte a limitare o vietare l'immissione sul mercato di detto componente di sicurezza o a garantirne il ritiro dal mercato secondo la procedura di cui all'articolo 14.
CAPITOLO IX
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 19
Qualsiasi decisione adottata in applicazione della presente direttiva, che limiti l'impiego di componenti di sicurezza o dei sottosistemi in un impianto o, la loro immissione sul mercato, deve essere motivata. Essa è notificata senza indugio all'interessato con l'indicazione delle procedure di ricorso ammesse dalla legislazione in vigore nello Stato membro in questione e dei termini entro i quali detti ricorsi devono essere presentati.
Articolo 20
Gli impianti che sono già stati oggetto di un'autorizzazione, senza che ne sia stata iniziata la costruzione prima della data di entrata in vigore della presente direttiva, devono essere conformi ai requisiti della presente direttiva, a meno che gli Stati membri, in modo motivato, decidano diversamente, pur garantendo un grado elevato di sicurezza.
Articolo 21
1. Gli Stati membri adottano e pubblicano le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 3 maggio 2002. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni di diritto interno che adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
3. Gli Stati membri ammettono, per un periodo di quattro anni dall'entrata in vigore della presente direttiva:
- la costruzione e la messa in servizio degli impianti,
- l'immissione sul mercato dei sottosistemi e dei componenti di sicurezza,
conformi alle normative vigenti nel loro territorio alla data di entrata in vigore della presente direttiva.
4. La Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una realzione sull'attuazione della presente direttiva e, in particolare, dell'articolo 1, paragrafo 6, e dell'articolo 17, entro il 3 maggio 2004 e, se del caso, presenta delle proposte.
Articolo 22
La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Articolo 23
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 20 marzo 2000.