Směrnice Rady
ze dne 27. listopadu 1990
o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(90/642/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že rostlinná výroba zaujímá ve Společenství velmi důležité místo;
vzhledem k tomu, že výnos této výroby je neustále ohrožován škodlivými organismy a plevely;
vzhledem k tomu, že je nezbytné chránit rostliny a rostlinné produkty před těmito organismy nejen proto, aby se zabránilo poklesu výnosů nebo škodám na sklizených produktech, ale též proto, aby se zvýšena produktivita zemědělství;
vzhledem k tomu, že jednou z nejdůležitějších metod ochrany rostlin a rostlinných produktů před působením těchto škodlivých organismů je používání chemických pesticidů; že by však závazné maximální limity měly být stanoveny na co nejnižší hodnotě z hlediska správné zemědělské praxe;
vzhledem k tomu, že však tyto pesticidy nemají na rostlinnou výrobu pouze příznivé účinky, neboť zpravidla jde o toxické látky nebo přípravky s nebezpečnými vedlejšími účinky;
vzhledem k tomu, že velký počet těchto pesticidů a jejich metabolitů nebo rozkladných produktů může mít škodlivé účinky na spotřebitele rostlinných produktů; že tyto pesticidy by neměly být použity za okolností, které znamenají nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat a pro životní prostředí;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo podpořit používání alternativních metod ekologického zemědělství;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [4], naposledy pozměněná směrnicí 89/186/EHS [5], stanoví maximální limity pro výše uvedená rezidua a zajišťuje ve Společenství volný pohyb produktů, ve kterých nejsou tyto limity překročeny; že se však výše uvedenou směrnicí umožňuje členským státům v případech, které považují za odůvodněné, povolit na svém území uvést do oběhu produkty s vyšším obsahem reziduí než maximální limity;
vzhledem k tomu, že toto poslední opatření vede v některých případech k přetrvávajícím rozdílům mezi členskými státy, pokud jde o maximální přípustné limity pro tato rezidua pesticidů, což přispívá k vytváření překážek obchodu a brání tak volnému pohybu zboží ve Společenství; že s cílem dosáhnout jednotného trhu v roce 1992 musejí být tyto překážky odstraněny;
vzhledem k tomu, že by z těchto důvodů měla být členským státům odňata možnost povolit vyšší limity a měly by být stanoveny maximální limity pro určité účinné látky v ovoci a zelenině a na jejich povrchu, které by byly závazné ve všech členských státech a které by musely být dodrženy při uvedení těchto produktů do oběhu;
vzhledem k tomu, že taktéž s cílem zajistit volný pohyb zboží ve Společenství by měly být stanoveny maximální limity pro určité pesticidy v některých dalších produktech rostlinného původu a na jejich povrchu;
vzhledem k tomu, že dodržením maximálních limitů bude navíc zajištěn volný pohyb produktů ve Společenství a náležitá ochrana zdraví spotřebitelů a zvířat;
vzhledem k tomu, že však stanovení závazných maximálních limitů pro rezidua pesticidů vyžaduje zdlouhavé technické zkoumání, takže tyto limity pro rezidua pesticidů podléhající směrnici 76/895/EHS nemohou být závazné ihned;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné přijmout samostatná pravidla, kterými se stanoví tyto závazné maximální limity, s cílem postupně převést stanovení závazných limitů reziduí pesticidů ze směrnice 76/895/EHS do těchto pravidel;
vzhledem k tomu, že touto směrnicí tedy není dotčena směrnice 76/895/EHS, která se nadále vztahuje na určitá rezidua pesticidů, jež nepodléhají této směrnici;
vzhledem k tomu, že vytvoření seznamu reziduí pesticidů a stanovení jejich maximálních limitů spadá do působnosti Rady; že by však tento seznam neměl zahrnovat rezidua pesticidů, na něž se dosud vztahuje směrnice 76/895/EHS;
vzhledem k tomu, že by se tato směrnice měla používat na produkty určené k vývozu do třetích zemí s výjimkou případů, kdy dovážející země prokazatelně vyžaduje zvláštní ošetření vedoucí k vyšším maximálním limitům, než které jsou podle této směrnice stanoveny pro Společenství; že však není vhodné používat tuto směrnici na produkty určené k výrobě jiných produktů než potravin a krmiv ani pro produkty určené k setí či k výsadbě;
vzhledem k tomu, že má-li být zaručeno dodržování této směrnice při uvádění dotyčných produktů do oběhu, musejí členské státy učinit vhodná kontrolní opatření; že plánování a provádění nezbytných inspekcí a oznamování jejich výsledků musí být v souladu se směrnicí Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami [6];
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny metody odběru vzorků a analytické metody Společenství, přičemž analytické metody by měly být používány alespoň jako referenční metody; že stanovení těchto metod je prováděcím opatřením technického a vědeckého charakteru, o které by mělo být rozhodnuto postupem zahrnujícím úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru; že by analytické metody měly splňovat kritéria stanovená v příloze ke směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [7];
vzhledem k tomu, že pozdější změny seznamu produktů rostlinného původu, v nichž nebo na nichž mohou být přítomna rezidua pesticidů, musejí být přijaty Radou;
vzhledem k tomu, že by mělo být členským státům umožněno dočasně snížit stanovené limity, jestliže se následně ukáží jako nebezpečné pro zdraví lidí nebo zvířat; že je pro tyto případy také vhodné zajistit úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na produkty, které náležejí ke skupinám uvedeným ve sloupci 1 přílohy a jejichž příklady jsou vyjmenovány ve sloupci 2, pokud produkty z těchto skupin nebo části produktů uvedené ve sloupci 3 mohou obsahovat určitá rezidua pesticidů.
Seznam reziduí dotyčných pesticidů a jejich maximální limity stanoví Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise. Rezidua pesticidů nelze zahrnovat do seznamu, dokud je pro ně stanoven maximální limit ve směrnici 76/895/EHS.
2. Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení:
a) směrnice Rady 64/54/EHS ze dne 5. listopadu 1963 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se konzervantů povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [8], naposledy pozměněné směrnicí 85/585/EHS [9], která se týkají difenylu (bifenylu), orthofenylfenolu, orthofenylfenolátu sodného a 2-(4-thiazolyl)-benzimidazolu (thiabendazolu) a která nadále upravují používání těchto látek až do okamžiku, než budou zařazena včetně jejich maximálních limitů do seznamu podle odstavce 1;
b) směrnice Rady 74/63/EHS ze dne 17. prosince 1973 o stanovení maximálních přípustných limitů nežádoucích látek a produktů ve výživě zvířat [10], naposledy pozměněné směrnicí 87/519/EHS [11];
c) směrnice 76/895/EHS;
d) směrnice Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [12], naposledy pozměněné směrnicí 88/298/EHS [13].
3. Tato směrnice se rovněž vztahuje na produkty podle odstavce 1 určené pro vývoz do třetích zemí. Maximální limity reziduí pesticidů stanovené v souladu s touto směrnicí se však nepoužijí v případě produktů ošetřených před vývozem, jestliže lze dostatečně prokázat, že
a) třetí země určení požaduje toto zvláštní ošetření, aby zabránila zavlečení škodlivých organismů na její území
nebo
b) ošetření je nezbytné k ochraně produktů před škodlivými organismy během přepravy do třetí země určení a při jejich skladování v této zemi.
4. Tato směrnice se nevztahuje na produkty podle odstavce 1, jestliže lze dostatečně prokázat, že jsou určeny pro
a) výrobu jiných produktů než potravin a krmiv
nebo
b) setí nebo výsadbu.
Článek 2
Pro účely této směrnice se
a) "rezidui pesticidů" rozumějí stopová množství pesticidů a jejich metabolitů a rozkladných nebo reakčních produktů uvedená v seznamu podle článku 1, která jsou přítomna v produktech uvedených v témže článku nebo na jejich povrchu;
b) "uvedením do oběhu" rozumí jakékoliv předání produktů podle článku 1 po jejich sklizni, ať již za úplatu, nebo bezplatně.
Článek 3
1. Produkty podle článku 1 nebo popřípadě jejich části nesmějí po svém uvedení do oběhu obsahovat množství reziduí pesticidů vyšší než limity stanovené v seznamu podle článku 1.
V případě sušených produktů, pro něž nejsou stanoveny maximální limity, jsou použitelné maximální limity stanovené v seznamu podle článku 1 s přihlédnutím ke zkoncentrování reziduí v důsledku procesu sušení.
2. Členské státy zajistí dodržování maximálních limitů stanovených podle odstavce 1 alespoň kontrolním odběrem vzorků. Nezbytné inspekce jsou prováděny podle směrnice 89/397/EHS, a zejména podle jejího článku 4.
Článek 4
1. Příslušný orgán nebo orgány členských států vypracují předběžné programy, v nichž budou vymezeny povaha a četnost inspekcí prováděných v souladu s čl. 3 odst. 2 po určité období.
2. Každoročně do 1. srpna předají členské státy Komisi všechny nezbytné informace týkající se provádění programů podle odstavce 1 za uplynulý rok s tím, že upřesní:
- kritéria uplatněná při vypracování těchto programů,
- počet a povahu provedených inspekcí,
- počet a povahu zjištěných porušení předpisů.
3. Komise po konzultaci v rámci Stálého rostlinolékařského výboru předá členským státům každoročně do 1. listopadu a poprvé v roce 1993 doporučení týkající se koordinovaného programu inspekcí pro následující rok. Toto doporučení může být následně upraveno podle potřeb, které vyvstanou při provádění koordinovaného programu.
V koordinovaném programu budou stanovena zejména kritéria, která by měla být přednostně uplatněna při jeho provádění.
Informace podle odstavce 2 musí obsahovat samostatnou zvláštní kapitolu o provádění koordinovaného programu.
4. Do pěti let od přijetí této směrnice předloží Komise Radě zprávu o používání tohoto článku, doplněnou podle potřeby vhodnými návrhy.
Článek 5
Členské státy nesmějí zakázat na svém území uvedení produktů podle článku 1 do oběhu nebo mu bránit z důvodu přítomnosti reziduí pesticidů, jestliže množství těchto reziduí v produktech či v částech dotyčných produktů nebo na jejich povrchu nepřekračuje maximální limity stanovené v seznamu podle článku 1.
Článek 6
1. Metodami odběru vzorků nezbytnými pro provádění kontrol ovoce a zeleniny podle článku 3 jsou metody stanovené ve směrnici Komise 79/700/EHS [14]. Metody odběru vzorků nezbytné pro provádění takových kontrol u jiných produktů než u ovoce a zeleniny a analytické metody pro všechny produkty se stanoví postupem podle článku 9.
Existence analytických metod Společenství nevylučuje, aby členské státy použily jiné vědecky ověřené metody za předpokladu, že tím nebude bráněno volnému pohybu produktů, které podle metod Společenství vyhovují pravidlům stanoveným v této směrnici. V případě rozdílů v interpretaci výsledků jsou rozhodující výsledky získané metodami Společenství.
2. Analytické metody stanovené podle odstavce 1 musejí splňovat kritéria vymezená v příloze směrnice 85/591/EHS.
3. Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o jiných metodách použitých podle odstavce 1.
Článek 7
Změny přílohy v důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků přijme Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Článek 8
1. Jestliže členský stát v důsledku nových informací nebo přehodnocení existujících informací usoudí, že maximální limit stanovený v seznamu podle článku 1 ohrožuje zdraví lidí nebo zvířat, a vyžaduje tedy rychlé jednání, může dočasně na svém území tento limit snížit. V takovém případě neprodleně oznámí učiněná opatření ostatním členským státům a Komisi s uvedením důvodů těchto opatření.
2. Komise urychleně přezkoumá důvody uvedené členským státem podle odstavce 1 a konzultuje členské státy v rámci Stálého rostlinolékařského výboru (dále jen "stálý výbor"); poté neprodleně zaujme stanovisko a přijme vhodná opatření. Komise neprodleně oznámí přijatá opatření Radě a členským státům. Každý členský stát může Radě předložit opatření Komise do 15 dnů od tohoto oznámení. Rada může do 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijmout kvalifikovanou většinou odlišné rozhodnutí.
3. Jestliže Komise usoudí, že k vyřešení obtíží uvedených v odstavci 1 a k zajištění ochrany lidského zdraví musejí být maximální limity stanovené v seznamu podle článku 1 změněny, zahájí postup podle článku 10 za účelem přijetí těchto změn. V takovém případě může členský stát, který přijal ochranná opatření podle odstavce 1, zachovat opatření, dokud Rada nebo Komise výše uvedeným postupem nerozhodne.
Článek 9
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc stálému výboru neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata. Stálý výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti předložené věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve stálém výboru je přidělena váha podle výše uvedeného článku. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem stálého výboru.
4. Pokud opatření nejsou v souladu se stanoviskem stálého výboru nebo pokud stálý výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
5. Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 10
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc stálému výboru neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata. Stálý výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti předložené věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve stálém výboru je přidělena váha podle výše uvedeného článku. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem stálého výboru.
4. Pokud opatření nejsou v souladu se stanoviskem stálého výboru nebo pokud stálý výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
5. Pokud se Rada neusnese do 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 11
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1992.
2. Opatření podle odstavce 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 12
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 27. listopadu 1990.
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO del 27 novembre 1990 che fissa le percentuali massime di residui di antiparassitari su e in alcuni prodotti di origine vegetale, compresi gli ortofrutticoli (90/642/CEE)
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare l'articolo 43,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Parlamento europeo (2),
visto il parere del Comitato economico e sociale (3),
considerando che la produzione vegetale riveste grande importanza nella Comunità;
considerando che gli organismi nocivi e le malerbe compromettono la resa di questa produzione;
considerando che è indispensabile proteggere i vegetali e i prodotti vegetali contro gli effetti di questi organismi, non solo per evitare una diminuzione delle rese o un pregiudizio per i prodotti raccolti, ma anche per accrescere la produttività dell'agricoltura;
considerando che l'impiego di antiparassitari chimici è uno dei mezzi più importanti per proteggere i vegetali e i prodotti vegetali dall'azione degli organismi nocivi ; che è tuttavia opportuno fissare le quantità massime obbligatorie al livello minimo consentito dalle buone pratiche agricole;
considerando tuttavia che tali antiparassitari non hanno solo ripercussioni favorevoli sulla produzione vegetale, dato che si tratta in genere di sostanze pericolose o di preparati con effetti secondari pericolosi;
considerando che molti antiparassitari ed i loro metaboliti o prodotti di degradazione possono avere effetti nocivi sui consumatori di prodotti di origine vegetale ; che tali antiparassitari non devono essere usati in modi che presentino un rischio per la salute dell'uomo o degli animali e per l'ambiente;
considerando che la Comunità dovrebbe promuovere tecniche agronomiche alternative e biologiche;
considerando che la direttiva 76/895/CEE del Consiglio, del 23 novembre 1976, che fissa le quantità massime di residui di antiparassitari consentite sugli e negli ortofrutticoli (4), modificata da ultimo dalla direttiva 89/186/CEE (5), ha fissato le quantità massime dei suddetti residui ed ha assicurato la libera circolazione nella Comunità dei prodotti che presentano livelli di residui non superiori a tali quantità massime ; che la direttiva precitata permette tuttavia agli Stati membri, ove lo ritengano giustificato, di autorizzare la circolazione nell'ambito del loro territorio di prodotti che contengono quantità di residui di pesticidi superiori a tali quantità massime;
considerando che quest'ultima disposizione comporta, in taluni casi, la persistenza di disparità tra gli Stati membri riguardo alle quantità massime ammissibili per tali residui di antiparassitari, disparità che possono contribuire alla creazione di ostacoli agli scambi e quindi intralciare la libera circolazione delle merci nella Comunità ; che questi ostacoli devono essere eliminati, nell'ottica del completamento del mercato unico nel 1992; (1) GU n. C 46 del 25.2.1989, pag. 5. (2) GU n. C 260 del 15.10.1990, pag. 56. (3) GU n. C 329 del 30.12.1989, pag. 11. (4) GU n. L 340 del 9.12.1976, pag. 26. (5) GU n. L 66 del 10.3.1989, pag. 36.
considerando che, per tali motivi, occorre sopprimere la possibilità data agli Stati membri di autorizzare quantità più elevate ed occorre fissare quantità massime obbligatorie in tutti gli Stati membri per talune sostanze attive presenti sugli e negli ortofrutticoli, alle quali i prodotti devono essere conformi quando vengono messi in circolazione;
considerando che, sempre allo scopo di garantire la libera circolazione delle merci nella Comunità, occorre altresì fissare quantità massime obbligatorie per taluni antiparassitari utilizzati su e in taluni altri prodotti di origine vegetale;
considerando, inoltre, che il rispetto delle quantità massime permetterà di assicurare la libera circolazione di questi prodotti e un'adeguata protezione della salute dei consumatori e degli animali;
considerando, tuttavia, che la fissazione di quantità massime obbligatorie per i residui di antiparassitari esige un lungo esame tecnico e che ciò rende impossibile imporre immediatamente tali quantità per quanto riguarda i residui di antiparassitari disciplinati dalla direttiva 76/895/CEE;
considerando che è quindi indispensabile adottare una regolamentazione separata che preveda tali quantità massime obbligatorie nella prospettiva di un trasferimento progressivo dei residui di antiparassitari dalla direttiva 76/895/CEE alla regolamentatione precitata, man mano che verranno stabilite le quantità obbligatorie ad essi relative;
considerando che, conseguentemente, la presente direttiva lascia impregiudicata la direttiva 76/895/CEE che continua a disciplinare taluni residui di antiparassitari che non sono oggetto della presente direttiva;
considerando che la compilazione di un elenco di residui di antiparassitari e delle relative quantità massime è un problema di competenza del Consiglio ; che, tuttavia, tale elenco non deve includere i residui di antiparassitari che continuano ad essere disciplinati dalla direttiva 76/895/CEE;
considerando che è opportuno applicare la presente direttiva ai prodotti destinati all'esportazione verso paesi terzi, a eccezione di taluni casi in cui può essere accertato che i paesi importatori richiedono trattamenti particolari che comportano livelli massimi superiori a quelli fissati per la Comunità a norma della presente direttiva ; che non è opportuno tuttavia applicare la presente direttiva ai prodotti destinati alla fabbricazione di prodotti diversi dai prodotti alimentari e dai mangimi, oppure alla semina o alla piantagione;
considerando che gli Stati membri devono prevedere adeguate misure di controllo per garantire il rispetto della presente direttiva al momento in cui i prodotti in questione vengono immessi in circolazione ; che la programmazione e la realizzazione delle ispezioni necessarie nonché la comunicazione dei risultati delle stesse devono essere conformi alla direttiva 89/397/CEE del Consiglio, del 14 giugno 1989, relativa al controllo ufficiale dei prodotti alimentari (1);
considerando che occorre stabilire metodi comunitari di campionamento e di analisi e che, per quanto riguarda i metodi di analisi, occorre utilizzarli almeno come metodi di riferimento ; che l'istituzione di tali metodi è una misura d'attuazione di carattere scientifico e tecnico che deve formare oggetto di una procedura che implichi una stretta collaborazione fra gli Stati membri e la Commissione in seno al comitato fitosanitario permanente ; che i metodi di analisi debbono essere conformi ai criteri stabiliti nell'allegato della direttiva 85/591/CEE del Consiglio, del 20 dicembre 1985, concernente l'istituzione di modalità di prelievo dei campioni e dei metodi di analisi comunitari per il controllo dei prodotti destinati all'alimentazione umana (2);
considerando che la futura modifica dell'elenco dei prodotti di origine vegetale nei quali o sui quali possono essere presenti residui di antiparassitari è una misura di carattere tecnico e scientifico che deve essere stabilita dal Consiglio;
considerando che occorre autorizzare gli Stati membri a ridurre temporaneamente le quantità stabilite se esse si rivelano successivamente pericolose per la salute dell'uomo o degli animali ; che è opportuno in questo caso stabilire anche una stretta collaborazione tra gli Stati membri e la Commissione nell'ambito del comitato fitosanitario permanente,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
1. La presente direttiva riguarda i prodotti che rientrano nei gruppi di prodotti elencati nella prima colonna dell'allegato e di cui sono indicati esempi nella seconda colonna, nella misura in cui i prodotti di questi gruppi, o le relative parti descritte nella terza colonna, possano contenere taluni residui di antiparassitari.
L'elenco dei residui di antiparassitari interessati e delle relative quantità massime ammesse è stabilito dal Consiglio che delibera a maggioranza qualificata, su proposta della Commissione. I residui di antiparassitari non possono essere inclusi in tale elenco fino a quando la direttiva 76/895/CEE stabilisce una quantità massima per questo residuo.
2. La presente direttiva si applica ferme restando: a) le disposizioni della direttiva 64/54/CEE del Consiglio, del 5 novembre 1963, relativa al ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri sui conservativi che possono essere impiegati nelle derrate destinate all'alimentazione umana (3), modificata da ultimo dalla direttiva 85/585/CEE (4), per quanto concerne il bifenile (difenile), l'ortofenilfenolo, il sodio ortofenilfenato e 2-(4-tiazolil)-benzimidazolo (tiabendazolo), tali disposizioni continuano a disciplinare l'impiego di tali sostanze fino a quando quest'ultima e le loro quantità massime non verranno incluse nell'elenco di cui al paragrafo 1; (1) GU n. L 186 del 30.6.1989, pag. 23. (2) GU n. L 372 del 31.12.1985, pag. 50. (3) GU n. 12 del 27.1.1964, pag. 161/64. (4) GU n. L 372 del 31.12.1985, pag. 43.
b) le disposizioni della direttiva 74/63/CEE del Consiglio, del 17 dicembre 1973, relativa alla fissazione di quantità massime per le sostanze e per i prodotti indesiderabili negli alimenti per gli animali (1), modificata da ultimo dalla direttiva 87/519/CEE (2);
c) le disposizioni della direttiva 76/895/CEE;
d) le disposizioni della direttiva 86/362/CEE del Consiglio, del 24 luglio 1986, che fissa le quantità massime di residui di antiparassitari sui e nei cereali (3), modificata dalla direttiva 88/298/CEE (4).
3. La presente direttiva riguarda anche i prodotti di cui al paragrafo 1 destinati all'esportazione nei paesi terzi ; tuttavia le quantità massime di residui di antiparassitari stabilite conformemente alla presente direttiva non si applicano ai prodotti trattati prima dell'esportazione per i quali possa essere adeguatamente provato che: a) il paese terzo di destinazione esige questo trattamento specifico per evitare l'introduzione nel suo territorio di organismi nocivi ovvero
b) il trattamento è necessario per proteggere i prodotti dagli organismi nocivi durante il trasporto verso il paese terzo di destinazione e il deposito nello stesso.
4. La presente direttiva non riguarda i prodotti di cui al paragrafo 1 per i quali possa essere adeguatamente provato che sono destinati: a) alla fabbricazione di prodotti diversi dai prodotti alimentari e dagli alimenti per animali;
b) alla semina o alla piantagione.
Articolo 2
1. Ai fini della presente direttiva si intende per: a) «residui di antiparassitari», i resti di parassitari ed i prodotti della loro metabolizzazione, degradazione o reazione enumerati nell'elenco di cui all'articolo 1, presenti sui o nei prodotti di cui all'articolo 1;
b) «messa in circolazione», qualsiasi consegna, a titolo oneroso o gratuito, dei prodotti di cui all'articolo 1, dopo il raccolto.
Articolo 3
1. I prodotti, o, qualora ciò sia previsto, le loro parti ai sensi dell'articolo 1, non devono contenere, dal momento in cui sono messi in circolazione, quantità di residui di antiparassitari superiori alle quantità massime figuranti nell'elenco di cui all'articolo 1.
Nel caso dei prodotti essiccati per cui non siano fissate quantità massime specifiche, la quantità massima applicabile è quella prevista nell'elenco di cui all'articolo 1, tenendo conto della concentrazione dei residui in seguito al processo di essiccazione.
2. Gli Stati membri garantiscono mediante controlli effettuati almeno per sondaggio, il rispetto delle quantità massime di cui al paragrafo 1. I controlli sono effettuati conformemente alla direttiva 89/397/CEE, in particolare l'articolo 4.
Articolo 4
1. La o le competenti autorità degli Stati membri elaborano programmi previsionali che definiscono la natura e la frequenza dei controlli che debbono essere effettuati regolarmente in conformità dell'articolo 3, paragrafo 2 durante un periodo determinato.
2. Ogni anno, gli Stati membri trasmettono alla Commissione, anteriormente al 1o agosto, le informazioni utili relative all'esecuzione, durante l'anno precedente, dei programmi di cui al paragrafo 1, precisando: - i criteri che hanno presieduto all'elaborazione dei programmi,
- il numero e la natura dei controlli effettuati,
- il numero e la natura delle infrazioni constatate.
3. Ogni anno, anteriormente al 1o novembre e per la prima volta nel 1993, la Commissione rivolge agli Stati membri, dopo averli consultati nell'ambito del comitato fitosanitario permanente, una raccomandazione per un programma coordinato di controlli per l'anno successivo. La raccomandazione può costituire oggetto di ulteriori adattamenti resisi necessari durante l'esecuzione del programma coordinato.
Il programma coordinato indica in particolare i criteri che conviene adottare in via prioritaria ai fini della sua esecuzione.
Le informazioni previste al paragrafo 2 contengono un capitolo distinto e specifico concernente l'esecuzione del programma coordinato.
4. Al termine di un periodo di cinque anni a decorrere dall'adozione della presente direttiva, la Commissione trasmette al Consiglio una relazione in merito all'applicazione del presente articolo, eventualmente corredata delle oppurtune proposte.
Articolo 5
Gli Stati membri non possono vietare o ostacolare la messa in circolazione, nel loro territorio, dei prodotti di cui all'articolo 1 a motivo della presenza di residui di antiparassitari, se la quantità di questi residui sui o nei prodotti o nelle relative parti non eccede le quantità massime fissate nell'elenco di cui all'articolo 1. (1) GU n. L 38 dell'11.2.1974, pag. 31. (2) GU n. L 304 del 27.10.1987, pag. 38. (3) GU n. L 221 del 7.8.1986, pag. 37. (4) GU n. L 126 del 20.5.1988, pag. 53.
Articolo 6
1. Per il prelievo di campioni di ortofrutticoli necessari per l'esecuzione dei controlli di cui all'articolo 3, si applicano i metodi stabiliti dalla direttiva 79/700/CEE (1) della Commissione. I metodi per il prelievo dei campioni di prodotti diversi dagli ortofrutticoli e i metodi di analisi, relativi a tutti i prodotti, necessari per l'esecuzione dei suddetti controlli, sono determinati secondo la procedura di cui all'articolo 9.
L'esistenza di metodi comunitari di analisi non impedisce agli Stati membri di ricorrere ad altri metodi sperimentati e scientificamente validi, purché ciò non ostacoli la libera circolazione dei prodotti che in base ai metodi comunitari sono riconosciuti conformi alla presente direttiva. In caso di divergenze nell'interpretazione dei risultati, quelli ottenuti con l'impiego di metodi comunitari prevalgono.
2. I metodi di analisi di cui al paragrafo 1 devono essere conformi ai criteri contenuti nell'allegato della direttiva 85/591/CEE.
3. Gli Stati membri comunicano agli altri Stati membri e alla Commissione gli altri metodi usati ai sensi del paragrafo 1.
Articolo 7
Eventuali modifiche dell'allegato, apportate in seguito agli sviluppi delle conoscenze in campo scientifico o tecnico, sono adottate dal Consiglio che delibera a maggioranza qualificata, su proposta della Commissione.
Articolo 8
1. Qualora uno Stato membro, in seguito a nuove informazioni o ad una nuova valutazione di informazioni esistenti, ritenga che una quantità massima fissata nell'elenco di cui all'articolo 1 costituisca un pericolo per la salute dell'uomo o degli animali e esiga quindi un'azione rapida, esso può ridurre tale quantità temporaneamente per il proprio territorio. In tal caso, esso notifica senza indugio agli altri Stati membri e alla Commissione i provvedimenti adottati corredandoli della relativa motivazione.
2. La Commissione, esamina tempestivamente i motivi addotti dallo Stato membro di cui al paragrafo 1 e consulta gli Stati membri nell'ambito del comitato fitosanitario permanente, qui di seguito denominato «comitato permanente» ; essa emette il proprio parere e adotta le misure opportune. La Commissione notifica immediatamente al Consiglio e agli altri Stati membri le misure adottate. Entro 15 giorni da tale notifica, ogni Stato membro può chiedere al Consiglio di pronunciarsi sulle misure della Commissione. Il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può prendere una decisione diversa entro 15 giorni dalla data in cui è stato adito.
3. Se la Commissione ritiene che le quantità massime stabilite nell'elenco di cui all'articolo 1 devono essere modificate per rimuovere le difficoltà menzionate nel paragrafo 1 e per assicurare la protezione della salute umana, essa avvia, per poter adottare tali modifiche, la procedura prevista all'articolo 10. Lo Stato membro che ha preso le misure di cui al paragrafo 1 può in tal caso mantenerle in vigore fintantoché il Consiglio o la Commissione non abbiano preso una decisione conformemente alla procedura suddetta.
Articolo 9
1. Nei casi in cui si fa riferimento alla procedura definita nel presente articolo, il comitato permanente è immediatamente consultato dal suo presidente, su iniziativa di quest'ultimo o su richiesta di uno Stato membro.
2. Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato permanente un progetto delle misure da prendere. Il comitato permanente emette il proprio parere su tale progetto entro un termine che il presidente può fissare in base all'urgenza del problema in esame. Il parere è formulato alla maggioranza prevista all'articolo 148, paragrafo 2 del trattato per l'adozione delle decisioni che il Consiglio deve prendere su proposta della Commissione. In seno al comitato permanente, ai voti dei rappresentanti degli Stati membri è attribuita la ponderazione fissata nell'articolo precitato. Il presidente non partecipa al voto.
3. La Commissione adotta le misure suddette se sono conformi al parere del comitato permanente.
4. Se le misure non sono conformi al parere del comitato permanente o in mancanza di un tale parere, la Commissione presenta senza indugio al Consiglio una proposta relativa alle misure da prendere. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata.
5. Se il Consiglio non ha deliberato entro tre mesi dalla data in cui è stato adito, la Commissione adotta le misure proposte.
Articolo 10
1. Nei casi in cui si fa riferimento alla procedura definita nel presente articolo, il comitato permanente è immediatamente consultato dal suo presidente, su iniziativa di quest'ultimo o su richiesta di uno Stato membro.
2. Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato permanente un progetto delle misure da adottare. Il comitato permanente emette il proprio parere su tale progetto entro un termine che il presidente può fissare in base all'urgenza del problema in esame. Il parere è formulato alla maggioranza prevista all'articolo 148, paragrafo 2 del trattato per l'adozione delle decisioni che il Consiglio deve prendere su proposta della Commissione. In seno al comitato permanente, ai voti dei rappresentanti degli Stati membri è attribuita la ponderazione fissata nell'articolo precitato. Il presidente non partecipa al voto. (1) GU n. L 207 del 15.8.1979, pag. 26.
3. La Commissione adotta le misure previste se sono conformi al parere del comitato permanente.
4. Se dette misure non sono conformi al parere del comitato permanente o in mancanza di un tale parere, la Commissione presenta senza indugio al Consiglio una proposta relativa alle misure da prendere. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata.
5. Se il Consiglio non ha deliberato entro 15 giorni dalla data in cui è stato adito, la Commissione adotta le misure proposte.
Articolo 11
1. Gli Stati membri prendono le misure necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 31 dicembre 1992.
2. Quando gli Stati membri adottano le misure di cui al paragrafo 2, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate da un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
Articolo 12
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 27 novembre 1990.