ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 2. července 2008
o státní podpoře, kterou Německo zamýšlí poskytnout společnosti DHL (oznámeno pod C 18/07 (ex N 874/06))
(oznámeno pod číslem K(2008) 3178)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2008/878/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 21. prosince 2006 oznámilo Německo podporu na vzdělávání pro společnost DHL.
(2)
Dopisem ze dne 27. června 2007 Komise Německo informovala, že se s ohledem na podporu pro společnost DHL rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Německo předložilo své připomínky dopisem ze dne 26. září 2007.
(3)
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky. Společnost DHL podala připomínky dopisem ze dne 15. října 2007 a společnost UPS Deutschland dopisem ze dne 26. října 2007. Tyto připomínky byly dopisem ze dne 16. listopadu 2007 resp. 20. listopadu 2007 předány Německu, aby se k nim mohlo vyjádřit. Německo odpovědělo dopisem ze dne 14. prosince 2007. Komise si dne 12. února 2008 a 5. června 2008 vyžádala e-mailem doplňkové informace. Německo odpovědělo dopisy ze dne 14. února 2008, 31. března 2008 a 17. června 2008.
2. POPIS PROJEKTU
2.1 Příjemce podpory
(4)
Společnost DHL patří s celosvětovým obratem ve výši 18,2 miliardy EUR v roce 2005 k předním zasílatelům expresních balíků. Jediným vlastníkem tohoto podniku je společnost Deutsche Post AG.
(5)
Společnost DHL vybudovala na letišti Lipsko-Halle v Německu nové logistické centrum pro doručování a leteckou přepravu zásilek, které mělo být uvedeno do provozu v říjnu 2007. Investiční náklady tohoto projektu dosáhly celkové výše 250 milionů EUR. V dubnu 2004 byla společnosti DHL poskytnuta regionální investiční podpora ve výši přibližně 70 milionů EUR, která byla Komisí schválena jako podpora N 608/2003 s maximální mírou podpory ve výši 28 %.
(6)
Centrum pro doručování a leteckou přepravu zásilek provozují dva podniky, které jsou příjemci podpory, DHL Hub Leipzig GmbH (dále jen „DHL Hub“) a European Air Transport Leipzig GmbH (dále jen „DHL EAT“), jež jsou zcela ve vlastnictví jiných dceřiných společností společnosti Deutsche Post AG. Společnost DHL Hub poskytuje pozemní odbavovací služby v souvislosti s leteckou přepravou zásilek, zatímco společnost DHL EAT bude zajišťovat technickou kontrolu letadel DHL.
(7)
Společnosti DHL Hub a DHL EAT mají sídlo v oblasti způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
2.2 Projekt vzdělávání
(8)
Společnost DHL zajišťuje v logistickém centru veškeré pozemní odbavovací služby a rovněž předletové prohlídky a prohlídky na odbavovací ploše u všech přilétajících a odlétajících letadel. Společnost zamýšlí zaměstnat v těchto oblastech postupně přibližně 1 500 osob a poskytnout jim odpovídající vzdělávání. Oznámená podpora se však týká opatření v oblasti vzdělávání určených pouze pro 485 zaměstnanců.
(9)
Německo oznámilo přímý grant na opatření v oblasti vzdělávání ve výši 7 753 307 EUR, který z poloviny poskytla spolková země Sasko a z poloviny Sasko-Anhaltsko.
(10)
Opatření v oblasti vzdělávání, která společnost DHL plánuje, provede společnost DHL Hub (320 osob) a DHL EAT (165 osob) (3).
2.2.1 DHL Hub
(11)
V případě kvalifikací zajišťovaných společností DHL Hub se jedná především o obecné vzdělávání, které má zaměstnancům zprostředkovat potřebné znalosti a schopnost vykonávat určité činnosti. Vzdělávání zahrnuje teoretickou část a zprostředkování praktických znalostí přímo na pracovišti. Opatření společnosti DHL Hub v oblasti vzdělávání se týkají celkem 320 zaměstnanců v níže popsaných pracovních oblastech:
Tabulka 1
Profesní skupina
Počet
Úkoly
Pracovníci pro pozemní manipulaci s letecky přepravovanými náklady (tzv. manipulační dělníci II)
210
Nakládka a vykládka letounů
Bezpečnostní pracovníci
110
Kontroly osob a nákladu
(Operativní) řídící pracovníci
(110) (4)
Úkoly středního managementu; řízení a plánování lidských zdrojů; úkoly v oblasti vedení
a) Pracovníci pro pozemní manipulaci s letecky přepravovanými náklady (manipulační dělníci II)
(12)
K hlavním úkolům manipulačních dělníků patří včasná nakládka a vykládka letounů, obsluha a řízení tzv. „vybavení pozemních služeb“, předávání letecké dokumentace, vypracovávání zpráv a komunikace s piloty a letištními orgány.
(13)
Vzdělávání manipulačních dělníků zahrnuje 19 kurzů a praktické vzdělávání a probíhá po dobu 77 dnů, z toho 47 dnů na pracovišti. Vzdělávání se zaměřuje na pracovníky s ukončeným vzděláním, které nemá souvislost s dotyčným vzděláváním. Teoretická část se má uskutečnit před zahájením provozu centra. Vzdělávání zahrnuje rovněž kurz s označením „Unit load device build up“, který se považuje za specifické vzdělávání a zabývá se konstrukcí zvláštního kontejneru používaného pouze společností DHL. Obecné vzdělávání mimoto zahrnuje:
a)
obecné školení týkající se bezpečnosti, například požární ochranu, manipulaci s nákladními dveřmi, první pomoc, školení týkající se nebezpečných předmětů a bezpečnostní předpisy na odbavovací ploše;
b)
obecné odborné vzdělávání, které vede k získání příslušného průkazu způsobilosti, například řidičského průkazu pro odbavovací plochu, vybavení pozemních služeb (školení týkající se odbavovacího zařízení) a průkazu pro řízení vysokozdvižných vozíků;
c)
jiné odborné vzdělávání, například tažení letadel, metody odmrazování a zaškolení pro práci na odbavovací ploše a
d)
určitá obecná školení například management životního prostředí (norma ISO/DIN 14001) a řízení jakosti a procesy (norma ISO/DIN 9001).
(14)
Ve vnitrostátních a evropských právních předpisech není v zásadě stanoven minimální počet pracovníků, ani zvláštní požadavky na vzdělání nebo průkazy způsobilosti pro vykonávání činnosti manipulačního dělníka II. Německo však uvedlo, že pět z plánovaných kurzů je podle platných předpisů povinných pro všechny pracovníky (mimo jiné požární ochrana, první pomoc, školení týkající se nebezpečných předmětů a bezpečnostní předpisy na odbavovací ploše) (5) a že dodatečné kurzy a příslušné vzdělávání na pracovišti musí absolvovat určitý minimální počet osob (přibližně 70), a to co se týká manipulace s nákladními dveřmi a obecného vzdělávání v souvislosti s průkazem způsobilosti. Tyto vyškolené osoby by poté mohly předávat své znalosti v krátkých školících kurzech svým spolupracovníkům.
(15)
Německo sdělilo, že je možno využít i subdodavatelů, a předalo příslušnou analýzu nákladů.
b) Bezpečnostní pracovníci
(16)
Činnost bezpečnostních pracovníků zahrnuje kontroly osob a nákladu k zajištění bezproblémového provozu. Vzdělávání bezpečnostních pracovníků zahrnuje pouze obecné vzdělávání:
a)
obecné vzdělávání v oblasti bezpečnosti, například požární ochranu, první pomoc a školení týkající se nebezpečných předmětů;
b)
odborné obecné vzdělávání v oblasti bezpečnosti, které je pro bezpečnostní pracovníky nutné podle právních předpisů, například odvrácení nebezpečí teroristického útoku, kontrola přístupu, kontroly a prohlídky, bezpečnost zavazadel a nákladu, zbraně a oblasti související s bezpečností;
c)
jiné obecné odborné vzdělávání, které vede získání příslušného průkazu způsobilosti, např. řidičského průkazu pro odbavovací plochu;
d)
jiné obecné odborné bezpečnostní školení, mimo jiné v těchto oblastech: právo, znalost zbraní a výbušnin, základy průběhu kontrol a vyhodnocení rentgenových snímků;
e)
určité obecné vzdělávání, například řízení jakosti a procesy (norma ISO/DIN 9001).
(17)
Opatření v oblasti vzdělávání odpovídají příslušným vnitrostátním a evropským právním předpisům. Společnost DHL pro všechny bezpečnostní pracovníky plánuje rozsáhlé vzdělávání týkající se bezpečnostních aspektů, které by však v případě neposkytnutí státní podpory bylo omezeno na minimum, tj. na obecné odborné vzdělávání v oblasti bezpečnosti. Předpokládá se rovněž, že jiné obecné bezpečnostní školení bude poskytnuto pouze omezenému počtu pracovníků, kteří poté předají své znalosti ostatním spolupracovníkům.
(18)
Rovněž v tomto případě je podle informací německých orgánů možné využít subdodavatele, přičemž s tím spojené náklady by byly přibližně o [(15-30 %)] (6) nižší než personální náklady společnosti DHL.
c) Vzdělávání středního managamentu
(19)
Vzdělávání operativních řídících pracovníků na středním stupni se zaměřuje na pracovníky, kteří pracují v celém logistickém centru. Podle Komise se účastní nejprve výše uvedeného vzdělávání a poté získávají hlubší poznatky týkající se oblastí, které budou řídit. Školení zahrnuje oblasti jako pracovní právo, základy komunikace, řízení lidských zdrojů a řízení konfliktů, cizí jazyky a budování týmů.
2.2.2 DHL EAT
(20)
Činnost společnosti DHL EAT souvisí zejména s údržbou letadel před povolením letu. Vzdělávání poskytované společností DHL EAT se týká níže uvedených činností a zaměřuje se na celkem 165 zaměstnanců:
Tabulka 2
Profesní skupina
Počet
Úkoly
Letečtí mechanici s oprávněním k osvědčování CAT A
97
Jednoduchá plánovaná údržba („Line Maintenance“) a odstranění jednoduchých závad před vydáním osvědčení o uvolnění do provozu
Letečtí technici/mechanici s oprávněním k osvědčování CAT B 1
68
Práce v oblasti údržby, včetně na konstrukci letadla, pohonných jednotkách a elektrických systémech před vydáním osvědčení o uvolnění do provozu
2.3 Způsobilé náklady na vzdělávání a plánovaná podpora
(21)
Německo v oznámení předložilo přehled způsobilých nákladů, který byl uveden také v rozhodnutí o zahájení řízení. Celkové způsobilé náklady v rámci projektu vzdělávání činí [(10-15)] milionů EUR a plánovaná podpora na vzdělávání činí 7 753 307 EUR.
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(22)
Formální vyšetřovací řízení bylo zahájeno, jelikož Komise měla pochybnosti, zda je podpora na vzdělávání slučitelná se společným trhem.
(23)
Komise měla zejména pochybnosti, zda byla podpora skutečně nezbytná pro uskutečnění vzdělávacího projektu. Poukázala na to, že podporu na vzdělávání lze považovat za slučitelnou se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES pouze tehdy, není-li bezprostředně nutná pro provozní činnost příjemce podpory. V této souvislosti Komise odkazuje na svou dřívější rozhodovací praxi (7). Komise měla důvod se domnívat, že by příjemce podpory musel svým zaměstnancům přinejmenším v určitém rozsahu poskytnout podobné vzdělávání i bez podpory.
(24)
Za prvé, společnost DHL zjevně investovala do logistického centra na letišti značné finanční prostředky a chtěla ho rovněž provozovat. Německo potvrdilo, že pracovníci z Belgie nebyli v zásadě ochotni přestěhovat se do Německa. Aby bylo možno provoz zahájit, musela společnost DHL zaměstnat nové pracovníky.
(25)
Za druhé se zdálo, že pro provoz logistického centra je nezbytné určité, převážně specifické odborné vzdělávání zaměstnanců, které se muselo týkat těchto oblastí:
a)
Zprostředkování specifických znalostí, které jsou nezbytné pro provoz: tj. poznatků o určitých dopravních systémech přizpůsobených na míru společnosti DHL.
b)
Osvojení určitých zákonem stanovených kvalifikací pro provoz: Jinými slovy to znamená, že určitý počet pracovníků musí být obeznámen s bezpečnostními hledisky. To je stanoveno právními předpisy a je vyžadováno formální osvědčení. Tento požadavek vyplývá z toho, že služby poskytované společností DHL zahrnují přirozeně značné bezpečnostní riziko.
c)
Poskytnutí obecného odborného vzdělávání bezprostředně nutného pro provoz logistického centra: To se týká kurzů pro manipulační dělníky II, které se týkají vzdělávání v oblastech jako tažení letadel, odmrazování letadel, řidičský průkaz pro odbavovací plochu, průkaz pro řízení vysokozdvižných vozíků a bezpečnost na odbavovací ploše.
d)
Vzdělávání na pracovišti k zajištění bezproblémového provozu centra pro leteckou přepravu zásilek. V rámci tohoto vzdělávání se účastníci kurzu obeznámí s tím, co je při letecké přepravě zásilek obzvlášť důležité, jelikož nakládka letounu musí proběhnout podle pevného časového plánu a jediná chyba může způsobit obrovské zpoždění.
e)
Zprostředkování ostatních obecných poznatků, které nespadají do písmen b) až d).
(26)
Komise za třetí pochybovala, zda by společnost DHL byla s to najít na místním nebo evropském pracovním trhu dostatečný počet pracovníků s výše uvedenými dovednostmi, který je nezbytný pro provoz centra.
(27)
Komise měla za čtvrté pochybnosti, zda by přiměřenou alternativou podnikového vzdělávání bylo přijetí již kvalifikovaných odborných pracovníků. Komise vycházela z toho, že by společnost DHL musela každopádně poskytnout přinejmenším specifické vzdělávání a bezpečnostní školení, jelikož specifické odborné vzdělávání nelze zajistit externími školiteli a DHL musí doložit odpovídající bezpečnostní školení.
(28)
Komise za páté pochybovala, zda by společnost DHL skutečně mohla upustit od určitých kurzů v rámci vzdělávacího balíčku, zvláště je-li podle oznámení naplánováno zejména pro manipulační dělníky, že se i osoby, které již vlastní odpovídající průkaz způsobilosti, mají zúčastnit celého školení ještě jednou. Mimoto se jevilo jako sporné, zda by bylo skutečně možno vyškolit pouze určitý omezený počet pracovníků, jelikož to by mohlo ohrozit bezproblémový provoz. Společnost DHL mimoto již vědomě zaměstnala veškeré pracovníky s vyhlídkou na vzdělávání, takže by nemělo smysl vynechat plánované vzdělávání a platit zaměstnance, kteří nevykonávají žádnou činnost.
(29)
Komise za šesté pochybovala o tvrzení společnosti DHL, že by v případě neposkytnutí podpory byly různé služby převedeny na externí podniky, aby se tím společnost vyhnula plánovaným opatřením v oblasti vzdělávání, jelikož na jedné straně by i v tomto případě byla dodatečně nutná některá z opatření v oblasti vzdělávání uvedených v písmenech a), b) a d) a za druhé je celková investice společnosti DHL na letišti Lipsko-Halle zaměřena právě na zajišťování veškerých služeb souvisejících s přepravou zásilek vlastními zaměstnanci a (jak Komise zjistila při schůzce s německými orgány) tyto služby mají být dokonce nabízeny ostatním konkurentům působícím na témže letišti.
(30)
Komise však až na jednu výjimku nepochybovala o tom, že náklady na vzdělávání byly v zásadě vypočteny správně. Jediná připomínka Komise se týkala toho, že velká část vzdělávání měla probíhat na pracovišti, což znamená, že by mohlo být odečteno od nákladů týkajících se účastníků vzdělávání jako produktivní hodiny.
4. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA
(31)
Německo uvedlo, že oznámená podpora na vzdělávání splňuje všechna kritéria slučitelnosti stanovená v nařízení Komise (ES) č. 68/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory na vzdělávání (8). Německo za prvé poskytlo dostatečné informace, že se v rámci vzdělávání na pracovišti nejednalo o produktivní hodiny.
(32)
Německo za druhé zpochybnilo, že Komise je v tomto případě oprávněna použít kritérium nezbytnosti, jelikož by tím porušila zásadu rovného zacházení. Tento nový přístup nemá oporu v žádném právním základě a je v rozporu s příslušnými právními předpisy ES, případně rozhodovací praxí Komise.
(33)
Německo uvedlo, že v 11. bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 68/2001 jsou uvedena tři kritéria, podle nichž je třeba posoudit, zda je podpora omezena na nezbytné minimum: typ poskytovaného vzdělávání, velikost podniku a jeho zeměpisná poloha. Na základě těchto tří kritérií se rozhodne, zda má opatření podpory motivační účinek a zda je přiměřené. Podle rámce Společenství pro podpory na vzdělávání (9) se motivační účinek nepředpokládá pouze v případě podpor pro specifické vzdělávání pro velké podniky mimo oblasti způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) nebo c). Jelikož oznámený projekt vzdělávání obsahuje více než 80 % obecného vzdělávání a týká se podniku v oblasti způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, má podpora na vzdělávání motivační účinek. Mimoto u oznámené podpory nebudou překročeny přípustné maximální míry podpory, takže kladné účinky podpory na vzdělávání jsou úměrné narušení hospodářské soutěže, je proto splněno kritérium proporcionality.
(34)
Německo za třetí zdůrazňuje, že Komise musí použít kritéria slučitelnosti uvedená výše v bodě 32 i při posuzování projektů, které podléhají oznamovací povinnosti. Německo uvedlo, že u podpor, které jsou vyňaty z oznamovací povinnosti, a u podpor, které překračují strop ve výši 1 milionu EUR, a musí být proto oznámeny, nelze použít rozdílná kritéria slučitelnosti; projekty, které podléhají oznamovací povinnosti, nesmí být posuzovány přísněji než projekty vyňaté z oznamovací povinnosti. Podpora na vzdělávání je proto slučitelná se společným trhem, jestliže splňuje všechny podmínky stanovené v nařízení (ES) č. 68/2001. Podle názoru Německa tento výklad potvrzuje dlouhodobá rozhodovací praxe Komise například ve věci Volvo Gent (10). Německo výslovně poukazuje na to, že by Komise měla vzít v úvahu rovněž skutečnost, že projekt vzdělávání společnosti DHL splňuje podmínky stanovené v rozhodnutí ve věci Webasto (11).
(35)
Za čtvrté, uplatňování rozdílných kritérií pro posouzení je v rozporu se zásadami právní jistoty a rovného zacházení.
(36)
Německo za páté uvedlo, že rozhodnutí Komise ve věcech Ford Genk a GM Antwerp nepředstavují v daném případě vhodné precedenty, jelikož jejich skutková podstata byla jiná. Zatímco v obou výše uvedených případech byla podpora na vzdělávání určená na zavedení nového modelu nebo na další zaměstnávání pracovníků, v případě společnosti DHL slouží podpora na vzdělávání vyškolení nových pracovníků pro provoz nově vybudovaného logistického centra. Projekt společnosti DHL se mimoto liší od obou výše uvedených případů v těchto bodech: v případě opatření společnosti DHL v oblasti vzdělávání se jedná z více než 80 % o obecné vzdělávání; podnik se nachází v oblasti způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES; společnost DHL chce vybudováním svého logistického centra vytvořit nová pracovní místa; odvětví letecké přepravy mimoto netrpí na rozdíl od automobilového průmyslu nadbytečnými kapacitami, nýbrž zaznamenává vysoké tempo růstu.
(37)
Německo za šesté poskytlo doplňkové informace k otázkám uvedeným v rozhodnutí o zahájení řízení. Německo objasnilo, že v příslušných právních ustanoveních jsou stanoveny minimální normy, co se týká stupně vzdělání. Není však stanoven žádný minimální počet kvalifikovaných pracovníků, které by podnik musel zaměstnat. Německo mimoto uvádí, kolik pracovníků je zapotřebí pro zahájení provozu logistického centra, a dospělo k závěru, že vzdělávání pro dodatečné zaměstnance překračuje úroveň potřebnou pro provoz centra. Podle studie vypracované externím poradcem v oblasti vzdělávání, kterou předložilo Německo, může společnost DHL zahájit provoz logistického centra na letišti Lipsko-Halle bez problémů i s nižším počtem kvalifikovaných pracovníků, než bylo uvedeno v oznámeném projektu vzdělávání.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(38)
Připomínky předložil rovněž příjemce podpory, společnost DHL, v nichž podobně jako Německo uvádí, že se Komise při posuzování slučitelnosti odchýlila od své obecné rozhodovací praxe v dřívějších případech. Přitom oznámená podpora splňuje všechna kritéria stanovená v nařízení (ES) č. 68/2001. Tento přístup porušuje zásady právní jistoty a rovného zacházení, podle nichž nelze postupovat jinak než v předchozích rozhodnutích o podporách na vzdělávání, v nichž nebyla otázka nezbytnosti podrobně zkoumána. Rozhodnutí ve věci Ford Genk a GM Antwerp nepředstavují mimoto obecnou rozhodovací praxi, jelikož tyto případy byly odlišné a jejich skutkovou podstatu nelze přenést na případ společnosti DHL Lipsko. Společnost DHL odkazuje místo toho na kritéria stanovená v rozhodnutí Komise z června 2006 o schválení podpory na vzdělávání pro společnost Webasto, podle nichž by i projekt vzdělávání společnosti DHL musel být slučitelný se společným trhem. Společnost DHL závěrem zopakovala, že by odlišný postup v případě oznámeného projektu vzdělávání vedl k nepřípustnému znevýhodnění společnosti DHL.
(39)
Společnost DHL dále poskytla doplňkové informace k otázkám uvedeným v rozhodnutí Komise o zahájení řízení. Za prvé, v příslušných vnitrostátních, evropských a mezinárodních právních předpisech jsou stanoveny pouze požadavky na obsah vzdělání a kvalifikace pracovníků v oblasti manipulace s leteckými zásilkami a letadly, nikoli však minimální počet pracovníků. Za druhé, plánovaná opatření v oblasti vzdělávání nemají sloužit pouze splnění právních požadavků, nýbrž překračují předepsanou úroveň. U všech opatření, která překračují právní požadavky, by bylo možno uvážit alternativy (např. externí zadávání a subdodávky). Jelikož tyto alternativy jsou pouze možnými variantami, nezadala společnost DHL žádnou podrobnou analýzu nákladů, v níž by byly uvedeny náklady na povinné a/nebo minimální vzdělání potřebné v každém případě a zároveň uvedeny dodatečné náklady na subdodávky a/nebo přijetí již vyškolených odborných pracovníků. Společnost DHL nemá k dispozici žádné informace o rozsahu vzdělávání, který je obvyklý v tomto oboru.
(40)
Připomínky dále předložila společnost UPS, konkurent společnosti DHL, v nichž souhlasí se stanoviskem Komise. Společnost UPS za prvé uvedla, že by v případě zaměstnání nových pracovníků pro DHL Hub a DHL EAT musela být každopádně provedena určitá opatření v oblasti vzdělávání a zaškolení. Opatření v oblasti vzdělávání byla proto do jisté míry nezbytná a podnik by je musel provést i bez podpory.
(41)
Společnost UPS za druhé uvedla, že společnost DHL má podle příslušných vnitrostátních a evropských právních předpisů povinnost poskytnout svým pracovníkům - například oprávněným osobám - minimální školení. Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví (12), musí oprávněné osoby jmenovat, zmocnit a uznat příslušný orgán (v tomto případě Luftfahrt-Bundesamt). Za tímto účelem přijal Luftfahrt-Bundesamt pokyny a vydal vzorový učební plán, v němž jsou stanovena předepsaná školení. Povinné vzdělávání pro pracovníky společnosti DHL EAT je dáno nařízením Komise (ES) č. 2042/2003 ze dne 20. listopadu 2003 o zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů (13). Za třetí, společnost DHL obdržela regionální podporu na vytvoření nových pracovních míst, takže nelze předpokládat, že by upustila od opatření v oblasti vzdělávání a zaměstnala méně pracovníků, a místo toho se rozhodla pro subdodávky nebo externí zadávání.
6. POSOUZENÍ PODPORY
6.1 Existence státní podpory
(42)
Komise se domnívá, že opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, která je poskytnuta formou grantu financovaného ze státních prostředků. Opatření je selektivní, jelikož je omezeno na společnost DHL. Selektivní grant může narušit hospodářskou soutěž tím, že poskytuje společnosti DHL výhodu oproti ostatním konkurentům, kteří podporu neobdrželi. Dále je nutno uvést, že na trhu pro doručování expresních zásilek, na němž společnost DHL patří k předním podnikům, se mezi členskými státy obchoduje ve značném měřítku.
(43)
Německo požaduje schválení podpory podle nařízení (ES) č. 68/2001.
(44)
Podle článku 5 nařízení (ES) č. 68/2001 nejsou podpory poskytnuté jednomu podniku na jeden projekt vzdělávání překračující 1 milion EUR vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Komise podotýká, že plánovaná podpora činí 7 753 307 EUR a má být vyplacena jednomu podniku a že opatření v oblasti vzdělávání představují jediný projekt. Podle názoru Komise se na plánovanou podporu vztahuje oznamovací povinnost a Německo tuto povinnost splnilo.
(45)
V 16. bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 68/2001 je potvrzen záměr uvedený v článku 5 a je objasněno, že tyto podpory nemohou být vyňaty: „Je vhodné, aby velké částky podpory před jejich poskytnutím nadále jednotlivě posuzovala Komise“.
(46)
Při posuzování jednotlivé podpory na vzdělávání, která není způsobilá pro výjimku stanovenou v nařízení (ES) č. 68/2001, proto Komise musí v souladu se svými předchozími rozhodnutími (14) provést individuální posouzení (15) na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, než může případně poskytnutí podpory schválit. Při tomto jednotlivém posouzení však Komise vychází analogicky ze základních zásad nařízení (ES) č. 68/2001. To zejména znamená, že se ověřuje, zda jsou splněna formální kritéria pro osvobození stanovená v článku 4 zmíněného nařízení a zda je podpora nezbytná jako motivace pro příjemce podpory, aby provedl opatření v oblasti vzdělávání.
6.2 Slučitelnost se společným trhem
(47)
Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení ověřila, zda oznámený projekt splňuje kritéria pro osvobození podle článku 4 nařízení (ES) č. 68/2001.
(48)
Za prvé je nutno zjistit, zda uvedená míra podpory nepřekračuje stropy stanovené v čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 68/2001 ve výši 35 % pro specifické vzdělávání (35 % z […] = [(ca. 5-25 %)]) a 60 % pro obecné vzdělávání (60 % z […] = [(ca. 75-95 %)]). Jelikož se projekt nachází v oblasti způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, může Německo překročit maximální stropy podpory ve výši 25 % a 50 % vždy o 10 procentních bodů.
(49)
Za druhé, způsobilé náklady oznámeného opatření jsou v souladu s čl. 4 odst. 7 nařízení (ES) č. 68/2001. Šetřením bylo potvrzeno, že způsobilé osobní náklady účastníků vzdělávání jsou zjevně omezeny na celkovou částku ostatních způsobilých nákladů. Německo prokázalo, že se sice velká část vzdělávání uskutečňuje na pracovišti, to však nezahrnuje žádné produktivní hodiny.
6.3 Nezbytnost podpory
(50)
Hlavním tvrzením uvedeným v rozhodnutí o zahájení řízení bylo to, že opatření v oblasti vzdělávání lze prohlásit za slučitelné se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES pouze tehdy, není-li bezprostředně nutné pro provozní činnost příjemce. Komise uvedla, že nezbytnost podpory je obecným kritériem slučitelnosti, a dospěla k tomuto závěru: pokud podpora nevede k provedení více opatření, než by tomu bylo pouze na základě tržních sil, nelze očekávat, že má kladné účinky vyrovnávající narušení obchodu, takže ji nelze povolit. Pokud by podnik podporovaná opatření provedl v každém případě, zejména i bez podpory, nelze u dotyčné podpory na vzdělávání vycházet z toho, že je určena na „podporu“ hospodářského rozvoje ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, případně že podle 10. bodu odůvodnění nařízení (ES) č. 68/2001 přispívá k nápravě nedostatku trhu, který vede k tomu, že podniky obvykle nedostatečně investují do vzdělávání svých zaměstnanců (16). To se netýká podpor vyňatých z oznamovací povinnosti podle nařízení (ES) č. 68/2001, u nichž lze zjevně předpokládat, že slouží podpoře hospodářského rozvoje.
(51)
To, že Komise posuzuje motivační účinek a odmítá jej v případě zákonem stanovených opatření v oblasti vzdělávání, představuje podle názoru Německa nový přístup, který není v souladu s právními předpisy ES, vědomě se odchyluje od dosavadní rozhodovací praxe a znemožňuje poskytování podpor na vzdělávání k regionálním účelům. Komise s těmito argumenty nemůže souhlasit z níže uvedených důvodů:
(52)
Nejprve je nutno připomenout, že se podpory na vzdělávání posuzují podle nařízení (ES) č. 68/2001, v němž se v 4. bodě odůvodnění uvádí: „Tímto rozhodnutím není dotčena možnost členských států oznamovat podpory na vzdělávání. Taková oznámení bude Komise hodnotit zejména s ohledem na kritéria stanovená v tomto nařízení, nebo v souladu s použitelnými hlavními směry a rámci Společenství, pokud takové směry a rámce existují.“
(53)
V 16. bodě odůvodnění se mimoto potvrzuje: „Je vhodné, aby velké částky podpory před jejich poskytnutím nadále jednotlivě posuzovala Komise. Proto částky podpory překračující pevně stanovenou výši, která by měla být stanovena na 1 000 000 EUR, jsou vyloučeny z vynětí stanoveného v tomto nařízení a nadále podléhají požadavkům čl. 88 odst. 3 Smlouvy.“
(54)
Ve 4. bodě odůvodnění se dále uvádí: „Rámec Společenství pro podpory na vzdělávání by měl být zrušen ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost, jelikož jeho obsah je tímto nařízením nahrazen“.
(55)
Jelikož plánovaná podpora překračuje částku 1 milionu EUR, není pochyb, že musela být oznámena a Komise ji musí schválit. Mimoto je zřejmé, že takováto podpora musí v zásadě splňovat kritéria pro vynětí stanovená v článku 4 nařízení (ES) č. 68/2001.
(56)
Německo však zpochybňuje, je-li Komise navíc oprávněna posoudit, zda má podpora motivační účinek. Podle názoru Komise pojem státní podpory, a zejména kritérium nezbytnosti, zahrnuje motivační účinek podpory pro příjemce. Nemůže sloužit společnému zájmu, jestliže stát podporuje opatření (rovněž opatření v oblasti vzdělávání), která by příjemce podpory provedl tak či tak. V souladu s nařízením (ES) č. 68/2001, akčním plánem pro státní podpory a judikaturou týkající se podmínek, za nichž lze podporu prohlásit za slučitelnou se společným trhem, přezkoumala Komise v dřívějších rozhodnutích (Ford Genk, GM Antwerp) dotyčné podpory na vzdělávání cíleně rovněž s ohledem na motivační účinek.
(57)
K doložení svého postoje Německo za prvé uvádí, že slučitelnost podpory, která podléhá oznamovací povinnosti, se společným trhem je nutno posoudit na základě kritérií stanovených v nařízení, a cituje v této souvislosti 4. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 68/2001, v němž se uvádí, že podpory „bude Komise hodnotit zejména s ohledem na kritéria stanovená v tomto nařízení“. Přitom Německo nebere v potaz, že výraz „zejména“ právě znamená, že jednotlivé posouzení podpory není omezeno na posouzení podpory podle nařízení (ES) č. 68/2001. Jelikož se v 16. bodě odůvodnění výslovně uvádí, že je třeba, aby příslušné podpory byly nadále posuzovány jednotlivě, je nesporné, že toto posouzení není omezeno na kritéria stanovená ve výše uvedeném nařízení a musí být posouzeno přímo podle článku 87 Smlouvy o ES.
(58)
Německo za druhé uvádí, že by nařízení (ES) č. 68/2001 mělo být vykládáno na základě rámce Společenství pro podpory na vzdělávání z roku 1998, který se používal před vstupem výše uvedeného nařízení v platnost a v němž byla stanovena kritéria, podle nichž je nutno posoudit v případě velkých částek podpory existenci motivačního účinku. Podle rámce Společenství lze motivační účinek předpokládat zejména tehdy, byl-li projekt vzdělávání uskutečněn v oblasti způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) nebo c) Smlouvy o ES. Komise nemůže tuto argumentaci uznat, jelikož 4. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 68/2001 neponechává žádné pochybnosti, že rámec Společenství pro podpory na vzdělávání byl při vstupu tohoto nařízení v platnost zrušen. Záměrem Komise bylo nahradit rámec Společenství nařízením (ES) č. 68/2001 a uvedené nařízení mělo tento účinek. To je zřejmé jednak v ostatních jazykových verzích, v nichž se ve 4. bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 68/2001 jednoznačně uvádí, že se rámec Společenství „zrušuje“, přičemž jeho obsah je „nahrazen“. Za druhé se toto výslovně uvádí rovněž v dřívějších rozhodnutích Komise (17). V uvedeném nařízení není mimoto z rámce Společenství převzata právní domněnka týkající se existence motivačního účinku, nýbrž místo toho je v obecné formě vědomě stanoveno, že podpory na vzdělávání mohou být za určitých podmínek považovány za slučitelné se společným trhem (18). Pokud by však podnik podporovaná opatření provedl v každém případě, zejména i bez podpory, nemá tato podpora motivační účinek.
(59)
Německo, a zejména příjemce podpory, za třetí tvrdí, že by dodatečné posouzení nezbytnosti podpory na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES znamenalo, že je celé nařízení (ES) č. 68/2001 v rozporu s tímto ustanovením Smlouvy. Přitom se zjevně předpokládá, že se nezbytnost podpory neposuzuje. Komise nemůže rovněž s tímto tvrzením souhlasit, jelikož se přitom zjevně nebere v úvahu skutečnost, že se u podpor nižších než 1 milion EUR, které splňují kritéria výše uvedeného nařízení, vychází z toho, že je splněno i kritérium týkající se nezbytnosti.
(60)
Německo za čtvrté tvrdí, že se Komise odchýlila od postupu v dřívějších případech, v nichž existenci motivačního účinku neověřovala. To je nesporné. Komise však vysvětlila, že svůj postup změnila na základě zdokonaleného hospodářského přístupu. K této změně došlo v rámci podrobného posuzování podpory ve věcech Ford Genk a GM Antwerp, v nichž se výslovně odkazovalo na nový přístup. Německo nicméně uvádí, že postup Komise není soudržný, jelikož po zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci Ford Genk vydala nejméně ve dvou případech, a sice BMW Rakousko (věc N 304/2005) (19) a Webasto (věc N 653/2005), rozhodnutí bez odpovídajícího posouzení, popřípadě na základě jiného posouzení. Komise však podotýká, že tato rozhodnutí byla vydána bez podrobného posouzení a před ukončením prvního ze dvou výše uvedených podrobných šetření, u nichž Komise přešla na jiný přístup. Je nesporné, že Komise může zpřesnit a změnit svůj přístup při posuzování, jestliže pro to existují dostatečné důvody. Tak tomu bylo v případě Ford Genk a GM Antwerp, nikoli však v dřívějších případech týkajících se státních podpor. Komise proto mohla před vydáním konečného rozhodnutí ve věci Ford Genk nadále vycházet z dřívější rozhodovací praxe.
(61)
Německo a příjemce podpory za páté zpochybňují, že se Komise mohla odvolávat na případy Ford Genk a GM Antwerp, jejichž skutková podstata byla jiná než v případě společnosti DHL. Komise měla místo toho vycházet z rozhodnutí v případě Webasto. V žádném případě nelze tvrdit, že by s podporou pro společnost DHL mělo být nakládáno jinak, jelikož se na rozdíl od druhých dvou případů netýká automobilového odvětví. Rovněž v rozhodnutí ve věci Webasto, na něž se odvolává Německo a příjemce podpory, se jedná o automobilové odvětví. Jediný rozdíl může spočívat v tom, že v prvních dvou případech se jednalo o existující výrobní zařízení, zatímco v případě společnosti DHL a Webasto se jedná o nově zřízené výrobní závody. Komise nemůže přijmout, že zatímco v prvních dvou případech představuje nesporně podpora opatření, která by byla beztoho provedena, provozní podporu, naproti tomu v nově zřízeném výrobním závodě by v případě opatření v oblasti vzdělávání, která by byla provedena i bez podpory, žádná provozní podpora neexistovala. I v tomto případě dostává podnik podporu na opatření, která by musel každopádně provést.
(62)
V případě nově zřízeného výrobního závodu nelze opatření v oblasti vzdělávání, která by byla každopádně provedena, odůvodnit úvahami, jež jsou základem pro poskytnutí regionální podpory, jelikož znevýhodnění určité oblasti je napraveno regionálními investičními podporami, nikoli podporami na vzdělávání. V této souvislosti Německo uvádí, že možnost získat státní podporu na potřebná a rozsáhlá opatření v oblasti vzdělávání hrála rozhodující roli v konečném rozhodnutí společnosti DHL o přemístění sídla. Komise však poznamenává, že přemístění podniků je v Evropské unii běžným procesem, pomocí něhož se podniky snaží snížit náklady a zvýšit ziskovost. Podniky, které mají v úmyslu přemístit svou výrobu, zvažují často více konkurenčních míst v různých členských státech. Rozhodnutí o umístění se nakonec řídí nejen očekávanými provozními náklady (včetně nákladů na vzdělávání nově zaměstnaných pracovníků, kteří často nemají odpovídající kvalifikaci) a dalšími hospodářskými výhodami a nevýhodami (např. místní předpisy týkající se provozní doby), nýbrž do jisté míry rovněž možností získat státní podporu (např. regionální podporu). Komise nemůže výše uvedené tvrzení přijmout, jelikož podpory na vzdělávání nemají na rozdíl od regionálních investičních podpor ovlivnit rozhodnutí o umístění, nýbrž napravit nedostatečné investice do vzdělávání ve Společenství. Nižší úroveň kvalifikace v oblasti způsobilé pro podporu představuje regionální problém, jímž se musí zabývat regionální investiční podpora.
(63)
Na základě předložených informací dospěla Komise k závěru, že by společnost DHL musela velkou část opatření v oblasti vzdělávání pro své pracovníky provést v každém případě, tudíž i bez podpory. To vyplývá v podstatě ze dvou zjištění, která jsou podrobněji objasněna níže. Za prvé, vzdělávání pracovníků je potřebné, aby bylo možno zahájit provoz logistického centra, a za druhé jsou opatření v oblasti vzdělávání z velké části vyžadována právními předpisy.
a) Opatření v oblasti vzdělávání nezbytná pro provoz
(64)
Co se týká nezbytnosti opatření v oblasti vzdělávání, je nutno uvést, že přemístění společnosti DHL na letiště Lipsko-Halle (Německo) má podobné účinky jako založení nového podniku, jelikož společnost DHL musí k zahájení provozu zaměstnat nové pracovníky. Provozní požadavky lze zjevně splnit třemi způsoby: společnost DHL by mohla zaměstnat nové pracovníky, které by musel podnik vyškolit; společnost DHL by mohla přijmout již vyškolené odborné pracovníky, nebo by společnost DHL mohla v případě, že by odpovídající odborní pracovníci nebyli k dispozici, zadat určité služby externě.
(65)
Německo na jedné straně neposkytlo žádné doplňující informace, aby rozptýlilo pochybnosti Komise ohledně možnosti společnosti DHL získat pro své nové působiště dostatečně vzdělané pracovníky. Německo ve skutečnosti potvrdilo, že pracovníci z Bruselu (dosavadního působiště společnosti DHL) nebyli v zásadě ochotni přestěhovat se do Německa. Společnost DHL za druhé neprokázala, že by byla s to získat na místním nebo evropském pracovním trhu dostatečný počet již vyškolených pracovníků, který je nezbytný pro provoz. Odpovídajícím způsobem vzdělaní pracovníci zjevně nejsou na místním trhu práce k dispozici a rovněž na evropském trhu pro služby letecké přepravy je zjevně obtížné najít odpovídající odborné pracovníky.
(66)
Německo dále nepodpořilo přesvědčivě tvrzení společnosti DHL, že bez poskytnutí podpory by byla řada služeb zadána externě místním podnikům, takže by bylo možno upustit od plánovaných opatření v oblasti vzdělávání. Německo mimoto neprokázalo, že na letišti v Lipsku jsou k dispozici odpovídající poskytovatelé služeb. Vzhledem k tomu, že by některá opatření v oblasti vzdělávání byla nezbytná i v případě subdodávek a že celková investice společnosti DHL na letišti Lipsko-Halle byla zaměřená právě na to, zvládnout veškeré služby v oblasti přepravy expresních zásilek s vlastními pracovníky a tyto služby dokonce nabízet ostatním konkurentům působícím na témže letišti, dospěla Komise k závěru, že subdodávky neodpovídají obchodnímu plánu a že by zapříčinily dodatečné náklady.
(67)
Německo mimoto tvrdí, že společnost DHL vytváří nová pracovní místa v oblasti způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES, takže se na rozdíl od případu výrobce automobilů v Belgii nejednalo o provozní podporu, nýbrž o podporu pro nově zřízený výrobní závod, pro nějž nebyli k dispozici kvalifikovaní pracovníci. Komise musí toto tvrzení odmítnout, jelikož by společnost DHL musela opatření v oblasti vzdělávání pro nově zřízený výrobní závod mimo Brusel provést v každém případě a nezávisle na novém působišti.
b) Opatření v oblasti vzdělávání vyžadovaná právními předpisy
(68)
Podle informací předložených Komisi je většina opatření v oblasti vzdělávání vyžadována podle vnitrostátního, popřípadě evropského práva. Jelikož služby poskytované společností DHL přirozeně zahrnují značné bezpečnostní riziko, platí podle příslušných právních předpisů určité minimální normy a bezpečnostní požadavky pro manipulaci s nákladem a pro kontroly a technické inspekce letadel.
(69)
To platí pro opatření v oblasti vzdělávání týkající se předletových prohlídek a prohlídek na odbavovací ploše, která se plánují pro mechaniky a techniky společnosti DHL EAT. Podle nařízení (ES) č. 2042/2003 musí pracovníci, kteří se podílejí na údržbě letadel, vlastnit průkaz k vydávání osvědčení o uvolnění do provozu. Podmínky takovéto průkazu jsou stanoveny ve výše uvedeném nařízení a vztahují se na rozsah a obsah příslušného vzdělávání.
(70)
Plánovaná opatření v oblasti vzdělávání odpovídají výše uvedeným právním předpisům a týkají se dvou profesních skupin: leteckých mechaniků s oprávněním k osvědčování (CAT A) a leteckých techniků/mechaniků s oprávněním k osvědčování (CAT B1). Opatření v oblasti vzdělávání pro tyto dvě profesní skupiny zahrnují tyto moduly:
a)
kurz angličtiny (včetně technické angličtiny);
b)
základní technické poznatky z oblasti elektriky, elektroniky a aerodynamiky;
c)
uplatnění získaných základních technických poznatků v praxi;
d)
navazující opatření v oblasti vzdělávání pro CAT B1,
(71)
Veškerá opatření společnosti DHL EAT v oblasti vzdělávání jsou doplněna vzděláváním na pracovišti, které značně přesahuje počet pracovních dnů připadajících na teoretickou část výuky.
(72)
Německo si je vědomo toho, že společnost DHL nemůže zahájit provoz bez přiměřeně vyškolených pracovníků, kteří vlastní potřebné průkazy. Jelikož jsou veškerá plánovaná opatření v oblasti vzdělávání požadována nařízením (ES) č. 68/2001, německé orgány uznávají, že společnost DHL nemůže provést ve vzdělávacích opatřeních žádné škrty. Uvádějí však, že bez podpory by společnost DHL neprovedla žádná opatření v oblasti vzdělávání, nýbrž využila by pracovníky svých konkurentů, kteří již vlastní potřebné průkazy, nebo by se rozhodla pro subdodávky.
(73)
Podle analýzy nákladů předložené Německem jsou náklady na subdodávky nižší než personální náklady a náklady na opatření v oblasti vzdělávání (a to přibližně o [(5-20 %)] pro CAT A a přibližně o [(10-30 %)] pro CAT B1). Německo však neprokázalo, že odpovídající poskytovatelé služeb vůbec existují nebo jsou dostupní.
(74)
Co se týká zaměstnání již vyškolených odborných pracovníků konkurentů, je nutno uvést, že Německo nepředložilo žádné důkazy, že na evropském pracovním trhu jsou k dispozici vyškolení a kvalifikovaní pracovníci, kteří by byli ochotni přestěhovat se na letiště Lipsko-Halle. Německo samo přiznává, že na evropském trhu pro služby letecké přepravy chybějí vzdělaní a kvalifikovaní mechanici a technici.
(75)
Německo dále předložilo analýzu nákladů na kurzy angličtiny, které jsou plánovány pro mechaniky a techniky společnosti DHL EAT. Německo tvrdí, že se přitom jedná o obecné vzdělávání, které překračuje předepsaná opatření v oblasti vzdělávání. Německo proto vypočetlo způsobilé náklady na tyto kurzy ve výši [(0,5-1)] milionu EUR. Komise však za prvé uvádí, že v těchto kurzech se vyučuje technická angličtina. Za druhé podotýká, že v praxi jsou technické kontroly letadel v celé Evropě standardizované, takže mechanici a technici společnosti DHL EAT musí ovládat technickou angličtinu. Komise má za to, že tyto kurzy technické angličtiny patří ke standardizovanému, povinnému vzdělávacímu programu. Komise proto zastává názor, že by společnost DHL musela poskytnout kurzy technické angličtiny v každém případě, tudíž i bez podpory.
(76)
Na základě těchto zjištění vyvozuje Komise závěr, že výše uvedená opatření v oblasti vzdělávání jsou vyžadována právními předpisy a jsou rovněž nezbytná pro bezproblémový chod společnosti DHL EAT a podnik by je provedl v každém případě, tudíž i bez podpory. Komise se proto domnívá, že náklady na vzdělávání mechaniků a techniků společnosti DHL EAT nejsou způsobilé pro podporu.
(77)
Manipulační dělníci II jsou pověřeni těmito úkoly: obsluha a řízení vybavení pozemních služeb; nakládka a vykládka letounů; předávání letecké dokumentace; vypracovávání zpráv a komunikace s piloty a letištními orgány. V rámci oznámeného projektu má být vyškoleno 210 manipulačních dělníků II, na což mají být vynaloženy způsobilé výdaje ve výši [(2-3)] milionů EUR.
(78)
Podle německého práva mohou manipulační dělníci II pracovat na odbavovací ploše pouze v případě, jsou-li vyškoleni v oblasti „manipulace s vybavením pozemních služeb“ („Arbeitsschutzgesetz“) a „bezpečnosti“ (BGV C 10 FBO) a pokud vlastní průkaz pro řízení vysokozdvižných vozíků (BGG 925 - Ausbildung und Beauftragung der Fahrer von Flurförderzeugen). Dále musí být vyškoleni v oblasti manipulace s nebezpečnými předměty a s tím spojenými riziky („Gefahrstoffeverordnung“). Manipulační dělníci II musí mimoto absolvovat školení o nebezpečných předmětech podle předpisů IATA týkajících se nebezpečného zboží.
(79)
Z vysvětlení uvedeného v bodech 77 a 78 vyplývá, že opatření v oblasti vzdělávání v rámci oznámeného projektu jsou z velké části vyžadována právními předpisy: manipulace se zařízením k posunování letadel, odmrazování (základní kurz), řidičský průkaz pro odbavovací plochu, práce na odbavovací ploše a předpisy pro odbavovací plochu; školení týkající se požární ochrany; manipulace s nákladními dveřmi; první pomoc, průkaz pro prostředky pro pozemní dopravu, IATA PK 7/8, vybavení pozemních služeb (školení týkající se odbavovacího zařízení), nebezpečí při práci na odbavovací ploše, bezpečnostní předpisy pro odbavovací plochu, bezpečnostní předpisy letiště. Kurz „ULD-Build-up“ v souvislosti s konstrukcí dopravních kontejnerů se týká speciálně manipulace s kontejnery společnosti DHL.
(80)
Právními předpisy nejsou vyžadovány pouze kurzy „G25/41 Zdravotní prohlídky zaměstnanců“ (4 z celkem 240 hodin školení), „DIN EN 9001:2000 Jakost a procesy“ a „DIN EN 14001 Management životního prostředí a organizační struktura“ (8 z celkem 240 hodin školení). Jelikož však Německo zdůraznilo, že společnost DHL chce poskytovat všechny služby spojené s provozem logistického centra sama a tyto služby dokonce nabízet konkurentům na letišti Lipsko-Halle, a neprokázalo, že by společnost DHL tyto kurzy bez podpory neposkytla, patří kurzy zjevně do vzdělávacího balíčku pro pracovníky společnosti DHL, který je nutný k zajištění bezproblémového zahájení provozu logistického centra. Toto logistické centrum pro leteckou přepravu zásilek je - vedle Hongkongu (Čína) a Wilmingtonu (USA) - celosvětově nejdůležitějším logistickým centrem společnosti DHL. Zdá se, že zejména kurz „Zdravotní prohlídky zaměstnanců“ je nepostradatelný, jelikož se v něm personál učí rozpoznávat, zda určitý pracovník představuje nebezpečí pro své pracovní okolí, poněvadž bezproblémový chod společnosti DHL předpokládá zamezení nepředpokládaným prodlevám a jejich odstranění. Podle dostupných informací jsou manipulační dělníci II, kteří absolvovali tento kurz, schopni ověřovat rovněž obecnou profesní způsobilost budoucích pracovníků. V souladu s rámcem pro posouzení uvedeným v bodě 25 dospěla Komise k závěru, že opatření v oblasti vzdělávání sice nejsou vyžadována právními předpisy, jsou však nezbytná pro bezproblémový chod logistického centra, proto by je společnost DHL musela každopádně provést. Kurz týkající se norem jakosti sice není rovněž vyžadován právními předpisy, vedení společnosti Deutsche Post jej však stanovilo jako povinný pro všechny pobočky společnosti DHL. Společnost DHL oznámila, že za účelem získání certifikace podle DIN EN 9001 byli všichni pracovníci společnosti DHL cíleně vyškoleni (20). Mimoto uvedla, že od července 2008 bude zavedena certifikace podle DIN EN 14001 (21). Proto jsou opatření v oblasti vzdělávání, jichž se týká toto rozhodnutí, jednoznačně nezbytná k dosažení obchodní strategie podniku týkající se splnění požadovaných norem, byla by proto provedena i bez podpory. Dceřiné společnosti podniku DHL mimoto inzerují, že jejich služby (jak dokládají příslušné certifikace podle DIN) splňují nejvyšší normy, takže společnost DHL je jako přední poskytovatel zjevně schopna započítat tyto náklady do své cenové strategie. Komise je proto názoru, že by společnost DHL provedla výše uvedená opatření v oblasti vzdělávání i bez podpory.
(81)
Na základě těchto zjištění vyvozuje Komise závěr, že některá opatření v oblasti vzdělávání pro manipulační dělníky II jsou vyžadována právními předpisy, jiná jsou součástí strategie podniku týkající se kvality, a proto jsou všechna opatření bez výjimky nezbytná pro bezproblémový chod logistického centra a byla by podnikem provedena v každém případě, a to i bez podpory. Komise proto zastává názor, že náklady na vzdělávání manipulačních dělníků II nejsou způsobilé pro podporu.
(82)
Tato oblast je upravena nařízením (ES) č. 2320/2002. Podle § 8-9 německého zákona o bezpečnosti letectví jsou provozovatelé letišť a leteckých společností povinni vyškolit své bezpečnostní pracovníky a všechny ostatní zaměstnance.
(83)
Kurzy, které společnost DHL plánuje pro bezpečnostní pracovníky, odpovídají z velké části obsahem i počtem hodin školení opatřením v oblasti vzdělávání, která jsou stanovena ve vzorovém učebním plánu pro kontrolory v oblasti bezpečnosti letecké dopravy provádějící kontroly osob a nákladu za účelem provedení nařízení (ES) č. 2320/2002. Rovněž vzdělávací modul IATA PK 7/8 je požadován podle předpisů IATA týkajících se nebezpečného zboží, které byly do německého práva provedeny předpisem NfL II-36/05. Taktéž kurz týkající se první pomoci a požární ochrany patří podle německého zákona o bezpečnosti při práci k povinnému vzdělávání.
(84)
Kurzy „Řidičský průkaz pro odbavovací plochu“ a „Řízení jakosti“ (vždy 8 z celkem více než 300 hodin školení) jsou nabízeny zjevně navíc, jelikož nejsou vyžadovány právními předpisy. Jelikož však Německo zdůraznilo, že společnost DHL chce poskytovat všechny služby spojené s provozem logistického centra sama, a neprokázalo, že by společnost DHL bez podpory tyto kurzy neposkytla, zastává Komise názor, že patří do celkového vzdělávacího balíčku. Rovněž kurzy pro bezpečnostní pracovníky „DIN EN 9001:2000“ a „DIN EN 14001“ odpovídají běžné obchodní praxi společnosti Deutsche Post, a jsou proto nezbytné pro všechny zaměstnance společnosti DHL (viz bod 80). Stejně tak kurz k získání řidičského průkazu pro odbavovací plochu se zdá být pro bezpečnostní pracovníky nepostradatelný, jelikož ti musí mít kdykoli přístup k pojezdovým drahám a k odbavovací ploše. Bylo by nesmyslné ohrozit bezproblémový chod logistického centra proto, že některý bezpečnostní pracovník nemá přístup k odbavovací ploše (jak je však uvedeno v bodě 90 a následujících bodech, je v tomto případě možné omezit vzdělávání na určitý počet osob). V souladu s rámcem pro posouzení uvedeným v bodě 25 dospěla Komise v závěru, že opatření v oblasti vzdělávání sice nejsou vyžadována právními předpisy, jsou však nezbytná pro bezproblémový chod logistického centra, proto by je společnost DHL provedla v každém případě. Komise proto uvádí, že by od těchto dvou kurzů nebylo možno upustit ani v případě, že by podpora nebyla poskytnuta.
(85)
Jelikož vzdělávací kurzy uvedené v bodech 83 a 84 jsou pro bezpečnostní pracovníky stanoveny právními předpisy, nemůže Komise přijmout tvrzení Německa, že by společnost DHL mohla přijmout pouze minimální počet kvalifikovaných pracovníků, kteří by posléze vyškolili ostatní zaměstnance na pracovišti. Komise se na základě předložených informací domnívá, že výše uvedená opatření v oblasti vzdělávání musí v plném rozsahu absolvovat všichni bezpečnostní pracovníci.
(86)
Na základě těchto zjištění vyvozuje Komise závěr, že náklady na vzdělávání bezpečnostních pracovníků nejsou způsobilé pro podporu.
(87)
Pouze s ohledem na operativní řídící pracovníky dospěla Komise k jinému závěru. Vzdělávání pro tuto kategorii pracovníků zahrnuje angličtinu, základy pracovního práva, komunikaci, vedení jednání, řízení lidských zdrojů, základy koučování, řízení konfliktů, budování týmů, vedení pohovorů s uchazeči a podnikatelské chování. V rámci oznámeného projektu má být vyškoleno 110 operativních řídících pracovníků, přičemž způsobilé náklady činí [(1-2)] miliony EUR. Řídící pracovníci na středním stupni mají pocházet z řad zaměstnanců, kteří se již zúčastnili ostatních opatření v oblasti vzdělávání (tj. manipulační dělníci II a bezpečnostní pracovníci).
(88)
Toto vzdělávání řídících pracovníků navazuje na vzdělávání pro manipulační dělníky II, případně bezpečnostní pracovníky a zdá se, že pro bezproblémový chod logistického centra není nezbytně nutné. Představuje spíše možnost postupu pro zaměstnance, které již společnost DHL zaměstnala na místě a jejichž osobní a sociální dovednosti mají být dále rozvinuty. Mimoto se jedná o obecné vzdělávání, které není potřebné jen pro odvětví letecké dopravy, přičemž získané znalosti lze uplatnit bez problémů i v jiných podnicích, a které přispívá ke zlepšení pracovního prostředí a mezilidských vztahů v podniku.
(89)
Na základě zjištění uvedených v bodech 87 a 88 vyvozuje Komise závěr, že opatření v oblasti vzdělávání pro operativní řídící pracovníky nejsou vyžadována právními předpisy a přesahují to, co je nezbytné pro bezproblémový chod logistického centra společnosti DHL na letišti Lipsko-Halle. Náklady na tato opatření jsou proto způsobilé pro podporu na vzdělávání.
c) Rozsah nezbytného vzdělávání
(90)
Podle nákladové studie předložené Německem (viz bod 37) je možné zajistit bezproblémový chod logistického centra se 134 manipulačními dělníky II. Pokud by byli v pozemním týmu čítajícím 6 osob nahrazeni oba manipulační dělníci II působící jako řidiči manipulačními dělníky I, byly by stále splněny právní požadavky a provozní potřeby. Německo uvedlo, že takto by společnost DHL nemusela vyškolit dodatečných 76 manipulačních dělníků II a že by jejich vzdělávání nebylo bez podpory poskytnuto. Způsobilé náklady s ohledem na těchto dodatečných 76 manipulačních dělníků II činí [(0,5-1,5)] milionu EUR v případě obecného vzdělávání a [(0,01-0,03)] milionu EUR v případě specifického vzdělávání.
(91)
Pokud by však společnost DHL skutečně nahradila manipulační dělníky II působící jako řidiči manipulačními dělníky I, museli by být i tito manipulační dělníci v určitém rozsahu vyškoleni, a to zejména s ohledem na obsluhu vybavení pozemních služeb (to se týká především řidičského průkazu pro odbavovací plochu, práce na odbavovací ploše a předpisů pro odbavovací plochu, průkazu pro řízení vysokozdvižných vozíků, výcvik týkající se nebezpečí při práci na letištní ploše, požární ochrany, první pomoci atd.). Podle Německa činí náklady na vzdělávání pro tyto dodatečné manipulační dělníky I [(0,1-0,5)] milionu EUR v případě obecného vzdělávání a [(0,01-0,03)] milionu EUR v případě specifického vzdělávání.
(92)
Podle názoru Komise je nutno odečíst náklady, které by společnost DHL musela každopádně uhradit s ohledem na doplňující vzdělání dotyčných manipulačních dělníků I, takže způsobilé náklady na vzdělávání dodatečných 76 manipulačních dělníků II činí [(0,4-1) milion EUR. Jelikož pouze tato opatření v oblasti vzdělávání překračují potřebnou míru, kterou by společnost DHL musela každopádně zajistit, dospěla Komise k závěru, že způsobilá pro podporu je pouze tato částka.
(93)
Rovněž u bezpečnostních pracovníků Německo uvádí, že by logistické centrum společnosti DHL pro leteckou přepravu zásilek bylo možno provozovat pouze se 70 bezpečnostními pracovníky místo původně nahlášených 110 osob. 40 dodatečných pracovníků by bylo možno bez problémů nahradit posíleným kamerovým dohledem, aniž by byla ohrožena bezpečnost logistického centra pro leteckou přepravu zásilek. V příslušné studii je stanoven absolutní minimální počet pracovníků, kteří jsou nezbytní k provádění bezpečnostních kontrol osob a nákladu, a vynásoben počtem směn. Při výpočtech byl zohledněn rovněž celkový počet pracovních dnů v týdnu a nasazení dodatečných pracovníků v případě dovolené nebo nemoci tak, aby bylo možno zajistit nepřetržitý provoz. Ve studii se dospělo k závěru, že při těchto dodatečných opatřeních v oblasti vzdělávání činí způsobilé náklady [(0,05-0,2)] milionu EUR.
(94)
Německo však rovněž objasnilo, že společnost DHL plánuje zaměstnat 110 bezpečnostních pracovníků, jelikož jako celosvětově působící podnik s velmi dobrou pověstí musí zabránit případným incidentům souvisejícím s bezpečností. Tyto případy by mohly nepříznivě ovlivnit kvalitu nákladní dopravy, vést k značným prodlevám a mít nepříznivý dopad na vztahy se zákazníky. Aby nebyla ohrožena bezproblémová nákladní doprava, rozhodla se společnost DHL vědomě pro „nadměrné zabezpečení“. Za těchto podmínek nemůže Komise uznat tvrzení Německa, že by logistické centrum bylo možno bezproblémově provozovat pouze se 70 bezpečnostními pracovníky namísto 110 pracovníků. V souladu s rámcem pro posouzení uvedeným v bodě 25 vyvozuje Komise závěr, že opatření v oblasti vzdělávání nejsou sice vyžadována právními předpisy, jsou však nezbytná pro bezproblémový chod logistického centra, společnost DHL by je proto musela každopádně provést.
(95)
Na základě těchto zjištění lze vyvodit závěr, že by veškerá opatření v oblasti podpory, která mají pro 110 bezpečnostních pracovníků zajistit znalosti, jež jsou nezbytné pro zahájení činnosti a další bezproblémový chod logistického centra pro leteckou přepravu zásilek, byla každopádně provedena. Komise se proto domnívá, že tyto náklady nejsou způsobilé pro podporu na vzdělávání.
Tabulka 3
Profesní skupina
Nahlášený počet
Povinné vzdělávání
Dodatečné vzdělávání
Montážní dělníci II
210
134
76
Bezpečnostní pracovníci
110
110
0
(Operativní) řídící pracovníci
110
0
110
Letečtí mechanici s oprávněním k osvědčování CAT A
97
97
0
Letečtí technici/mechanici s oprávněním k osvědčování CAT B 1
68
68
0
(96)
Na základě analýzy nákladů předložené Německem vypočítala Komise náklady na dodatečná opatření v oblasti vzdělávání takto (22):
Tabulka 4
(EUR)
Nákladová položka
Manipulační dělníci II (23)
Střední management
Celkem
Školitelé (teorie a praxe)
[…]
[…]
Správní náklady
[…]
[…]
Cestovní výdaje
[…] (24)
[…]
Celkové náklady na školitele
[…]
[…]
[…]
Osobní náklady školených osob
[…]
[…]
[…]
(způsobilé pro podporu pouze částečně)
Způsobilé náklady celkem: […]
Maximální míra podpory: 60 %
Podpora: 1 578 109
d) Výpočet přípustné částky podpory
(97)
Oznámené opatření (s nahlášenými způsobilými náklady ve výši [(10-15)] milionů EUR) se vztahuje mimo jiné na náklady ve výši [(8-12)] milionů EUR), které by společnost DHL musela každopádně uhradit, tudíž i bez podpory na vzdělávání. Tato část oznámené podpory nevede k dodatečným opatřením v oblasti vzdělávání, nýbrž se týká běžných provozních výdajů podniku, má tudíž za následek snížení nákladů, které musí podnik obvykle hradit. Tuto podporu proto nelze schválit.
(98)
U zbývajících opatření činí způsobilé náklady [(2-3)] miliony EUR. To odpovídá částce podpory ve výši 1 578 109 EUR. Pouze tato část podpory splňuje kritéria slučitelnosti se společným trhem.
7. ZÁVĚR
(99)
Komise vyvozuje závěr, že se oznámená podpora pro společnost DHL Lipsko vztahuje jednak na náklady ve výši [(8-12)] milionů EUR, které by společnost DHL musela uhradit v každém případě, tudíž i bez poskytnutí podpory, a za druhé na náklady ve výši 2 630 182 EUR na opatření v oblasti vzdělávání, která překračují zákonem stanovený rozsah, případně rozsah potřebný pro provoz centra.
(100)
Komise se proto domnívá, že část oznámené podpory, která není nezbytná pro dotyčná opatření v oblasti vzdělávání, nevede k dodatečným opatřením v oblasti vzdělávání, nýbrž hradí běžné provozní náklady podniku, a tudíž umožňuje snížení nákladů, které musí podnik obvykle hradit. Proto by podpora podle názoru Komise vedla k narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu, které je v rozporu se společným zájmem. Podporu proto nelze odůvodnit na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Jelikož v daném případě nelze uplatnit ani výjimky stanovené v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES, nesplňuje podpora ve výši 6 175 198 EUR kritéria slučitelnosti se společným trhem.
(101)
Zbývající oznámená opatření se způsobilými náklady ve výši [(2-3)] milionů EUR, pro něž se předpokládá podpora ve výši 1 578 109 EUR, splňují kritéria stanovená v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, pokud jde o slučitelnost se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 6 175 198 EUR, kterou Německo zamýšlí poskytnout společnosti DHL, není slučitelná se společným trhem.
Zbývající část státní podpory ve výši 1 578 109 EUR, kterou Německo zamýšlí poskytnout společnosti DHL, je podle článku 87 Smlouvy o ES slučitelná se společným trhem.
Článek 2
Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Německo Komisi informace o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 2. července 2008.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 2 luglio 2008
relativa all'aiuto di Stato C 18/07 (ex N 874/06) cui la Germania intende dare esecuzione a favore di DHL
[notificata con il numero C(2008) 3178]
(Il testo in lingua tedesca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2008/878/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 88, paragrafo 2, primo comma,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato le parti interessate a presentare le proprie osservazioni a norma degli articoli di cui sopra (1),
considerando quanto segue:
1. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettera del 21 dicembre 2006 la Germania ha notificato alla Commissione un aiuto alla formazione a favore di DHL.
(2)
Con lettera del 27 giugno 2007 la Commissione ha informato la Germania che aveva deciso di avviare il procedimento di cui all'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE in relazione all'aiuto a favore di DHL. La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (2). La Germania ha presentato osservazioni con lettera del 26 settembre 2007.
(3)
La Commissione ha invitato le parti interessate a presentare osservazioni. DHL e UPS Germania hanno presentato osservazioni con lettere datate rispettivamente 15 e 26 ottobre 2007. Con lettere datate 16 e 20 novembre 2007 dette osservazioni sono state trasmesse alla Germania in modo che potesse replicarvi. La Germania ha risposto con lettera del 14 dicembre 2007. La Commissione ha chiesto ulteriori informazioni con posta elettronica del 12 febbraio e del 5 giugno 2008, cui la Germania ha risposto con lettere del 14 febbraio, 31 marzo e 17 giugno 2008.
2. DESCRIZIONE DEL PROGETTO
2.1. Il beneficiario
(4)
DHL è uno dei principali operatori di servizi di corriere espresso avendo realizzato un fatturato mondiale di 18,2 miliardi di euro nel 2005. DHL è una società controllata al 100 % da Deutsche Post AG.
(5)
DHL ha costruito un nuovo centro operativo per le attività logistiche e di servizio espresso nell'aeroporto di Lipsia-Halle, in Germania, che doveva entrare in funzione entro la fine di ottobre 2007. I costi complessivi dell'investimento del progetto sono ammontati a 250 milioni di euro. Nell'aprile 2004 a DHL è stato concesso un aiuto regionale all'investimento di 70 milioni di euro, che era stato autorizzato dalla Commissione come aiuto di Stato n. 608/2003 con un'intensità massima di aiuto del 28 %.
(6)
Il centro per le attività logistiche e di servizio espresso è gestito dalle due società beneficiarie DHL Hub Leipzig GmbH («DHL Hub») e European Air Transport Leipzig GmbH («DHL EAT») il cui capitale è interamente detenuto da Deutsche Post AG attraverso altre controllate. DHL Hub fornirà i servizi di movimentazione a terra per le operazioni logistiche, mentre DHL EAT sarà responsabile delle ispezioni della flotta aerea DHL.
(7)
Sia DHL Hub che DHL EAT sono ubicate in una regione assistita ex articolo 87, paragrafo 3, lettera a), del trattato CE.
2.2. Il progetto di formazione
(8)
DHL fornisce tutti i servizi di movimentazione a terra nonché i controlli pre-volo e di rampa per gli aeromobili in arrivo e partenza presso il centro logistico. A tal fine la società intende gradualmente assumere circa 1 500 persone e impartire loro una formazione adeguata. Tuttavia l'aiuto notificato concerne unicamente misure di formazione destinate a 485 dipendenti.
(9)
La Germania ha notificato una sovvenzione diretta di 7 753 308 EUR concessa dallo Stato libero di Sassonia (50 %) e dal Land Sassonia-Anhalt (50 %) a favore delle misure di formazione.
(10)
La formazione prevista da DHL sarà fornito da DHL Hub (320 persone) e da DHL EAT (165 persone) (3).
2.2.1. DHL Hub
(11)
La formazione che sarà organizzata da DHL Hub è principalmente una formazione generale destinata a fornire ai lavoratori le conoscenze e le capacità per svolgere mansioni specifiche. Essa consiste di una formazione teorica e di una formazione pratica sul posto di lavoro. La formazione presso DHL Hub interessa 320 dipendenti e concerne le seguenti descrizioni più dettagliate delle mansioni:
Tabella 1
Descrizione della mansione
Numero di dipendenti
Compiti
Agente di rampa II
210
Carico e scarico degli aeromobili
Agente addetto alla sicurezza
110
Controlli su passeggeri e merci
Manager (operazioni)
(110) (4)
Compiti dirigenziali intermedi; gestione del personale e pianificazione; leadership
a) Agente di rampa II
(12)
Le principali attività degli agenti di rampa consistono nel carico e scarico degli aeromobili sulla base di un piano preciso. Essi devono inoltre essere in grado di gestire i servizi di terra, trasmettere informazioni di volo, redigere rapporti nonché comunicare con i piloti e con le autorità aeroportuali.
(13)
La formazione degli agenti di rampa comprende 19 corsi oltre a una formazione pratica sul posto di lavoro per un totale di 77 giorni, di cui 47 sono riservati alla formazione sul posto di lavoro. La formazione è destinata a dipendenti che abbiano già una formazione diversificata. La formazione teorica deve essere fornita prima dell'entrata in funzione dell'hub. La formazione include il corso «Unit load device build up» che è considerato come una formazione specifica in quanto riguarda la costruzione di specifici container utilizzati unicamente da DHL. I corsi di formazione generale comprendono anche:
a)
una formazione generale nel campo della sicurezza, tra cui la protezione antincendio, il funzionamento delle porte cargo, il pronto soccorso, il riconoscimento delle merci pericolose e la sicurezza della rampa;
b)
una formazione tecnica generale per conseguire le necessarie licenze per svolgere determinati compiti quali la guida nelle aree di movimento, la gestione dei servizi di terra e la conduzione di elevatori;
c)
altre attività di formazione tecnica generale, ad esempio il rimorchiaggio e lo sbrinamento degli aeromobili nonché i controlli sottobordo;
d)
una certa formazione generale in campi quali la gestione dell'ambiente (ISO/DIN Norm 14001) oppure la gestione della qualità e processi.
(14)
La legislazione nazionale ed europea in linea di massima non stabiliscono un numero minimo di dipendenti né requisiti di formazione specifica o licenze per l'attività di agente di rampa II. Tuttavia la Germania ha indicato che cinque dei corsi previsti (inclusa la protezione antincendio, il pronto soccorso, il riconoscimento delle merci pericolose e la sicurezza della rampa) sono obbligatori in base alle norme vigenti per tutti i dipendenti (5), mentre i corsi addizionali, inclusa una formazione pertinente sul posto di lavoro, devono essere frequentati da un numero minimo di persone (circa 70), ad esempio il funzionamento delle porte cargo e la formazione generale per cui è richiesta una licenza. Queste persone possono successivamente trasmettere quanto appreso ad altri colleghi in brevi sessioni istruttive.
(15)
La Germania ha indicato che un'altra possibilità consiste nel subappaltare la formazione ed ha fornito un'analisi dei costi.
b) Agenti di sicurezza
(16)
L'attività di agente di sicurezza include il controllo delle persone e delle merci al fine di evitare eventuali perturbazioni delle operazioni. La formazione degli agenti di sicurezza comporta soltanto corsi di formazione generale, più precisamente:
a)
una formazione generale nel campo della sicurezza tra cui la protezione antincendio, il pronto soccorso e il riconoscimento di merci pericolose;
b)
una formazione tecnica generale nel campo della sicurezza richiesta per legge per gli agenti di sicurezza, tra cui pericolo di terrorismo, sicurezza di accesso, controlli e ispezioni, sicurezza dei bagagli e delle merci, armi e aree di sicurezza;
c)
altra formazione tecnica generale sancita dal rilascio di licenze, ad esempio per la guida nei piazzali aeroportuali;
d)
altra formazione tecnica generale in materia di sicurezza tecnica nei seguenti campi: diritto, armi esplosive, nozioni fondamentali di controllo e lettura dei raggi X;
e)
una certa formazione generale sulla gestione della qualità e i processi (ISO/DIN Norm 9001).
(17)
Le misure di formazione sono conformi alla legislazione nazionale ed europea vigente in materia. DHL intende fornire a tutti gli agenti di sicurezza una formazione completa su taluni aspetti di sicurezza che tuttavia, in assenza dell'aiuto di Stato, sarebbe ridotta al minimo, ossia una formazione tecnica generale in materia di sicurezza. Inoltre, l'altra formazione tecnica generale in materia di sicurezza sarà impartita ad un numero limitato di dipendenti che la trasmetteranno quindi ad altri colleghi.
(18)
Anche in tal caso la Germania, come soluzione alternativa, ha indicato il subappalto i cui costi dovrebbero essere del [(15-30 %)] (6) inferiori ai costi di personale di DHL.
c) Formazione per le mansioni dirigenziali intermedie
(19)
La formazione dei manager di livello intermedio delle operazioni è destinata al personale impiegato presso il centro logistico. Alla Commissione risulta che detti dipendenti seguiranno la succitata informazione prima di acquisire una conoscenza più approfondita dei settori che sono chiamati a gestire. Inoltre essi riceveranno una formazione in altre materie, quali il diritto, il diritto del lavoro, le comunicazioni di base, la gestione delle risorse umane e la risoluzione di conflitti, le lingue e la creazione dello spirito di gruppo.
2.2.2. DHL EAT
(20)
I compiti svolti da DHL EAT riguardano essenzialmente la manutenzione degli aeromobili prima della loro riammissione in servizio e la formazione impartita concerne le seguenti descrizioni di mansioni per 165 dipendenti:
Tabella 2
Descrizione della mansione
Numero di dipendenti
Compiti
Meccanico addetto alla manutenzione che autorizza il rilascio
(categoria A)
97
Semplici lavori di manutenzione di linea programmata o rettifica di lievi difetti prima della riammissione in servizio dell'aeromobile
Tecnico addetto alla manutenzione - meccanico che autorizza il rilascio
(categoria B 1)
68
Manutenzione, incluso della struttura dell'aeromobile, dei gruppi motopropulsori e dei sistemi elettrici prima della riammissione dell'aeromobile in servizio
2.3. Costi di formazione ammissibili e aiuto previsto
(21)
Nella notifica la Germania ha fornito un quadro dei costi ammissibili, che è stato riportato nella decisione di avvio del procedimento. I costi ammissibili, in totale ammontavano a [(10-15)] milioni di euro per il progetto di formazione e a 7 753 307 EUR per l'aiuto alla formazione previsto.
3. DECISIONE DI AVVIARE IL PROCEDIMENTO D'INDAGINE FORMALE
(22)
Il procedimento d'indagine formale è stato avviato in quanto la Commissione dubitava della compatibilità dell'aiuto alla formazione con il mercato comune.
(23)
La Commissione, in particolare, dubitava dell'effettiva necessità dell'aiuto ai fini dell'esecuzione del progetto di formazione. Essa ha osservato che gli aiuti alla formazione possono essere considerati compatibili con il mercato comune ai sensi dell'articolo 87, articolo 3, lettera c) del trattato CE soltanto qualora non siano direttamente necessari per le attività operative del beneficiario. A questo riguardo la Commissione ha fatto riferimento alla prassi decisionale da essa seguita in passato (7). La Commissione aveva motivo di ritenere che il beneficiario dovrebbe fornire, almeno in certa misura, una formazione analoga ai suoi dipendenti anche in assenza di aiuti.
(24)
Innanzitutto, era chiaro che DHL aveva effettuato investimenti massicci nel centro logistico e desiderava che diventasse operativo. La Germania ha confermato che i dipendenti di DHL in Belgio erano, in linea di massima, riluttanti a trasferirsi in Germania. Pertanto DHL doveva assumere nuovi dipendenti prima di poter avviare le operazioni.
(25)
In secondo luogo per rendere operativo il centro logistico sembrava necessario che il personale ricevesse una certa formazione, in gran parte tecnica, nei seguenti campi:
a)
Trasmissione di competenze specifiche della società necessarie per il funzionamento del centro, ossia la conoscenza dei sistemi di movimentazione merci creati specificamente per DHL.
b)
Acquisizione di determinate qualifiche richieste per legge per il funzionamento del centro. In altri termini, ciò significa che un certo numero di lavoratori deve avere una formazione nel campo della sicurezza, formazione che è imposta per legge e deve essere sancita da un diploma ufficiale. Ciò è dovuto al fatto che i servizi forniti da DHL per loro natura comportano notevoli rischi per quanto concerne la sicurezza attiva e passiva.
c)
Formazione tecnica generale direttamente necessaria per il funzionamento del centro logistico. Ciò comporta corsi quali la formazione di agente di rampa II per il rimorchiaggio e lo sbrinamento degli aeromobili, la guida nei piazzali degli aeroporti, la conduzione di elevatori e la sicurezza della rampa.
d)
Corsi di formazione sul posto di lavoro necessari per il buon funzionamento dell'hub. Le persone partecipanti alla formazione apprenderanno i processi di lavoro, il che è particolarmente importante per le operazioni di trasporto aereo di merci in quanto il carico degli aeromobili deve seguire un orario preciso, dato che un unico errore può causare enormi ritardi.
e)
Corsi di altro contenuto generale non coperti dai punti b)-d).
(26)
In terzo luogo la Commissione dubitava della capacità di DHL di attrarre un numero sufficiente di lavoratori sul mercato locale o europeo della manodopera in possesso delle succitate competenze.
(27)
In quarto luogo, la Commissione dubitava del fatto che l'assunzione di lavoratori qualificati costituisse un'alternativa adeguata alla formazione all'interno della società. A suo avviso, per lo meno la formazione specifica e la formazione in materia di sicurezza devono essere fornite da DHL in ogni caso, dato che la prima non può essere impartita da formatori esterni e considerato che DHL deve dimostrare l'adeguatezza della formazione in materia di sicurezza da essa impartita direttamente.
(28)
In quinto luogo, la Commissione dubitava del fatto che DHL potesse astenersi dall'organizzare alcuni corsi compresi nel pacchetto di formazione, in particolare per quanto riguarda l'agente di rampa II, per cui era previsto, come indicato nella notifica, che persino i dipendenti già in possesso di una licenza partecipassero nuovamente all'intera formazione. Inoltre, alla Commissione non era chiaro che si potesse formare soltanto un numero limitato di persone in quanto ciò poteva incidere negativamente sul buon funzionamento dei servizi. Infatti DHL aveva deliberatamente già assunto tutto il personale nell'ottica di formarlo ragione per cui sembrava assurdo abbandonare la formazione prevista e pagare dipendenti che non partecipavano ad alcuna attività.
(29)
In sesto luogo, la Commissione non era sicura dell'affermazione di DHL secondo cui, in assenza di aiuti, sarebbero stati subappaltati vari servizi in modo da evitare la formazione già programmata dato che, da un lato, anche in tal caso sarebbe stato necessario organizzare taluni corsi di formazione di cui ai punti a), b) e d) e, d'altro lato, lo scopo specifico dell'intero investimento di DHL a Leipzig-Halle consiste nel fornire tutti i servizi connessi al servizio di corriere espresso utilizzando il proprio personale e, secondo quanto risultava alla Commissione dalla riunione con le autorità tedesche, persino nell'offrire detti servizi a concorrenti operanti nello stesso aeroporto.
(30)
Tuttavia, la Commissione non aveva dubbi, salvo su un punto, quanto al fatto che i costi di formazione fossero stati in linea di massima calcolati correttamente. L'unica riserva formulata dalla Commissione riguardava l'osservazione che gran parte della formazione venisse impartita in loco, con il risultato che la formazione avrebbe potuto essere detratta dai costi di partecipazione alla formazione a titolo di ore produttive.
4. COMMENTI FORMULATI DALLA GERMANIA
(31)
La Germania sostiene che l'aiuto alla formazione notificato soddisfa tutti i criteri stabiliti dal regolamento (CE) n. 68/2001 della Commissione, del 12 gennaio 2001, riguardante l'applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti destinati alla formazione (8). Innanzitutto, la Germania ha fornito sufficienti informazioni per dimostrare che la formazione all'interno dell'impresa non comprende ore produttive.
(32)
In secondo luogo, la Germania contesta il diritto della Commissione di applicare il criterio di necessità nel caso di specie in quanto ciò violerebbe il principio di non discriminazione. Questo nuovo approccio è privo di base giuridica e non è conforme con la legislazione CE né con la prassi decisionale della Commissione in materia.
(33)
La Germania sostiene che il considerando n. 11 del regolamento (CE), n. 68/2001 precisa i tre criteri che devono essere valutati per determinare se l'aiuto si limita al minimo indispensabile: il tipo di formazione fornito, la dimensione dell'impresa e la sua ubicazione geografica. Questi tre criteri permettono di determinare se le misure di aiuto hanno un effetto di incentivazione e se sono proporzionate. Secondo la disciplina degli aiuti di Stato destinati alla formazione (9), soltanto nel caso di misure di formazione specifica per grandi imprese situate al di fuori di zone assistite ex articolo 87, paragrafo 3, lettere a) o c) del trattato CE si può presumere che non esiste un effetto incentivante. Dato che più dell'80 % del progetto di formazione notificato consiste di misure di formazione generale ed interessa un'impresa situata in un'area assistita ex articolo 87, paragrafo 3, lettera a) l'aiuto alla formazione ha un effetto incentivante. Inoltre, dato che l'aiuto notificato non supera le intensità di aiuto massime, gli effetti positivi delle misure di formazione assistite sono proporzionati alla distorsione di concorrenza, per cui soddisfano il criterio di proporzionalità.
(34)
In terzo luogo, la Germania sottolinea il fatto che la Commissione è tenuta ad applicare i criteri di compatibilità indicati al punto 32 anche a progetti che non sono soggetti all'obbligo di notifica. Essa sostiene che non si dovrebbero applicare criteri di compatibilità diversi all'aiuto esentato dalla notifica o all'aiuto che supera la soglia di 1 milione di euro e che quindi deve essere notificato; i progetti che devono essere notificati non devono essere valutati in maniera più rigorosa dei progetti esentati dalla notifica. Pertanto, l'aiuto alla formazione è compatibile con il mercato comune se soddisfa tutte le condizioni indicate nel regolamento (CE) n. 68/2001. La Germania sostiene che la Commissione si è attenuta a questa interpretazione nella sua lunga prassi decisionale consolidata, ad esempio, nel caso Volvo Gent (10). La Germania espressamente afferma che la Commissione dovrebbe inoltre tener presente che il progetto di formazione di DHL soddisfa i criteri enunciati nella decisione Webasto (11).
(35)
In quarto luogo, l'applicazione di criteri diversi di valutazione è contraria ai principi di certezza del diritto e di parità di trattamento.
(36)
In quinto luogo, la Germania sostiene che le decisioni della Commissione nei casi Ford Genk e GM Antwerp non costituiscono precedenti adatti in quanto i fatti oggetto di quei casi erano diversi da quelli del caso di specie. Mentre nei primi due casi l'aiuto alla formazione era previsto per l'introduzione di un nuovo modello automobilistico e per garantire l'occupazione del personale, l'aiuto alla formazione a favore di DHL deve essere utilizzato per la formazione di dipendenti assunti di recente per gestire un centro logistico costruito da poco. Il progetto DHL differisce inoltre dagli altri due casi per i seguenti aspetti: la formazione generale rappresenta meno dell'80 % del progetto; l'impresa è ubicata in una regione assistita ex articolo 87, paragrafo 3, lettera a) del trattato CE; DHL intende creare nuovi posti di lavoro presso il centro logistico; e, diversamente dal settore automobilistico, il settore del trasporto aereo non presenta sovraccapacità, bensì si sta espandendo rapidamente.
(37)
Infine, la Germania fornisce informazioni complementari per quanto concerne le questioni sollevate nella decisione di avvio del procedimento. Essa spiega che le disposizioni di legge in materia stabiliscono norme minime per il livello di formazione. Tuttavia non precisano un numero minimo di personale qualificato che l'impresa deve assumere. D'altro canto, la Germania indica quanti dipendenti sono necessari perché il centro logistico cominci a funzionare e conclude che le misure di formazione per dipendenti addizionali vanno oltre quanto necessario da un punto di vista operativo. Secondo uno studio fornito dalla Germania e preparato da un consulente esterno in materia di formazione, DHL potrebbe, senza problemi, cominciare a far funzionare il centro di Leipzig-Halle con un numero di dipendenti formati inferiore a quello previsto nel progetto di formazione notificato.
5. OSSERVAZIONI DELLE PARTI INTERESSATE
(38)
Sono pervenute osservazioni anche dal beneficiario, DHL, il quale, analogamente alla Germania, sostiene che la Commissione nella sua valutazione di compatibilità diverge dalla prassi decisionale seguita in generale in casi precedenti. A suo avviso l'aiuto notificato soddisfa tutti i criteri stabiliti dal regolamento (CE) n. 68/2001. L'approccio della Commissione viola i principi di certezza del diritto e di parità di trattamento, i quali vietano un trattamento diverso da quello di precedenti decisioni relative ad aiuti alla formazione in cui la questione della necessità non è stata valutata dettagliatamente. Inoltre, le decisioni Ford Genk e GM Antwerp non rispecchiano la prassi decisionale generale in quanto le circostanze di quei casi sono diverse e non possono essere applicate per analogia al caso di DHL Leipzig. DHL invoca invece i criteri enunciati dalla Commissione nella decisione del giugno 2006 concernente l'aiuto alla formazione a favore di Webasto secondo i quali anche il progetto di formazione di DHL deve essere compatibile con il mercato comune. Infine, DHL ribadisce che il trattamento differenziato riservato al progetto di formazione notificato costituisce un'inammissibile discriminazione nei suoi confronti.
(39)
DHL fornisce inoltre informazioni complementari sulle questioni sollevate dalla Commissione nella decisione di avvio del procedimento. In primo luogo, le disposizioni di legge nazionale, europee e internazionali in materia stabiliscono soltanto il contenuto della formazione e le qualifiche per la movimentazione delle merci e degli aeromobili, ma non specificano il numero minimo di dipendenti. In secondo luogo, le misure di formazione previste non solo soddisfano i requisiti di legge esistenti, ma vanno oltre quanto è obbligatorio. Pertanto, per tutte le misure che eccedono i requisiti di legge, potrebbero essere previsti scenari alternativi (ad esempio, subappalto o outsourcing). Tuttavia, dato che questi scenari alternativi sono soltanto delle varianti alternative, DHL non ha ordinato un'analisi dettagliata dei costi che includa i costi per la formazione obbligatoria e/o minima necessaria in ogni caso e che indichi i costi supplementari di subappalto e/o di assunzione di dipendenti qualificati. DHL non ha alcuna informazione sul grado di formazione di norma impartita nel settore.
(40)
UPS, concorrente di DHL, ha inviato osservazioni a sostegno della posizione della Commissione. In primo luogo, UPS spiega che l'assunzione di nuovi dipendenti per DHL Hub e DHL EAT comporta in ogni caso l'adozione di determinate misure di formazione e di istruzione. Pertanto, le misure di formazione sono in certa misura necessarie e dovrebbero essere attuate dall'impresa anche in assenza di aiuto.
(41)
In secondo luogo, UPS sostiene che, DHL è tenuta in base alle legislazioni nazionali ed europea in vigore a fornire un livello minimo di formazione ai suoi dipendenti, ad esempio agli agenti regolamentati. Il regolamento (CE) n. 2320/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 dicembre 2002, che istituisce norme comuni per la sicurezza dell'aviazione civile (12) stabilisce che gli agenti regolamentati sono designati, approvati o elencati dall'autorità competente, nel caso specifico l'Autorità federale per l'aviazione. A tal fine, l'Autorità ha adottato orientamenti ed ha pubblicato un piano di formazione modello («Musterlehrplan») che fissa le misure di formazione obbligatorie da adottare. Per quanto riguarda i dipendenti di DHL EAT, le misure di formazione obbligatorie sono indicate nel regolamento (CE) n. 2042/2003 della Commissione, del 20 novembre 2003, sul mantenimento della navigabilità di aeromobili e di prodotti aeronautici, parti e pertinenze, nonché sull’approvazione delle imprese e del personale autorizzato a tali mansioni (13). In terzo luogo, dato che DHL ha ricevuto un aiuto regionale per la creazione di posti di lavoro, non è concepibile che si astenga dall'attuare le misure di formazione, assuma meno personale e ricorra invece al subappalto o all'outsourcing.
6. VALUTAZIONE DELL'AIUTO
6.1. Esistenza di un aiuto di Stato
(42)
La Commissione ritiene che la misura costituisca un aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE che è stato messo a disposizione sotto forma di una sovvenzione finanziata mediante risorse statali. La misura è selettiva in quanto è limitata a DHL. La sovvenzione selettiva minaccia di falsare la concorrenza, agevolando DHL rispetto ad altri concorrenti che non fruiscono dell'aiuto. Infine, il mercato dei servizi di corriere espresso, nel quale DHL è un importante operatore, è caratterizzato da intensi scambi commerciali tra Stati membri.
(43)
La Germania chiede che l'aiuto sia approvato in base al regolamento (CE) n. 68/2001 della Commissione.
(44)
Ai sensi dell'articolo 5 del succitato regolamento, qualora l'importo di aiuto concesso a un'impresa per un unico progetto di formazione ecceda 1 milione di euro, l'aiuto non è esentato dall'obbligo di notifica ai sensi dell'articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE. La Commissione osserva che l'aiuto proposto nel caso di specie ammonta a 7 753 308 EUR, che deve essere versato ad un'impresa e che le misure di formazione costituiscono un progetto unico. Essa ritiene quindi che al progetto di aiuto in questione si applichi l'obbligo di notifica, obbligo che è stato rispettato dalla Germania.
(45)
Il considerando 16 del regolamento (CE) n. 68/2001 ribadisce la logica cui si ispira l'articolo 5 e spiega che siffatto aiuto non può essere esentato: «È opportuno che gli aiuti di importo elevato rimangano soggetti ad una valutazione individuale da parte della Commissione prima che sia data loro esecuzione.»
(46)
Pertanto, nel valutare un aiuto individuale alla formazione che non può beneficiare dell'esenzione di cui al regolamento (CE) n. 68/2001, la Commissione, conformemente decisioni adottate in precedenza (14), deve effettuare una valutazione individuale (15) ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera c) del trattato CE prima di approvare l'attuazione dell'aiuto. Ai fini di detta valutazione individuale essa deve, per analogia, basarsi sui principi fondamentali enunciati nel regolamento (CE) n. 68/2001. Ciò comporta, in particolare, la verifica dell'osservanza dei criteri formali di esenzione fissati all'articolo 4 del succitato regolamento nonché della necessità dell'aiuto come incentivo per il beneficiario a svolgere le attività di formazione.
6.2. Compatibilità con il mercato comune
(47)
Nella decisione di avvio del procedimento la Commissione ha valutato la conformità del progetto notificato con i criteri di esenzione enunciati all'articolo 4 del regolamento (CE) n. 68/2001.
(48)
In primo luogo, occorre osservare che l'intensità di aiuto indicata non eccede i massimali stabiliti nell'articolo 4, punti 2 e 3 del regolamento (CE) n. 68/2001, ossia 35 % per la formazione specifica (35 % di […] = [(circa 5-25 %)]) e 60 % per la formazione generale (60 % di […] = [(circa 75-95 %)]). La Germania può maggiorare i massimali del 25 % e del 50 % mediante 10 punti percentuali dato che il progetto è ubicato in una regione assistita ex articolo 87, paragrafo 3, lettera a) del trattato CE.
(49)
In secondo luogo, i costi ammissibili della misura sono conformi all'articolo 4, punto 7, del regolamento (CE) n. 68/2001. L'indagine ha confermato che i costi di personale per i partecipanti al progetto di formazione erano chiaramente limitati all'importo totale degli altri costi ammissibili. La Germania ha fornito prove attestanti che malgrado gran parte della formazione sia impartita all'interno dell'impresa, ciò non implica ore produttive.
6.3. Necessità dell'aiuto
(50)
Secondo il principale argomento addotto nella decisione di avvio del procedimento, gli aiuti alla formazione possono essere considerati compatibili con il mercato comune ai sensi dell'articolo 87, articolo 3, lettera c) del trattato CE unicamente quando non sono direttamente necessari per le attività operative del beneficiario. La Commissione ha osservato che la necessità dell'aiuto è un criterio di compatibilità generale ed ha concluso che qualora l'aiuto non porti all'adozione di più misure di quanto accadrebbe in presenza delle sole forze di mercato, non ci si può attendere che l'aiuto abbia un effetto positivo di compensazione delle distorsioni di concorrenza e quindi non può essere autorizzato. Se la società avrebbe comunque organizzato le misure di formazione sovvenzionate, in particolare in assenza dell'aiuto, non si può ritenere che l'aiuto alla formazione promuova lo sviluppo economico ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera c) del trattato CE e, conformemente al considerando 10 del regolamento (CE) n. 68/2001, che contribuisca a correggere l'imperfezione di mercato per cui le imprese, in generale, effettuano scarsi investimenti nella formazione dei loro dipendenti (16). Ciò non pregiudica gli aiuti esentati dall'obbligo di notificazione in virtù del regolamento (CE) n. 68/2001 laddove si supponga prima facie che questo tipo di aiuti serve a promuovere lo sviluppo economico.
(51)
Il fatto che la Commissione valuti se esiste un effetto di incentivazione e neghi la presenza di siffatto effetto allorché la formazione è richiesta per legge, è, secondo la Germania, un nuovo approccio che non è coerente con le norme comunitarie, si discosta arbitrariamente dalla prassi decisionale esistente e impedisce la concessione di aiuti alla formazione per finalità di politica regionale. La Commissione non può accogliere tali argomenti per le ragioni indicate in prosieguo.
(52)
Occorre, innanzitutto, far presente che l'aiuto alla formazione è valutato in base al regolamento (CE) n. 68/2001, il quale, al considerando 4, stabilisce che «Il presente regolamento si applica fatta salva la possibilità per gli Stati membri di notificare aiuti alla formazione. Tali aiuti saranno valutati dalla Commissione, in particolare, alla luce dei criteri stabiliti nel presente regolamento o, se del caso, in base agli specifici orientamenti o discipline comunitarie applicabili a determinati settori».
(53)
Inoltre, al considerando 16 viene ribadito che «È opportuno che gli aiuti di importo elevato rimangano soggetti ad una valutazione individuale da parte della Commissione prima che sia data loro esecuzione. Gli aiuti superiori ad un importo che è opportuno fissare ad milione di euro sono esclusi dall'esenzione di cui al presente regolamento e restano soggetti agli obblighi di cui all'articolo 88, paragrafo 3, del trattato.»
(54)
Infine, al considerando 4 è stabilito che «La disciplina sugli aiuti alla formazione cessa di essere applicabile a decorrere dalla data di entrata in vigore del presente regolamento, che ne sostituisce le disposizioni.»
(55)
Dato che l'aiuto previsto supera 1 milione di euro, non vi è dubbio che deve essere notificato e autorizzato dalla Commissione. Inoltre è chiaro che detto aiuto deve, in linea di massima, conformarsi ai criteri sull'esenzione stabiliti all'articolo 4 del regolamento (CE) n. 68/2001.
(56)
Tuttavia la Germania contesta che la Commissione sia anche autorizzata a valutare se l'aiuto ha un effetto incentivante. La Commissione è del parere che la nozione di aiuto di Stato, in particolare il criterio della necessità dell'aiuto, comporti l'esistenza di un effetto incentivante dell'aiuto rispetto al beneficiario. L'aiuto non può contribuire al comune interesse se lo Stato sostiene misure (incluse le misure di formazione) che il beneficiario in ogni caso effettuerebbe. Le recenti decisioni della Commissione hanno espressamente incluso una valutazione dell'effetto di incentivazione delle misure di formazione (Ford Genk, GM Antwerp) conformemente al regolamento (CE) n. 68/2001, al Piano di azione per gli aiuti di Stato e a sentenze della Corte sui criteri richiesti ai fini della compatibilità degli aiuti con il mercato comune.
(57)
A sostegno della sua posizione, la Germania afferma innanzitutto che la compatibilità con il mercato comune deve essere valutata alla luce dei criteri stabiliti nel regolamento e, a questo riguardo, cita il considerando 4 del regolamento (CE) n. 68/2001 nel senso che «gli aiuti saranno valutati dalla Commissione, in particolare, alla luce dei criteri stabiliti nel presente regolamento». La Germania non tiene conto del fatto che le parole «in particolare» significano precisamente che la valutazione individuale non si limita alla valutazione dell'aiuto previsto dal regolamento (CE) n. 68/2001. Poiché il considerando 16 chiaramente indica che siffatti aiuti restano soggetti ad una valutazione individuale, è dubbio quanto al fatto che detta valutazione non si limita ai criteri stabiliti nel succitato regolamento e deve essere effettuata direttamente sulla base dell'articolo 87 del trattato CE.
(58)
In secondo luogo, la Germania sostiene che il regolamento (CE) n. 68/2001 dovrebbe essere interpretato alla luce della Disciplina del 1998 sugli aiuti alla formazione che è stato il predecessore di detto regolamento e che ha stabilito i criteri per valutare l'esistenza di un effetto d'incentivazione in caso di aiuti di importo elevato. In particolare, la Germania afferma che secondo detta disciplina si presumeva l'esistenza di un effetto di incentivazione quando la formazione veniva impartita in un'area assistita ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 3, lettere a) oppure c). Tuttavia la Commissione non può accogliere tale argomento in quanto il considerando 4 del regolamento (CE) n. 68/2001 non lascia alcun dubbio sul fatto che la disciplina degli aiuti di Stato destinati alla formazione è stata abolita alla data dell'entrata in vigore del regolamento succitato. L'intenzione della Commissione - e l'effetto del regolamento - era di sostituire la disciplina con il regolamento. Da un lato, ciò è evidente nelle altre versioni linguistiche in cui il considerando 4 del regolamento (CE) n. 68/2001 precisa che la disciplina è «abolita» dato che il suo contenuto è «sostituito». D'altro canto, ciò è chiaramente enunciato in precedenti decisioni della Commissione (17). Per di più, il regolamento non ha ripreso la presunzione giuridica della disciplina circa l'esistenza di un effetto di incentivazione, ma ha invece deliberatamente stabilito in termini più generici che, in determinate condizioni, gli aiuti alla formazione possono risultare compatibili con il mercato comune (18). Tuttavia, supponendo che un'impresa avrebbe in ogni caso attuato le misure di formazione sovvenzionate, e in particolare in assenza di aiuti, non si può ritenere che l'aiuto abbia un effetto di incentivazione.
(59)
In terzo luogo, la Germania e in particolare il beneficiario sostengono che una valutazione addizionale della necessità dell'aiuto in base all'articolo 87, paragrafo 3, lettera c) del trattato CE significherebbe che il regolamento (CE) n. 68/2001 nel suo insieme violerebbe detta disposizioni del trattato. Nella fattispecie chiaramente si suppone che la necessità dell'aiuto non sia valutata. La Commissione non può neppure accettare questo argomento in quanto, ovviamente, non tiene conto del fatto che si presume del pari che sia soddisfatto il criterio di necessità anche nel caso di aiuti inferiori a 1 milione di euro che soddisfano i criteri stabiliti da detto regolamento.
(60)
In quarto luogo, la Germania asserisce che la Commissione si discosta dalla prassi seguita in casi precedenti nei quale non aveva valutato l'esistenza di un effetto di incentivazione. Ciò è esatto, tuttavia la Commissione ha indicato che aveva mutato la sua prassi in base ad un approccio economico più perfezionato. Tale cambiamento è avvenuto nel corso della valutazione approfondita dei casi di aiuto Ford Genk e GM Antwerp, ed è stato esplicitamente riconosciuto in tale occasione. Ciò nonostante la Germania indica che la prassi della Commissione manca di coerenza in quanto, dopo aver avviato il procedimento di indagine formale nel caso Ford Genk, la Commissione ha adottato una decisione perlomeno in altri due casi, in particolare BMW Austria (caso N 304/2005) (19) e Webasto (caso N 653/2005) senza effettuare una valutazione equivalente oppure sulla base di un'altra valutazione. Tuttavia la Commissione osserva che tali decisioni erano state adottate senza una valutazione approfondita e prima che si concludesse la prima delle due valutazioni approfondite succitate, nelle quali la Commissione ha perfezionato il suo approccio. Non si contesta il fatto che la Commissione possa perfezionare e mutare il suo approccio qualora vi siano sufficienti motivi per farlo. È il caso verificatosi con Ford Genk e GM Antwerp, ma non in precedenti decisioni di aiuto. Pertanto la Commissione poteva, prima della decisione definitiva relativa al caso Ford Genk, continuare a basarsi sulla sua precedente prassi decisionale.
(61)
In quinto luogo, la Germania e il beneficiario contestano la tesi secondo la quale la Commissione può basarsi sulle decisioni Ford Genk e GM Antwerp in quanto i fatti di detti casi differiscono da quelli oggetto del caso DHL. La Commissione, avrebbe invece dovuto basarsi sulla decisione Webasto. Chiaramente non si può sostenere che l'aiuto a favore di DHL dovrebbe essere trattato in maniera diversa in quanto non riguarda, come gli altri due casi, il settore automobilistico. La decisione relativa al caso Webasto, sulla quale la Germania e lo stesso beneficiario si basano, concerne il settore automobilistico. L'unica differenza potrebbe essere il fatto che i primi due casi riguardano impianti esistenti, mentre DHL e Webasto concernono nuovi impianti. Ciò nonostante, mentre è indiscusso che nei primi due casi qualsiasi aiuto a misure di formazione che sarebbero state in ogni caso attuate costituisce un aiuto al funzionamento, la Commissione non vede come si possa affermare che non sussiste aiuto al funzionamento nel caso di misure di formazione riguardanti un nuovo impianto che sarebbero state comunque attuate. Anche in tal caso la società riceve un sostegno per misure che dovrebbe comunque attuare.
(62)
Inoltre, le misure di formazione nel caso di un nuovo impianto che sarebbero state comunque attuate non possono essere giustificate neppure da considerazioni sottese alla concessione di aiuti regionali, dato che gli svantaggi regionali sarebbero stati corretti da aiuti regionali all'investimento e non da aiuti alla formazione. A questo riguardo la Germania sostiene che la prospettiva di ricevere un aiuto di Stato per misure di formazione necessarie e di vasta portata ha avuto un ruolo cruciale nella decisione finale adottata da DHL di rilocalizzarsi altrove. Tuttavia la Commissione sostiene che è prassi corrente nell'Unione europea che le imprese adottino una decisione nel tentativo di ridurre i costi e di aumentare la redditività. Le imprese interessate alla rilocalizzazione della loro produzione spesso prendono in esame vari siti concorrenziali in Stati membri diversi. La decisione a favore di un determinato sito alla fine dipende non solo dai costi operativi previsti (inclusi i costi di formazione per dipendenti assunti di recente, spesso non qualificati) e altri vantaggi o svantaggi economici (ad esempio, le norme locali sugli orari di funzionamento), ma anche, in certa misura, dalla possibilità di ricevere un sostegno governativo (aiuto regionale). La Commissione non può accettare la tesi della Germania dato che, diversamente dagli aiuti regionali all'investimento, gli aiuti alla formazione non perseguono l'obiettivo di influire sulla scelta della località bensì di ovviare alla scarsità di investimenti nella formazione a livello comunitario. Livelli di qualificazione più bassi in un'area assistita costituiscono un problema regionale che deve essere risolto mediante aiuti regionali all'investimento.
(63)
Sulla base delle informazioni fornite, la Commissione conclude che DHL dovrebbe in ogni caso provvedere a gran parte della formazione dei suoi dipendenti, ossia anche in assenza di aiuto. Ciò si evince da due osservazioni principali, che sono formulate in prosieguo: innanzitutto, la formazione dei dipendenti è necessaria perché il centro logistico possa cominciare ad essere operativo e, in secondo luogo, le misure di formazione sono, in larga misura, richieste per legge.
a) Formazione richiesta per fare funzionare il nuovo impianto
(64)
Per quanto concerne la necessità della formazione, la rilocalizzazione di DHL a Leipzig-Halle, in Germania, è analoga nei suoi effetti all'insediamento di una nuova impresa dal momento che DHL deve assumere nuovi dipendenti per poter avviare le operazioni. Le sue esigenze operative apparentemente possono essere soddisfatte in tre modi: DHL potrebbe assumere nuovi dipendenti che avrebbero bisogno di formazione; oppure assumere dipendenti qualificati o subappaltare determinati servizi.
(65)
Da un lato, la Germania non ha fornito informazioni addizionali tali da dissipare i dubbi della Commissione sulla capacità di DHL di assumere dipendenti sufficientemente formati nella nuova località. Anzi, DHL ha confermato che i dipendenti di Bruxelles, sede attuale di DHL, sono fondamentalmente riluttanti a trasferirsi in Germania. Inoltre, DHL non ha fornito alcuna prova della sua capacità di attrarre dipendenti qualificati sul mercato locale od europeo della manodopera in numero sufficiente per soddisfare il suo fabbisogno. Apparentemente non esistono lavoratori adeguatamente specializzati sul mercato locale e sembra alquanto difficile reperire siffatti lavoratori sul mercato europeo dei servizi di trasporto aereo.
(66)
D'altro canto, la Germania non ha in maniera convincente corroborato la tesi di DHL secondo cui, in assenza dell'aiuto, vari servizi verrebbero dati in appalto a imprese locali, con il risultato che potrebbe essere evitata l'attuazione delle misure di formazione previste. Né ha fornito la prova della disponibilità di siffatti fornitori di servizi presso l'aeroporto di Leipzig. Dato che, in primo luogo, pur subappaltando, DHL avrebbe comunque bisogno di alcune misure di formazione e visto, in secondo luogo, che l'intero investimento di DHL a Leipzig-Halle è destinato precisamente a fornire tutti i servizi di corriere espresso utilizzando il proprio personale, nonché ad offrire tali servizi a concorrenti operanti nello stesso aeroporto, la Commissione conclude che l'alternativa del subappalto non si adatta al piano commerciale della società e quindi comporterebbe costi addizionali.
(67)
La Germania sostiene inoltre che tenuto conto del fatto che DHL creerà nuovi posti di lavoro in un'area assistita ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 3, del trattato CE, l'aiuto non è un mero aiuto al funzionamento, come è accaduto per i casi del settore automobilistico in Belgio, bensì un aiuto per un nuovo impianto per il quale non sono disponibili lavoratori qualificati. La Commissione deve respingere tale tesi in quanto DHL avrebbe dovuto, in ogni caso e a prescindere dalla nuova località, attuare le misure di formazione necessarie per il nuovo centro operativo costituito altrove che a Bruxelles.
b) Formazione richiesta per legge
(68)
Secondo le informazioni di cui dispone la Commissione, la maggior parte delle misure di formazione sono obbligatorie in base alle legislazione nazionale ed europea. Considerando la natura specifica dei servizi forniti da DHL, che presentano un rischio considerevole in termini di sicurezza attiva e passiva, esistono varie norme minime e vari criteri di sicurezza imposti dalle legislazioni nazionale ed europea per la movimentazione delle merci e per i controlli e le ispezioni tecniche degli aeromobili.
(69)
È il caso delle misure di formazione concernenti i controlli pre-volo e i controlli in rampa che devono essere effettuati da meccanici e tecnici DHL EAT. Secondo il regolamento CE n. 2042/2003 il personale che effettua la manutenzione degli aeromobili deve essere in possesso di licenza a emettere certificati di riammissione. Le condizioni per ottenere siffatte licenze sono indicate nel succitato regolamento e riguardano l'ambito e il contenuto delle corrispondenti misure di formazione.
(70)
Le misure di formazione previste sono conformi ai requisiti obbligatori testé citati e riguardano due categorie professionali: meccanico per la certificazione della manutenzione di linea (categoria A) e tecnico/meccanico per la certificazione della manutenzione (categoria B1). La formazione per entrambe le categorie comprende i seguenti moduli:
a)
corsi di inglese, incluso inglese tecnico;
b)
conoscenze tecniche di base, tra cui elettricità, elettronica e aerodinamica;
c)
applicazione pratica delle conoscenze tecniche di base acquisite;
d)
ulteriore formazione per CAT B1.
(71)
Tutte le misure di formazione DHL EAT sono seguite da giornate di formazione sul posto di lavoro, il cui numero è notevolmente superiore a quello delle giornate dedicate alla formazione teorica.
(72)
La Germania è consapevole del fatto che senza un personale adeguatamente specializzato e autorizzato, DHL non può essere operativa. Dato che l'intero programma di formazione è richiesto dal regolamento CE 68/2001, le autorità tedesche riconoscono che DHL non può astenersi dall'attuare nessuna di queste misure di formazione. Tuttavia, esse sostengono che in assenza dell'aiuto, DHL non organizzerebbe alcuna formazione, ma invece assumerebbe da imprese concorrenti personale fornito di licenza oppure opterebbe per il subappalto.
(73)
Secondo l'analisi di costi fornita dalla Germania, i costi di subappalto sono inferiori ai costi del personale, inclusa la formazione circa [(5-20 %)] per CAT A e circa [(10-30 %)] per CAT B1). Tuttavia, la Germania non ha fornito alcuna prova dell'esistenza o della disponibilità di fornitori di servizi adeguati.
(74)
Per quanto concerne l'assunzione di lavoratori qualificati da imprese concorrenti, la Germania non ha fornito alcuna prova della disponibilità di personale formato e qualificato sul mercato del lavoro europeo disposto a trasferirsi a Leipzig-Halle. Essa stessa ha riconosciuto che il mercato europeo della manodopera per i servizi di trasporto aereo attualmente registra una carenza di meccanici e di tecnici formati e qualificati.
(75)
La Germania ha anche fornito un'analisi dei costi dei corsi di lingua inglese previsti per i meccanici e per i tecnici di DHL EAT. Essa sostiene che si tratta di misure generali e complementari rispetto alla formazione obbligatoria, per cui, per detti costi ha calcolato costi ammissibili ammontanti a [(0,5-1)] milioni di euro. Tuttavia la Commissione rileva, innanzitutto, che i corsi riguardano l'inglese tecnico. In secondo luogo, essa osserva che i controlli tecnici sugli aeromobili sono standardizzati in tutta Europa, ragione per cui i meccanici e i tecnici di DHL EAT devono avere la padronanza dell'inglese tecnico. Alla Commissione inoltre risulta che detti corsi di inglese tecnico rientrano nel programma di formazione obbligatorio standardizzato. Essa ritiene quindi che DHL in ogni caso dovrebbe organizzare corsi di inglese tecnico, anche in assenza di aiuto.
(76)
Di conseguenza la Commissione conclude che le misure di formazione succitate sono obbligatorie e necessarie per il buon funzionamento di DHL EAT e in ogni caso sarebbero intraprese dalla società anche in assenza di aiuto. Essa ritiene pertanto che i costi di formazione per i meccanici e i tecnici di DHL EAT non costituiscano costi ammissibili.
(77)
Gli agenti di rampa II svolgono i seguenti compiti: gestione dell'impianto dei servizi di terra, carico e scarico degli aeromobili, trasmissione di documenti di volo, redazione di rapporti, comunicazione con i piloti e le autorità aeroportuali. Il progetto notificato prevede la formazione di 210 agenti rampa II per costi ammissibili ammontanti a [(2-3)] milioni di euro.
(78)
Secondo la legislazione tedesca, per poter lavorare nei piazzali degli aeroporti, gli agenti di rampa II devono ricevere una formazione nella manipolazione degli impianti di servizi di terra (Arbeitsschutzgesetz) e nel campo della sicurezza (BGV C 10 FBO) nonché possedere una licenza per la conduzione di veicoli nei piazzali (BGG 925 - Ausbildung und Beauftragung der Fahrer von Flurförderzeugen). Inoltre devono avere ricevuto una formazione nella movimentazione di merci pericolose e devono essere al corrente dei potenziali rischi associati (Gefahrstoffeverordnung). Infine, devono frequentare un corso di formazione sulle merci pericolose, conformemente alle disposizioni del regolamento IATA sulle merci pericolose.
(79)
Dai punti 77 e 78 risulta che i corsi di formazione previsti nel progetto notificato sono in gran parte corsi obbligatori riguardanti il rimorchiaggio degli aeromobili; lo sbrinamento degli aeromobili (corso di base e corso di aggiornamento), la licenza di conduzione nei piazzali; i controlli sottobordo; l'istruzione in materia di protezione antincendio; il funzionamento delle porte cargo; il pronto soccorso; il certificato per la guida degli elevatori; IATA PK 7/8; l'impianto di servizi di terra la sicurezza della rampa; istruzione in materia di sicurezza, la sicurezza attiva e passiva. Il corso di preparazione ULD è una specifica misura di formazione destinata alla movimentazione dei container DHL.
(80)
Gli unici corsi che non sono obbligatori sono (G25/41) sanità del lavoro (4 su un totale di 240 ore di corso), DIN EN 9001:2000 qualità e processi e DIN EN 14001 gestione dell'ambiente e struttura organizzativa ( 8 ore su un totale di 240 ore di formazione). Tuttavia, dal momento che la Germania ha insistito sul fatto che DHL intende fornire direttamente tutti i servizi connessi all'hub nonché offrirli a concorrenti attivi nell'aeroporto di Leipzig-Halle e dato che non è stato stabilito, che in assenza di aiuto, DHL non organizzerebbe questi corsi di formazione, i corsi apparentemente fanno parte del pacchetto di formazione necessario affinché i dipendenti di DHL riescano a far funzionare il centro di corriere espresso, che unitamente a Hong Kong (Cina) e a Wilmington (Stati Uniti) è il principale hub mondiale di DHL. In particolare, i corsi sulla sanità nel posto di lavoro sembrano essere indispensabili in quanto insegnano al personale ad individuare qualsiasi dipendente che possa rappresentare un rischio per il loro ambiente di lavoro, considerato che lo svolgimento efficiente delle attività di DHL dipende dalla prevenzione ed eliminazione di qualsiasi imprevisto ritardo. Secondo le informazioni fornite, gli agenti di rampa II che partecipano a detta formazione saranno anche in grado di verificare le attitudini professionali generali di futuri dipendenti. Conformemente al suo quadro di valutazione illustrato al punto 25, la Commissione conclude che benché non sia richiesta per legge, la formazione è necessaria per il buon funzionamento dell'hub e quindi sarebbe in ogni caso organizzata da DHL. Il corso di formazione sulle norme di qualità, pur non essendo di per sé obbligatorio, è stato imposto alle affiliate di DHL dalla direzione generale di Deutsche Post. DHL ha annunciato che tutto il personale di DHL riceverà una formazione specifica al fine di ottenere il certificato DIN EN 9001 (20). Inoltre DHL indicato che la norma DIN EN 14001 sarà introdotta a partire dal luglio 2008 (21). Pertanto le misure di formazione che formano oggetto della presente decisione sono chiaramente necessarie per soddisfare i criteri dettati dalla strategia commerciale della società e quindi in ogni caso sarebbero state attuate in assenza di aiuti. Inoltre, dato che le filiali di DHL fanno pubblicità al fatto che esse operano secondo gli standard più elevati come confermato dai relativi certificati DIN, DHL in quanto fornitore di servizi, può includere tali costi nella sua strategia di prezzi. Di conseguenza la Commissione ritiene che DHL avrebbe organizzato le succitate misure di formazione anche in assenza di aiuti.
(81)
Ciò premesso la Commissione conclude che benché alcune delle misure di formazione per gli agenti di rampa II siano obbligatorie, altre rientrano nella strategia di qualità della società, con il risultato che, senza eccezioni, sono tutte necessarie per il funzionamento efficiente del centro di corriere espresso e sarebbero state avviate dall'impresa anche in assenza di aiuti. La Commissione ritiene pertanto che i costi di formazione per gli agenti di rampa II non costituiscano costi ammissibili.
(82)
La legislazione vigente in materia è il regolamento (CE) n. 2320/2002. Le sezioni 8 e 9 della legge tedesca sulla sicurezza aerea (Luftsicherheitsgesetz) esigono che gli operatori aeroportuali e gli operatori di trasporto aereo di merci forniscano una formazione al loro personale di sicurezza e a tutti gli altri dipendenti.
(83)
In gran parte i corsi di formazione per gli agenti di sicurezza previsti da DHL corrispondono come contenuto e numero di ore ai corsi di formazione previsti dalla legislazione nazionale (Musterlehrplan für Luftsicherheitskontrollkäfte für Personal- und Warenkontrollen) di attuazione del regolamento (CE) n. 2320/2002. Il modulo di formazione IATA PK 7/8 è peraltro obbligatorio in base al regolamento IATA sulle merci pericolose (IATA Gefahrgutvorschriften), che è stato recepito nella legislazione tedesca mediante NfL II-36/05. Inoltre i corsi di pronto soccorso e di protezione antincendio sono obbligatori in base alla legge tedesca sulla sicurezza nel posto di lavoro (Arbeitsschutzgesetz).
(84)
Soltanto i corsi di formazione per la licenza di conduzione nei piazzali e per la gestione della qualità (8 ore su un totale di più di 300 ore lavorative in entrambi i casi) sembrano essere accessori, ossia non richiesti per legge. Tuttavia dato che la Germania ha insistito sul fatto che DHL intende fornire tutti i servizi connessi all'hub e non ha dimostrato che, in assenza di aiuti, non organizzerebbe tali corsi, la Commissione ritiene che essi formino parte del pacchetto complessivo di formazione. Inoltre i corsi DIN EN 9001:2000 e DIN EN 14001 previsti per gli agenti di sicurezza rientrano nella normale prassi commerciale di Deutsche Post e quindi sono indispensabili per tutti i dipendenti di DHL (cfr. 80). Analogamente, sembra essere indispensabile per gli agenti di sicurezza il corso per la licenza di guida dei veicoli sui piazzali in quanto essi hanno bisogno di avere accesso in qualsiasi momento a tutti i piazzali e alle piste dell'aeroporto. Sarebbe assurdo mettere a repentaglio il buon funzionamento dell'hub semplicemente per il fatto che un agente di sicurezza non ha accesso al piazzale (come spiegato al punto 90 e ss., la formazione può essere limitata a un determinato numero di dipendenti). Come indicato nel quadro di valutazione illustrato al punto 25, la Commissione conclude che pur non essendo richiesta per legge, la formazione è necessaria per il buon funzionamento dell'hub e quindi sarebbe stata in ogni caso organizzata da DHL. Pertanto la Commissione osserva che questi due corsi di formazione rimarrebbero immutati anche in assenza di aiuti.
(85)
Data l'obbligatorietà dei corsi di formazione per gli agenti di sicurezza come indicato ai punti 83 e 84, la Commissione non può accettare la tesi della Germania secondo cui DHL assumerebbe soltanto un numero minimo di dipendenti qualificati che a loro volta formerebbero gli altri dipendenti sul posto di lavoro. Sulla base delle informazioni fornite, alla Commissione risulta che tutti gli agenti di sicurezza devono completare i corsi.
(86)
Considerato quanto sopra la Commissione conclude che i costi di formazione per gli agenti di sicurezza non costituiscono costi ammissibili.
(87)
Soltanto per quanto concerne la gestione delle operazioni la Commissione giunge ad una conclusione diversa. La formazione per questa categoria di dipendenti consiste di corsi di inglese, introduzione al diritto del lavoro, comunicazione, tecniche di presentazione, gestione delle risorse umane, coaching di base, gestione di conflitti, creazione di spirito di gruppo, interviste a potenziali candidati e comportamento nel contesto societario. Il progetto notificato prevede la formazione di 110 manager di operazioni, per costi ammissibili ammontanti [(1-2)] milioni di euro. Si prevede che i manager di livello intermedio siano assunti tra dipendenti che abbiano già completato gli altri corsi di formazione (ossia agenti di rampa II e agenti addetti alla sicurezza).
(88)
Questa formazione manageriale fa seguito all'altra formazione e non sembra indispensabile per il buon funzionamento del centro di corriere espresso. Essa rappresenta un'opportunità di promozione per gli attuali dipendenti di DHL, di cui sviluppa le capacità personali e sociali. Le misure di formazione richiedono peraltro corsi di formazione generale necessari in settori diversi dal settore dell'aviazione e conferiscono qualifiche che possono essere chiaramente utilizzate in altre imprese, contribuendo nel contempo a migliorare l'ambiente di lavoro e le relazioni interpersonali nell'ambito dell'impresa.
(89)
Considerate le osservazioni formulate ai punti 87 e 88, la Commissione conclude che la formazione per la gestione delle operazioni non è richiesta per legge e va oltre quanto è necessario per il buon funzionamento del centro di corriere espresso DHL a Leipzig-Halle. Pertanto i costi per dette misure di formazione sono ammissibili ad aiuti alla formazione.
c) Dimensione della formazione necessaria
(90)
Secondo l'analisi di costi fornita dalla Germania (cfr. punto 37), 134 agenti di rampa II assicurerebbero il buon funzionamento del centro aeroportuale. Se si sostituiscono in una squadra di 6 persone a terra, 2 agenti rampa II addetti alla guida con 2 agenti rampa I, i requisiti di legge e le esigenze operative sarebbero comunque soddisfatte. Di conseguenza la Germania sostiene che non sarebbe necessario che venissero formati da DHL gli altri 76 agenti di rampa II i quali quindi non verrebbero formati in assenza di aiuti alla formazione. I costi ammissibili per questi addizionali 76 agenti di rampa II ammontano a [(0,5-1,5)] milioni di euro per le misure di formazione generale e a [(0,01-0,03)] milioni di euro per le misure di formazione specifica.
(91)
Tuttavia, se DHL sostituisse gli agenti di rampa II, attualmente addetti alla guida, con agenti di rampa I, anche questi ultimi dovrebbero in certa misura essere formati, in particolare per quanto riguarda il funzionamento dell'impianto dei servizi a terra (in particolare guida sui piazzali, controllo sottobordo, conduzione di elevatori, sicurezza della rampa, istruzione antincendio, pronto soccorso ecc.). I costi di formazione per questi addizionali agenti di rampa I ammontano a [(0,1-0,5)] milioni di euro per le misure di formazione generale e a [(0,01-0,03)] milioni di euro per le misure di formazione specifica.
(92)
Secondo la Commissione i costi di formazione che DHL dovrebbe in ogni caso coprire per la formazione degli addizionali agenti di rampa I devono essere detratti, unitamente ai costi ammissibili per la formazione dei 76 agenti di rampa II addizionali, costi che ammontano a [(0,4-1,0 milioni)] di euro. Dato che queste misure di formazione vanno oltre il minimo necessario, che in ogni caso deve essere coperto da DHL, la Commissione conclude che soltanto quest' importo può beneficiare di aiuto.
(93)
Per quanto riguarda gli addetti alla sicurezza, la Germania spiega inoltre che il centro operativo DHL potrebbe funzionare in maniera efficiente con soltanto 70 dipendenti invece di 110, come inizialmente notificato. La differenza di 40 dipendenti potrebbe essere facilmente coperta mediante una maggiore sorveglianza elettronica senza mettere in pericolo la sicurezza del centro operativo. Lo studio corrispondente calcola il numero minimo in assoluto di persone necessarie per garantire la sicurezza di passeggeri e merci e lo moltiplica per il numero di turni. I calcoli tengono anche conto del numero totale di giorni lavorativi per settimana e del personale extra necessario per coprire casi di ferie o malattia al fine di garantire la continuità del servizio. Lo studio conclude che per questa formazione addizionale sarebbero necessari altri [(0,05-0,2)] milioni di euro.
(94)
Tuttavia, la Germania spiega anche che DHL intende assumere 110 agenti di sicurezza in quanto, essendo un'impresa mondiale con una grande reputazione, ha bisogno di evitare qualsiasi incidente legato alla sicurezza. Tali incidenti potrebbero avere un impatto negativo sulla qualità dei servizi prestati e potrebbero causare gravi danni e incidere sui rapporti con la clientela. Pertanto, per non mettere a repentaglio il funzionamento efficiente del servizio di corriere espresso, DHL ha deliberatamente optato per «la sovrasicurezza» («Übersicherung») del centro logistico aeroportuale. Di conseguenza la Commissione non può accettare la tesi della Germania secondo la quale dell'hub potrebbe funzionare bene con 70 agenti di sicurezza, anziché con 110. Conformemente al quadro di valutazione illustrato al punto 25, la Commissione conclude che benché non sia richiesta per legge, la formazione è necessaria per il buon funzionamento dell'hub e quindi sarebbe in ogni caso effettuata da DHL.
(95)
Di conseguenza si può concludere che tutte le misure di formazione volte a fornire a 110 agenti di sicurezza le competenze necessarie affinché il centro logistico sia operativo e funzioni con efficienza sarebbero in ogni caso effettuate. Di conseguenza la Commissione ritiene che tali costi non sono ammissibili ad aiuti alla formazione.
Tabella 3
Descrizione della mansione
Numero notificato
Formazione obbligatoria
Formazione addizionale
Agenti di Rampa II
210
134
76
Agenti di sicurezza
110
110
0
Manager (operazioni)
110
0
110
Meccanico addetto alla manutenzioneche autorizza la riammissione (CAT A)
97
97
0
Tecnico/Meccanico di manutenzione che autorizza la riammissione (CAT B 1)
68
68
0
(96)
Sulla base dell'analisi di costi fornita dalla Germania la Commissione ha calcolato che i costi di formazione per le misure di formazione addizionali sono i seguenti (22):
Tabella 4
(EUR)
Categoria di spesa
Agenti di Rampa II (23)
Manager di livello intermedio
Totale
Personale docente (teoria e pratica)
[…]
[…]
Costi amministrativi
[…]
[…]
Spese di viaggio
[…] (24)
[…]
Costi totali Personale docente
[…]
[…]
[…]
Costi di personale per i partecipanti alla formazione
[…]
[…]
[…]
(ammissibili solo parzialmente)
Costi totali ammissibili […]
Intensità massima di aiuto 60 %
Aiuto 1 578 109
d) Calcolo dell'importo di aiuto ammissibile
(97)
La misura notificata ([(10-15)] milioni di euro di costi ammissibili notificati) include [(8-12)] milioni di euro di costi che sarebbero coperti in ogni caso da DHL, anche in assenza di aiuti alla formazione. Questa parte dell'aiuto notificato non riguarda misure di formazione addizionali, ma copre le normali spese operative dell'impresa per cui riduce i costi di solito sostenuti dalla medesima. Di conseguenza l'aiuto non può essere approvato.
(98)
Il resto delle misure rappresenta costi ammissibili ammontanti a [(2-3)] milioni di euro. Ciò corrisponde ad un importo di aiuto di 1 578 109 EUR. Soltanto questa parte dell'aiuto soddisfa i criteri richiesti per la compatibilità con il mercato comune.
7. CONCLUSIONE
(99)
La Commissione conclude che l'aiuto notificato a favore di DHL Leipzig riguarda, da un lato, costi ammontanti a [(8-12)] milioni di euro che devono essere coperti da DHL in ogni caso, ossia anche in assenza di aiuto e dall'altro lato, costi ammontanti a 2 630 182 EUR per misure di formazione che vanno oltre quanto necessario per legge o per ragioni operative.
(100)
Di conseguenza la Commissione ritiene che la parte dell'aiuto notificato che non è necessaria per l'attuazione delle misure di formazione in questione non comporta attività di formazione addizionali, ma copre normali spese operative della società di cui riduce quindi i costi. In tale ottica l'aiuto falserebbe la concorrenza e inciderebbe sulle condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse. Di conseguenza l'aiuto non può essere giustificato in virtù dell'articolo 87, paragrafo 3, del Trattato CE. Dato che non si può applicare nessun'altra delle deroghe previste dall'articolo 87, paragrafi 2 e 3, del trattato CE, l'aiuto di 6 175 198 EUR non è conforme ai criteri necessari per dichiarare la compatibilità con il mercato comune.
(101)
Le altre misure notificate che rappresentano costi ammissibili di [(2-3)] milioni di euro, per cui è previsto un aiuto di 1 578 109 EUR, sono conformi ai criteri richiesti ai fini della compatibilità con il mercato comune a norma dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera c) del trattato CE,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE
Articolo 1
L'aiuto di Stato, cui la Germania intende dare attuazione a favore di DHL, è incompatibile con il mercato comune per quanto concerne l'importo di 6 175 198 EUR.
Il resto dell'aiuto di Stato, ammontante a 1 578 109 EUR, cui la Germania intende dare attuazione a favore di DHL è compatibile con il mercato comune ai sensi dell'articolo 87 del trattato CE.
Articolo 2
La Germania informa la Commissione, entro due mesi dalla notifica della presente decisione, dei provvedimenti adottati per conformarvisi.
Articolo 3
La Repubblica federale di Germania è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 2 luglio 2008.