NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 906/2008
ze dne 15. září 2008,
kterým se zastavuje pro nového vývozce uskutečněný přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Stávající opatření
(1)
Rada nařízením (ES) č. 1659/2005 (2) (dále jen „původní nařízení“) uložila konečné antidumpingové clo na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“). Opatření má formu valorického cla ve výši 39,9 %, s výjimkou šesti společností výslovně uvedených v původním nařízení, na které se vztahují individuální sazby cla.
1.2 Žádost o přezkum
(2)
Po zavedení konečných opatření obdržela Komise od čínského vyvážejícího výrobce, společnosti Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (dále jen „žadatel“), žádost o zahájení přezkumu nařízení (ES) č. 1659/2005 pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Žadatel tvrdil, že není ve spojení s žádnými vyvážejícími výrobci v ČLR, na něž se vztahují platná antidumpingová opatření týkající se magnezitových cihel. Dále tvrdil, že v období původního šetření (od 1. dubna 2003 do 31. března 2004) magnezitové cihly nevyvážel, nýbrž je do Společenství vyvážel až po tomto období.
1.3 Zahájení přezkumu pro nového vývozce
(3)
Komise přezkoumala zřejmé důkazy, které předložil žadatel, a usoudila, že dostatečně ospravedlňují zahájení přezkumu podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla dotčenému výrobnímu odvětví Společenství dána možnost se k věci vyjádřit, zahájila Komise nařízením (ES) č. 1536/2007 (3) přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 týkající se žadatele.
(4)
Podle nařízení (ES) č. 1536/2007 bylo antidumpingové clo ve výši 39,9 % uložené nařízením (ES) č. 1659/2005 zrušeno, pokud jde o dovoz magnezitových cihel vyrobených a prodávaných na vývoz do Společenství žadatelem. Zároveň byly podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení celní orgány vyzvány, aby učinily příslušné kroky k zavedení celní evidence těchto dovozů.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(5)
Dotčený výrobek je stejný jako dotčený výrobek popsaný v původním nařízení, tj. chemicky vázané, nepálené magnezitové cihly, jejichž hořčíková složka obsahuje alespoň 80 % MgO, též obsahující magnezit, pocházející z ČLR, v současnosti kódů KN ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 a ex 6815 99 90 (kódů TARIC 6815910010, 6815991020 a 6815999020).
(6)
Obdobný výrobek je rovněž stejný jako obdobný výrobek vymezený v původním nařízení.
1.5 Dotčené strany
(7)
Komise o zahájení přezkumu oficiálně informovala výrobní odvětví Společenství, žadatele a zástupce vyvážející země. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.
(8)
Komise žadateli zaslala formulář žádosti o status tržního hospodářství a dotazník a obdržela odpověď ve stanoveném termínu. Komise ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro stanovení dumpingu, a uskutečnila inspekce v prostorách žadatele a níže uvedených spolupracujících společností ve spojení v ČLR:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (žadatel),
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd. (mateřská společnost),
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (výrobce ve spojení),
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd. (vývozce ve spojení).
1.6 Období šetření
(9)
Šetření dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2006 do 30. září 2007 (dále jen „období šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Status nového vývozce
(10)
Výrobní odvětví Společenství namítalo, že žadatel vyvážel dotčený výrobek do Společenství již v roce 2004 a podepřelo toto tvrzení několika internetovými stránkami a katalogy žadatele, v nichž byl zmiňován prodej ve Společenství. V těchto dokumentech však nebyl zmiňován konkrétně dotčený výrobek nebo datum vývozu a přezkoumání evidence odbytu žadatele a jeho společností ve spojení neobjevilo žádný důkaz o takovém vývozu. Šetření potvrdilo, že žadatel nevyvážel dotčený výrobek během období původního šetření a že ho začal vyvážet do Společenství až po tomto období.
(11)
Kromě toho byl žadatel schopen uspokojivým způsobem prokázat, že neměl žádné přímé ani nepřímé vazby s žádným z čínských vyvážejících výrobců, na které se vztahují antidumpingová opatření platná pro dotčený výrobek.
(12)
Bylo tudíž potvrzeno, že by uvedená společnost měla být považována za „nového vývozce“ podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
2.2 Status tržního hospodářství
(13)
Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se při antidumpingových šetřeních týkajících se dovozů z ČLR běžná hodnota určuje podle čl. 2 odst. 1 až 6 základního nařízení v případě těch výrobců, kteří splnili kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, tj. pokud bylo prokázáno, že pokud jde o výrobu a prodej obdobného výrobku, převažují podmínky tržního hospodářství. Uvedená kritéria lze shrnout takto:
-
obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů bez zásadních zásahů státu a náklady odrážejí tržní hodnoty,
-
společnosti mají jednoznačné a jasné účetnictví, které je kontrolováno nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a používá se pro všechny účely,
-
nedochází k výraznému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství,
-
zákony o úpadku a o vlastnictví zaručují stabilitu a právní jistotu,
-
převody měn se provádí podle tržních kurzů.
(14)
Žadatel požádal o status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení a byl vyzván k vyplnění formuláře žádosti o status tržního hospodářství.
(15)
V průběhu šetření podal žadatel několik žádostí o status tržního hospodářství pro své společnosti ve spojení. Po rozboru těchto žádostí Komise určila čtyři žádosti o status tržního hospodářství za účelem prověření společností zabývajících se výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Jedná se o společnosti uvedené v 8. bodě odůvodnění tohoto nařízení. V pozdním stadiu šetření však bylo zjištěno, že je žadatel ve spojení s dalším výrobcem a dalším vývozcem dotčeného výrobku v ČLR. Tyto společnosti nevyplnily svůj formulář žádosti o status tržního hospodářství, a nebylo proto možné posoudit situaci celé skupiny, v jejímž rámci žadatel působí.
(16)
Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství jako celek. Tento postup je považován za nezbytný, aby se zabránilo tomu, že skupina společností uskutečňuje své prodeje prostřednictvím jedné z těchto společností, jestliže jí byla přidělena individuální celní sazba. Proto v případech, kdy je dceřiná nebo jakákoli jiná společnost ve spojení výrobcem a/nebo prodejcem dotčeného výrobku, musí všechny tyto společnosti ve spojení předložit formulář žádosti o status tržního hospodářství, aby bylo možné přezkoumat, zda jsou splněna kritéria čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. To, že žadatel zamlčí existenci těchto společností, je samo o sobě dostačující k přijetí závěru, že není možné stanovit, zda skupina jako celek splňuje všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(17)
Je však třeba poznamenat, že šetření odhalilo, že z uvedených čtyř společností ze skupiny, které předložily formulář žádosti o status tržního hospodářství, pouze jedna společnost splňovala všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství. Zbývající tři společnosti nesplňovaly první tři kritéria uvedená ve 13. bodě odůvodnění výše.
(18)
Pokud jde o mateřskou společnost, tato společnost neprokázala, že je prosta státních zásahů. Za prvé nebylo možné určit zdroj kapitálu společnosti získaného v roce 2001, a účty, na nichž byly tyto kapitálové vklady zaznamenány, nebyly podloženy další dokumentací (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy. Zejména nebyl proveden audit jednotlivých účtů. Byl proveden pouze audit konsolidovaných finančních výkazů, připravených speciálně na žádost věřitele. Neauditované jednotlivé účty navíc vykazovaly několikeré porušení mezinárodních účetních standardů, pokud jde o stálá aktiva a odpisy, účtování některých aktiv a oceňování aktiv (kritérium dvě).
(19)
Pokud jde o žadatele, ten neprokázal, že je prost státních zásahů. Zejména jeho stanovy, které byly poskytnuty státním orgánům, aby společnost mohla získat povolení k podnikání, obsahovaly omezení prodeje na domácím trhu. Společnost navíc nebyla schopna předložit smlouvu na dodávky energie (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy (kritérium dva). Konečně žadatel neprokázal, že u něj nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že ne všechna jeho počáteční aktiva byla nezávisle oceněna a proto, že se těšil významným daňovým výhodám (kritérium tři).
(20)
Pokud jde o třetí ze společností, ta neprokázala, že obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů, bez zásadních zásahů státu a že její náklady odrážejí tržní hodnoty (kritérium jedna). Za druhé tato společnost neprokázala, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy; bylo zaznamenáno několik porušení mezinárodních účetních standardů, např. pozdní účtování výnosů nebo nesprávné odpisy stálých aktiv (kritérium dva). Konečně společnost neprokázala, že u ní nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že počáteční aktiva společnosti nebylo možné považovat za nezávisle oceněná (kritérium tři).
(21)
Na základě výše uvedených skutečností a úvah nemohl být žadateli a skupině, v jejímž rámci žadatel působí, jako celku přiznán status tržního hospodářství.
(22)
Výrobnímu odvětví Společenství, žadateli a orgánům vyvážející země byla dána možnost vyjádřit se ke zjištěním, která se týkají statusu tržního hospodářství. Vyjádření předložil pouze žadatel.
(23)
Žadatel nejprve namítal, že dvě společnosti, jejichž existence vyšla najevo v pozdním stádiu šetření, jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, nemusí podávat žádost o status tržního hospodářství. Podle žadatele by žádosti o status tržního hospodářství měli podávat ti, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali v průběhu období šetření. Uvedené dvě společnosti se během období šetření a po jeho skončení nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku, neboť vývozce ve spojení byl zlikvidován na začátku roku 2008 a výrobce ve spojení nebyl během období šetření plně provozuschopný, neboť nedostal povolení k výrobě.
(24)
V tomto ohledu je třeba připomenout, že žadateli byla dána možnost podat žádost o status tržního hospodářství za většinu svých společností ve spojení a že ten tak učinil. Neuvedl však údaje o těchto dvou společnostech ve lhůtách k tomu stanovených, jak je blíže vysvětleno ve 25. a 26. bodě odůvodnění.
(25)
Existence uvedeného údajně zlikvidovaného vývozce byla zjištěna Komisí a potvrzena žadatelem těsně před uskutečněním inspekce na místě v ČLR. Uvedená společnost nepodala žádost o status tržního hospodářství a žadatel navíc i přes žádost Komise neposkytl žádné účetní záznamy a další relevantní informace, aby bylo jasné, jaká byla přesně činnost této společnosti v průběhu období šetření. Komise proto nebyla schopna určit, zda se tato společnost v průběhu období šetření nezabývala prodejem dotčeného výrobku.
(26)
Pokud jde o výrobce ve spojení, jeho existence byla Komisi oznámena v průběhu inspekce na místě v ČLR, a jelikož se tento výrobce nacházel v jiné provincii, nebyla Komise schopna ověřit na místě přesný charakter jeho činnosti ani zjistit, zda tato společnost ve skutečnosti nezahájila výrobu dotčeného výrobku. Bylo zjištěno, že ačkoli tato společnost ještě nedostala povolení k výrobě, její povolení k podnikání udělené v roce 2007, tedy v průběhu období šetření, se vztahuje na výrobu dotčeného výrobku. Tento výrobce ve spojení by tudíž měl podat žádost o status tržního hospodářství.
(27)
Skutečnost, že žadatel Komisi o existenci těchto dvou společností neinformoval a že nebyly podány žádosti o status tržního hospodářství, Komisi znemožnila ověřit následně poskytnuté informace o jejich činnosti a posoudit, zda uvedená skupina společností splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(28)
Žadatel rovněž uvedl, že mateřská společnost by neměla být zahrnuta do šetření týkajícího se statusu tržního hospodářství vzhledem k tomu, že není ani výrobcem, ani vývozcem dotčeného výrobku.
(29)
Mateřská společnost kontroluje své společnosti ve spojení, včetně jejich aktivit, pokud jde o dotčený výrobek. Proto mají jakákoli zjištění, z nichž by vyplývalo, že mateřská společnost neuplatňuje zásady tržního hospodářství, přímý dopad na celou skupinu. Z šetření vyplynulo, že mezi mateřskou společností a jejími dceřinými společnostmi existují silné vazby, zejména pak s žadatelem a s další spolupracující společností z uvedené skupiny, která má co do činění s dotčeným výrobkem. Mezi uvedenými společnostmi se uskutečnilo mnoho transakcí. Aktiva a režijní náklady navíc nebyly jasně odděleny. Mateřská společnost navíc v průběhu inspekce na místě uvedla, že v budoucnu zamýšlí vyrábět magnezitové cihly a že v jejím povolení k podnikání není uvedeno nic, co by jí v tom bránilo. Z tohoto důvodu muselo být toto tvrzení rovněž odmítnuto.
(30)
Žadatel uznal, že společnost uvedená ve 20. bodě odůvodnění nesplňuje všechna kritéria pro status tržního hospodářství, ale uvedl, že by tato společnost neměla být nadále považována za výrobce, neboť v současné době pronajímá své výrobní prostory výrobci ve spojení.
(31)
V tomto ohledu bylo zjištěno, že tato společnost je schopna znovu sama zahájit výrobu, a to kdykoli v budoucnu. Proto toto tvrzení muselo být odmítnuto.
(32)
Žadatel uvedl další tvrzení a poukázal na nové prvky údajně dokazující, že společnost zmíněná v 19. bodě odůvodnění splňuje všechna kritéria statusu tržního hospodářství. Tato tvrzení jsou blíže popsána a rozebrána níže.
(33)
Pokud jde o kritérium jedna, žadatel dále namítl, že jakékoli omezení ve stanovách je čistě soukromou dohodou mezi akcionáři, do níž stát nezasahoval. Žadatel rovněž uvedl, že čínské smluvní právo neukládá povinnost podepsat písemnou smlouvu na dodávky energie.
(34)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínské smluvní právo stanoví, že stanovy společnosti jsou závazné pro společnost, akcionáře, ředitele, vedoucí oddělení a vyšší vedení. Stanovy a jakékoli změny stanov musí být navíc registrovány u státních orgánů. V rozporu s tvrzením žadatele bylo rovněž zjištěno, že čínské smluvní právo jasně hovoří o smlouvách o dodávkách a využití energie a obsahuje jasná ustanovení o obsahu takových smluv. Na základě těchto skutečností byla tvrzení ohledně kritéria jedna odmítnuta.
(35)
Pokud jde o kritérium dva, žadatel předložil dokumenty, z nichž údajně vyplývá, že nedostatky v účetnictví, zejména pokud jde o transakce mezi společnostmi ve spojení, byly odstraněny později v dubnu 2008, a tvrdil, že kritérium dva je tedy splněno.
(36)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že jakákoli údajná náprava, která proběhla v roce 2008, nemůže napravit skutečnost, že účetnictví žadatele, které bylo předloženo spolu s žádostí, nebylo spolehlivé, jak se uvádí v 19. bodě odůvodnění. Proto muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(37)
Pokud jde o kritérium tři, žadatel namítl, že ověřující zpráva týkající se kapitálu připojená k žádosti o status tržního hospodářství by měla sama o sobě dostatečně potvrzovat ocenění jeho aktiv. Žadatel rovněž uvedl, že daňové úlevy by neměly být v rámci tohoto antidumpingového šetření brány v úvahu, neboť tato otázka je relevantní pouze při antisubvenčním šetření.
(38)
Je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že v ověřující zprávě týkající se kapitálu byly zjištěny chyby, a nemohla být tudíž považována za věrohodný nezávislý základ pro ocenění aktiv. Pokud jde o daňové úlevy, kterým se žadatel těšil, má se za to, že významným způsobem zkreslují finanční situaci společnosti a skutečně mají dopad na třetí kritérium statusu tržního hospodářství. Proto musela být tvrzení týkající se kritéria tři odmítnuta.
(39)
Na základě výše uvedených skutečností Komise trvá na svých zjištěních a závěrech, pokud jde o kritéria jedna až tři. Je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemůže být přiznán status tržního hospodářství.
2.3 Individuální zacházení
(40)
Podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení se pro země, na které se vztahují ustanovení tohoto článku, případné clo stanoví s celostátní platností, ledaže jsou společnosti schopny prokázat, že splňují veškerá kritéria pro individuální zacházení stanovená v čl. 9 odst. 5 základního nařízení. Uvedená kritéria lze shrnout takto:
-
v případě plného nebo částečného zahraničního vlastnictví daných podniků nebo společných podniků (joint ventures) mohou vývozci svobodně repatriovat základní kapitál a zisky,
-
vývozní ceny a množství a prodejní a dodací podmínky byly svobodně určeny,
-
většinu akcií vlastní soukromé osoby a musí být prokázáno, že společnost je dostatečně nezávislá na státní intervenci,
-
převod směnných kursů se provádí podle tržních kursů,
-
státní intervence není takového rozsahu, aby umožňovala obcházení individuálních antidumpingových opatření.
(41)
Žadatel, kromě toho, že požádal o status tržního hospodářství, požádal rovněž o individuální zacházení v případě, že mu nebude přiznán status tržního hospodářství.
(42)
Jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění, Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro individuální zacházení jako celek. Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, existoval v období šetření jeden další výrobce a jeden vývozce, kteří byli s žadatelem ve spojení a kteří při stávajícím šetření nespolupracovali. Proto nebylo možné učinit žádný závěr ohledně toho, zda tyto dvě společnosti splňují kritéria pro individuální zacházení.
(43)
Proto se konstatuje, že žadateli by neměl být přiznán ani status tržního hospodářství, ani individuální zacházení.
(44)
Žadatel, orgány vyvážející země i zúčastněné strany dostali možnost vyjádřit se k uvedeným zjištěním. Pouze žadatel předložil níže uvedené připomínky.
(45)
Žadatel nejprve zopakoval své tvrzení, že šetření pro účely statusu tržního hospodářství i individuálního zacházení by se mělo týkat pouze těch, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali během období šetření, a uvedl, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, se nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku. Dále uvedl, že pracovníci Komise dostali veškeré potřebné informace, aby mohli posoudit individuální zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, když prováděli inspekce na místě.
(46)
Pokud jde o první tvrzení, je třeba poznamenat, že přesná činnost těchto dvou společností během období šetření nemohla být prověřena při inspekci na místě právě z důvodu jejich nespolupráce, jak je uvedeno zejména v 15. bodě odůvodnění. Žadatel tedy neprokázal, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, během období šetření nevyráběly dotčený výrobek nebo se nezabývaly jeho prodejem. Rovněž je třeba poznamenat, že ať byla činnost výrobce během období šetření jakákoli, měla by být vzata v úvahu při posuzování uvedené skupiny z důvodů vysvětlených zejména v 16. bodě odůvodnění. Komise proto trvá na tom, že tyto dvě společnosti měly při šetření spolupracovat.
(47)
Jak je uvedeno ve 24. až 27. bodě odůvodnění, informace poskytnuté během inspekce na místě nebyly dostatečné k posouzení individuálního zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly. Tyto informace navíc nebyly poskytnuty ve stanovené lhůtě pro podání žádosti o individuální zacházení a byly poskytnuty tak pozdě, že je Komise nemohla ověřit. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(48)
Žadatel dále uvedl, že běžná praxe Komise při posuzování kritérií pro individuální zacházení je porušením článku 2.3 antidumpingové dohody WTO, neboť tato dohoda by měla být považována za nedílnou součást právního řádu ES.
(49)
Vzhledem k nespolupráci dvou společností ve spojení však nebyla kritéria pro individuální zacházení při tomto šetření dále posuzována a otázka, zda jsou v souladu s pravidly WTO, byla v tomto případě irelevantní. Toto tvrzení proto nebylo dále bráno v úvahu.
(50)
Na základě výše uvedených skutečností a úvah je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemohlo být přiznáno individuální zacházení.
3. ZÁVĚR
(51)
Účelem tohoto přezkumu bylo určit individuální dumpingové rozpětí žadatele, které se údajně lišilo od stávajícího zbytkového rozpětí pro dovoz dotčeného výrobku z ČLR. Žádost se zakládala zejména na tvrzení, že žadatel splnil kritéria pro status tržního hospodářství.
(52)
Jelikož šetření došlo zejména k závěru, že kvůli nespolupráci jeho výrobce a vývozce ve spojení žadateli nebyl přiznán ani status tržního hospodářství, ani individuální zacházení, Komise nemohla určit, zda se individuální dumpingové rozpětí žadatele skutečně lišilo od zbytkového dumpingového rozpětí stanoveného v původním šetření. Žádost, kterou žadatel podal, by proto měla být zamítnuta a přezkum pro nového vývozce zastaven. Zbytkové antidumpingové clo, které bylo zjištěno v průběhu původního šetření a které činí 39,9 %, by v důsledku toho mělo být u dotčeného žadatele zachováno.
4. ZPĚTNÝ VÝBĚR ANTIDUMPINGOVÉHO CLA
(53)
Jelikož výsledkem přezkumu bylo stanovení dumpingu pro dotyčnou společnost, mělo by se antidumpingové clo z dovozu dotčeného výrobku, který podléhal evidenci podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007, platné pro tuto společnost, vybrat se zpětnou platností.
5. OZNÁMENÍ A DOBA TRVÁNÍ OPATŘENÍ
(54)
Žadatel byl informován o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí uložit konečné antidumpingové clo na jeho dovoz do Společenství, a dostal příležitost vyjádřit své připomínky.
(55)
Tento přezkum nemá vliv na datum, kdy nařízení (ES) č. 1659/2005 pozbývá platnost podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Přezkum pro nového vývozce, který byl zahájen nařízením (ES) č. 1536/2007, se zastavuje a na dovoz podle článku 1 nařízení (ES) č. 1536/2007 se ukládá antidumpingové clo, které se podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 vztahuje na „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice.
2. Antidumpingové clo, které se podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 vztahuje na „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice se s účinkem od 22. prosince 2007 vybírá z dovozu některých magnezitových cihel, který byl zaevidován podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.
3. Celní orgány se vyzývají, aby zastavily celní evidenci dovozu vedenou podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platné předpisy týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použije s účinkem ode dne 22. prosince 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. září 2008.
REGOLAMENTO (CE) N. 906/2008 DEL CONSIGLIO
del 15 settembre 2008
che chiude il riesame relativo ai nuovi esportatori del regolamento (CE) n. 1659/2005 che istituisce un dazio antidumping definitivo sulle importazioni di mattoni di magnesia originari della Repubblica popolare cinese
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 384/96 del Consiglio, del 22 dicembre 1995, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di dumping da parte di paesi non membri della Comunità europea (1) (di seguito «il regolamento di base»), in particolare l’articolo 9, paragrafo 4, e l’articolo 11, paragrafo 4,
vista la proposta presentata dalla Commissione dopo aver sentito il comitato consultivo,
considerando quanto segue:
1. PROCEDIMENTO
1.1. Misure in vigore
(1)
Con il regolamento (CE) n. 1659/2005 (2) («il regolamento originario») il Consiglio ha imposto un dazio antidumping definitivo sulle importazioni di mattoni di magnesia originari della Repubblica popolare cinese (RPC). Le misure consistono in un dazio ad valorem del 39,9 %, fatta eccezione per sei società specificamente menzionate nel regolamento originario, soggette ad aliquote del dazio individuali.
1.2. Richiesta di riesame
(2)
In seguito all’istituzione delle misure definitive, la Commissione ha ricevuto da un produttore esportatore cinese, Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd («il richiedente»), una richiesta di apertura di un riesame relativo ai nuovi esportatori del regolamento (CE) n. 1659/2005, a norma dell’articolo 11, paragrafo 4, del regolamento di base. Il richiedente sosteneva di non essere collegato ad alcun produttore esportatore della RPC soggetto alle misure antidumping in vigore per i mattoni di magnesia. Affermava inoltre di non avere esportato mattoni di magnesia durante il periodo dell’inchiesta originaria (1o aprile 2003-31 marzo 2004), ma di avere iniziato ad esportarli nella Comunità dopo tale periodo.
1.3. Avvio di un riesame relativo ai nuovi esportatori
(3)
La Commissione ha esaminato gli elementi di prova prima facie presentati dal richiedente e li ha ritenuti sufficienti per giustificare l’avvio di un riesame a norma dell’articolo 11, paragrafo 4, del regolamento di base. Dopo aver sentito il comitato consultivo e dopo aver dato all’industria comunitaria interessata l’opportunità di presentare osservazioni, la Commissione, con il regolamento (CE) n. 1536/2007 (3), ha aperto un riesame del regolamento (CE) n. 1659/2005 in relazione al richiedente.
(4)
A norma del regolamento (CE) n. 1536/2007, è stato abrogato il dazio antidumping del 39,9 % istituito dal regolamento (CE) n. 1659/2005 sulle importazioni di mattoni di magnesia prodotti ed esportati nella Comunità dal richiedente. Contemporaneamente, ai sensi dell’articolo 14, paragrafo 5, del regolamento di base, si è chiesto alle autorità doganali di prendere gli opportuni provvedimenti per registrare tali importazioni.
1.4. Prodotto in esame e prodotto simile
(5)
Il prodotto in esame è identico a quello descritto nel regolamento originario, ovvero mattoni di magnesia non cotti, agglomerati con un legante chimico, la cui componente di magnesia contiene almeno l’80 % di MgO, contenenti o meno magnesite, originari della Repubblica popolare cinese, attualmente classificati ai codici NC ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 ed ex 6815 99 90 (codici TARIC 6815910010, 6815991020 e 6815999020).
(6)
Anche il prodotto simile è identico a quello descritto nel regolamento originario.
1.5. Parti interessate
(7)
La Commissione ha informato ufficialmente dell’apertura del riesame l’industria comunitaria, il richiedente e i rappresentanti del paese esportatore. Le parti interessate hanno avuto la possibilità di comunicare le proprie osservazioni per iscritto e di chiedere un’audizione.
(8)
La Commissione ha inviato al richiedente un modulo di richiesta del trattamento riservato alle imprese operanti in condizioni di economia di mercato (TEM) e un questionario, ricevendo risposte entro i termini stabiliti. La Commissione ha proceduto a verificare tutte le informazioni ritenute necessarie ai fini della determinazione del dumping e ha effettuato visite di verifica presso le sedi del richiedente e delle seguenti società collegate nella PRC che hanno collaborato all’inchiesta:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd (il richiedente),
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd (la società madre),
-
Yingkou Guangshan Refractories Co. Ltd (il produttore collegato),
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd (l’esportatore collegato).
1.6. Periodo dell’inchiesta
(9)
L’inchiesta relativa alle pratiche di dumping ha riguardato il periodo compreso fra il 1o aprile 2006 e il 30 settembre 2007 («periodo dell’inchiesta» o «PI»).
2. ESITO DELL’INCHIESTA
2.1. Qualifica di nuovo esportatore
(10)
L’industria comunitaria ha affermato che il richiedente aveva esportato il prodotto in esame nella Comunità fin dal 2004 e ha corroborato tale affermazione grazie a numerose pagine di siti web e a cataloghi del richiedente in cui venivano citate le vendite nella Comunità. Nei suddetti documenti non erano tuttavia menzionati in modo esplicito né il prodotto in esame né la data di esportazione e dall’analisi del registro delle vendite del richiedente e delle sue società collegate non è emerso alcun elemento di prova di tali esportazioni. L’inchiesta ha confermato che il richiedente non aveva esportato il prodotto in esame durante il periodo dell’inchiesta originaria e che aveva cominciato ad esportarlo nella Comunità dopo tale periodo.
(11)
Il richiedente ha inoltre potuto ampiamente dimostrare di non essere collegato, né direttamente né indirettamente, a nessuno dei produttori esportatori cinesi soggetti alle misure antidumping in vigore per quanto riguarda il prodotto in esame.
(12)
È stato pertanto confermato che la società deve essere considerata un «nuovo esportatore» ai sensi dell’articolo 11, paragrafo 4, del regolamento di base.
2.2. Trattamento riservato alle imprese operanti in condizioni di economia di mercato (TEM)
(13)
Ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 7, lettera b), del regolamento di base, nelle inchieste antidumping relative alle importazioni provenienti dalla RPC, il valore normale è determinato a norma dei paragrafi da 1 a 6 dell’articolo 2 di detto regolamento nel caso dei produttori per i quali sia accertata la rispondenza ai criteri stabiliti dall’articolo 2, paragrafo 7, lettera c), del medesimo regolamento, ovvero quando è dimostrata la prevalenza di condizioni di economia di mercato relativamente alla produzione e alla vendita del prodotto simile. Riassumendo, si tratta dei seguenti criteri:
-
le decisioni delle imprese vengono prese in risposta a tendenze del mercato, senza significative interferenze statali, e i costi riflettono i valori di mercato,
-
le imprese dispongono di una serie ben definita di documenti contabili di base soggetti a revisione contabile indipendente, che sono d’applicazione in ogni caso in linea con le norme internazionali in materia di contabilità (IAS - International Accounting Standards),
-
non vi sono distorsioni di rilievo derivanti dal precedente sistema ad economia non di mercato,
-
le leggi in materia fallimentare e di proprietà garantiscono stabilità e certezza del diritto,
-
le conversioni del tasso di cambio vengono effettuate ai tassi di mercato.
(14)
Il richiedente ha chiesto il TEM a norma dell’articolo 2, paragrafo 7, lettera b), del regolamento di base ed è stato invitato a compilare il relativo modulo di richiesta.
(15)
Nel corso dell’inchiesta il richiedente ha presentato una serie di richieste di TEM per le sue società collegate. Dopo aver esaminato le richieste, la Commissione ne ha individuate per verifica quattro relative a società coinvolte nella produzione e nella vendita del prodotto in esame. Tali società sono elencate nel considerando 8 del presente regolamento. In una fase avanzata dell’inchiesta è emerso tuttavia che il richiedente era collegato anche a un altro produttore e a un altro esportatore del prodotto in esame situati nella RPC. Tali società non hanno compilato moduli separati per richiedere il TEM e non è stato quindi possibile valutare la situazione dell’intero gruppo all’interno del quale opera il richiedente.
(16)
È prassi abituale della Commissione esaminare se un gruppo di società collegate, considerato nel suo complesso, soddisfi o no le condizioni per beneficiare del TEM. Ciò è ritenuto necessario per evitare che le vendite di un gruppo di società siano effettuate attraverso una delle società collegate del gruppo qualora a tale società venga concessa un’aliquota del dazio individuale preferenziale. Pertanto, se una società controllata o qualsiasi società collegata produce e/o vende il prodotto in esame, tutte le società collegate devono presentare un modulo di richiesta del TEM affinché possa essere esaminato se soddisfano i criteri di cui all’articolo 2, paragrafo 7, lettera c), del regolamento di base. Qualora il richiedente non comunichi l’esistenza di queste società, tale omissione è sufficiente a comportare l’impossibilità di stabilire se l’intero gruppo soddisfi tutte le condizioni per l’ottenimento del TEM.
(17)
Dall’inchiesta è emerso tuttavia che, delle quattro società del gruppo che hanno presentato i moduli per la richiesta del TEM, solo una soddisfaceva tutte le condizioni per ottenerlo. Le altre tre società non soddisfacevano i primi tre criteri di cui al precedente considerando 13.
(18)
Per quanto riguarda la società madre, essa non ha potuto dimostrare di essere esente da interferenze statali. In primo luogo, non è stato possibile stabilire la fonte del capitale della società costituita nel 2001 né riconciliare i conti che dimostrano l’importazione di capitali (primo criterio). In secondo luogo, la società in questione non ha saputo dimostrare di disporre di una serie ben definita di documenti contabili di base redatti e sottoposti a revisione contabile in linea con le norme IAS. In particolare la società non disponeva di conti individuali sottoposti a revisione, ma solo di rendiconti finanziari consolidati verificati, elaborati espressamente su richiesta di un creditore. I conti individuali non verificati mostravano inoltre varie violazioni delle norme IAS per quanto riguarda le attività fisse e l’ammortamento, la registrazione di determinate attività e la rivalutazione delle attività (secondo criterio).
(19)
Quanto al richiedente, questi non ha dimostrato di essere esente da interferenze statali. Il suo statuto sociale, trasmesso alle autorità statali al fine di ottenere la licenza commerciale, conteneva in particolare restrizioni alle vendite sul mercato interno. La società non è stata inoltre in grado di presentare un contratto per l’approvvigionamento di energia (primo criterio). In secondo luogo, non ha dimostrato di disporre di una serie ben definita di documenti contabili di base, redatti e sottoposti a revisione contabile in linea con le norme IAS (secondo criterio). Infine, non ha dimostrato di essere esente da distorsioni di rilievo derivanti dal precedente sistema ad economia non di mercato, soprattutto in quanto non tutti i suoi attivi iniziali sono stati valutati in maniera indipendente e dal momento che ha beneficiato di notevoli sgravi fiscali (terzo criterio).
(20)
Per quanto riguarda la terza società, essa non ha dimostrato che le decisioni commerciali vengono prese in risposta a tendenze del mercato, senza significative interferenze statali, né che suoi i costi riflettono i valori di mercato (primo criterio). In secondo luogo, la società in questione non ha dimostrato di disporre di una serie ben definita di documenti contabili di base, redatti e sottoposti a revisione contabile in linea con le norme IAS: sono emerse diverse violazioni delle norme IAS come la registrazione tardiva delle entrate o l’erroneo ammortamento delle attività fisse (secondo criterio). La società non ha infine dimostrato di essere esente da distorsioni di rilievo derivanti dal precedente sistema ad economia non di mercato, soprattutto in quanto i suoi attivi iniziali non sono stati valutati in maniera indipendente (terzo criterio).
(21)
Sulla base dei fatti e delle considerazioni di cui sopra, il richiedente e l’intero gruppo in cui opera non hanno potuto ottenere il TEM.
(22)
L’industria comunitaria, il richiedente e le autorità del paese esportatore hanno avuto la possibilità di fare osservazioni sulle risultanze relative al TEM. Solo il richiedente ha presentato le sue osservazioni.
(23)
Il richiedente ha sostenuto che le due società scoperte in una fase avanzata dell’inchiesta, come indicato nel considerando 15, non erano tenute a presentare una richiesta per il TEM. A suo avviso, le richieste di TEM vanno presentate dai produttori e dagli operatori commerciali che hanno operato con il prodotto in esame durante il PI. Le due società in questione non hanno partecipato alla produzione o alla vendita del prodotto in esame durante il PI e nel periodo successivo in quanto l’esportatore collegato era stato liquidato all’inizio del 2008 e il produttore collegato, non avendo ancora ottenuto una licenza di produzione, non era pienamente operativo durante il PI.
(24)
A tale proposito si ricorda che al richiedente è stata data la possibilità di presentare richieste di TEM per la maggior parte delle sue società collegate e che egli si è avvalso di tale possibilità. Egli ha tuttavia omesso di comunicare l’esistenza di queste due società entro i termini fissati a tale scopo, come indicato nei successivi considerando 25 e 26.
(25)
L’esistenza dell’esportatore che sarebbe stato liquidato è stata scoperta dalla Commissione e confermata dal richiedente poco prima della visita di verifica nella RPC. La società non ha presentato la domanda per il TEM e il richiedente, malgrado la richiesta della Commissione, non ha fornito alcun documento contabile o altre informazioni pertinenti per chiarire con esattezza le attività di tale società nel corso del PI. La Commissione non ha quindi potuto stabilire che tale società non aveva venduto il prodotto in esame durante il PI.
(26)
Per quanto riguarda il produttore collegato, la Commissione è stata informata della sua esistenza durante la visita di verifica nella RPC e, dal momento che tale produttore era situato in un’altra provincia, non è stata in grado di verificare in loco la natura esatta delle sue attività e se la società non avesse effettivamente cominciato a fabbricare il prodotto in esame. Si è riscontrato che, benché la società non abbia ancora ottenuto una licenza di produzione, la sua licenza commerciale, concessa nel 2007, ovvero nel corso del PI, copre anche la fabbricazione del prodotto in esame. Tale produttore collegato avrebbe quindi dovuto presentare una richiesta di TEM.
(27)
La mancata comunicazione dell’esistenza di queste due società e il fatto di non aver presentato richieste di TEM hanno impedito alla Commissione di verificare le informazioni, fornite in un secondo tempo, relative alle loro attività come pure di stabilire se il gruppo soddisfaceva o meno le condizioni per ottenere il TEM.
(28)
Il richiedente ha inoltre affermato che la società madre, non producendo né esportando il prodotto in esame, non doveva rientrare nell’ambito dell’inchiesta sul TEM.
(29)
La società madre esercita il controllo sulle società collegate, comprese le loro attività in relazione al prodotto in esame. Se si riscontra che la società madre non segue i principi dell’economia di mercato, questo si ripercuote quindi direttamente sull’intero gruppo. L’inchiesta ha dimostrato l’esistenza di forti legami fra la società madre e le sue controllate, soprattutto con il richiedente e un’altra società del gruppo, che ha collaborato, la quale operava con il prodotto in esame. Tra tali società si sono verificate numerose transazioni. Inoltre, gli attivi e le spese generali non erano chiaramente separati. Nel corso della visita di verifica la società madre ha altresì espresso la propria intenzione di produrre in futuro mattoni di magnesia, cosa che la sua licenza commerciale non le impediva. Su tale base, anche questa affermazione ha dovuto essere respinta.
(30)
Il richiedente ha riconosciuto che la società di cui al considerando 20 non soddisfa tutti i criteri per ottenere il TEM, ma ha dichiarato che non doveva più essere considerata un produttore dal momento che attualmente affittava i suoi impianti di produzione a un produttore collegato.
(31)
A tale proposito si è riscontrato che questa società è in grado di riprendere la produzione per conto proprio in qualsiasi momento nel futuro. Tale affermazione è stata quindi respinta.
(32)
Il richiedente ha avanzato ulteriori affermazioni e fornito nuovi elementi che dovrebbero dimostrare che la società di cui al precedente considerando 19 soddisfa tutti i criteri per ottenere il TEM. Tali affermazioni sono descritte e discusse nel seguito.
(33)
Per quanto riguarda il primo criterio, il richiedente ha affermato che le eventuali restrizioni presenti nello statuto sociale sono semplicemente il risultato di un accordo privato fra gli azionisti, nel quale lo Stato non è intervenuto. Il richiedente ha inoltre sostenuto che il diritto contrattuale cinese non prevede alcun obbligo di sottoscrivere un contratto scritto per l’approvvigionamento di energia.
(34)
A tale proposito si osserva che il diritto societario cinese stabilisce che lo statuto di una società è vincolante per la società stessa, gli azionisti, i membri del consiglio di amministrazione e dell’organo di vigilanza e gli alti dirigenti. Lo statuto sociale e le eventuali modifiche ad esso apportate devono inoltre essere registrati presso le autorità statali. Contrariamente a quanto affermato dal richiedente, si è altresì riscontrato che il diritto contrattuale cinese fa esplicitamente riferimento ai contratti per l’approvvigionamento e l’utilizzo di energia e contiene chiare disposizioni relative al contenuto di tali contratti. Su tale base, le affermazioni relative al primo criterio sono state respinte.
(35)
Per quanto riguarda il secondo criterio, il richiedente ha presentato documenti comprovanti che le carenze riscontrate a livello della contabilità, soprattutto per quanto riguarda una transazione fra società collegate, sarebbero state corrette successivamente nell’aprile 2008 e ha affermato che il secondo criterio sarebbe così soddisfatto.
(36)
Si osserva a tale proposito che qualsiasi presunta correzione apportata nel 2008 non può ovviare al fatto che i documenti contabili del richiedente presentati con il modulo di richiesta non erano affidabili, come indicato al precedente considerando 19. Si è dovuto quindi respingere questa affermazione.
(37)
Per quanto riguarda il terzo criterio, il richiedente ha sostenuto che il rapporto di verifica del capitale presentato con la sua richiesta di TEM doveva bastare a certificare la valutazione dei suoi attivi. Il richiedente ha affermato altresì che gli sgravi fiscali non dovevano essere presi in considerazione nel quadro della presente inchiesta antidumping in quanto risultano pertinenti solo ai fini delle inchieste antisovvenzioni.
(38)
Dall’inchiesta è emerso che il rapporto di verifica del capitale era scorretto e non poteva quindi fungere da base indipendente affidabile per la valutazione degli attivi. Per quanto riguarda gli sgravi fiscali ottenuti dal richiedente, si ritiene che essi falsino considerevolmente la situazione finanziaria della società e abbiano quindi un impatto ai fini del terzo criterio per l’ottenimento del TEM. Di conseguenza, le affermazioni relative al terzo criterio hanno dovuto essere respinte.
(39)
In base a quanto precede, la Commissione ha mantenuto le proprie risultanze e conclusioni per i criteri da uno a tre. Si conferma pertanto che il richiedente e il gruppo in cui opera non possono ottenere il TEM.
2.3. Trattamento individuale (TI)
(40)
Conformemente all’articolo 2, paragrafo 7, del regolamento di base, viene eventualmente stabilito un dazio applicabile su scala nazionale per i paesi che rientrano nel campo di applicazione di tale articolo, tranne nei casi in cui le società in questione sono in grado di provare che rispondono a tutti i criteri per il trattamento individuale (TI) di cui all’articolo 9, paragrafo 5, del regolamento di base. Riassumendo, si tratta dei seguenti criteri:
-
nel caso di imprese di proprietà interamente o parzialmente straniera o di joint venture, gli esportatori sono liberi di rimpatriare i capitali e i profitti,
-
i prezzi e i quantitativi dei prodotti esportati, come pure le condizioni di vendita, sono determinati liberamente,
-
la maggior parte delle azioni appartiene a privati e la società è sufficientemente libera dall’ingerenza dello Stato,
-
le conversioni del tasso di cambio vengono effettuate ai tassi di mercato,
-
l’ingerenza dello Stato non è tale da consentire l’elusione dei dazi qualora si concedano aliquote diverse ai singoli esportatori.
(41)
Il richiedente, oltre al TEM, ha chiesto anche il TI nel caso in cui non potesse ottenere il primo.
(42)
Come indicato nel considerando 16, è prassi abituale della Commissione esaminare se un gruppo di società collegate, considerato nel suo complesso, soddisfi o no le condizioni per beneficiare del TI. Come indicato nel considerando 15, durante il PI vi erano un altro produttore e un altro esportatore collegati al richiedente, i quali non hanno collaborato alla presente inchiesta. Non è stato quindi possibile concludere se queste due società soddisfacevano o meno i criteri per ottenere il TI.
(43)
Si è pertanto deciso di non concedere al richiedente né il TEM né il TI.
(44)
Il richiedente, le autorità del paese esportatore e le parti interessate hanno avuto la possibilità di fare osservazioni sulle risultanze di cui sopra. Solo il richiedente ha formulato le seguenti osservazioni.
(45)
Il richiedente ha ribadito in primo luogo che l’inchiesta relativa al TEM e al TI dovrebbe riguardare unicamente i produttori e gli operatori commerciali che hanno operato con il prodotto in esame durante il PI e ha affermato che le due società che non hanno collaborato non hanno fabbricato né venduto il prodotto in esame. Egli ha inoltre sostenuto che i funzionari della Commissione hanno ricevuto in loco tutte le informazioni necessarie per valutare il TI nei confronti delle due società che non hanno collaborato.
(46)
Per quanto riguarda la prima affermazione, nel corso della visita di verifica non è stato possibile controllare la natura esatta delle attività di queste due società durante il PI proprio a causa della mancata collaborazione, come indicato in particolare nel considerando 15. Il richiedente non ha quindi dimostrato che le due società che non hanno collaborato non hanno fabbricato il prodotto in esame durante il PI, né hanno partecipato alla sua vendita. Si osserva inoltre che l’attività del produttore durante il PI, qualunque essa sia, dovrebbe essere presa in considerazione ai fini della valutazione del gruppo, in particolare per i motivi di cui al considerando 16. Si conferma quindi che queste due società avrebbero dovuto collaborare all’inchiesta.
(47)
Come indicato nei considerando da 24 a 27, le informazioni fornite durante la visita in loco non sono state sufficienti per effettuare una valutazione delle due società che non hanno collaborato ai fini della concessione del TI. Inoltre, tali informazioni non sono state fornite entro i termini stabiliti per presentare la richiesta di TI: il ritardo nella comunicazione non ne ha consentito la verifica da parte della Commissione. Questa affermazione è stata quindi respinta.
(48)
Il richiedente ha inoltre sostenuto che l’attuale prassi della Commissione di esaminare i criteri per il TI costituisce una violazione dell’articolo 2, paragrafo 3, dell’accordo antidumping dell’OMC dal momento che tale accordo dovrebbe essere considerato parte integrante dell’ordinamento giuridico comunitario.
(49)
Tuttavia, data la mancata collaborazione delle due società collegate, i criteri relativi al TI non sono stati ulteriormente analizzati nella presente inchiesta e la questione della loro compatibilità con le norme dell’OMC non risulta quindi pertinente nella fattispecie. L’affermazione del richiedente non è stata quindi presa in considerazione.
(50)
Sulla base di tali fatti e considerazioni, si conferma pertanto che il richiedente e il gruppo in cui opera non possono ottenere il TI.
3. CONCLUSIONE
(51)
Il presente riesame aveva lo scopo di determinare il margine individuale di dumping del richiedente, asseritamente diverso dall’attuale margine residuo applicabile alle importazioni del prodotto in esame originario della RPC. La richiesta si basava principalmente sull’asserzione che il richiedente soddisfa i criteri per il TEM.
(52)
Avendo l’inchiesta concluso che, in assenza di cooperazione da parte del produttore e dell’esportatore collegati, al richiedente non poteva essere concesso né il TEM né il TI, la Commissione non ha potuto stabilire se il margine di dumping individuale del richiedente sia effettivamente diverso dal margine di dumping residuo stabilito nell’inchiesta originaria. È quindi opportuno respingere la richiesta del richiedente e chiudere il riesame relativo ai nuovi esportatori. Il dazio antidumping residuo del 39,9 % stabilito nell’inchiesta originaria va pertanto mantenuto relativamente al richiedente.
4. RISCOSSIONE RETROATTIVA DEL DAZIO ANTIDUMPING
(53)
Poiché nell’ambito del riesame sono state accertate pratiche di dumping per quanto riguarda la società interessata, il dazio antidumping applicabile alla società deve essere riscosso retroattivamente in relazione alle importazioni del prodotto in esame che sono state registrate a norma dell’articolo 3 del regolamento (CE) n. 1536/2007.
5. COMUNICAZIONE DELLE INFORMAZIONI E DURATA DELLE MISURE
(54)
Al richiedente sono stati comunicati i fatti e le considerazioni essenziali in base ai quali si intendeva istituire un dazio antidumping definitivo sulle sue importazioni nella Comunità e gli è stata data l’opportunità di presentare osservazioni.
(55)
Il presente riesame non incide sulla data in cui il regolamento (CE) n. 1659/2005 scadrà conformemente all’articolo 11, paragrafo 2, del regolamento di base,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. È chiuso il riesame relativo ai nuovi esportatori avviato con il regolamento (CE) n. 1536/2007 e sulle importazioni di cui all’articolo 1 del regolamento (CE) n. 1536/2007 è istituito il dazio antidumping applicabile, a norma dell’articolo 1 del regolamento (CE) n. 1659/2005, a «tutte le altre società» della Repubblica popolare cinese.
2. Il dazio antidumping applicabile, a norma dell’articolo 1 del regolamento (CE) n. 1659/2005, a «tutte le altre società» della Repubblica popolare cinese è riscosso con effetto dal 22 dicembre 2007 sulle importazioni di mattoni di magnesia registrate a norma dell’articolo 3 del regolamento (CE) n. 1536/2007.
3. Si chiede alle autorità doganali di cessare la registrazione delle importazioni effettuata a norma dell’articolo 3 del regolamento (CE) n. 1536/2007.
4. Salvo diversa indicazione, si applicano le norme vigenti in materia di dazi doganali.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
L’articolo 1, paragrafo 2, si applica a decorrere dal 22 dicembre 2007.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 15 settembre 2008.