ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. září 2005
o státní podpoře č. C 5/2004 (ex N 609/2003), kterou Německo hodlá poskytnout společnosti Kronoply
(oznámeno pod číslem K(2005) 3497)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/262/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a),
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle výše uvedených ustanovení (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 22. prosince 2003 (A/39031) sdělilo Německo svůj záměr poskytnout podle multisektorálního rámce regionální podpory pro velké investiční projekty (2) (dále jen „multisektorální rámec podpory 1998“) investiční příspěvek ve prospěch společnosti Kronoply GmbH, Heiligengrabe (Brandenburg), (dále jen „společnost Kronoply“). Tato podpora byla zapsána pod číslem N 609/03.
(2)
Dopisem ze dne 18. února 2004 (SG/D/200649) sdělila Komise Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské Unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se k daným opatřením podpory vyjádřily.
(4)
Dopisem ze dne 19. března 2004 (A/32003) zaujalo stanovisko Německo.
(5)
Dopisem ze dne 24. května 2004 (A/33878) se jménem společnosti Kronoply vyjádřila advokátní kancelář Luther Menold s.r.o. (Luther Menold Rechtsanwaltsgesellschaft mbH). Toto stanovisko bylo dne 19. listopadu 2004 předáno Německu (D/58277).
2. POPIS PODPORY
2.1. První oznámení N 813/2000
(6)
Toto rozhodnutí souvisí s podporou N 813/2000, jejíž poskytnutí ve prospěch společnosti Kronoply Komise schválila.
(7)
Komise schválila dne 3. července 2001 (SG/D/289524) hrubou míru podpory ve výši 31,5 % ve prospěch společnosti Kronoply podle multisektorálního rámce podpory 1998 na výstavbu výrobní kapacity pro „Oriented Strand Boards“ (4) (dále jen „OSB“) v Heiligengrabe, Brandenburg, která je oblastí podpory ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES. Míra podpory byla stanovena na 3,5 procentního bodu pod maximální mírou podpory, jelikož relevantní trh byl ohodnocen jako zmenšující se trh.
(8)
Komise posoudila tři opravné faktory pro výpočet maximální míry podpory podle multisektorálního rámce podpory 1998. Pro maximální míru podpory z toho vyplynul procentní podíl ve výši 31,5 (faktor hospodářské soutěže 0,75, faktor „poměr použitý kapitál - pracovní místa“ 0,8 a faktor „regionální dopady“ 1,5). Podpora tak činila 35,4 milionů EUR (5).
(9)
Faktor hospodářské soutěže tak, jak byl stanoven, vedl k rozdílnosti názorů mezi Komisí a Německem. Obě strany ale určily relevantní trh jako trh pro OSB a výrobky z překližky. Německo předložilo na počátku studie, z nichž vyplývalo, že tento trh není na sestupu. Komise vyjádřila o těchto studiích pochybnosti, poněvadž vycházely z mimořádně silného růstu poptávky pro rok 2000 ve srovnání s předcházejícími roky. Po opakované výměně informací snížilo Německo míru oznámené podpory ze 35 % na 31,5 %:
•
Dopisem ze dne 22. prosince 2000 (A/40955) sdělilo Německo svůj záměr poskytnout společnosti Kronoply podporu podle multisektorálního rámce podpory 1998.
•
Dne 3. ledna 2001 (D/56400) si Komise vyžádala další informace. Dne 11. ledna 2001 se sešli k jednání zástupci spolkové vlády, spolkové země Braniborsko, příslušného podniku a Komise. Spolková vláda poskytla dopisem ze dne 9. února 2001 (A/31359) a ze dne 20. února 2001 (A/31463) vyžádané informace. Dopisem ze dne 9. dubna 2001 (D/51511) se Komise obrátila na Německo s dalšími dotazy, které byly zodpovězeny dopisem ze dne 21. května 2001 (A/34090).
•
Dopisem ze dne 19. června 2001 (A/34812) oznámilo Německo snížení míry podpory ze 35 % na 31,5 %.
•
Dopisem ze dne 5. července 2001 (SG/D/289525) sdělila Komise Německu, že vůči podpoře nemá námitky.
(10)
Dopisem ze dne 3. ledna 2002 (A/30013) požádalo Německo o změnu rozhodnutí Komise. Německo předložilo důkazy o tom, že předpokládaný vzestup poptávky v roce 2000 skutečně nastal, a že tak nedošlo k poklesu trhu. Dopisem ze dne 5. února 2002 (D/50463) zamítla Komise změnu svého dřívějšího rozhodnutí s odůvodněním, že podpora byla vyhodnocena na základě správného výpočtu všech relevantních faktorů. Komise nemohla změnit své rozhodnutí z následujících důvodů: hodnocení faktoru hospodářské soutěže se opíralo o celkové srovnání vývoje sledované spotřeby daného výrobku a míry růstu výrobního odvětví v letech 1994 - 1999 a o prognózu, která byla v okamžiku rozhodnutí správná.
2.2. Druhé oznámení N 609/2003
(11)
Druhým oznámením byl učiněn pokus dosáhnout poskytnutím další podpory ve výši 3,5 % (v přepočtu 3 939 947 EUR) dříve zamítnutou vyšší míru podpory ve výši 35 %.
(12)
Německo argumentovalo tím, že definice trhu v prvním oznámení N 813/2000 byla věcně nesprávná, a odvolávalo se na článek 9 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (6) (dále jen nařízení (ES) č. 659/1999), podle něhož může být rozhodnutí zrušeno na základě následující podmínky: „Komise může […] zrušit rozhodnutí […], pokud bylo rozhodnutí založeno na nesprávné informaci poskytnuté během řízení, která byla rozhodujícím faktorem pro rozhodnutí...“
(13)
Zatímco byl relevantní trh v původním oznámení definován jako trh pro OSB a překližku, vyplynulo podle údajů Německa z nově předložených studií, že by bylo vhodnější definovat relevantní trh jako trh pro OSB a pouze určité překližkové segmenty. Podle této nové definice trhu by se trh v příslušném období ve smyslu bodu 3.4 multisektorálního rámce podpory 1998 nezmenšil a tudíž by musela být schválena nesnížená míra podpory ve výši 35 %.
2.3. Rozhodnutí o zahájení řízení
(14)
Komise nevyhověla žádosti Německa, aby se relevantní trh omezil na základě jiné definice nahraditelných výrobků na trh pro OSB a určité překližkové segmenty.
(15)
Komise nepovažovala nové hodnocení trhu za nezbytné, jelikož nebyly splněny dva důležité prvky, které způsobily značné pochybnosti o slučitelnosti podpory se společným trhem:
• Chybějící motivace: Komise měla značné pochybnosti o motivačním účinku oznámené podpory, poněvadž investice již byly uskutečněny. Jestliže podpora nepůsobí jako stimul, nelze použít ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES, která se týkají regionálního rozvoje.
• Chybějící nezbytnost: Komise měla vážné pochybnosti o tom, zda podpory na již uskutečněné investice mohou být považovány za nezbytné pro podporu hospodářského rozvoje určitých hospodářských odvětví nebo hospodářských oblastí ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. V daném případě postačovala k uskutečnění investice míra podpory ve výši 31,5 %.
3. STANOVISKO NĚMECKA
(16)
Německo nadále trvalo na novém zhodnocení trhu Komisí podle článku 9 nařízení (ES) č. 659/1999:
•
Podpora by byla poskytnuta v rámci „Společného programu: Zlepšení regionální hospodářské struktury“, který Komise schválila jako regionální režim podpory. Komise má tedy pouze povinnost prověřit, zda oznámené opatření odpovídá ustanovením schváleného režimu podpory a zda je slučitelné s multisektorálním rámcem podpory 1998. Jelikož nově oznámená podpora tato ustanovení splňuje, je opatření podpory jednoznačně investiční a nikoli provozní podporou.
•
Soud prvního stupně potvrdil ve svém rozhodnutí ze dne 5. listopadu 2003 v právní věci T-130/02 (Kronoply/Komise) (7), že oznámení dodatečné podpory nebo změna již schválené podpory jsou možná. V důsledku toho nemohla Komise posoudit druhou oznámenou podporu jako podporu provozní s odůvodněním, že projekt je již uzavřen. V opačném případě by byla možnost oznámení dalších podpůrných opatření - která byla potvrzena Soudním dvorem - bezpředmětná.
4. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(17)
Společnost Kronoply trvala na stanovisku, že na jeden investiční projekt lze podat několik oznámení a doložila jej rozsudky v různých právních věcech:
•
Soud prvního stupně potvrdil ve svém rozhodnutí ve věci Kronoply/Komise (8), že další podpora nebo změna již schválené podpory jsou možné: „Kromě toho není vnitrostátním orgánům nijak zakázáno nahlásit projekt, na který má být podniku poskytnuta další podpora nebo již poskytnutá podpora změněna.“
•
Toto stanovisko obsahuje také rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 30. ledna 2002 v právní věci T-212/00 (Nuove Industrie Molisane Srl/Komise) (9): „[…] rozhodnutí [Komise] nezbavuje italské úřady možnosti oznámit projekt, na který má být žalující straně poskytnuta další podpora nebo již poskytnutá podpora změněna.“
(18)
Společnost Kronoply také zdůraznila, že Komise musí nové oznámení věcně přezkoumat, a uvedla pro to dva podstatné důvody:
•
Komise nemůže vycházet z dřívějšího hodnocení trhu, poněvadž toto hodnocení vycházelo z věcně nesprávné definice trhu.
•
Společnost Kronoply neměla možnost nechat přezkoumat původní rozhodnutí Komise soudem, poněvadž její zájmy nebyly poškozeny (10).
(19)
Společnost Kronoply popřela nedostatek motivace a uvedla pro to následující důvody:
•
V bodě 4.2 Pokynů o státní podpoře regionům (11) (dále jen „pokyny pro regionální podpory“) je uvedeno, jak lze přezkoumat, zda existuje motivační prvek. Tento bod zní: „Kromě toho musí režimy podpory stanovit, že žádost o podporu musí být předložena před zahájením projektu.“ Společnost Kronoply tuto podmínku splnila podáním žádosti o podporu u vnitrostátních orgánů před zahájením projektu. Podpora tedy poskytovala požadovaný stimul a splňovala kritérium nezbytnosti podpory hospodářského rozvoje oblastí ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
•
Společnost Kronoply stále požadovala míru podpory ve výši 35 %. Snížení míry požadované podpory neznamenalo, že již není nutná žádná další podpora. Jelikož by formální řízení mohlo trvat až 18 měsíců, bylo pro příjemce podpory výhodnější přijmout okamžitě tu část podpory, jejíž oprávněnost byla pro Komisi nesporná.
5. HODNOCENÍ
(20)
Po přezkoumání stanovisek Německa a společnosti Kronoply setrvává Komise na stanovisku, které zastávala ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, že nové hodnocení trhu podle multisektorálního rámce podpory 1998 není nutné, jelikož u podpory nejsou splněny dva základní předpoklady: motivační účinek a nezbytnost.
5.1. Žádné další investiční náklady způsobilé pro podporu ve smyslu pokynů pro regionální podpory
(21)
Komise zastává názor, že oznámení N 609/03 (ze dne 22. prosince 2003) je nutno považovat za samostatné, druhé oznámení podpory ve prospěch společnosti Kronoply, kterou však nebude dosaženo žádných dalších investic nebo vytvoření pracovních míst. Nevznikají proto žádné dodatečné náklady způsobilé pro podporu ve smyslu pokynů pro regionální podpory, které by mohly odůvodnit poskytnutí dodatečné podpory.
(22)
Komise schválila svým rozhodnutím SG (2001) D/289524 ze dne 3. července 2001 investiční podporu ve výši 35,4 milionů EUR ve prospěch společnosti Kronoply. Toto rozhodnutí vycházelo z údajů, které Německo tehdy předložilo. Komise se rozhodla, že nebude vznášet žádné námitky, a schválila podporu tak, jak byla nakonec Německem navržena. Německo a společnost Kronoply rozhodnutí akceptovaly. Německé orgány pak podporu poskytly a společnost Kronoply ukončila dne 31. ledna 2003 svůj investiční projekt.
(23)
Teprve osmnáct měsíců po konečném rozhodnutí Komise - a téměř jeden rok po ukončení investičního projektu - předložilo Německo oznámením ze dne 22. prosince 2003 novou definici trhu a prohlásilo, že by bylo na základě nových studií vhodnější definovat relevantní trh jako trh pro OSB a pouze určité překližkové segmenty. Jak již bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení formálního přezkumného řízení, Komise nebude za těchto okolností své předchozí rozhodnutí revidovat. Komise je toho názoru, že předložení jiné definice trhu Německem nelze zařadit pod článek 9 nařízení (ES) č. 659/1999.
(24)
V souladu s rozhodnutím Soudu prvního stupně v právní věci Kronoply/Komise zastává Komise názor, že členský stát může oznámit další podporu nebo změnit již schválený projekt nebo dokonce změnit různé tranže státní podpory na určitý projekt a Komise to může schválit, jestliže lze pro každou tranži doložit motivační účinek a nezbytnost. Německo však již kromě ukončeného projektu neoznámilo žádný další investiční projekt společnosti Kronoply. Projekt, který měl být financován, byl kromě toho dokončen téměř rok před oznámením nového projektu na poskytnutí podpory. Komise tedy došla k závěru, že tímto druhým oznámením mělo být jednoduše dosaženo větší míry podpory ve výši 35 %, která byla předtím zamítnuta, aniž by vznikly dodatečné náklady způsobilé pro podporu, pro které by mohla být schválena podpora ve výši 3 936 947 EUR, a aniž by existoval motivační účinek nebo nezbytnost.
(25)
Jak vyložil Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 5. října 2000 v právní věci C-288/96 (Spolková republika Německo/Komise) (12) musí Komise takovou podporu posoudit jako podporu provozní, poněvadž je poskytována, aniž by se od příjemců vyžadoval závazek týkající se jejího využití a aniž by byla určena ke zlepšení finanční situace jejich podniků.
5.2. Motivační účinek
(26)
Komise se sice domnívá, že tato oznámení dostatečně prokázala, že poskytnutí další podpory nepovede k žádné nové investici a nebude nabízet žádné podněty, přesto by se však ráda v odpovědi na stanoviska Německa a společnosti Kronoply ještě podrobněji vrátila k pojmu motivačního účinku.
5.2.1. Investiční proces
(27)
Podnikové investice je nutno posuzovat jako dynamický proces. Důležité je rozlišovat mezi fází ex-ante a ex-post:
•
Podniky přijímají ex-ante rozhodnutí o uskutečnění investice tak, že při svých výpočtech vycházejí z očekávaných příjmů a nákladů projektu. Jestliže se očekávaný výnos z investičního projektu pohybuje nad potřebnou mírou výnosnosti, tento projekt zahájí. Regionální podpora by měla poskytovat podnět k tomu, aby podniky změnily své chování a investovaly v regionech, ve kterých by jinak neinvestovaly.
•
Jestliže je investice jednou učiněna, lze ji ex post jen velmi obtížně vrátit, jelikož její značná část proudí do určitého majetku, který nemůže být jen tak přesunut na jiné místo. Prodejem takového majetku by prodávající ztratil část svého investičního kapitálu.
5.2.2. Ex ante hodnocení motivačního účinku na základě pokynů pro regionální podpory.
(28)
V bodě 4.2 pokynů pro regionální podpory se používá následující test, který má ověřit, zda podpora má motivační účinek: příjemce podpory musí podat žádost o podporu před zahájením realizace projektu. Jestliže tomu tak je, vychází Komise z toho, že motivační účinek existuje.
(29)
Ve svých připomínkách zastávalo Německo a společnost Kronoply názor, že jsou splněny předpoklady bodu 4.2 pokynů pro regionální podpory, neboť společnost Kronoply podala žádost o podporu před zahájením realizace projektu.
(30)
Test v bodě 4.2 se má pokusit ověřit motivační účinek, aniž by investici příliš oddaloval. Rozsáhlé zkoumání všech hospodářských aspektů investičního rozhodnutí příjemce podpory by se mohlo ukázat jako velmi obtížné nebo časově náročné a tím by mohlo brzdit investici a hospodářský rozvoj regionu.
(31)
Při hodnocení motivačního účinku dodatečné podpory ve výši 3,5 % je rozhodující, zda rozdíl mezi 31,5 % a 35 % působil rozdíl na motivační účinek a ovlivnil investiční rozhodnutí společnosti Kronoply:
•
Společnost Kronoply nemohla před uskutečněním investice vědět, jak vysoká podpora nakonec bude, jelikož vyhodnocení opravných faktorů v multisektorálním rámci podpor 1998 bylo na uvážení Komise. Společnost Kronoply si tedy nebyla jista, zda jí bude poskytnuta míra podpory ve výši 31,5 % nebo 35 %. Podnik tedy vycházel z toho, že očekávaná míra se bude pohybovat podle pravděpodobnosti obou možných výsledků mezi těmito dvěma hodnotami. Společnost Kronoply založila své investiční rozhodnutí na očekávané částce podpory.
•
Komise bere na vědomí, že se společnost Kronoply rozhodla pro investici, i když nebyla stanovena přesná výše podpory nebo míra podpory. Kromě toho podnik investici ukončil poté, co byla schválena míra podpory ve výši 31,5 %. Společnost Kronoply proto byla zjevně ochotna vzít na sebe riziko míry podpory pouze ve výši 31,5 %.
•
Sama skutečnost, že společnost Kronoply splňovala předpoklad v bodě 4.2 pokynů pro regionální podpory proto bezpodmínečně neznamená, že očekávaná hodnota těchto dodatečných 3,5 procentních bodů měla motivační účinek.
5.2.3. Ex post hodnocení motivačního účinku na základě skutečností
(32)
Místo toho, aby se dále zabývala rozhodnutím ex ante společnosti Kronoply, považuje Komise za účelnější vycházet ze skutečností. Společnost Kronoply se zjevně rozhodla pro investici a prováděla své činnosti nadále také poté, co jí byla schválena míra podpory pouze ve výši 31,5 %. Investiční projekt byl dokončen, jak bylo původně plánováno. Společnost Kronoply nepřizpůsobila svůj investiční projekt ani s ohledem na nižší míru podpory.
(33)
Společnost Kronoply nezmění svůj postoj, ať již podnik obdrží další podporu nebo ne: Neexistuje žádný důvod pro to, aby další podpora společnosti Kronoply vedla ke zvýšení výroby nebo rozšíření výrobních zařízení. Jelikož investice byly již učiněny, neexistuje ani žádný důvod k obavám, že společnost Kronoply ukončí výrobu v případě, že nedostane další podporu.
(34)
Komise proto dospěla k závěru, že poskytnutí podpory ve výši dalších 3,5 % by nemělo žádný motivační účinek.
(35)
Jak již bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení řízení, musí podpory působit motivačně, jestliže mají přispívat k podpoře hospodářského rozvoje určitých hospodářských odvětví nebo hospodářských oblastí ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Jestliže již investice byla učiněna, jako v tomto případě, nevytváří podpora žádnou motivaci a nevede k novým investicím nebo k vytváření pracovních míst. Komise proto nemůže tuto podporu odůvodnit zvýšením nových investic nebo vytvořením pracovních míst ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Komise znovu dochází k závěru, že dodatečná podpora ve výši 3 936 947 EUR je podporou provozní.
5.3. Nezbytnost podpory
(36)
Co se týče prohlášení v rozhodnutí o zahájení řízení zastává Komise názor, že zásada nezbytnosti vyplývá bezprostředně z koncepce kontroly státních podpor. Komise může prohlásit, že podpora je v souladu s čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES jen tehdy, pokud může konstatovat, že podpora přispívá k uskutečňování některého z uvedených cílů, kterých by zvýhodněný podnik nemohl za obvyklých tržních podmínek dosáhnout vlastními opatřeními. To odpovídá běžné praxi Komise, kterou potvrdil Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 17. září 1980 v právní věci 730/79 (Philip Morris/Komise) (13).
(37)
Jak je podrobně uvedeno v bodech odůvodnění 26 až 35, neposkytuje plánovaná podpora žádnou motivaci pro nové investice nebo pro vytváření pracovních míst. Nevyžaduje od příjemce podpory ani odpovídající výkon ani příspěvek k cíli společného zájmu. Proto se zde jedná o provozní podporu k pokrytí běžných nákladů, které by společnost Kronoply musela jinak hradit sama.
(38)
Bod 4.15 pokynů pro regionální podpory zakazuje obvykle provozní podpory. Podpory tohoto druhu však lze výjimečně poskytnout v oblastech, na které se vztahuje čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, pokud jsou i) na základě svého příspěvku k regionálnímu rozvoji a ii) na základě svého druhu oprávněné a jejich výše je přiměřená k nevýhodám, které mají být vyrovnány. Německo nepředložilo údaje o případných nevýhodách, ani neukázalo, jak má další podpora přispět k regionálnímu rozvoji.
(39)
Z těchto skutečností vyplývá, že další podpora není nezbytná, jelikož se společnost Kronoply rozhodla pokračovat ve své činnosti také poté, co byla schválena pouze nižší míra podpory ve výši 31,5 %. To znamená, že hospodářský provoz společnosti Kronoply je rentabilní nebo že podnik není v žádném případě odkázán na další podpory. Každá další podpora by v této fázi byla pro společnost Kronoply neočekávaným ziskem.
(40)
Komise tedy dochází k závěru, že se podpora v tomto případě neslučuje s čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES také proto, že není nezbytná pro regionální rozvoj.
(41)
Závěrem se prověřuje, zda lze na podporu použít ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES:
•
Ustanovení o výjimkách uvedená v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na podpory sociální povahy poskytované individuálním spotřebitelům, na odstranění škod způsobených přírodními pohromami nebo na překonání rozdělení Německa jsou v tomto případě nepoužitelná.
•
Podporu rovněž nelze považovat podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES za projekt společného evropského zájmu anebo k nápravě vážné poruchy v hospodářství Německa. Rovněž není určena na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví podle čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
•
Čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES upravuje schvalování podpor na rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud tyto podpory nezmění obchodní podmínky způsobem, který se neslučuje se společným zájmem. Jelikož bylo stanoveno, že se podpora v důsledku chybějícího motivačního účinku a chybějící nezbytnosti neslučuje s čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, nelze ze stejných důvodů prohlásit, že je v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
6. ZÁVĚR
(42)
Komise dochází k závěru, že oznámená podpora představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Jelikož podpora ani nepůsobí jako motivace ani není nezbytná, nelze použít žádné z ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 nebo 3 Smlouvy o ES. Podpora je proto nepřípustnou provozní podporou a nesmí být poskytnuta -
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ :
Článek 1
Státní podpora ve výši 3 936 947 EUR, kterou hodlá Německo podle oznámení N609/2003 poskytnout ve prospěch společnosti Kronoply GmbH, je neslučitelná se společným trhem.
Z tohoto důvodu nesmí být podpora poskytnuta.
Článek 2
Německo sdělí Komisi během dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí opatření, která byla přijata pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 21. září 2005.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 21 settembre 2005
relativa all’aiuto di Stato n. C 5/2004 (ex N 609/2003) a cui la Germania intende dare esecuzione in favore di Kronoply
[notificata con il numero C(2005) 3497]
(Il testo in lingua tedesca è l’unico facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2006/262/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
Visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 88, paragrafo 2, primo comma,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, punto a),
previo invito delle parti interessate a presentare osservazioni a norma dei suddetti articoli (1),
considerando quanto segue:
1. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettera del 22 dicembre 2003 (A/39031), la Germania ha notificato alla Commissione l’intenzione di concedere un aiuto agli investimenti nell’ambito della «Disciplina multisettoriale degli aiuti regionali destinati ai grandi progetti d’investimento» (2) (in appresso «Disciplina multisettoriale 1998») in favore di Kronoply GmbH (in appresso «Kronoply»). L’aiuto notificato è stato registrato con il numero N 609/03 .
(2)
Con lettera del 18 febbraio 2004 (SG/D/200649), la Commissione ha comunicato alla Germania la decisione di avviare il procedimento di cui all’articolo 88, paragrafo 2 del trattato CE.
(3)
La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata sulla Gazzetta Ufficiale dell’Unione europea (3). La Commissione ha invitato gli interessati a presentare le loro osservazioni.
(4)
Con lettera del 19 marzo 2004 (A/32003), la Germania ha presentato le proprie osservazioni.
(5)
Con lettera del 24 maggio 2004 (A/33878), Luther Menold Rechtsanwaltsgesellschaft mbH ha presentato le proprie osservazioni su Kronoply. Le osservazioni sono state trasmesse alla Germania in data 19 novembre 2004 (D/58277).
2. DESCRIZIONE DETTAGLIATA DELLA MISURA
2.1. Prima notifica N 813/2000
(6)
Il caso in esame è collegato al caso n. N 813/2000, in cui la Commissione ha approvato un aiuto in favore di Kronoply.
(7)
Il 3 luglio 2001 (SG/D/289524) la Commissione ha approvato, nell’ambito della disciplina multisettoriale del 1988, un’intensità lorda di aiuto del 31,5 % in favore di Kronoply ai fini della costruzione di uno stabilimento per la produzione di pannelli a fibre orientate (OSB) (4) a Heiligengrabe, Brandenburgo, un’area assistita ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, comma a) del trattato CE. L’intensità dell’aiuto stabilita è inferiore di 3,5 punti percentuali rispetto all’intensità massima perché si è ritenuto che il mercato rilevante fosse in declino.
(8)
La Commissione ha calcolato l’intensità massima d’aiuto da concedere in virtù della disciplina multisettoriale del 1988 sulla base di tre criteri di valutazione. Si è pertanto calcolato che, per soddisfare tali criteri, l’intensità massima d’aiuto che può essere concessa è pari al 31,5 % (fattore concorrenza 0,75, fattore capitale-lavoro 0,8 e fattore impatto regionale 1,5). L’importo dell’aiuto in questione era dunque pari a 35,4 milioni di euro (5).
(9)
Il calcolo relativo al fattore concorrenza ha causato alcuni disaccordi tra la Commissione e la Germania. Entrambe le parti, tuttavia, hanno convenuto che il mercato rilevante consisteva in OSB e prodotti di legno compensato. Inizialmente, la Germania aveva presentato degli studi che dimostravano che tale mercato non era in declino. La Commissione nutriva dei dubbi su tali studi dal momento che da essi risultava un aumento eccezionalmente forte della domanda nel 2000 rispetto agli anni precedenti. Vi sono stati, a più riprese, scambi di informazioni con la Germania prima che essa riducesse l’intensità dell’aiuto notificato dal 35 % al 31,5 %:
•
Con lettera del 22 dicembre 2000 (A/40955), la Germania ha notificato la propria intenzione di concedere un aiuto a Kronoply ai sensi della disciplina multisettoriale del 1998.
•
Il 3 gennaio 2001 (D/56400) la Commissione ha richiesto ulteriori informazioni. L’11 gennaio 2001 si è svolta una riunione tra i rappresentanti del Governo tedesco, il Land di Brandenburgo, l’impresa interessata e la Commissione. Il Governo tedesco ha fornito le informazioni richieste con lettere del 9 febbraio 2001 (A/31359) e del 20 febbraio 2001 (A/31463). Con lettere del 9 aprile 2001 (D/51511), la Commissione ha inviato delle domande supplementari cui la Germania ha risposto il 21 maggio 2001 (A/34090).
•
Con lettera del 19 giugno 2001 (A/34812), la Germania ha ridotto l’intensità dell’aiuto notificato dal 35 % al 31,5 %.
•
Con lettera del 5 luglio 2001 (SG/D/289525), la Commissione ha informato la Germania che non aveva nulla da obiettare all’aiuto.
(10)
Con lettera del 3 gennaio 2002 (A/30013), la Germania ha chiesto una modifica alla decisione della Commissione. Ha fornito prove del fatto che l’aumento della domanda previsto per il 2000 si era verificato e che il mercato non era quindi in declino. Con lettera del 5 febbraio 2002 (D/50463), la Commissione si è rifiutata di modificare la propria precedente decisione perché l’aiuto era stato valutato sulla base di un calcolo corretto di tutti i fattori rilevanti. Più specificamente, la Commissione non poteva modificare la propria precedente decisione per le seguenti ragioni: la valutazione del criterio della concorrenza si basava su un confronto tra l’evoluzione del consumo apparente del prodotto in questione e il tasso di crescita del settore manifatturiero nel suo complesso nel periodo 1994-1999 e su una previsione che, al momento dell’adozione della decisione, era giusta.
2.2. Seconda notifica N 609/2003
(11)
Con la seconda notifica è stato fatto un tentativo di ottenere l’intensità massima del 35 %, che era stata precedentemente rifiutata, concedendo in aiuto supplementare equivalente al 3,5 % (o 3 939 947 euro).
(12)
La Germania ha sostenuto che la definizione del mercato data nella notifica originale N 813/2000 era sbagliata e ha fatto riferimento all’articolo 9 del regolamento del Consiglio (CE) n. 659/1999 del 22 marzo 1999 recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (6) («Regolamento (CE) n. 659/1999»), che permette la revoca di una decisione alle seguenti condizioni: «La Commissione può revocare una decisione adottata (…) dopo aver dato allo Stato membro interessato la possibilità di presentare osservazioni, se tale decisione si basava su informazioni inesatte fornite nel corso del procedimento e determinanti ai fini della decisione.»
(13)
Mentre nella prima notifica il mercato rilevante era stato definito come il mercato degli OSB e dei prodotti in legno compensato, la Germania ha sostenuto che dai nuovi studi presentati risultava che la definizione corretta del mercato rilevante era il mercato degli OSB e solo di alcuni segmenti del mercato del compensato. Sulla base di tale nuova definizione del mercato, il mercato rilevante non era in declino nel periodo in questione (cfr. il punto 3.4 della disciplina multisettoriale del 1998) e pertanto avrebbe dovuto essere autorizzata l’intensità piena dell’aiuto del 35 %.
2.3. Decisione di avviare il procedimento
(14)
La Commissione non è addivenuta alla richiesta della Germania secondo cui, sulla base di una diversa definizione dei prodotti di sostituzione, il mercato rilevante doveva essere limitati agli OSB e solo ad alcuni segmenti del mercato del compensato.
(15)
La Commissione non ha ritenuto necessaria una rivalutazione del mercato perché mancavano due elementi fondamentali, circostanza che ha fatto sorgere seri dubbi sul fatto che l’aiuto fosse compatibile con il mercato unico:
• Mancanza di incentivi: La Commissione ha espresso seri dubbi sull’esistenza di un effetto incentivante dell’aiuto notificato dal momento che gli investimenti erano già stati realizzati. Se l’aiuto non fornisce alcun incentivo, le deroghe di cui all’articolo 87, paragrafo 3, punti a) e c) del trattato CE relative allo sviluppo regionale non si applicano.
• Mancanza della necessità: La Commissione ha nutrito seri dubbi sul fatto che gli investimenti già effettuati potessero essere ancora considerati necessari per agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni economiche ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, lettere a) e c). Nel caso in esame l’intensità del 31,5 % era sufficiente a incoraggiare l’investimento.
3. OSSERVAZIONI DELLA GERMANIA
(16)
La Germania ha insistito sulla necessità che la Commissione rivaluti il mercato conformemente all’articolo 9 del regolamento (CE) n. 659/1999:
•
L’aiuto sarebbe concesso nell’ambito del regime comune del Governo federale/Länder per il miglioramento delle strutture economiche regionali che la Commissione ha approvato come regime di aiuto regionale. Il compito della Commissione quindi consisteva soltanto nel valutare se la misura notificata soddisfacesse le condizioni stabilite nel regime di aiuto approvato e fosse compatibile con la disciplina multisettoriale del 1998. Dal momento che l’aiuto della seconda notifica soddisfaceva tutte le condizioni di cui sopra, la misura di aiuto era chiaramente un aiuto all’investimento e non un aiuto al funzionamento.
•
Il tribunale europeo di primo grado ha confermato nella propria sentenza sul caso Kronoply (7) che era possibile notificare aiuti supplementari o una modifica all’aiuto esistente. Pertanto, la Commissione non poteva classificare l’aiuto di cui alla seconda notifica come un aiuto al funzionamento sulla base del fatto che il progetto era già stato completato. Altrimenti, la possibilità di notificare ulteriori misure d’aiuto - come confermato dal Tribunale - sarebbe vanificata.
4. OSSERVAZIONI DEGLI INTERESSATI
(17)
Kronoply ha ribadito che lo stesso progetto di investimento poteva essere oggetto di diverse notifiche e, a sostegno della propria tesi, ha citato una serie di decisioni:
•
Il Tribunale europeo di primo grado ha confermato nel caso Kronoply (8) la possibilità di aiuti supplementari o di una modifica dell’aiuto esistente: «Inoltre, occorre rilevare che nulla si oppone a che le autorità nazionali notifichino un progetto inteso ad istituire un nuovo aiuto a favore di un’impresa o a modificare un aiuto già concesso a quest’ultima.»
•
Un analogo parere è stato espresso nel caso Nuove Industrie Molisane Srl (9): «…la decisione [della Commissione] non pregiudica la possibilità per le autorità italiane di notificare un progetto volto ad istituire un nuovo aiuto in favore della ricorrente, o a modificare l’aiuto ad essa già accordato.»
(18)
Kronoply ha inoltre sottolineato che la Commissione doveva valutare la nuova notifica in sé e ha presentato, a sostegno della propria tesi, due argomenti principali:
•
La Commissione non poteva basarsi sulla propria valutazione precedente del mercato perché quest’ultima si fondava su una errata definizione del mercato rilevante.
•
Kronoply non ha avuto la possibilità di far esaminare la decisione iniziale della Commissione dal Tribunale perché i suoi interessi non erano toccati (10).
(19)
Kronoply ha negato la mancanza di incentivi e ha fornito, a sostegno della propria tesi, le seguenti argomentazioni:
•
Il punto 4.2. degli orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale (11) («aiuti regionali») precisa come verificare se ci siano degli incentivi. Esso recita: «I regimi di aiuto, inoltre, devono stabilire che la domanda di aiuto sia presentata prima che inizi l’esecuzione dei progetti.» Kronoply ha soddisfatto tale condizione facendo richiesta dell’aiuto alle autorità nazionali prima dell’inizio del progetto. Pertanto, l’aiuto ha fornito l’incentivo desiderato e ha soddisfatto il criterio della necessità al fine di favorire lo sviluppo economico ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, punto a) del trattato CE.
•
Kronoply aveva sempre chiesto un’intensità d’aiuto del 35 %. La riduzione dell’intensità dell’aiuto notificato non significava che non sarebbero stati più necessari altri aiuti. Dal momento che il procedimento formale può prendere fino a diciotto mesi, era più vantaggioso per il beneficiario ricevere immediatamente la parte dell’aiuto la cui ammissibilità non era contestata dalla Commissione.
5. VALUTAZIONE
(20)
Dopo aver esaminato le osservazioni presentate dalla Germania e da Kronoply, la Commissione mantiene la posizione assunta nella decisione di avviare il procedimento, vale a dire che è inutile procedere a una nuova valutazione del mercato ai sensi della disciplina multisettoriale del 1998 dal momento che l’aiuto in questione non soddisfa due condizioni fondamentali: l’effetto incentivante e la necessità.
5.1. Assenza di altri costi di investimento ammissibili ai sensi degli aiuti regionali
(21)
La Commissione ritiene che la presente notifica N 609/03 (del 22 dicembre 2003) debba essere considerata come una notifica distinta - eventualmente una seconda notifica - di un aiuto a favore di Kronoply - anche se non dà luogo ad alcun nuovo investimento né alla creazione di posti di lavoro. Pertanto, non c’è nessun costo nuovo ammissibile ai sensi degli orientamenti sugli aiuti regionali che giustifichi la concessione di aiuti supplementari.
(22)
La Commissione ha approvato un aiuto agli investimenti a favore di Kronoply dell’importo di 35,4 milioni di euro con la decisione SG (2001) D/289524 del 3 luglio 2001 che si basava sulle informazioni fornite all’epoca dalle autorità tedesche. La Commissione aveva deciso di non sollevare obiezioni e aveva approvato l’aiuto nella forma in cui era stato proposto in ultima analisi dalla Germania. La decisione era stata accettata dalla Germania e da Kronoply. Pertanto, l’aiuto era stato concesso dalle autorità tedesche e Kronoply aveva completato il proprio progetto di investimento il 31 gennaio 2003.
(23)
Dopo soli diciotto mesi dall’adozione da parte della Commissione della decisione finale - e circa un anno dopo il completamento del progetto di investimento - la Germania, con notifica del 22 dicembre 2003, ha presentato una nuova definizione del mercato rilevante e ha spiegato che, sulla base di nuovi studi, la definizione più corretta del mercato rilevante era quella di mercato degli OSB e di soltanto alcuni segmenti del mercato del compensato. La Commissione, come ha già dichiarato nella decisione di avviare il procedimento di indagine formale, non intende, in tali circostanze, riesaminare la propria decisione. Essa ritiene, infatti, che la presentazione di una nuova definizione del mercato da parte della Germania non rientri nel campo di applicazione dell’articolo 9 del regolamento (CE) n. 659/1999.
(24)
Conformemente alla decisione del Tribunale di primo grado nel caso Kronoply, la Commissione ritiene che uno Stato membro possa notificare, e la Commissione autorizzare, un nuovo aiuto o modificare un progetto già autorizzato, comprese le diverse tranches di un aiuto di Stato in favore di un determinato progetto, a condizione che possano essere dimostrati l’effetto incentivante e la necessità di ciascuna tranche dell’aiuto. Tuttavia, la Germania non ha notificato progetti di investimento supplementari pianificati da Kronoply in aggiunta al progetto già completato. Inoltre, il progetto da finanziare era stato completato circa un anno prima della notifica del nuovo progetto di aiuto. Pertanto, la Commissione è giunta alla conclusione che tale seconda notifica era finalizzata soltanto ad ottenere un’intensità di aiuto più elevata, l’intensità del 35 % precedentemente rifiutata, e che non c’erano costi supplementari ammissibili per i quali potesse essere approvato un aiuto di 3 936 947 euro e che non si riscontrava né un effetto incentivante né la necessità dell’aiuto.
(25)
Come ha deliberato la Corte di Giustizia delle Comunità europee nel caso Germania contro Commissione (12), la Commissione deve considerare tale aiuto come un aiuto al funzionamento dal momento che è stato concesso senza imporre alcun obbligo ai beneficiari e che è finalizzato a migliorare la situazione finanziaria delle loro imprese.
5.2. Effetto incentivante
(26)
La Commissione, pur ritenendo che le osservazioni di cui sopra siano sufficienti a dimostrare che la concessione di un aiuto supplementare non porterebbe a nuovi investimenti o a un effetto incentivante, intende esaminare più approfonditamente il concetto di effetto incentivante per rispondere alle osservazioni presentate dalla Germania e da Kronoply.
5.2.1. Il processo di investimento
(27)
Gli investimenti delle imprese devono essere considerati un processo dinamico. È importante distinguere tra la fase ex ante e quella ex post:
•
Le imprese decidono ex ante se fare o meno un investimento, basando i loro calcoli sulla previsione delle entrate e dei costi del progetto. Se l’utile previsto sul progetto di investimento è più alto del tasso di redditività richiesto, esse danno esecuzione al progetto. Un aiuto regionale deve agire da incentivo per le imprese a modificare il loro comportamento e a investire in regioni in cui altrimenti non investirebbero.
•
Una volta realizzato un investimento, è difficile annullarli ex post perché una parte consistente di esso è diretta ad impianti specifici che non possono essere facilmente trasferiti altrove. Vendendo tali impianti, il venditore perderebbe una parte del capitale investito.
5.2.2. Valutazione ex ante dell’effetto incentivante ai sensi degli orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale
(28)
Il punto 4.2 degli orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale prevede la seguente verifica per valutare se un aiuto abbia o meno un effetto incentivante: il beneficiario deve chiedere l’aiuto prima che inizi l’esecuzione del progetto. Se tale condizione è soddisfatta, la Commissione presuppone che vi sia un effetto incentivante.
(29)
Nelle loro osservazioni, la Germania e Kronoply sostenevano che la verifica di cui al punto 4.2 degli Orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale avesse avuto un esito positivo dal momento che Kronoply aveva presentato la sua domanda d’aiuto prima dell’inizio del progetto.
(30)
La verifica di cui al punto 4.2 è stata concepita per stabilire se esiste un effetto incentivante senza ritardare indebitamente l’investimento. Un esame completo di tutti gli aspetti economici della decisione di investimento del beneficiario dell’aiuto potrebbe rivelarsi molto difficile o prendere molto tempo e pertanto ostacolare l’investimento e lo sviluppo economico della regione.
(31)
Nel valutare la presenza dell’effetto incentivante per l’aiuto supplementare del 3,5 %, occorre chiedersi se la differenza tra il 31,5 % e il 35 % ha modificato l’effetto incentivante e ha influito sulle decisioni di investimento di Kronoply:
•
Prima dell’investimento, Kronoply non poteva sapere quale sarebbe stato l’aiuto che avrebbe eventualmente ricevuto dal momento che spetta alla Commissione valutare i coefficienti correttori previsti nella disciplina multisettoriale del 1998. Kronoply non sapeva quindi con certezza se avrebbe beneficiato di un’intensità di aiuto del 31,5 % o del 35 %. Pertanto, ha ritenuto che l’intensità prevista si sarebbe collocata tra questi due valori. Kronoply ha basato la propria decisione di investimento sull’importo d’aiuto che prevedeva di ottenere.
•
La Commissione constata che Kronoply ha deciso di realizzare l’investimento senza conoscere l’importo preciso dell’aiuto né la sua intensità. Inoltre, Kronoply ha completato l’investimento dopo l’approvazione dell’intensità del 31,5 %. Ciò significa che l’impresa era pronta a correre il rischio di ottenere un’intensità d’aiuto di soltanto il 31,5 %.
•
Il fatto che Kronoply soddisfacesse la condizione prevista al punto 4.2 degli orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale non significa quindi necessariamente che i 3,5 punti percentuali abbiano avuto un effetto incentivante.
5.2.3. Valutazione ex post dell’effetto incentivante sulla base dei fatti
(32)
Invece di approfondire ulteriormente l’esame della decisione ex ante di Kronoply, la Commissione ritiene più ragionevole basarsi sui fatti. È evidente che Kronoply ha deciso di procedere all’investimento e ha continuato le sue attività dopo aver ottenuto un’intensità d’aiuto pari solo al 31,5 %. Il progetto di investimento è, d’altronde, stato realizzato come inizialmente previsto. Kronoply non l’ha modificato in funzione dell’intensità d’aiuto ottenuta.
(33)
Indipendentemente dal fatto di ottenere o meno un ulteriore aiuto, Kronoply non modificherà il suo comportamento: non c’è nessun elemento che faccia ritenere che un nuovo aiuto indurrebbe l’impresa ad aumentare la produzione o a ingrandire gli impianti di produzione. Nella misura in cui gli investimenti sono già stati realizzati, non c’è neanche motivo di ritenere che Kronoply ponga fine alle sue attività di produzione qualora non ottenga un nuovo aiuto.
(34)
Pertanto, la Commissione è giunta alla conclusione che la concessione di un ulteriore aiuto del 3,5 % non avrebbe alcun effetto incentivante.
(35)
Come stabilito dalla decisione che dà l’avvio al procedimento, gli aiuti devono avere un effetto incentivante per contribuire a favorire lo sviluppo economico di alcune regioni o a facilitare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni economiche ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, punti a) e c), del trattato CE. Quando, come nel caso in esame, l’investimento è già stato realizzato, l’aiuto non ha tale effetto incentivante e non porta a nuovi investimenti né alla creazione di posti di lavoro. Pertanto, la Commissione non può giustificare l’aiuto con un aumento dei nuovi investimenti o la creazione di posti di lavoro ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, punti a) e c), del trattato CE. La Commissione conclude di nuovo che l’aiuto supplementare di 3 936 947 euro costituisce un aiuto al funzionamento.
5.3. Necessità
(36)
Per quanto riguarda le dichiarazioni contenute nella decisione di avviare il procedimento, la Commissione ritiene che il principio di necessità derivi direttamente dal concetto di controllo degli aiuti di Stato. La Commissione può dichiarare che un aiuto è incompatibile ai sensi dell’articolo 87, paragrafi 2 e 3, del trattato CE solo se può constatare che l’aiuto contribuisce alla realizzazione di uno degli obiettivi citati, obiettivi che l’impresa non potrebbe conseguire con i propri mezzi in condizioni normali di mercato. Ciò è conforme alla pratica corrente della Commissione, che è stata confermata dalla Corte di Giustizia delle Comunità europee segnatamente nel caso Philip Morris (13).
(37)
Come illustrato nei paragrafi 26-35, l’aiuto progettato non ha alcun effetto incentivante per nuovi investimenti o per la creazione di posti di lavoro. Esso non richiede al beneficiario alcun quid pro quo né alcun contributo a un obiettivo di interesse comune. Pertanto, si tratta di un aiuto al funzionamento che copre i costi correnti normalmente sostenute da Kronoply.
(38)
Il punto 4.15 degli orientamenti proibisce di norma gli aiuti al funzionamento. Tuttavia, tali aiuti possono essere concessi a titolo eccezionale alle regioni ammissibili alle deroghe di cui all’articolo 87 paragrafo 3, punto a) purché (i) essi siano giustificati in funzione del loro contributo allo sviluppo regionale e della loro natura e (ii) il loro livello sia proporzionale agli svantaggi che intendono compensare. La Germania non ha dimostrato l’esistenza di alcuno svantaggio né mostrato in che modo l’aiuto supplementare dovrebbe contribuire allo sviluppo regionale.
(39)
I fatti dimostrano che qualsiasi nuovo aiuto è inutile dal momento che Kronoply ha deciso di continuare la propria attività anche dopo aver ottenuto un’intensità parsi solo al 31,5 %. Ciò significa che l’attività economica di Kronoply è redditizia o che, in ogni caso, l’impresa non necessita di aiuti supplementari. Nella fase attuale, qualsiasi nuovo aiuto costituirebbe un beneficio imprevisto per Kronoply.
(40)
Pertanto, la Commissione conclude che, nel caso in esame, l’aiuto è incompatibile anche con l’articolo 87, paragrafo 3, punto a) del trattato CE in quanto non è necessario per lo sviluppo regionale.
(41)
Infine, occorre esaminare se si applicano le deroghe di cui all’articolo 87, paragrafi 2 e 3:
•
Le deroghe previste dall’articolo 87, paragrafo 2, relative agli aiuti a carattere sociale concessi ai singoli consumatori, agli aiuti destinati ad ovviare ai danni arrecati da calamità naturali o altri eventi eccezionali e agli aiuti concessi per compensare gli svantaggi economici provocati dalla divisione della Germania, non si applicano in questo caso.
•
L’aiuto non può essere considerato come un aiuto destinato a promuovere la realizzazione di un progetto di interesse comune europeo né a porre rimedio a un grave turbamento dell’economia tedesca, ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, punto b), né ha per oggetto la promozione della cultura e la conservazione di un patrimonio, ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 3, punto d).
•
La deroga prevista dall’articolo 87, paragrafo 3, punto c) del trattato CE si applica agli aiuti destinati ad agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni economiche, sempre che non alterino le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse. Dal momento che l’aiuto è stato giudicato incompatibile con l’articolo 87, paragrafo 3, punto a), del trattato CE per mancanza di effetto incentivante e della necessità, esso non può, per le stesse ragioni, essere dichiarato compatibile con l’articolo 87, paragrafo 3, punto c), del trattato CE.
6. CONCLUSIONI
(42)
La Commissione conclude che l’aiuto notificato costituisce un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1 del trattato CE. Dal momento che l’aiuto non ha effetti incentivanti e non è necessario, non si applicano le deroghe di cui all’articolo 87, paragrafo 2 o 3. Pertanto, l’aiuto costituisce un aiuto al funzionamento incompatibile e ad esso non può essere data esecuzione.
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’aiuto di Stato a cui, conformemente alla notifica N 609/2003, la Germania intende dare esecuzione in favore di Kronoply, per un importo di 3 936 947 euro, è incompatibile con il mercato comune.
A detto aiuto non può pertanto essere data esecuzione.
Articolo 2
Entro due mesi dalla notificazione della presente decisione, la Germania informa la Commissione circa i provvedimenti presi per conformarvisi.
Articolo 3
La Germania è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 21 settembre 2005.