ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 22. června 2005
o opatřeních, která Itálie stanovila pro profesionální sportovní kluby - (Decreto „salva calcio“)
(oznámeno pod číslem K(2005) 1794)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/898/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala (1) zúčastněné strany, aby v souladu s uvedeným článkem podaly připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě tiskových zpráv se Komise dozvěděla, že vládní nařízení č. 282 ze dne 24. prosince 2002 bylo změněno na zákon, a italská vláda přijala opatření v oblasti rozpočtů profesionálních sportovních klubů. Dopisem D/51643 ze dne 12. března 2003 si Komise vyžádala informace o předmětném opatření. Dopisem ze dne 22. dubna 2003, zaevidovaným pod č. 5243, požádaly italské orgány o prodloužení lhůty na podání informací na 14. května. Jelikož do uvedeného termínu Komise neobdržela žádnou odpověď, zaslala dopisem ze dne 22. května 2003 výzvu, aby byly poskytnuty informace. Při této příležitosti rovněž připomněla, že podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES nelze podpůrná opatření provádět, dokud Komise nepodá k dané věci své připomínky. Odpověď italských orgánů došla dne 26. června 2003.
(2)
Dopisem ze dne 11. listopadu 2003 informovala Komise Itálii o svém rozhodnutí zahájit ohledně opatření řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k předmětnému opatření podaly připomínky.
(4)
Komise obdržela ohledně předmětného opatření připomínky od italských orgánů v dopise ze dne 13. února 2004 a od třetích zúčastněných stran v dopisech ze dne 19. ledna 2004 a ze dne 16. února 2004. Prostřednictvím dopisu D/51415 ze dne 25. února 2004 předala Komise Itálii připomínky třetích stran a poskytla jí příležitost, aby se k nim vyjádřila.
(5)
Dopisem ze dne 10. března 2004, zaevidovaným pod č. 08/RB/04 se italské orgány zavázaly, že předmětná opatření změní s cílem vyloučit jakýkoli dopad daňové povahy, který by mohla znamenat. Poté, co vzala Komise na vědomí zmíněný závazek učinit opatření slučitelnými s pravidly Společenství v oblasti hospodářské soutěže a vzhledem k tomu, že opatření nemají okamžitý dopad z hlediska státních podpor, pozastavila řízení do té doby, než předmětná opatření budou skutečně změněna.
(6)
Dopisem č. 13346 ze dne 11. listopadu 2004 předaly italské orgány Komisi znění pozměňovacího návrhu zákona „Legge Comunitaria 2004“, který italský parlament právě projednával. Oznámené změny byly s konečnou platností zapracovány prostřednictvím článku 28 zákona č. 62 ze dne 18. dubna 2005 Disposizioni per l’adempimento di obblighi derivanti dall’appartenenza dell’Italia alle Comunità europee. „Legge comunitaria 2004“ (dále jen zákon č. 62/2005) (3).
II. POPIS OPATŘENÍ
(7)
Opatření, které bylo zavedeno na základě čl. 3 odst. 1a vládního nařízení č. 282 ze dne 24. prosince 2002, kterým se stanoví naléhavá opatření týkající se splnění právních předpisů Společenství a předpisů v daňové oblasti, výběru finančních prostředků a účetních postupů, jež bylo změněno na zákon č. 27 ze dne 21. února 2003 (dále jen „zákon č. 27/2003“). Opatření se použije na sportovní kluby, jež jsou vymezeny v zákoně č. 91 ze dne 23. března 1981 (dále jen „zákon č. 91/1981“).
(8)
Předmětné opatření, stanovené v čl. 18a odst. 1 zákona č. 91/1981 ve znění zákona č. 27/2003, umožňuje sportovním klubům, aby v prvním rozpočtu poté, co zákon vstoupí v platnost, na speciální účet složily částku odpovídající ztrátám z víceletých úroků ze sportovních výkonů profesionálních sportovců, a to na základě vymezení náležitého soudního znaleckého posudku. Se souhlasem dozorčí rady je tedy taková položka zaúčtována mezi aktivní složky rozpočtu, a to ve formě víceletých nákladů určených na odpis.
(9)
Ustanovení čl. 18a odst. 2 zákona č. 91/1981 ve znění zákona č. 27/2003 stanoví, že: Společnosti, které využijí možnosti podle odstavce 1, musejí z občanskoprávních a daňových důvodů odepsat ztrátu v deseti ročních splátkách stejné výše.
(10)
Aby se zjistilo, zda opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, musí Komise posoudit, zda: i) se předmětným opatřením podporují určité podniky nebo výroba určitého zboží tím, že se jim poskytne výhoda hospodářské povahy; ii) je taková výhoda selektivní, tedy taková, že by mohla narušit hospodářskou soutěž či hrozit jejím narušením; iii) zda ovlivňuje obchod mezi členskými státy a iv) zda je poskytována ze státních zdrojů.
(11)
V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES Komise mimo jiné konstatovala, že:
a)
sportovní kluby, které jsou příjemci opatření, provozují hospodářskou činnost, a proto je třeba je v souladu s čl. 87 odst. 1 pokládat za podniky. Opatření by bývalo sportovním klubům umožnilo kompenzovat ztráty z minulosti budoucími zisky za delší časový úsek: možnost prodloužit období, po které lze odečítat ztráty, by pro ně bývala představovala hospodářskou výhodu;
b)
opatření je selektivní, neboť je určeno pouze sportovním klubům vymezeným zákonem č. 91 ze dne 23. března 1981, a tudíž by bývalo představovalo odvětvovou podporu;
c)
profesionální sportovní kluby provozují různé hospodářské činnosti. Přinejmenším některé společnosti provozují na mezinárodních trzích některé z těchto činností. Jelikož na těchto trzích působí rovněž sportovní kluby a jiné hospodářské subjekty z dalších členských států, mohlo předmětné opatření ovlivnit obchod v rámci Společenství;
d)
opatření by muselo využívat státních zdrojů v podobě zřeknutí se daňových výnosů. Jak bylo již zmíněno, mohly by sportovní kluby na základě opatření převádět odečitatelné ztráty do delšího období, než umožňují platná pravidla, náhradou za snížení odpisových sazeb, jež jsou možné během prvních let. Ponechal-li by stát sportovním klubům volbu mezi dvěma metodami zdanění, umožnil by těmto daňovým poplatníkům zvolit si metodu, která pro ně bude výhodná, budou-li tedy souhlasit s tím, že se vzdají části daňových výnosů.
(12)
Na základě takto shrnutého souboru se zdálo, že opatření splňuje všechny náležitosti, aby mohlo být považováno za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(13)
Dále z důvodů uvedených v bodech 22 až 29 rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení nebylo patrné, zda opatření splňuje všechny náležitosti, aby mohlo být považováno za slučitelné se společným trhem.
III. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(14)
Článkem 28 zákona č. 62/2005 bylo změněno znění čl. 18a odst. 2 zákona č. 91/1981, jež je uvedeno v bodě 9. Výraz: „z občanskoprávních a daňových důvodů“ byl zákonem č. 62/2005 nahrazen výrazem: „pouze z občanskoprávních důvodů“.
(15)
Takovou změnou se vyloučí možnost, že by se pro daně uplatnila odlišná účetní metoda stanovená v zákoně č. 91/1981 ve znění zákona č. 27/2003, který umožňuje volbu. Sportovní kluby již tedy nemají možnost prodloužit lhůtu, kdy lze z daní odečítat případné ztráty.
(16)
Ačkoli zákon č. 91/1981 ve znění zákona č. 27/2003 nadále poskytuje sportovním klubům výhody v podobě příznivějšího zacházení z hlediska účetnictví, ve svém novém znění již neposkytuje žádné daňové zvýhodnění. Navíc, jelikož daňová zvýhodnění, která poskytoval v předcházejícím období, by se realizovala pouze v budoucnu (4), nebylo možné na základě opatření poskytovat daňová zvýhodnění v období, kdy se uplatňují změněná pravidla.
(17)
Opatření již nezahrnuje zřeknutí se daňových výnosů a jeho financování nevyžaduje státní zdroje. Není tedy splněna jedna ze základních náležitostí, aby mohlo být považováno za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Komise proto dochází k závěru, že po změnách, které přinesl zákon č. 62/2005 („Legge Comunitaria 2004“), opatření nepředstavuje státní podporu.
(18)
Není proto nezbytné podrobně posuzovat připomínky italských orgánů a zúčastněných třetích stran.
IV. ZÁVĚRY
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření ve prospěch profesionálních sportovních klubů, které Itálie zavedla zákonem č. 27 ze dne 21. února 2003 ve znění zákona č. 62 ze dne 18. dubna 2005, nepředstavuje státní podporu.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 22. června 2005.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 22 giugno 2005
relativa alle misure previste dall’Italia
a favore delle società sportive professionistiche - (Decreto «salva calcio»)
[notificata con il numero C(2005) 1794]
(Il testo in lingua italiana è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2006/898/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 88, paragrafo 2, primo comma,
dopo aver invitato (1) gli interessati a presentare osservazioni conformemente a detto articolo e viste le osservazioni trasmesse,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
A seguito di notizie di stampa la Commissione è giunta a conoscenza del fatto che all’atto della conversione in legge del decreto-legge 24 dicembre 2002, n. 282, il governo italiano ha adottato disposizioni in materia di bilanci delle società sportive professionistiche. Con lettera D/51643 del 12 marzo 2003, la Commissione ha richiesto informazioni sulla misura in questione. Con lettera del 22 aprile 2003, protocollo N. 5243, le autorità italiane hanno chiesto di prorogare al 14 maggio il termine per la presentazione delle informazioni. Non avendo ricevuto alcuna risposta entro la data menzionata, la Commissione ha inviato un sollecito, con lettera del 22 maggio 2003. In tale occasione, essa ha, inoltre, ricordato che, a norma dell’articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE, non è consentito dare esecuzione alle misure di aiuto prima che la Commissione abbia formulato le sue osservazioni in proposito. La risposta delle autorità italiane è pervenuta il 26 giugno 2003.
(2)
Con lettera dell’11 novembre 2003, la Commissione ha informato l’Italia della propria decisione di avviare il procedimento di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato, riguardo alla misura.
(3)
La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (2). La Commissione ha invitato gli interessati a presentare osservazioni in merito alla misura di cui trattasi.
(4)
La Commissione ha ricevuto osservazioni in merito da parte delle autorità italiane con lettera del 13 febbraio 2004 e da terzi interessati con lettere del 19 gennaio 2004 e del 16 febbraio 2004. Con lettera D/51415 del 25 febbraio 2004, la Commissione ha trasmesso all’Italia le osservazioni dei terzi offrendo l’opportunità di commentarle.
(5)
Con lettera del 10 marzo 2004, protocollo N. 08/RB/04, le autorità italiane si sono impegnate a modificare le disposizioni in oggetto al fine di escluderne ogni effetto di tipo fiscale. Preso atto dell’impegno a rendere le disposizioni compatibili con le norme comunitarie in materia di concorrenza e della loro mancanza di effetti immediati dal punto di vista degli aiuti di Stato, la Commissione ha sospeso il procedimento in attesa dell’effettiva modifica della disposizioni in questione.
(6)
Con lettera dell’11 novembre 2004 N. 13346 le autorità italiane hanno trasmesso alla Commissione il testo presentato in sede di emendamento alla «Legge Comunitaria 2004» in discussione al Parlamento Italiano. Le preannunciate modifiche sono state definitivamente introdotte dall’articolo 28 della Legge 18 aprile 2005, n. 62 «Disposizioni per l’adempimento di obblighi derivanti dall’appartenenza dell’Italia alle Comunità europee. Legge comunitaria 2004» (in prosieguo legge 62/2005) (3).
II. DESCRIZIONE DELLA MISURA
(7)
La misura introdotta con l’articolo 3, paragrafo 1 bis del decreto-legge 24 dicembre 2002, n. 282, recante disposizioni urgenti in materia di adempimenti comunitari e fiscali, di riscossione e di procedure di contabilità«convertito nella legge 21 febbraio 2003, n. 27» (in prosieguo legge 27/2003), si applica alle società sportive di cui alla legge 23 marzo 1981, n. 91 (in prosieguo legge 91/1981).
(8)
La misura in questione, prevista dall’articolo 18-bis, comma 1, della legge 91/1981, quale modificata dalla legge 27/2003, permette alle società sportive, nel primo bilancio successivo alla data di entrata in vigore della legge, di «iscrivere in apposito conto l’ammontare delle svalutazioni dei diritti pluriennali delle prestazioni sportive degli sportivi professionisti, determinato sulla base di un’apposita perizia giurata». Con il consenso del collegio sindacale, tale voce è, dunque, iscritta tra le componenti attive di bilancio, sotto forma di oneri pluriennali da ammortizzare.
(9)
L’articolo 18-bis comma 2, della legge 91/1981, quale modificata dalla legge 27/2003 recava poi: «Le società che si avvalgono della facoltà di cui al comma 1 devono procedere, ai fini civilistici e fiscali, all’ammortamento della svalutazione iscritta in dieci rate annuali di pari importo».
(10)
Al fine di stabilire se la misura costituisce un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, la Commissione deve stabilire se: i) la misura in questione favorisca talune imprese o la produzione di taluni beni accordando un vantaggio di natura economica; ii) se tale vantaggio sia selettivo, e dunque tale da falsare o minacciare di falsare la concorrenza; iii) se incida sugli scambi tra Stati membri e iv) se sia concesso mediante risorse statali.
(11)
Nella decisione di avvio del procedimento formale d’indagine di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato, la Commissione constatava, fra l’altro, che:
a)
le società sportive destinatarie della misura esercitano un’attività economica e devono pertanto essere considerate imprese ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1. La misura avrebbe consentito alle società di compensare le perdite registrate in passato con profitti futuri per un periodo più lungo: la possibilità di prorogare il periodo di deducibilità delle perdite avrebbe rappresentato per esse un vantaggio economico;
b)
la misura è selettiva in quanto indirizzata solo alle società sportive di cui alla legge 23 marzo 1981, n. 91 e avrebbe pertanto costituito un aiuto settoriale;
c)
le società sportive professionistiche esercitano svariate attività economiche. Perlomeno talune società esercitano alcune di queste attività su mercati internazionali. Poiché su questi mercati sono presenti anche società sportive e altri operatori economici di altri Stati membri, la misura in questione avrebbe potuto incidere sugli scambi intracomunitari;
d)
la misura avrebbe implicato l’uso di risorse statali in termini di rinuncia al gettito fiscale. Come già menzionato, la disposizione avrebbe consentito alle società sportive di riportare le perdite deducibili su un periodo di tempo più lungo rispetto a quanto consentito dalle norme vigenti, a fronte di una riduzione delle rate d’ammortamento possibili nei primi anni. Permettendo alle società sportive di scegliere tra due metodi alternativi di imposizione, lo Stato avrebbe consentito a questi contribuenti di optare per il metodo per loro più conveniente, accettando quindi di rinunciare a parte del gettito fiscale.
(12)
Sulla base dell’analisi riassunta, la misura sembrava presentare tutti gli elementi costitutivi di un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato.
(13)
Inoltre, per le ragioni esposte ai punti 22-29 della decisione di avvio del procedimento formale d’indagine, non sembravano esservi i presupposti per poter dichiarare l’aiuto compatibile con il mercato comune.
III. VALUTAZIONE DELLA MISURA
(14)
L’articolo 28 della legge 62/2005 ha modificato l’articolo 18-bis, comma 2 della legge 91/1981, riportato al punto 9. L’espressione: «ai fini civilistici e fiscali» è stata sostituita dalla legge 62/2005 con l’espressione: «ai soli fini civilistici».
(15)
Tale modifica elimina la possibilità di far valere ai fini fiscali il differente regime contabile di cui la legge 91/1981, quale modificata dalla legge 27/2003, consente l’opzione. Viene dunque meno la possibilità per le società sportive di prorogare il periodo di deducibilità fiscale delle eventuali perdite.
(16)
Benché la legge 91/1981, quale modificata dalla legge 27/2003, continui ad offrire vantaggi alle società sportive in termini di trattamento contabile favorevole, essa, nella nuova formulazione, non offre più alcun vantaggio fiscale. Inoltre, poiché i vantaggi fiscali precedentemente possibili si sarebbero realizzati solo nel futuro (4), la misura non ha consentito vantaggi fiscali nel periodo di applicazione delle norme modificate.
(17)
La misura, non implicando più la rinuncia a gettito fiscale, non comporta uso di risorse statali. Viene dunque meno uno dei requisiti essenziali per ritenere la sussistenza di un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato. La Commissione conclude pertanto che, in seguito alle modifiche apportate dalla legge 62/2005 («Legge Comunitaria 2004»), la misura non costituisce aiuto.
(18)
Di conseguenza, non risulta necessario esaminare in dettaglio le osservazioni delle autorità italiane e dei terzi interessati.
IV. CONCLUSIONI
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
La misura a favore delle società sportive professionistiche, introdotta dall’Italia con la legge 21 febbraio 2003, n. 27, quale modificata dalla Legge 18 aprile 2005, n. 62 non costituisce un aiuto di Stato.
Articolo 2
La Repubblica italiana è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 22 giugno 2005.