ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 2. dubna 2008
o státní podpoře C 38/07 (ex NN 45/07), kterou poskytla Francie ve prospěch společnosti Arbel Fauvet Rail SA
(oznámeno pod číslem K(2008) 1089)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2008/716/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran, aby předložily své připomínky v souladu s uvedenými články (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Komise byla cestou stížnosti informována o některých podpůrných opatřeních, jež Francie uplatnila ve prospěch společnosti Arbel Fauvet Rail (dále jen „AFR“). Francie poskytla doplňující informace ve svých sděleních ze dne 28. ledna 2006, 25. října 2006, 30. ledna 2007 a 6. června 2007.
(2)
Dopisem ze dne 12. září 2007 informovala Komise Francii o svém rozhodnutí zahájit proti této podpoře formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(3)
Francie předložila připomínky ve svých sděleních ze dne 12. října 2007 a 18. a 19. prosince 2007.
(4)
Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily k předmětné podpoře své připomínky.
(5)
Komise neobdržela žádné připomínky od zúčastněných stran.
2. POPIS PODPORY
2.1 Příjemce podpory
(6)
AFR je výrobce železničních zařízení, který se specializuje na nákladní vagony a cisternové kontejnery. Jde o jednoho z největších výrobců železničních kolejových vozidel na evropském trhu. Společnost se nachází v Douai (Nord) a v současnosti zaměstnává kolem 265 pracovníků.
(7)
V roce 2005 byla 100 % vlastníkem společnosti AFR společnost Arbel SA (3). V té době zaměstnávala AFR asi 330 pracovníků.
(8)
Provoz AFR byl po dobu několika let ztrátový. Ekonomické potíže společnosti se zhoršily od roku 2001. V letech 2002 až 2005 se tento trend ještě dále prohloubil. Následující tabulka uvádí několik klíčových ukazatelů výkonnosti AFR v období, které předcházelo poskytnutí podpory:
(v EUR)
K 31.12.2004
K 31.12.2003
K 31.12.2002
K 31.12.2001
Obrat
22 700 000
42 700 000
42 000 000
70 000 000
Čistý výsledek
-11 589 620
-14 270 634
-2 083 746
-10 500 000
Vlastní kapitál
-21 090 000
-23 000 000
-8 700 000
-6 600 000
2.2 Podpůrná opatření
(9)
Dne 4. července 2005 poskytly region Nord-Pas-de-Calais a Společenství aglomerace Douaisis společnosti AFR společnou vratnou zálohu, každý ve výši 1 milionu EUR, tj. celkem 2 miliony EUR.
(10)
Podle informací poskytnutých francouzskými orgány byly podmínky záloh následující:
-
Vratná záloha regionu byla poskytnuta s roční úrokovou mírou 4,08 % (odpovídající referenční sazbě Společenství platné při jejím udělení) s výhradou „dopracování“ plánu financování, který se ve společnosti AFR právě sestavoval. Záloha byla splatná v pololetních splátkách po dobu tří let ode dne 1. ledna 2006. Podle informací, které má Komise k dispozici, nebyly tyto zálohy zatím v úplnosti uhrazeny.
-
Záloha Společenství aglomerace Douaisis byla poskytnuta s roční úrokovou mírou 4,08 % (odpovídající referenční sazbě Společenství platné při jejím poskytnutí) s podmínkou, že region vyplatí vratnou zálohu za stejných podmínek a že bude předložen důkaz o neodvolatelném spojení mezi AFR a Lormafer, další společností kontrolovanou společností Arbel SA. Tato záloha byla rovněž splatná v pololetních splátkách po dobu tří let ode dne 1. ledna 2006.
3. PŘÍČINY VEDOUCÍ K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(11)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyslovila názor, že vratné zálohy představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy. V tomto ohledu Komise zejména zdůraznila, že tato opatření společnost AFR zvýhodnila, jelikož vzhledem ke své finanční situaci by si podnik na finančním trhu nedokázal opatřit finanční prostředky za tak příznivých podmínek.
(12)
Komise byla rovněž toho názoru, že společnost AFR byla podnikem v obtížích ve smyslu pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (dále jen „pokyny“) (4), a že je proto slučitelnost státní podpory, jíž byla příjemcem, nutno vyhodnotit s ohledem na tyto pokyny. Podle Komise bylo o slučitelnosti předmětné podpory se společným trhem z pohledu pokynů namístě pochybovat.
4. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(13)
Francouzské orgány prosazovaly názor, že ačkoli společnost AFR v době, kdy byly vratné zálohy poskytnuty a vyplaceny (tj. červenec a druhé pololetí 2005), procházela obtížným obdobím, společnost si nicméně neustále udržela důvěru svých zákazníků a bankéřů.
(14)
K podpoře svých tvrzení uvedly francouzské orgány následující skutečnosti, které kvalifikovaly jako „známky důvěry“ zákazníků a bank vůči AFR:
-
banka […] (5) poskytla zvýšení kontokorentu na běžném účtu AFR o 2 miliony EUR (zaručený ze strany […]);
-
AFR získala 7 milionů EUR ve splátkách od svých zákazníků (zaručených […]) (5), k nimž je nutno přidat 4 miliony EUR nových splátek v lednu 2006;
-
podnik ve stejném období využíval „dodavatelské“ záruky ve výši 4 milionů EUR u […] (5).
(15)
Francouzské orgány podpořily své připomínky dokumenty, z nichž vyplývá následující:
-
k 1. červenci 2005 byla úroková míra kontokorentu 4,4199 %;
-
k 6. květnu 2005 představovala výše jednotlivých záruk (dodavatelé, tržní kauce, finanční garance), které poskytla […] (5) ve prospěch společnosti AFR, 29 milionů EUR.
5. HODNOCENÍ PODPORY Z POHLEDU ČLÁNKU 87 SMLOUVY
5.1 Existence státní podpory
5.1.1 Státní prostředky
(16)
Čl. 87 odst. 1 Smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(17)
Co se týče vratných záloh, Komise zjistila následující:
(18)
Článek 87 Smlouvy nemíří pouze na podpory poskytované národními vládami členských států, ale rovněž na podpory poskytované samosprávnými územními celky, jako je region Nord-Pas-de-Calais anebo obce Společenství aglomerace Douaisis. Prostředky těchto samosprávných územních celků představují státní zdroje a jejich rozhodnutí poskytnout zálohy společnosti AFR lze přičíst státu.
5.1.2 Podpora zvýhodňující některé podniky
(19)
Zálohy byly poskytnuty, když se společnost nacházela v nelehké finanční situaci. Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyslovila názor, že v okamžiku poskytnutí podpory byla společnost AFR vzhledem ke své ekonomické situaci, jak vyplývá z bodu 8, podnikem v obtížích ve smyslu pokynů. Komise rovněž zjistila, že zálohy byly poskytnuty bez jakékoliv jistoty zaručující jejich splacení, avšak použité úrokové sazby by měly odpovídat úrokové míře použitelné na půjčky „zajištěné běžnými zárukami“ (6). Komise je proto toho názoru, že je vyloučeno, aby společnost vzhledem ke své finanční situaci byla schopna získat prostředky za stejně výhodných podmínek na úvěrovém trhu. Proto předmětné zálohy představují zvýhodnění ve prospěch společnosti AFR.
(20)
V tomto ohledu je zapotřebí poznamenat, že na základě příkladů uváděných v bodě 14 francouzské orgány tvrdily, že při poskytnutí podpory společnost AFR ještě měla důvěru svých bankéřů a zákazníků. Komise si tyto připomínky vykládá v tom smyslu, že Francie popírá, že by AFR nebyla schopna získat prostředky za podobných podmínek na úvěrovém trhu (což znamená popírat, že by vratné zálohy přinesly AFR zvýhodnění), a tedy že by v okamžiku poskytnutí vratných záloh byla společnost AFR podnikem v obtížích ve smyslu pokynů.
(21)
Připomínky Francie nicméně nevedly ke změně analýzy formulované v rozhodnutí o zahájení řízení, a to z těchto důvodů:
(22)
Úvěrové příklady zmiňované francouzskými orgány (zejména povolení kontokorentu k běžnému účtu a splátky zákazníků) nejsou s předmětnými vratnými zálohami srovnatelné. Kontokorent běžného účtu je velice krátkodobý úvěr na rozdíl od vratných záloh, které se týkají tří let. Tyto různé úvěrové formy nejsou tedy ze strany věřitelů podrobeny stejným rizikovým analýzám a skutečnost, že dlužník dokáže získat krátkodobý úvěr, neumožňuje posoudit jeho možnosti získat dlouhodoběji splatnou půjčku, jejíž splacení bude záviset na životaschopnosti dlužníka.
(23)
Pokud jde o splátky zákazníků, Komise poznamenává, že protizáruku poskytla […] (5), nezávislá společnost, což znamená, že zákazníci a dodavatelé nepodstupovali riziko související s finanční situací AFR, a proto neměli důvod podrobit platby splátek podobné analýze finančního zdraví podniku, jakou by provedl věřitel mající v úmyslu poskytnout půjčku bez záruk.
(24)
Závěrem lze říci, že připomínky Francie neumožňují dospět ke zjištění, že společnost AFR by byla schopna získat prostředky na úvěrovém trhu za podobných podmínek.
5.1.3 Podnik v obtížích
(25)
Co se týče kvalifikace společnosti AFR jako podniku v obtížích ve smyslu pokynů, Komise konstatovala následující:
(26)
Z bodu 10 a) pokynů vyplývá, že podnik je v obtížích, když došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a když ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců. Toto ustanovení vyjadřuje domněnku, že společnost, která zažívá hromadnou ztrátu zapsaného kapitálu, nebude schopna zastavit ztráty, které ji krátkodobě nebo střednědobě přivedou téměř k jistému hospodářskému zániku. Komise je toho názoru, že tento předpoklad se logicky a tím spíše uplatňuje na společnost, která přišla o veškerý zapsaný kapitál a vykazuje záporný vlastní kapitál.
(27)
Jak vyplývá z finančních údajů uvedených v bodě 8 (které Francie v průběhu formálního vyšetřovacího řízení nepopřela), byl vlastní kapitál společnosti AFR záporný od roku 2001 a tato společnost nebyla v okamžiku poskytnutí podpory schopna zastavit tento trend a znovu nabýt kladný vlastní kapitál. Za těchto podmínek má Komise za to, že společnost AFR byla v okamžiku poskytnutí podpory společností v obtížích ve smyslu bodu 10 pokynů.
(28)
V druhé řadě Komise poznamenává, že AFR odpovídala v okamžiku poskytnutí podpory definici podniku v obtížích uvedené v bodě 11 pokynů, který stanoví, že i když podmínky uvedené v bodě 10 pokynů nejsou splněny, lze společnost považovat za podnik v obtížích, zejména pokud vykazuje typické příznaky podniků v obtížích, především rostoucí úroveň ztrát a klesající obrat. Bod 11 nicméně stanoví, že podnik v obtížích je způsobilý k podpoře až po prokázání neschopnosti zajistit své oživení s pomocí vlastních zdrojů nebo s prostředky získanými od svých vlastníků/akcionářů nebo z tržních zdrojů. Toto ustanovení tedy připomíná, že kvalifikace podniků v obtížích se musí provádět s ohledem na všechny vhodné ukazatele, přičemž se nicméně přisuzuje rozhodující váha schopnosti podniku zotavit se bez zásahu veřejné správy.
(29)
V tomto ohledu Komise zdůrazňuje (jak vyplývá z tabulky uvedené v bodě 8), že společnost AFR zaznamenávala od roku 2001 trvalý pokles svého obchodního obratu, a rovněž přetrvávající úroveň ztrát. Jde tady o charakteristické znaky podniku v obtížích ve smyslu bodu 11 pokynů. Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise tyto znaky již zdůraznila na podporu svého předběžného závěru, že společnost AFR byla podnikem v obtížích. Kromě toho negativní trend finanční situace AFR vyplývá ze skutečnosti, že od ledna 2004 nebyl podnik schopen platit ve lhůtě své sociální a daňové závazky ve výši 4,3 milionu EUR, a v důsledku toho byl nucen požádat o moratorium a vypracování plánu vyrovnání dluhu u příslušných orgánů.
(30)
Jedinými prvky, které Francie uvádí a které by mohly svědčit o opaku, jsou úvěry poskytnuté společnosti AFR (kontokorent běžného účtu a zálohy) a rovněž skutečnost, že AFR měla určité záruky ze strany […] (5). Komise je toho názoru, že v průběhu šetření schopnosti podniku zotavit se s pomocí prostředků, které by mohl získat na finančním trhu, již vyžaduje bod 11 pokynů, je třeba k těmto ukazatelům přihlížet. V tomto ohledu Komise konstatuje toto:
-
ze skutečnosti, že AFR se nacházela v situaci negativního vlastního kapitálu, vyplývá, že nebyla schopna vyřešit své obtíže svými vlastními zdroji;
-
francouzské orgány uvedly, že Arbel SA, akcionář AFR, nebyl navzdory svým příspěvkům na podporu AFR schopen sám zajistit zotavení své dceřiné společnosti;
-
nakonec, pokud jde o tržní finanční zdroje, je zapotřebí konstatovat, že úvěry a záruky uvedené Francií svědčí nanejvýš o tom, že AFR si zachovala jistou schopnost získat úvěry v omezené výši a krátkodobě. Nicméně, vzhledem k rozsahu obtíží AFR, a zejména k její potřebě vlastního kapitálu, uvedené úvěry neumožňují konstatovat, že AFR by mohla vyřešit své obtíže díky financování, které by čerpala z tržních zdrojů.
(31)
Je tedy namístě učinit závěr, že v okamžiku poskytnutí podpory společnost AFR procházela závažnými finančními obtížemi, které ohrožovaly její krátkodobé či střednědobé přežití, a že nebyla s to je zastavit bez zásahu veřejné správy.
(32)
Vzhledem k předchozím úvahám a především k finančním výsledkům uvedeným v bodě 8 je tedy Komise toho názoru, že v okamžiku poskytnutí vratných záloh byla společnost AFR podnikem v obtížích ve smyslu bodu 10 pokynů a podpůrně rovněž bodu 11. Vzhledem k obtížím, jimiž AFR procházela, je Komise toho názoru, že by AFR nebyla schopna získat prostředky na úvěrovém trhu za tak výhodných podmínek. Předmětné zálohy tedy AFR zvýhodnily, jelikož jí umožnily financování za příznivějších podmínek, než byly podmínky, které by dokázala získat na úvěrovém trhu.
5.1.4 Ovlivnění obchodu a hospodářské soutěže
(33)
Vratné zálohy zvýhodňují společnost AFR oproti jiným podnikům, které jsou ve srovnatelné situaci, jelikož jsou určeny výhradně pro ni.
(34)
Odvětví výroby železničních kolejových vozidel se vyznačuje existencí několika evropských subjektů a obchodní výměnou v rámci Společenství. Zvýhodnění udělené společnosti AFR může tedy narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy.
5.1.5 Závěr
(35)
Vzhledem k předchozím úvahám je Komise toho názoru, že vratné zálohy poskytnuté společnosti AFR představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
5.2 Výše podpory
(36)
V případě podpor poskytnutých formou úvěrů podnikům v obtížích tvoří podporu rozdíl mezi skutečně použitou úrokovou sazbou a úrokem, za který by podnik příjemce mohl získat tentýž úvěr na soukromém trhu (7).
(37)
Ve svém oznámení o metodě stanovování referenčních úrokových sazeb a diskontních sazeb (6) Komise upřesňuje, že referenční sazba je minimální sazbou, kterou lze zvýšit ve zvláštních rizikových situacích, přičemž jako příklad takových rizik uvádí půjčky podnikům v obtížích nebo neexistenci záruk, které banky normálně vyžadují, a upřesňuje, že v takových případech může prémie dosáhnout 400, a dokonce i více základních bodů.
(38)
Tak například v případě Chemische Werke Piesteritz (7) byla Komise toho názoru, že půjčka společnosti v obtížích opravňuje k úrokové prémii 400 základních bodů. Komise potvrdila toto hodnocení v případě Biria (8) a přitom upřesnila, že riziko, které představuje neexistence záruk, opravňuje dodatečnou prémii 400 základních bodů, tj. celkem navýšení o 800 základních bodů. Komise vyslovila názor, že okolnosti v daném případě jsou velice podobné okolnostem ve výše uvedených případech, zejména pokud jde o neexistenci záruk a rozsah vzniklých obtíží. Proto lze rizika související s vratnými zálohami poskytnutými společnosti AFR vyhodnotit stejně.
(39)
Státní podpora, kterou tvoří vratné zálohy, je tedy tvořena rozdílem mezi úrokovou sazbou skutečně dlužnou z titulu vratných záloh a sazbou, která by byla vyžadována při použití referenční sazby, která platila v okamžiku poskytnutí podpory, navýšenou o 800 základních bodů.
5.3 Slučitelnost podpory se společným trhem
(40)
Vzhledem k ekonomické situaci AFR v okamžiku poskytnutí podpory, jak vyplývá z bodu 8 (ztrátový provoz po řadu let, záporný vlastní kapitál, klesající obchodní obrat), je Komise toho názoru, že v okamžiku poskytnutí vratných záloh byla společnost AFR podnikem v obtížích ve smyslu pokynů. Z důvodů uvedených v bodech 22 a 23 neumožňují připomínky Francie tuto analýzu změnit.
(41)
Je pravda, že v roce 2005 byla AFR součástí skupiny kontrolované holdingem Arbel SA. Kromě jeho železniční výroby (tvořené AFR a Lormafer) skupina obsahovala „stavební“ úsek, v němž se sdružovaly podniky specializované na výrobu oken pro stavební průmysl. Z informací poskytnutých v korespondenci zaslané před zahájením formálního vyšetřovacího řízení francouzskými orgány nicméně vyplývá, že obtíže vzniklé v AFR byly pro ni v rámci skupiny specifické a že její činnost neměla se „stavební“ výrobou žádnou spojitost. Kromě jiného Komise poznamenává, že obtíže AFR byly zjevně příliš závažné, aby je vyřešila vzhledem ke svým nevalným výsledkům skupina samotná. Komise se proto domnívá, že bod 13 pokynů není na překážku, aby společnost AFR byla považována za způsobilou pro podpory na záchranu nebo na restrukturalizaci, přestože patří ke skupině.
(42)
Slučitelnost podpory tedy musí být posuzována z pohledu pokynů.
(43)
Komise konstatuje, že podmínky slučitelnosti podpor na restrukturalizaci stanovené pokyny splněny nejsou. Proto Komise zdůrazňuje následující:
-
francouzské orgány jí nepředložily plán restrukturalizace v souladu s body 34 až 37 pokynů;
-
Komisi nebyla známa kompenzační opatření určená k omezení jakéhokoliv nepřiměřeného narušení hospodářské soutěže, které by podpora způsobila (body 38 až 42 pokynů).
(44)
Podpora zjevně navíc neplní ani podmínky slučitelnosti podpor na záchranu, které pokyny stanoví, jelikož vratné zálohy byly poskytnuty na dobu překračující šest měsíců (viz bod 25 pokynů).
(45)
Tyto úvahy stačí k vyvození závěru, že podpora není slučitelná se společným trhem.
6. ZÁVĚR
Komise konstatuje, že Francie poskytla předmětnou podporu neoprávněně, a porušila tak čl. 88 odst. 3 Smlouvy. Jelikož je podpora neslučitelná se společným trhem, Francie ji musí ukončit a vyžadovat navrácení částek, které již byly příjemci poskytnuty,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá Francií ve prospěch společnosti Arbel Fauvet Rail SA je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Francie učiní veškerá nezbytná opatření, aby od příjemce získala zpět podporu, která je uvedena v článku 1 a jež mu byla již neoprávněně poskytnuta.
2. Navrácení proběhne bez odkladu v souladu s postupy vnitrostátního práva, které umožňují okamžité a efektivní provedení tohoto rozhodnutí. Podpora k navrácení zahrnuje úroky od data, k němuž byla dána příjemci k dispozici, až do data jejího navrácení.
3. Úroky se vypočítají na základě složené úrokové míry v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Francie zruší všechny pozastavené platby podpory uvedené v článku 1 od data oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Francie dohlédne na to, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců následujících po jeho oznámení.
2. Ve dvouměsíční lhůtě od data oznámení tohoto rozhodnutí informuje Francie Komisi o opatřeních, která učinila, aby se mu podrobila, a zejména o těchto skutečnostech:
a)
celková výše (jistina a úroky), kterou bude příjemce navracet;
b)
podrobný popis již přijatých i plánovaných opatření ke splnění tohoto rozhodnutí;
c)
dokumenty prokazující, že na navrácení podpory byl příjemce upozorněn.
3. Francie bude Komisi průběžně informovat o tom, jak pokračují vnitrostátní opatření, která byla učiněna k provedení tohoto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise bezodkladně předloží jakoukoliv informaci o již učiněných nebo plánovaných opatřeních ke splnění tohoto rozhodnutí a rovněž podrobné informace týkající se výše podpory a úroků, které již byly příjemcem navráceny.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 2. dubna 2008.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 2 aprile 2008
relativa all’aiuto di Stato C 38/07 (ex NN 45/07) cui la Francia ha dato esecuzione a favore di Arbel Fauvet Rail SA
[notificata con il numero C(2008) 1089]
(Il testo in lingua francese è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2008/716/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 88, paragrafo 2, primo comma,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni conformemente ai detti articoli (1),
considerando quanto segue:
1. PROCEDIMENTO
(1)
La Commissione è stata informata tramite denuncia di alcune misure di sostegno cui la Francia ha dato esecuzione a favore della società Arbel Fauvet Rail («AFR»). La Francia ha presentato informazioni complementari il 28 gennaio 2006, il 25 ottobre 2006, il 30 gennaio 2007 e il 6 giugno 2007.
(2)
Con lettera del 12 settembre 2007, la Commissione ha informato la Francia della decisione di avviare il procedimento d’indagine formale, di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato, riguardo all’aiuto in oggetto.
(3)
La Francia ha comunicato i suoi commenti in data 12 ottobre 2007 e 18 e 19 dicembre 2007.
(4)
La decisione della Commissione di avviare il procedimento è pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (2). La Commissione ha invitato gli interessati a presentare osservazioni in merito all’aiuto in discorso.
(5)
La Commissione non ha ricevuto le osservazioni degli interessati.
2. DESCRIZIONE DELL’AIUTO
2.1. Il beneficiario
(6)
AFR è un costruttore ferroviario specializzato nei vagoni merci e nei contenitori-cisterna, e sul mercato europeo del materiale rotabile ferroviario è uno dei maggiori produttori. La società è ubicata a Douai (Nord) ed ha attualmente circa 265 dipendenti.
(7)
Nel 2005 AFR apparteneva interamente alla società Arbel SA (3) e aveva circa 330 dipendenti.
(8)
L’attività di AFR è stata in perdita per diversi anni. Le difficoltà economiche dell’impresa si sono accentuate dal 2001, e fra il 2002 e il 2005 questa tendenza non ha fatto che peggiorare. La seguente tabella riporta qualche indicatore chiave dei risultati conseguiti da AFR nel periodo precedente la concessione dell’aiuto:
(in EUR)
Al 31.12.2004
Al 31.12.2003
Al 31.12.2002
Al 31.12.2001
Fatturato
22 700 000
42 700 000
42 000 000
70 000 000
Risultato netto
-11 589 620
-14 270 634
-2 083 746
-10 500 000
Fondi propri
-21 090 000
-23 000 000
-8 700 000
-6 600 000
2.2. Le misure d’aiuto
(9)
Il 4 luglio 2005, la Regione Nord-Pas-de-Calais e la Communauté d’agglomération du Douaisis hanno concesso congiuntamente a AFR un anticipo rimborsabile di 1 Mio EUR ciascuna, per un totale di 2 Mio EUR.
(10)
Secondo le informazioni fornite dalle autorità francesi le condizioni di questi anticipi erano le seguenti:
-
l’anticipo rimborsabile della Regione era stato concesso a un tasso d’interesse annuo del 4,08 % (corrispondente al tasso di riferimento comunitario applicabile al momento della concessione), a condizione che AFR terminasse elaborare un piano di finanziamento in corso. L’anticipo era rimborsabile in tre anni in rate semestrali a decorrere dal 1o gennaio 2006. Secondo le informazioni di cui dispone la Commissione, questi anticipi non sono ancora stati integralmente rimborsati;
-
l’anticipo della Communauté d’agglomération du Douaisis era stato concesso a un tasso d’interesse annuo del 4,08 % (corrispondente al tasso di riferimento comunitario applicabile al momento della concessione), a condizione che anche la Regione versasse, alle stesse condizioni, il suo anticipo rimborsabile, e che venisse fornita la prova della fusione irrevocabile fra AFR e Lormafer, un’altra società controllata da Arbel SA. Anche questo anticipo era rimborsabile in tre anni in rate semestrali a decorrere dal 1o gennaio 2006.
3. MOTIVI CHE HANNO INDOTTO ALL’AVVIO DEL PROCEDIMENTO
(11)
Nella decisione d’avvio del procedimento la Commissione ha ritenuto che gli anticipi rimborsabili costituiscono aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato. Al riguardo, la Commissione ha osservato che tali provvedimenti apportavano un vantaggio a AFR nella misura in cui l’impresa, data la sua situazione finanziaria, non avrebbe potuto procurarsi dei finanziamenti a condizioni altrettanto favorevoli sul mercato finanziario.
(12)
La Commissione ha altresì ritenuto che AFR fosse un’impresa in difficoltà ai sensi degli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (di seguito gli «orientamenti») (4), e che quindi la compatibilità degli aiuti di Stato di cui l’impresa aveva beneficiato doveva essere valutata alla luce di tali disposizioni. La Commissione riteneva che, alla luce di tali orientamenti, vi fosse motivo di dubitare della compatibilità degli aiuti in questione con il mercato comune.
4. OSSERVAZIONI DELLA FRANCIA
(13)
Le autorità francesi hanno affermato che, se AFR attraversava effettivamente una fase difficile nel periodo in cui gli anticipi rimborsabili sono stati accordati e poi versati (luglio e secondo semestre 2005), la società ha pur sempre mantenuto la fiducia dei suoi clienti e delle sue banche.
(14)
A sostegno delle loro affermazioni le autorità francesi hanno invocato i seguenti elementi, considerati «segni di fiducia» dei clienti e delle banche nei confronti di AFR:
-
la banca […] (5) ha concesso un aumento dello scoperto sul conto corrente di AFR di 2 Mio EUR (garantito dalla […]),
-
AFR ha ricevuto 7 Mio EUR di acconti dai clienti (garantiti dalla […]) (5), cui vanno aggiunti 4 Mio EUR di nuovi acconti nel gennaio 2006,
-
l’impresa beneficiava alla stessa epoca di garanzie «fornitori» per 4 Mio EUR presso la […] (5).
(15)
A sostegno delle loro osservazioni le autorità francesi hanno presentato documenti da cui risulta in particolare quanto segue:
-
il tasso d’interesse dello scoperto era del 4,4199 % al 1o luglio 2005,
-
il volume delle varie garanzie (fornitori, garanzie di mercato, garanzie finanziarie) fornite dalla […] (5) a favore di AFR era di 29 Mio EUR al 6 maggio 2005.
5. VALUTAZIONE DELL’AIUTO AI SENSI DELL’ARTICOLO 87 DEL TRATTATO
5.1. Esistenza di un aiuto di Stato
5.1.1. Risorse statali
(16)
L’articolo 87, paragrafo 1 del trattato stabilisce che, salvo deroghe contemplate dal trattato stesso, sono incompatibili con il mercato comune, nella misura in cui incidano sugli scambi fra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza.
(17)
Per quanto riguarda gli anticipi rimborsabili, la Commissione osserva quanto segue.
(18)
L’articolo 87 del trattato non riguarda solo gli aiuti forniti dai governi nazionali degli Stati membri ma anche gli aiuti che provengono da enti territoriali, quali la Regione Nord-Pas-de-Calais o i Comuni della Communauté d’agglomération du Douaisis. I fondi di questi enti costituiscono risorse statali e le decisioni di accordare a AFR gli anticipi in questione sono imputabili allo Stato.
5.1.2. Aiuti che favoriscono talune imprese
(19)
Gli anticipi sono stati concessi mentre AFR si trovava in una situazione finanziaria delicata. Nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione ha ritenuto che, al momento della concessione degli anticipi, AFR, tenuto conto della sua situazione economica, quale emerge dal punto 8, fosse un’impresa in difficoltà ai sensi degli orientamenti. La Commissione ha anche osservato che gli anticipi erano stati concessi senza alcuna garanzia di rimborso, mentre i tassi d’interesse applicati sono considerati corrispondere al tasso applicabile a prestiti «corredati delle normali garanzie» (6). La Commissione ritiene quindi che sia escluso che AFR, tenuto conto della sua situazione finanziaria, abbia potuto ottenere fondi a condizioni così vantaggiose sul mercato del credito. Di conseguenza gli anticipi in questione costituiscono un vantaggio a favore di AFR.
(20)
Le autorità francesi hanno affermato, basandosi sugli esempi citati al punto 14, che AFR, al momento della concessione dell’aiuto, godeva ancora della fiducia delle sue banche e dei suoi clienti. La Francia contesta quindi - secondo l’interpretazione della Commissione di tali commenti - che AFR non sia stata in grado di ottenere fondi a condizioni simili sul mercato del credito (il che equivale a contestare che gli anticipi rimborsabili abbiano arrecato un vantaggio all’impresa) e, a fortiori, che AFR, al momento della concessione degli anticipi rimborsabili, fosse un’impresa in difficoltà.
(21)
Le osservazioni della Francia non modificano tuttavia l’analisi formulata nella decisione di avvio del procedimento, e questo per le ragioni esposte in appresso.
(22)
Gli esempi di crediti addotti dalle autorità francesi (in particolare l’autorizzazione di scoperto sul conto corrente e gli acconti dei clienti) non sono paragonabili agli anticipi rimborsabili in questione. Lo scoperto di un conto corrente è un credito a brevissimo termine, contrariamente agli anticipi rimborsabili che sono su tre anni. Queste diverse forme di credito non sono quindi oggetto delle stesse analisi di rischio da parte dei creditori, e il fatto che un debitore possa ottenere un credito a breve termine non consente di valutarne le possibilità di ottenere un prestito a più lunga scadenza, il cui rimborso dipenderà dalla sua capacità di sopravvivenza.
(23)
Per quanto riguarda gli acconti dei clienti, la Commissione osserva che erano controgarantiti dalla […] (5), un istituto indipendente, il che significa che i clienti e i fornitori non correvano rischi legati alla situazione finanziaria di AFR, e che quindi non avevano motivo di sottoporre il versamento degli acconti a un’analisi della solidità finanziaria dell’impresa, come quella che avrebbe effettuato un creditore intenzionato a concedere un prestito senza garanzia.
(24)
In conclusione, i commenti della Francia non permettono di stabilire che AFR sarebbe stata in grado di ottenere fondi a condizioni simili sul mercato del credito.
5.1.3. Impresa in difficoltà
(25)
Per quanto riguarda la classificazione di AFR come impresa in difficoltà ai sensi degli orientamenti, la Commissione constata quanto segue.
(26)
Ai sensi del punto 10, lettera a), degli orientamenti, un’impresa è in difficoltà qualora abbia perso più della metà del capitale sociale, e la perdita di più di un quarto di tale capitale sia intervenuta nel corso degli ultimi dodici mesi. Questa disposizione traduce il presupposto secondo cui una società che registra gravi perdite del capitale sociale sarà incapace di contenere perdite che la condurranno quasi certamente al collasso economico, nel breve o nel medio periodo. La Commissione ritiene che tale presupposto logicamente si affianchi, a fortiori, a un’impresa che ha perso la totalità del capitale sociale e abbia fondi propri negativi.
(27)
Come emerge dai dati finanziari citati al punto 8 (e che la Francia non ha contestato nell’ambito del procedimento d’indagine formale), AFR aveva fondi propri negativi dal 2001 e, al momento della concessione dell’aiuto, non era stata in grado di arginare questa tendenza e di registrare nuovamente fondi propri positivi. In tali condizioni, la Commissione ritiene che, al momento della concessione dell’aiuto, AFR fosse un’impresa in difficoltà ai sensi del punto 10 degli orientamenti.
(28)
Accessoriamente la Commissione osserva che AFR, al momento della concessione dell’aiuto, rispondeva anche alla definizione di impresa in difficoltà di cui al punto 11 degli orientamenti, secondo il quale, anche quando non ricorrono le condizioni di cui al punto 10, un’impresa può essere considerata in difficoltà in particolare quando presenta i sintomi caratteristici di tale situazione, fra cui, specialmente, un livello crescente di perdite e la diminuzione del fatturato. Il punto 11 degli orientamenti prevede tuttavia che un’impresa in difficoltà possa beneficiare di aiuti solo previa verifica della sua incapacità di riprendersi con le proprie forze o con i finanziamenti ottenuti dai suoi proprietari/azionisti o da altre fonti sul mercato. Questa disposizione ricorda quindi che per considerare un’impresa in difficoltà occorre tenere conto di tutti gli indici pertinenti, fra i quali è determinante la capacità dell’impresa di riprendersi senza l’intervento delle autorità pubbliche.
(29)
A tale riguardo la Commissione osserva (come emerge dalla tabella di cui al punto 8) che AFR ha accusato dal 2001 una diminuzione continua del fatturato e un livello persistente di perdite: sono, questi, sintomi caratteristici di un’impresa in difficoltà ai sensi del punto 11 degli orientamenti. Nella decisione di avvio del procedimento d’indagine formale, la Commissione aveva già evidenziato tali sintomi nella sua conclusione preliminare che AFR fosse un’impresa in difficoltà. Inoltre, la tendenza negativa della situazione finanziaria di AFR emerge dal fatto che, fin dal gennaio 2004, l’impresa si è trovata nell’impossibilità di pagare per tempo debiti sociali e fiscali per 4,3 Mio EUR, ed è stata di conseguenza obbligata a chiedere alle autorità competenti una moratoria e un piano di estinzione del debito.
(30)
I soli elementi invocati dalla Francia che potrebbero costituire indici di senso contrario sono i crediti concessi a AFR (scoperto sul conto corrente e acconti) cosi come il fatto che l’impresa beneficiasse di certe garanzie da parte di […] (5). La Commissione ritiene che sia opportuno tenere conto di tali indici nel quadro dell’esame, stabilito al punto 11 degli orientamenti, della capacità dell’impresa di riprendersi con finanziamenti che potrebbe ottenere sul mercato finanziario. A tale proposito la Commissione constata quanto segue:
-
dal fatto che i fondi propri di AFR fossero negativi emerge che l’impresa non era in grado di sormontare le difficoltà con le proprie forze,
-
le autorità francesi hanno indicato che l’azionista di AFR, Arbel SA, nonostante il suo apporto al sostegno di AFR, non era in grado di garantire da sola la ripresa della sua affiliata,
-
infine, per quanto riguarda le fonti finanziarie sul mercato, i crediti e le garanzie menzionati dalla Francia dimostrano al massimo che AFR conservava una certa capacità di ottenere crediti per importi limitati a breve termine. Tuttavia, data l’entità delle difficoltà di AFR, e in particolare il bisogno di fondi propri, i crediti menzionati non consentono di stabilire che AFR avrebbe potuto rimediare alle sue difficoltà grazie a un finanziamento ottenuto da fonti sul mercato.
(31)
La conclusione è che, al momento della concessione dell’aiuto, AFR attraversava gravi difficoltà finanziarie che ne minacciavano la sopravvivenza a breve o medio termine, e che non era in grado di contenere senza l’intervento delle autorità pubbliche.
(32)
La Commissione ritiene pertanto, alla luce delle considerazioni di cui sopra e in particolare dei risultati finanziari esposti al punto 8, che al momento della concessione degli anticipi rimborsabili AFR fosse un’impresa in difficoltà ai sensi del punto 10 degli orientamenti e, accessoriamente, del punto 11. Date le difficoltà di AFR, la Commissione stima che l’impresa non sarebbe stata in grado di ottenere fondi a condizioni così vantaggiose sul mercato del credito. Gli anticipi in questione hanno quindi apportato un vantaggio a AFR permettendo all’impresa di finanziarsi a condizioni più favorevoli di quelle che avrebbe potuto ottenere sul mercato del credito.
5.1.4. Incidenza sugli scambi e sulla concorrenza
(33)
Gli anticipi rimborsabili, sono destinati solo a AFR e pertanto la favoriscono rispetto alle altre imprese che si trovano in una situazione analoga.
(34)
Il settore della costruzione del materiale ferroviario rotabile è caratterizzato dalla presenza di diversi operatori europei e di scambi intracomunitari. Il vantaggio accordato a AFR è quindi di natura tale da falsare la concorrenza e gli scambi fra Stati membri.
5.1.5. Conclusioni
(35)
Alla luce delle considerazioni di cui sopra, la Commissione ritiene che gli anticipi rimborsabili concessi a AFR configurino aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato.
5.2. Importo dell’aiuto
(36)
Nel caso di aiuti concessi sotto forma di crediti a imprese in difficoltà, l’elemento di aiuto è costituito dalla differenza fra l’interesse effettivamente applicato e l’interesse a cui l’impresa beneficiaria avrebbe potuto ottenere lo stesso credito sul mercato privato (7).
(37)
Nella comunicazione relativa al metodo di fissazione dei tassi di riferimento e di attualizzazione (6), la Commissione precisa che il tasso di riferimento è un tasso minimo che può essere aumentato in situazioni di rischio particolare, dando come esempio di tali rischi prestiti a imprese in difficoltà o la mancanza delle garanzie normalmente richieste dalle banche, e specificando che in tali casi il premio potrà raggiungere i 400 punti base ed essere anche superiore.
(38)
Nel caso Chemische Werke Piesteritz (7), la Commissione ha così ritenuto che un prestito a un’impresa in difficoltà giustificasse un premio di 400 punti base. La Commissione ha confermato tale valutazione nel caso Biria (8), precisando che il rischio costituito dalla mancanza di garanzie giustificava un premio aggiuntivo di 400 punti base, per una maggiorazione totale quindi di 800 punti base. La Commissione reputa che le circostanze della fattispecie siano ampiamente simili a quelle di questi due casi, in particolare per quanto riguarda l’assenza di garanzie e l’entità delle difficoltà riscontrate. Di conseguenza, i rischi legati agli anticipi rimborsabili accordati a AFR possono essere oggetto della stessa valutazione.
(39)
L’aiuto di Stato costituito dagli anticipi rimborsabili corrisponde quindi alla differenza fra l’interesse effettivamente dovuto per tali anticipi rimborsabili e l’interesse che risulterebbe applicando il tasso di riferimento in vigore al momento della concessione dell’aiuto, maggiorato di 800 punti base.
5.3. Compatibilità dell’aiuto col mercato comune
(40)
Tenuto conto della situazione economica di AFR al momento della concessione dell’aiuto, quale emerge dal punto 8 (attività in perdita per vari anni, fondi propri negativi, fatturato in calo), la Commissione ritiene che AFR, al momento della concessione degli anticipi rimborsabili, fosse un’impresa in difficoltà ai sensi degli orientamenti. Per i motivi indicati ai punti 22 e 23, le osservazioni della Francia non consentono di arrivare ad una valutazione diversa.
(41)
È vero che AFR, nel 2005, faceva parte di un gruppo controllato dalla holding Arbel SA. Oltre il polo ferroviario (composto da AFR e da Lormafer), il gruppo comprendeva un altro polo che raggruppava imprese specializzate nella costruzione di finestre per il settore dell’edilizia. Dalle informazioni fornite dalle autorità francesi nello scambio di corrispondenza avvenuto prima dell’avvio del procedimento d’indagine formale, emerge tuttavia che all’interno del gruppo le difficoltà di AFR erano specifiche, poiché l’attività di questa impresa non aveva alcun legame col polo «edilizia». La Commissione rileva inoltre che le difficoltà di AFR risultavano troppo grosse per poter essere risolte dal gruppo, tenuto conto dei risultati mediocri di quest’ultimo. La Commissione ritiene quindi che il punto 13 degli orientamenti non osti a che AFR sia considerata ammissibile agli aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione, malgrado la sua appartenenza al gruppo.
(42)
La compatibilità dell’aiuto deve quindi essere valutata alla luce degli orientamenti.
(43)
La Commissione constata che non ricorrono le condizioni di compatibilità degli aiuti per la ristrutturazione previsti dagli orientamenti, e rileva quanto segue:
-
le autorità francesi non hanno presentato alla Commissione alcun piano di ristrutturazione conforme ai punti da 34 a 37 degli orientamenti,
-
la Commissione non è stata informata di misure compensative destinate a prevenire indebite distorsioni della concorrenza indotte dall’aiuto (punti da 38 a 42 degli orientamenti).
(44)
La misura non sembra neanche soddisfare le condizioni di compatibilità degli aiuti per il salvataggio previsti dagli orientamenti, dato che gli anticipi rimborsabili sono stati accordati per un periodo superiore a sei mesi (punto 25 degli orientamenti).
(45)
Tali considerazioni bastano a concludere che l’aiuto non è compatibile col mercato comune.
6. CONCLUSIONI
La Commissione constata che la Francia ha illegalmente dato esecuzione all’aiuto in oggetto in violazione dell’articolo 88, paragrafo 3, del trattato. Poiché l’aiuto è incompatibile col mercato comune, la Francia deve porvi fine e deve recuperare gli importi già concessi presso il beneficiario,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’aiuto di Stato al quale la Francia ha dato esecuzione a favore di Arbel Fauvet Rail SA è incompatibile con il mercato comune.
Articolo 2
1. La Francia adotta tutte le misure necessarie per recuperare l’aiuto di cui all’articolo 1 presso il beneficiario e già illegalmente messo a sua disposizione.
2. Il recupero è effettuato senza indugio conformemente alle procedure del diritto nazionale, purché permettano l’esecuzione immediata ed effettiva della presente decisione. L’aiuto da recuperare comprende gli interessi maturati a decorrere dalla data in cui è stato messo a disposizione del beneficiario fino alla data del suo recupero.
3. Gli interessi sono calcolati secondo il regime dell’interesse composto a norma del capo V del regolamento (CE) n. 794/2004 della Commissione (9).
4. La Francia annulla tutti i pagamenti in essere dell’aiuto di cui all’articolo 1 con effetto alla data di notificazione della presente decisione.
Articolo 3
1. La Francia garantisce l’attuazione della presente decisione entro quattro mesi dalla data della sua notificazione.
2. Entro due mesi dalla notificazione della presente decisione, la Francia informa la Commissione circa i provvedimenti presi per conformarvisi, in particolare circa gli elementi seguenti:
a)
l’importo complessivo (capitale e interessi) che deve essere recuperato presso il beneficiario;
b)
una descrizione dettagliata delle misure già adottate e previste per conformarsi alla presente decisione;
c)
i documenti attestanti che al beneficiario è stato imposto di rimborsare l’aiuto.
3. La Francia informa la Commissione dei progressi delle misure nazionali adottate per l’attuazione della presente decisione fino al completo recupero dell’aiuto di cui all’articolo 1. Trasmette immediatamente, dietro semplice richiesta della Commissione, le informazioni relative alle misure già adottate e previste per conformarsi alla presente decisione, così come informazioni dettagliate riguardo all’importo dell’aiuto e degli interessi già recuperati presso il beneficiario.
Articolo 4
La Repubblica francese è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 2 aprile 2008.